Giancarlo De Carlo
Giancarlo De Carlo (Gènova, 12 de desembre 1919 – Milà, 4 de juny de 2005) ha estat un arquitecte, urbanista, teòric de l'arquitectura i acadèmic italià.

Va ser un dels primers a experimentar i aplicar la participació dels usuaris en l' arquitectura en les etapes de disseny. És conegut internacionalment per ser un dels fundadors del moviment Team X, que va fer la primera ruptura real amb el Moviment Modern i les tesis funcionalistes de Le Corbusier .

Per la seva capacitat d'establir sempre fortes relacions entre la teoria i la pràctica no convencionals ha estat un dels pensadors més aguts de l'arquitectura italiana. És el pare de l'escriptor Andrea De Carlo .

Nascut a Gènova poc després de la fi de la Primera Guerra Mundial de pare sicilià i de mare piemontesa, va viure entre la seva ciutat natal, Livorno i Tunis fins als vint anys. El 1939 es va matricular a la Universitat Politècnica de Milà on es va llicenciar en enginyeria el 1943 . Durant la Segona Guerra Mundial va ser reclutat com oficial de la Marina. Després de l'armistici del 8 de setembre de 1943, passà a la clandestinitat i participà en la Resistència amb el "Moviment d'Unitat Proletària" en el que també hi van participar altres arquitectes milanesos, com Franco Albini i Irenio Diotallevi . Més tard va organitzar un grup polític d'inspiració anarquista-llibertària a Milà (les "Brigades Matteotti") juntament amb l'arquitecte Giuseppe Pagano.

Al final de la guerra va publicar a Milà "Le Corbusier: Antologia critica degli scritti" ("Le Corbusier:" "Antologia crítica dels seus escrits") i comença a assistir al moviment anarquista participant en les primeres conferències italianes a Carrara. La seva sempre serà una adhesió crítica al pensament llibertari proper a les tesis de Piotr Kropotkin i és en aquest període quan la seva col·laboració comença a la revista anarquista "Volontà" en què intenta llançar noves idees socials per a la reconstrucció i la necessitat incessant d'habitatge assequible. Col·labora ocasionalment amb les revistes d'arquitectura "Domus" i "Casabella" i publica una monografia crítica sobre William Morris .

El 1948 va reprendre els seus estudis a l'IUAV (Institut Universitari d'Arquitectura de Venècia) on es va llicenciar el 1949. Dos anys abans va participar en la VIII Trienal de Milà amb tres projectes mai realitzats per al districte QT8 . El 1950 va obrir el seu propi estudi a Milà. El 1951 va organitzar una exposició sobre arquitectura espontània per a la IX Trienal de Milà i tres anys després en l'edició següent va presentar tres curtmetratges escrits amb Elio Vittorini en els quals, en ple estil de l'època, va denunciar les possibles derivacions d'una metròpoli moderna gestionada pels buròcrates i tècnics en què l'interès per l'home no sigui prioritari i insta l'espectador a actuar en primera persona. El 1952 va néixer el seu fill Andrea.

El 1955 va obtenir una càtedra d'urbanisme a l'IUAV que mantindria fins al 1983, entrant en contacte i xocant sovint amb els principals noms d'arquitectura i urbanisme italians com Giuseppe Samonà, Carlo Scarpa, Bruno Zevi i Paolo Portoghesi . Entre 1952 i 1960 va formar part de la nova generació convidada a participar en CIAM . Participa en els prestigiosos congressos gràcies a la presentació d'Ernesto Nathan Rogers que en el mateix període també el va incloure al consell de redacció de la revista "Casabella-Continuità", un paper que va abandonar el 1956 després d'amargs contrastos amb el mateix Rogers. En el mateix període forma part del Moviment d'Estudis per l'Arquitectura (MSA) que reuneix diversos joves arquitectes milanesos d'acord amb els principis del <a href="./Moviment%20Modern" rel="mw:WikiLink" data-linkid="undefined" data-cx="{&quot;userAdded&quot;:true,&quot;adapted&quot;:true}">Moviment Modern</a> i en contrast obert amb l'experiència romana de l'Associació per a l'Arquitectura Orgànica (APAO) de Bruno Zevi que en canvi fa referència a les idees innovadores de Frank Lloyd Wright .

El 1956, com a membre italià del CIAM, va presentar el seu propi projecte per a un complex d'habitatges públics a Matera en el qual es van ignorar els principis de Le Corbusier a costa d'una atenció específica al context geogràfic, social i climàtic de la regió. És clarament una forta ruptura amb l'antiga generació d'arquitectes i el mite d'un model d'arquitectura internacional únic, l'anomenat "International Style". Al congrés de 1956 és tan marcat el final del CIAM i l'inici del Team X, que reuneix la nova generació convidada a participar en l'últim congrés, i que exigeix un nou tipus d'arquitectura, que més adequat a les condicions socials i ambientals locals i on la persona no es redueix a una figura abstracta o a un conjunt de mesures estàndard.

El 1964 es va encarregar del primer Pla General d'Ordenació Urbana de la ciutat d'Urbino. Des del 1965 és l'encarregat de dissenyar el campus i les instal·lacions de la nova Universitat d'Urbino. En el projecte, el campus es fusiona amb el paisatge, inserint-se físicament als turons. El campus universitari d'Urbino és un projecte al que li dedicarà molts anys de la seva vida i que li donarà el seu primer veritable reconeixement internacional. Els anys següents va desenvolupar el projecte de la casa del filòsof Livio Sichirollo i del barri "La Pineta".

El 1968, durant la revolta estudiantil, va buscar un diàleg constructiu amb els seus estudiants i va publicar una sèrie de textos i assajos en els quals va teoritzar una gestió més democràtica i oberta de l'arquitectura i va posar en qüestió l'ensenyament tradicional: "La piràmide invertida", " Ordre, Institució, Educació, Trastorn "," El públic de l'arquitectura "i" Una arquitectura de participació ".

Des del 1970, junt amb Domenico De Masi, Fausto Colombo i Valeria Fossati Bellani i els treballadors i les seves famílies, construeix les cases per als treballadors "Matteotti" a Terni. Es tracta del primer exemple d'arquitectura participativa a Itàlia que demostra ser un èxit i que després repetirà amb diferents resultats i procediments el 1972 pel Pla Director de Rimini i el 1979 per a la recuperació de l'illa de Mazzorbo a Venècia .
Des del 1976 va fundar ILAUD (o ILA & UD, "Laboratori Internacional d'Arquitectura i Disseny Urbà" ), un laboratori internacional d'arquitectura i disseny urbà, basat en els principis de l' Equip X, que té lloc cada estiu a Itàlia des de fa 27 anys (amb els anys va tenir lloc a Venècia, Siena, Urbino, etc.) amb l'objectiu de realitzar una activitat de recerca contínua mitjançant la comparació teòrica i de disseny entre les noves generacions de les més prestigioses escoles d'arquitectura europees i americanes.

El 1978 va fundar i dirigir la revista " Espai i societat " a través de la qual durant més de vint anys mantindrà activa la xarxa de relacions creada amb l' equip X i garantint una veu alternativa i independent en el panorama arquitectònic europeu.

A Siena es va encarregar del projecte del nou districte suburbà de San Miniato que, després d'una execució gairebé completa per part del municipi de Siena, va criticar la seva implementació pràctica i del qual es va dissociar després.

El 1984 va acceptar l'encàrrec de la Universitat de Catània per al projecte de recuperació del Monestir de Sant Nicolau l'Arena, seu de l'actual DISUM - Departament d'Humanitats.

Convidat diverses vegades a universitats de tot el món per a conferències i reunions, ha rebut nombrosos premis i reconeixements. El 2004, el Centre Pompidou de París li va dedicar una exposició monogràfica i, a Roma, tres dies abans de la seva mort, l'1 de juny de 2005 es va inaugurar una gran exposició retrospectiva en què el mateix De Carlo va supervisar la configuració i la tria no cronològica de la l'exposició.
Q1449
Gènova
LOC
Q2369
12 de desembre
TIME
Q2157
1919
TIME
Q490
Milà
LOC
Q2627
4 de juny
TIME
Q2019
2005
Concept
Q42973
arquitecte
Concept
Q131062
urbanista
Concept
Q17737
teòric
Concept
Q12271
arquitectura
Concept
Q162633
acadèmic
Concept
Q38
italià
LOC
Q12271
arquitectura
Concept
Q4724
Le Corbusier
PER
Q1647939
l'arquitectura italiana
ORG
Q361
Primera Guerra Mundial
EVE
Q6761
Livorno
LOC
Q3572
Tunis
LOC
Q18639
1939
TIME
None
Universitat Politècnica de Milà
UNK
Q18623
1943
TIME
Q362
Segona Guerra Mundial va
EVE
Q706633
Resistència
Concept
Q388683
Franco Albini
PER
Q5752
Piotr Kropotkin
PER
Q41298
la revista
Concept
Q3947
habitatge
Concept
Q1046628
Casabella
MEDIA
Q182589
William Morris
PER
Q641
Venècia
LOC
Q468658
Elio Vittorini
PER
Q18577
1955 va
TIME
Q2434
1983
TIME
Q51137
Carlo Scarpa
PER
Q558155
Bruno Zevi
PER
Q5272
1952
TIME
Q3754
1960
TIME
Q727738
CIAM
ORG
Q5221
1956
TIME
Q558155
Bruno Zevi
PER
Q5604
Frank Lloyd Wright
PER
Q5221
1956
TIME
Q727738
CIAM, va
ORG
Q13616
Matera
LOC
Q4724
Le Corbusier
PER
Q5221
1956
TIME
Q2652
1964 es
TIME
Q837215
Pla General d'Ordenació Urbana
MEDIA
Q2650
1965 és l'
TIME
Q2759
Urbino
LOC
Q2644
1968
TIME
Q2474
1970
TIME
Q8621
Terni
LOC
Q2476
1972
TIME
Q13369
Rimini
LOC
Q2484
1979
TIME
None
Mazzorbo
UNK
Q641
Venècia
LOC
Q2480
1976 va
TIME
Q38
Itàlia
LOC
Q641
Venècia
LOC
Q2751
Siena
LOC
Q2759
Urbino
LOC
Q2483
1978 va
TIME
Q2751
Siena es
LOC
Q2014
2004
TIME
Q2019
2005
Concept
Q1347657
Giancarlo De Carlo
PER
1919-12-12T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
12 de desembre 1919
DATE
2005-06-04T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
4 de juny de 2005
DATE
1943-09-08T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
8 de setembre de 1943
DATE
2005-06-01T00:00:00Z^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#dateTime
1 de juny de 2005
DATE
+1939^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1939
NUMBER
+1943^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1943
NUMBER
+1948^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1948
NUMBER
+1949^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1949
NUMBER
+8^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
8
NUMBER
+1950^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1950
NUMBER
+1951^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1951
NUMBER
+1952^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1952
NUMBER
+1955^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1955
NUMBER
+1983^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1983
NUMBER
+1952^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1952
NUMBER
+1960^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1960
NUMBER
+1956^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1956
NUMBER
+20^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
20
NUMBER
+1956^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1956
NUMBER
+1956^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1956
NUMBER
+1964^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1964
NUMBER
+1965^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1965
NUMBER
+1968^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1968
NUMBER
+1970^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1970
NUMBER
+1972^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1972
NUMBER
+1979^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1979
NUMBER
+1976^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1976
NUMBER
+27^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
27
NUMBER
+1978^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1978
NUMBER
+1984^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
1984
NUMBER
+2004^^http://www.w3.org/2001/XMLSchema#decimal
2004
NUMBER
place of birth
place of death
occupation
occupation
country of citizenship
date of birth
date of death
place of death
country of citizenship
place of death
country
country
field of this occupation
country
country
country
follows