Grammofonskiva
En grammofonskiva är en typ av fonogram där ljud lagras på en cirkulär skiva i form av ett graverat spår av varierande vidd och svängning, vilket från början avlästes med en stålnål som mekaniskt påverkade ett litet membran av metall eller glimmer. Membranets vibrationer satte luften i vågrörelse som kopplades till en större eller mindre tratt, som samlade ljudet och sände det förstärkt i trattens riktning. Detta kallades trattgrammofon. Senare infördes nålmikrofonen (pickup) som kopplades till någon form av elektrisk förstärkare. 

Spåret på de flesta grammofonskivor är lateralt, det vill säga rör sig i sidled, men fram till och med 1920-talet fanns även skivor med vertikal gravyr där spåret går upp och ner. Sistnämnda teknik tillämpades även på grammofonskivans föregångare fonografcylindern. Genom en kombination av lateralgravyr och transversalgravyr av ljudspåret kan man åstadkomma en stereoinspelning, som kan läsas med en specialkonstruerad nålmikrofon och spelas upp i en stereoanläggning. Stålnålar slits starkt vid avspelningen och från början krävdes nytt grammofonstift efter varje avspelad skiva. Med förbättrat stål i nålen kunde upp till 10 skivor spelas med samma nål.

Nålmikrofonen kan göras betydligt lättare än den gamla ljuddosan, varvid slitaget på skivan reduceras avsevärt. Med stiftspets av diamant eller safir får man en nål som duger för avspelning av tusentals skivor, innan den behöver bytas. Nosradien på dessa stift måste noga anpassas till slaget av den skiva som ska avspelas. Av den anledningen utförs ofta nålmikrofonerna så att man på ett enkelt sätt kan växla mellan nålar med olika slipning av spetsen. 

Den äldsta typen av grammofonskiva var den så kallade 78-varvaren, vilken uppfanns av Emile Berliner 1887. Standardskivan med 25 cm diameter räcker för 3 à 4 minuters spelning. Det förekommer även en större skiva med 30 cm diameter och en mindre med 17 cm diameter med speltider därefter. För amatörmässig inspelning användes så kallade lackskivor, som var någorlunda lätta att gravera, men som å andra sidan bara klarade ett fåtal avspelningar, innan ljudkvaliteten gick ned katastrofalt. Dessa skivor måste avspelas med en specialnål, som lutar mycket starkt mot skivan, ett s.k. släpstift.

78-varvaren började under slutet av 1940-talet att ersättas av vinylskivan, vars tätare graverade spår och sänkt rotationshastighet möjliggjorde betydligt längre speltid än föregångaren. Dessa skivor ska avspelas med hastigheten 33 ⅓ resp 45 varv/minut. För inspelning av tal förekommer även hastigheten 16 ⅔ varv/minut. För musik ger denna hastighet oacceptabelt låg ljudkvalitet. 

Ljudet återgavs i början i "mono" (monofoni) där man använde endast en överföringskanal och en högtalare för att bära fram ljudet. Med vinylskivorna kom "stereo"n (stereofonin) som ljudåtergivningsmetod och grammofonerna måste anpassas efter stereotekniken.

Under 1990-talet konkurrerades även vinylskivan i allt väsentligt ut av CD:n, varvid en hundraårig grundläggande teknik med lagring av ljud på mekanisk väg ersattes nästan helt av digital lagring. Ännu idag ges dock många nya album ut på vinylskivor.

Grammofonskivan var primärt medium för utgivning av kommersiell musik under nästan hela 1900-talet, och ersatte fonograficylindern, som tidigare också funnits, under 1920-talet. Mot 1980s-talets slut började digital media nå en större marknad, och vinylskivan började fasas ut 1991.

Skivtallriken på de första grammofonerna drevs med ett kraftigt fjäderverk, som måste dras upp med en vev för varje skiva, vevgrammofonen. En centrifugalregulator höll hastigheten konstant. Senare infördes en elektrisk motor, som drev skivtallriken. Dessa har vanligtvis en inställningsmöjlighet så att man kan välja mellan hastigheterna 78, 45 och 33 ⅓ varv per minut. Möjlighet att välja även 16 ⅔ varv per minut är sällsynt, men finns. Den hastigheten användes företrädesvis till talskivor. Med införande av den elektriska motorn möjliggjordes även skivväxlaren som kunde spela av skivorna automatiskt en efter en ur en bunt på upp till 10 skivor. Därmed kan cirka en halvtimmes sammanlagd speltid erhållas, innan man behöver ladda skivväxlaren med nya skivor.
Q3302947
fonogram
Concept
Q11461
ljud
Concept
Q7112808
trattgrammofon
Concept
Q13581044
nålmikrofon
Concept
Q211554
förstärkare
Concept
Q35736
1920-talet
Concept
Q691783
fonografcylinder
Concept
Q34678
stereo
Concept
None
grammofonstift
UNK
Q5283
diamant
Concept
Q127583
safir
Concept
Q1781403
78-varvare
Concept
Q71004
Emile Berliner
PER
Q7826
1887
TIME
None
släpstift
UNK
Q36561
1940-talet
Concept
Q178588
vinylskiva
Concept
Q1323979
monofoni
Concept
Q34678
stereofoni
Concept
Q34653
1990-talet
Concept
Q34467
CD
Concept
Q173285
digital
Concept
Q482994
album
Concept
Q6927
1900-talet
Concept
None
fonograficylinder
UNK
None
digital media
UNK
None
Skivtallrik
UNK
Q7112808
vevgrammofonen
Concept
Q375647
centrifugalregulator
Concept
Q7112808
skivväxlaren
Concept
Q16629185
Grammofonskiva
Concept
1940-01-01T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
1940
DATE
1991-01-01T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
1991
DATE
+10^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
10
NUMBER
+78^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
78
NUMBER
+25^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
25
NUMBER
+3^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
3
NUMBER
+4^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
4
NUMBER
+30^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
30
NUMBER
+17^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
17
NUMBER
+78^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
78
NUMBER
+33^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
33
NUMBER
+45^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
45
NUMBER
+16^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
16
NUMBER
+78^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
78
NUMBER
+45^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
45
NUMBER
+33^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
33
NUMBER
+16^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
16
NUMBER
+10^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
10
NUMBER
used by
discoverer or inventor
replaces
point in time