Hipólito Yrigoyen
Hipólito Yrigoyen, född 12 juli 1852 i Buenos Aires, död 3 juli 1933 där, var en argentinsk president.

Yrigoyen studerade juridik och blev advokat. Han blev 1872 kapten vid nationalgardet och var 1881-1905 lärare vid en flickskola men ägnade från slutet av 1870-talet sitt huvudintresse åt politik. 1880 valdes han in i kongressen, och den radikale Yrigoyen gjorde en betydande insats för allmän rösträtt och blev vid det radikala partiets seger 1916 vald till president för tiden 1916-22, och en reformperiod började. Yrigoyen, som höll Argentina utanför första världskriget, hade en stark ställning och sökte dominera även under sin efterträdare Marcelo Torcuato de Alvear, vilket ledde till en brytning dememellan. 1928 blev Yrigoyen på nytt vald till president, men levde högt på den prestige han tidigare förvärvat och missbrukade nu sin ställning. Gunstlingssystem florerade, statens finanser råkade i oordning, valutan sjönk och det fria ordet tystnade. En officersjunta, ledd av general José Félix Uriburu, gjorde 1930 uppror, och trupper ryckte in i huvudstadstaden, vars befolkning anslöt sig till upproret. Yrigoyen försökte fly men greps och deporterades till ön Martin Garcia.
country of citizenship
date of birth