description: Блогът на ivoberov :: Как да прикрием, че сме тъпи, ако сме журналистка, репортерка, телевизионна водеща, или нещо подобно - сем полезни съвета/

title: Как да прикрием, че сме тъпи, ако сме журналистка, репортерка, телевизионна водеща, или нещо ...

maintext:
Постинг
18.11.2014 18:54 - Как да прикрием, че сме тъпи, ако сме журналистка, репортерка, телевизионна водеща, или нещо подобно - сем полезни съвета/
Уводни съвети :
Ако сте журналистка, репортерка, телевизионна водеща, или нещо подобно в България, то Вие несъмнено сте тъпа. От жизненоважно значение за Вас е да си останете такава. Трябва да си дадете сметка, че сте назначена за журналистка, репортерка, телевизионна водеща или нещо такова, именно и тъкмо защото сте тъпа. Ако проявите макар и бегли признаци на поумняване, можете да загубите работата си. За да не допуснете подобно злощастно стечение на обстоятелствата не са нужни кой знае какви усилия. Ако сте водеща на обществено-политическо предаване, например, би било достатъчно да не се опитвате да вниквате в същността на нещата и явленията за които говорите в предаването си, да не търсите причинно-следствени връзки и да не разсъждавате.
Може да си позволите известни опити за мисъл и разсъждения само ако сте водеща на зрелище /шоу/. В този отделен случаи може да си позволите донякъде да се осведомявате, ограмотявате, да се образовате и да четете, но само в рамките на допустимото, което значи нищо по-сложно от Паоло Коелю и нищо по- задълбочено от предпоследните страници на вестниците и то не на всички.
Не бива също в предаването си да проверявате източници, да правите сравнения и съпоставки, да боравите с каквито и да било данни, или пък да се стремите да разкривате каквито и да било истини.
Запомнете. Целта ви не е да преодолеете придобитата или вродената си тъпота, целта ви е да я прикриете.
Знайте също, че при опитите си да не изглеждате тъпа, Вие ще изглеждате не само тъпа, но и нагла. Това в никакъв случай не бива да ви смущава, тъй като вашето предаване, както и всички телевизионни предавания в България са предназначени за тъпаци, а онези зрители, читатели и слушатели, които имат ум и разум нямат пари, нямат и влияние, и затова няма никакъв смисъл да се съобразявате с тях. Въпросът е как да не изглеждате тъпи за тъпаците.
Именно с тази цел Ви предлагаме настоящите полезни съвети с които да прикривате тъпотата си, ако сте журналистка, репортерка, телевизионна водеща или нещо подобно :
- 1. Прекъсвайте събеседника си. Колкото по-образован и умен вашият събеседник, толкова по-често го прекъсвайте. Така в очите на зрителите той ще изглежда много по-малко умен, отколкото е, а вие много по-умна, отколкото сте, макар и въобще да не сте.
- 2. Прекъсвайте събеседника си преди всичко когато стигне до най-важната и съществена част от изложението си. И тъй като не сте в състояние да прецените коя е важната и съществена част от изложението му, прекъсвайте го винаги когато можете, а когато не можете, обявете прекъсване заради реклами.
- 3. Гледайте умно. За разлика от умното говорене, което няма как да научите, умното гледане лесно ще ви се отдаде след съответните упражнения пред огледалото.
- 4. Ако имате дълги мигли – пърхайте ги. Пърхането на мигли ще изглежда за вашите зрители, слушатели, читатели и почитатели като отношение към събеседника и наличие мислене, дори когато няма нито отношение, нито наличие, нито мислене, а понякога дори и събеседник. / Ако имате къси мигли пак можете да ги пърхате, макар въздействието им да бъде до голяма степен занижено /
- 5. Въртете сe на стола си, въздишайте раздразнено и правете разни движения изразяващи загриженост и безпокойство. С тяхна помощ ще внушите на зрителите, че имате да кажете нещо много важно, но се въздържате да прекъснете госта си. Това въздържане не бива да ви попречи в края на краищата наистина да го прекъснете. Още по-добре ще бъде, ако отвреме навреме прибавяте към обезпокоителните си движения възклициния като „ Да ама...”, „ Ама нали...”, „ Добре де обаче...”, „ Ама това как ще…” .
- 6. Задавайте отрицателни въпроси. Отрицателни въпроси са въпросите, които започват с частичката „не” и „няма”. Чрез отрицателните въпроси ще покажете гражданско чувство, загриженост към обществените явления и съпричастност към съдбата на зрителите и слушателите.
За предпочитане е да задавате отрицателните си въпроси по злободневни явления, но ако, поради тъпотата си не можете да схванете кое е злободневно, трябва да си приготвите готови отрицателни въпроси. Готовите отрицателни въпроси могат да бъдат подредени в следните основни видове :
- Общи отрицателни въпроси. Общите отрицателни въпроси могат да се задават винаги, на всички, навсякъде и по всяко време, а също и ни в клин ни в ръкав. Примери : „ А това няма ли да навреди на националните интереси ?, „ А това няма ли да затрудни бюджета ? „ – последният пример е особено сполучлив за прикриване на тъпотата Ви, тъй като въпросът предполага познания по изпълнението на бюджета, каквито вие разбира се нямате.
- Отрицателни въпроси на които отговорът е ясен и предварително известен. Примери :
А вие по съвест ли действате, или по нареждане отгоре ? А вие бихте ли се отказали партийните си пристрастия заради общото благо ? А вие не сте ли корумпиран ? А вие не сте ли част от задкулисието ?
/ Забележка : Не бива да прекалявате с привидно увлекателни въпроси като „ А имате ли доказателства, че не сте камила ? „ и „ Вярно ли е това, което се говори за сестра ви ?”, защото тези въпроси вече са разобличени като тъпи. Вместо тях може примерно да попитате : „ А вярно ли е, че имате офшорни фирми на островите Тохау-Ронго-Ронго и Рапа Нуи ? „ /
На пръв поглед тези въпроси могат да изглеждат тъпи, защото са тъпи и може да изглеждат обидни за събеседника ви, защото са обидни за събеседника ви. Това обаче не бива да ви притеснява. Събеседникът ви няма да се обиди, а напротив, ще бъде благодарен на тъпите ви въпроси, защото те ще му дадат възможност да заяви, че действа по съвест, а не по нареждане отгоре, че би се отказал от партийните си пристрастия заради общото благо, че не е корумпиран, че няма нищо общо със задкулисието и че няма офшорни фирми на остров Тохао-Ронго-Ронго, макар това въобще да не е остров.
- 6. Освен отрицателните въпроси, трябва да си приготвите и готов набор от общи въпроси, които също да се задават винаги, навсякъде, на всички и по всяко време. Ето примери за подобни въпроси :
А това добре ли ще е за България ?. А това с какво ще помогне да бедните, нещастните, безработните и пенсионерите ? Ама нали пак ние, данъкоплатците ще плащаме. А как се живее с такава малка пенсия ? А как се живее с такава малка заплата ? Да, ама знаете ли, че София не е България ? А чичо от село ще ви разбере за какво става дума ?
- 7. За да придадете злободневност на предаването си прочетете мнения и изказвания на разни хора, като се постарайте тези мнения и изказвания да бъдат глупави и безсмислени. Ако не можете да се прецените кои точно изказвания са глупави и безсмислени, знайте, че това са изказванията, които ви харесват и които ви се струват умни и смислени. След това ги задайте на събеседника си във вид на въпрос. Примерно : Има ли нещо вярно в твърденията на господин Едикой си, че сте рептил, илюминат, соросоид и майцепродавец ? /Едикой си не е име на определен човек, а обобщаващ израз /
- 8. За да изглеждате така, сякаш търсите някаква скрита истина в отговорите на събеседника си, макар въобще да не знаете какво търсите, ако въобще търсите каквото и да било, задавайте често следните кратки, но основополагащи въпроси: „ Кой „ или , кои” /особено злободневен въпрос/, а също „къде” и „кога”, като само в краен случай задавайте въпроса „защо” – тъй като този въпрос предполага задълбочаване на разговора – нещо, което трябва внимателно, но решително да избягвате.
Ако събеседникът ви например каже : „ според някои икономисти бюджетният дефицит трябва да бъде сведен до...” веднага го прекъснете с въпроса „кои икономисти ?”, а пък ако каже „както е казал поетът” веднага питайте кой поет.
Всичко изброено дотук, освен пърхането с мигли, се отнася и до мъже, ако те са журналист, репортер, водещ на телевизионно предаване или нещо подобно. В този случай пърхането с мигли може да бъде заместено с повдигане на вежди или въртене на химикалка между пръстите.
Забележка : Има вероятност по някаква случайност да сте назначена за журналстка, репортерка, телевизионна водеща или нещо подобно, въпреки че сте умна, образована, съвестна и почтена. В такъв случай съветът ни към Вас е да се правите на тъпа, необразована, безсъвестна и продажна, докато не станете наистина такава.
Заключение : Със следването на тези правила, напътствия и съвети има голяма вероятност не само да постигнете забележителни успехи в журналистическото поприще и да получите наградата Черноризец Храбър, например, но и да станете депутатка, евродепутатка, председателка на партия и дори министър-председател на България, ако положите необходимите за целта, наглост, безхаберие, безочие, непукизъм, безотговорност, продажност и подлост. И ако разбира се, следвайки нашите съвети, сте съумели да прикриете вродената си или придобита тъпота.
Обнародвано първо в www.ivremena.com
Една песен, която не е за мен, а за е дин познат, но от учтивост и възпитание съм използвал своя снимка. Песента е тук.
И тук :
https://www.youtube.com/watch?v=QWm5Ywp7h2o&list=UUR0JeeFRHNy1KO2FkNBjoCQ

fasttext_language: bg


description: Блогът на ivoberov :: Последният юруш на простотията

title: Последният юруш на простотията

maintext:
Постинг
21.05.2013 19:07 - Последният юруш на простотията
/ От „свалените гащи” на Дъ Драганов до „пидала” на Бъ Борисов /
Можете ли да си представите, че България би могла да бъде управлявана от възпитан, умен, честен, почтен, добър, образован, изискан и уравновесен политик. Политик, който е пълна противоположност на Бойко Борисов. Политик с който всяка напреднала страна би могла да се гордее ?
Най-вероятно не.
А можете ли да си представите България като страна, в която профсъюзите всяка година искат 12 процента увеличение на заплатите и заплашват с бунтове и стачки, ако то не е 12 , а само 9 процента.
А можете ли да си представите България като страна в която за четири години пенсиите са се увеличили четири пъти.
Или България с най-висок икономически ръст в цяла Европа.
Или с най-голям прираст на раждаемостта.
Тези последните две най-вероятно не можете да си ги представите. С никакъв напън на въображението.
Само че това не е въпрос на въображение, а въпрос на памет.
Защото всичко това вече се е случвало.
България е имала възпитан, умен, честен, почтен, добър, образован, начетен, изискан и уравновесен политик, пълна противоположност на Бойко Борисов. Политик с който всяка напреднала страна би могла да се гордее.
Неговото име е Филип Димитров.
А можете ли да се досетите какво е било отношението на същата тази страна, България де, на мнозинството българи тоест, чиито събирателен образ би могъл художествено да се обобщи с думата народ, към умния, честния, почтен, добър, образован, начетен, изискан и уравновесен политик с която всяка напреднала страна би могла да се гордее.
Тези, които са млади за да си спомнят ония времена биха могли само да се досетят. Не е трудно. А останалите биха могли да си припомнят
Ами тя, България де , мнозинството българи тоест, възприе този добър, честен, почтен, умен и образован човек така, както Бойко Борисов възприема умните хора.
Като пидал. И като будала.
Пидал, защото умът, достойнството и почтеността по нашите краища са странност. Чудатост необяснима. Отклонение. Нещо враждебно и различно от общоприетото. Защото общоприета по нашите краища е простотията. А будала защото поискал вот на доверие.
/ Между другото нека тези, които твърдят, че той е съсипал българското земеделие да прочетат доклада на Петър Младенов за състоянието на българското земеделие на един от последните пленуми на ЦК на БКП през 1990-та година/
…
Филип Димитров беше не беше никакъв „пидал”. Беше мъж. Мъж и политик, който не променя вижданията си през ден. Който ги отстоява и поема отговорност за тях. Мъж, който уважава и следва демократичните закони и правила докрай, независимо от последствията.
И точно затова беше възприет като будала. Нали загубил властта, искайки вот на доверие както правят достойните и почтени политици. Докато неговата противоположност – Бойко Борисов - се възприема от природонаселението като пич и хитряга. Защото умее да се измъква от отговорност, а след това, при първа възможност отново да се примъква към властта. / Нали никой не вярва, че „мъжагата” Бойко си подаде оставката разчувстван от това, че на един от протестиращите му потекла кръв/. Възприема се като умник и хитряга, защото си променя възгледите и настроенията като подрастващо девойче. Като ония женствени мъже за които се предполага, че са „пидали”. И ако се попита човек защо същото това мнозинство не е заподозряло Бойко Борисов в педерастко сбърканячество веднага може да се досети за два отговора.
Първият – защото Бойко гъгне басово, следователно не е „пидал”.
Вторият – защото си е като него. Като простолюдието. Демек прост. А простият човек не може да бъде „пидал”, нали. Те, „пидалите” са умни. Нали.
Умни, начетени, възпитани, изискани. Като Филип Димитров. Който отгоре на всичко е и с очила. Следователно няма как да бъде „пидал”
За да бъдем точни, обаче, трябва да признаем, че не простолюдието нарочи Филип Димитров за обратен. Пръв беше един професор, преподавател в университет. И то не в кой да е университет, а в Софийския. В Сеуто, както гордо му казват.
Името на този професор е Драгомир Драганов. И разбира се, като всеки професор / ох, глупости, извинете, не като всеки професор, а само като професор Драгомир Драганов/, този професори не нарече Филип Димитров „пидал”. Нарече го „хормонален сбърканяк”.
Докато истинският сбърканяк си беше тъкмо този така наречен професор, независимо какъв сбърканяк – хормонален, или университетски. Сбърканяк, защото всичките му почти писания по вестниците, а и повечето му лекции в университета биваха онаглеждавани с едни дълбоко заклещени /по причини за които можем само да се досещаме/, в съзнанието или по-скоро в подсъзнанието му образи. „Задник” и „свалени гащи” – ето университетско-професорските му образи и помагала.
…
То във всички среди, дори и най-образованите, дори в най- университетските може да се намери особняк или сбърканяк /ама истински, като Дъ Драганов, не като Филип Димитров/, който да цвъка по писанията си разни простотии, сякаш не е професор в СУ, а министър-председател на Република България от ГЕРБ.
Особеното е там, че обществото ни прие с охота простотиите на Драганов. Глътна ги. Разпространи ги. Не им се противопостави. Превърна ги в обществено мнение.
Като първи, които възприеха и разпространиха клеветата бяха някои от онези журналисти и политици, които сега се отвращават от наглостта, простащината и „пидалските” прозрения на Борисов.
На тях бива да им се рекне : „Ама какво негодувате милички. Нали не се противопоставихте на мнението, че щом един човек е умен, възпитан и почтен, най-вероятно е хомосексуалист, хормонален сбърканяк и будала”.
Ами я си представете, милички, как е възприело вашите хитровати писаници и гаднярски намеци едно иначе будно, но неизкушеното с книги и нравствени усложнения същество като Бойко Борисов. Същество пропито с бухалково светоусещане, открехнато на градски бабаитизъм и изпедепцано в махленски пинизи, нели по времето на Филип Димитров сегашният министър-председател на България беше начеваща мутра...
…
Като цяло в България клеветите и лъжите започнаха да се възприемат като обикновени и неподлежащи на особени укори политически похвати, които при определени обстоятелства, ако не и при всички, могат дори да служат на справедливото дело. А пък както се знае, по нашенско едно дело е справедливо, когато е наше /когато козата е ностра, както биха се изразили балканските последователи на презокеанските кръстници/, така че без притеснения можем да си наречем Филип Димитров сбърканяк и хомосексуалист, така служим на делото, разобличаваме лошия, който съсипал българското земеделие, примерно.../ Уж съвсем между другото нека тези, които си мислят, че Филип Димитров наистина е съсипал земеделието да видят доклада на комунистическия президент Петър Младенов за състоянието на българското земеделие, прочетен на партиен пленум през 1990-та година/
Начин на мислене, който води пряко до сегашното „ ще ги плещя каквито си ги ща, моето дело е право, щом им правя магистрали „
...
Ставаше въпрос също за това, дали хората могат да си представят България като страна, в която профсъюзите всяка година искат 12 % увеличение на заплатите и заплашват с бунтове и стачки, ако това увеличение не е 12 , а само 9 процента.
И страна в която за четири години пенсиите са се увеличили четири пъти.
И пак няма нужда никой нищо да си представя, би било достатъчно само да се помни.
Профсъюзите искаха 12 процентно увеличение на заплатите всяка пролет и всяка есен при управлението на СДС, когато министър-председател на България беше Иван Костов.
Е, не получаваха 12 проценто увеличение, а само девет. Заради проклетията и злобата на лошия Костов, предполага се.
И е добре сега всички, които си обясняват българското битие, българската съдба, българският преход и българските превратности с проклетията и злобата на лошия Костов да си спомнят с колко процента увеличаваше заплатите всяка година. И с колко увеличи пенсиите /За четири години бяха увеличени четирикратно/.
А можем към тези забравени явления да прибавим още три. Три изконнобългарски мечти. Едната - забравена и осъществена. Другите две осъществени и забравени. Едната махленско-битова. Другите две всеобхватно-вселенски /може би, едва ли не/.
Първата, махленско битовата – България да бъде в страна, където хората не си крадат чистачките. Където не си ги прибират в къщи, а си ги оставят по колите и после – о чудо невиждано– те още са си там.
Спомня ли си все още някой тази кристална мечта на прехода, възпята в прочути и незабравими евъргрийни, / как ще ги стигнем американците /.
Разбира се, никой не си спомня тази осъществена мечта. Но пък всички помнят как Костов продал Кремиковци за един долар. Помнят тази продажба дори онези възмутени и негодуващи срещу политическата класа граждани и водачи на граждански партии, които тогава са били на 6-7 години. Явно като осъзнати и високоотговорни хлапета не са учили таблицата за умножение, а са бдели за това как ще бъде продаден Кремиковци и за колко. И са пропуснали да забележат / дали пък не поради недоучената таблица за умножение/, че според приватизационния договор за Кремиковци купувачът се задължава да изплати на комбината 300 милиона дългове и да направи там вложения за 400 милиона, така че той Кремиковци не е продаден за един, а за 700 милиона долара.
Пропуски и недоучени уроци, които дават сега възможност на Бойко да натяква за продажбата на предприятия като Балкан и Кремиковци и да подхвърля на обществото каквито числа и суми си поще. Като примерно това, че токът без Белене щял да поскъпне 16 пъти. Или че България имала активи за 33 милиарда, а приватизирала за дребни стотинки /всъщност активите й бяха не 33 милиарда долара, а 800 милиона, поставени като долна граница за приватизационни постъпления от Международния валутен фонд /.
Разбира се, всичките тези числа и особености вероятно са известни на знаещите хора по партийните върхушки. Само че те, знаещите те си траят. Или се присъединяват към лъжата. Като Плевнелиев, който също се изказа за неосъществените 33 милиарда активи. Защото така им е изгодно. Нали се клевети политическия им противник. Само че после им се връща и на тях. Същото.
Затова сега никой не помни, че да бъде на първо място в Европа по икономически разтеж за България не е никаква мечта. Действителност е. Случило се е. След 2007-ма година, когато страната ни влезе в Европа /6,2 % в реално изражение. Източник www.econ.bg/. И това – да бъде България на първо място в Европа по раждаемост на глава от населението също не е мечта, а действителност. Бивало е. През 1999-та година / източници– Център за Изследване на Демокрацията, ИПИ /.
А това, че партиите се оплюваха и лъгаха в името на „правото си дело”, това че допуснаха преходът да бъде обявен за неуспешен и дори за криминален въпреки постиженията на България – влизане в НАТО и Европа, постоянен икономически разтеж в продължение на десет години, неколкократното увеличение на доходите и чувствително подобряване жизненото равнище, само дава предлог на Боко и боковците около него непрекъснато да прехвърля вината за провалите си върху всички и върху всичко – върху партиите, върху прехода, върху демократичните служби и институции, че и върху Европа дори, повтаряйки до втръсване тъповатото „всички рушаха, само той мисли за народа и гради защото прави магистрали и детски градини” /всъщност Боко е построил само само 30 километра повече пътища от правителството на СДС, въпреки несъпоставимите с онова време възможности на бюджета и около 15 километра по-малко пътища от правителството на Тройната коалиция /
…
Поради всички тези причини сегашните избори ще бъдат избори на неосведомеността, лъжата и плиткоумието. Ще бъде избор между големите и малките лъжи, без да се знае кои са големите и кои малките. Избор, който несъмнено ще доведе до политически залитания и грешни решения. България несъмнено ще изгуби онова което постигна и което не оцени и пренебрегна. Несъмнено ще се върне с години назад и ако има нещо добро в цялата тази безотрада, то е че сегашният юруш на плиткоумието, безхаберието, невежеството, късата памет ще бъде последен.
...
Всъщност те чувстват, че това е последният им юруш. Онези двадесетина процента, които ще гласуват за Боко и които са всъщност най-изпрострялата, най- малограмотна, най-невежествена и убогата част от българското природонаселение, онези които ще осигурят успеха, ако не и властта на най-користната, нагла, лъжлива и алчна върхушка от последните двайсетина години.
Те чувстват, че това е последният им юруш и затова са сплотени и решителни. И затова ще победят и този път. / След всички разкрития тези избори всеки процент над десет е успех за Боко и ГЕРБ/.
А и защото останалата България е като вцепенена. Защото е разколебана, объркана, обезверена, бездейна и все още не разбира какво й се случва.
Ще разбере достатъчно скоро, до една година.
Ще разбере, че сега не иде реч за политически избор. Или че изборът не е само политически.
Защото, хайде да подхванем старата шега на един американски философ, че деветдесет процента от каквото и да било е пълно глупост, двадесет процента от което и да било природонаселение, племе, народ, общество или държава е невежествено и глуповато.
Разликата между България и развитите страни е, че този процент в ония страни не е на власт. В развитите страни той си знае мястото. Не сочи пътя, не води, не поучава, не казва кое е добро и кое лошо, не създава образци, не се дава за пример, не наглее, не вилнее, не тормози останалите, а си кюти и си слуша чалгата. В България е обратното – властва, наглее, смята себе си за пример и образец, казва кое е добро и кое лошо и сочи пътя. Пътя за никъде, разбира се.
Затова в Близките години основното усилие на обществото ни е да се отърве от властта на тези хора. И от всичко онова, което създава, предопределя, обуславя и поставя на власт хора като Бойко Борисов .
И чак тогава да тръгне напред. Както направи през 1997 година.
Иво Беров.
Отправка
Икономика на България към края на полугодието за 2007 година.
…


description: Блогът на ivoberov :: Руското православие и вилнеещите мацки

title: Руското православие и вилнеещите мацки

maintext:
1. анонимен - Ясно е защо журналистиката ни е такава... основно поръчкова или малоумна.
30.08.2012 13:27
Г-н Беров, защо бъркате Вяра с религиозни доктрини? И Вяра с показност? Всъщност, основно бъркате пошлост с политически протест... но... здраве да е...
Не зная само поръчково ли е, конюнктурно или толкова си можете?...
2. andrei -
30.08.2012 13:38 Поздрав Иво!
Браво!Много навременна публикация и добре написана!!!
3. socialismus - Язък за изгубеното време и битовете в сървъра
30.08.2012 14:08
4. abv21 -
30.08.2012 17:02 Откога "PUSSY"озна...
Откога "PUSSY"означава котенца? Вярно е, че има и такова значение, но очевадният превод е "Бунтът на ПУТКИТЕ", още повече това е пънк формация, при които е модерно сексуалното начало в имената на групите и текстове на песните. Това няма нищо общо с котенцата, за които всички "защитници" на свободата на словото си мечтаят насаме под одеялото...
За Православието вече коментирах под другия пост на Беров - за подобен боклукчав, антихристиянски пасквил може да му завиди дори и "Работническо дело" от времената на войнстващия комунизъм.
Беров, защо не си напиусал нищо за Джулиян Асандж - той няма ли право да се изразява както си иска, или това е запазена територия само за "Путките" (съжалявам за нецензурната дума, но това е превода на Pussy)?
5. vyordanoff -
30.08.2012 18:50 Tom Johnes:"Pussy cat,pussy cat, I love you!"
Иво,сътворил си такъв тьорлю гювеч/сигурно не се пише така/,че е абсурдно да може да се коментира.Все пак ще опитам с това което лично ме докача-вярата ми.Да аз не знам как Светият дух се е спуснал,но едва ли това ме прави по-малко или повече православен и вярващ.Благодаря за лекцията по православие,християнство,та имаше нещо и за католическия свещеник /подчертавам думите ти-СЪВРЕМЕНЕН, иначе трябваше да обясняваш за светета инквизиция,а тя,нито е Руска,нито Православна/.Не знам,какво общо има Сталин,сринатите 75000храма,избитите хил.свещеници,монаси и так далье с пуситата?Защо клеймиш църквата за присъдите им,те са от съда, не от...?Защо определяш,че в Русия няма вярващи?Цинизъм е!Православието се характеризира само с една дума:"Смирение".Ми,че по времето на Ботев, нима поета не се бунтува в ,Моята молитва"-"Не теб,дето се кланят царе и патриарси,а теб,боже,в мен,в сърцето и душата"/Цитирам по памет/. Вярата е нещо интимно и прошка можеш да искаш от Бог,не от църквата.Това не е божи офис и с риск да се повторя,не православието продава индулгенции,а оня католически свещеник дето го споменаваш.Иво,клеймиш Сталин/съгласен съм/ за разрушените храмове,избитите свещеници,...,а защо не те дразни оскверняването на тез същите сега?Впрочем,разбирам ви и теб и другия Ивайло,ама какво все пак тук е ролята на Путин и какво би следвало да се очаква от него?Да поиска прошка?Да даде оставка?Да помоли пуситата да го помолят за амнистия? Или да благодари на американците?
№1,анонимен,с много по-малко думи от мен си го казал далеч по-добре!
6. penchoan -
30.08.2012 19:53 От всичкият до тук миш-маш изплува ...
От всичкият до тук миш-маш изплува една мисъл: Дали издадената присъда е съразмерна с хулиганското деяние или е висока. Като се има в предвид рецидива на пуситата, според някои присъдата е малка, а според други - висока, но никой не оспорва нейната основателност. Убеден съм, че ако подобно деяние беше извършено в църква в САЩ или до стената на плача в Йерусалим, реакцията щеше да бъде същата или с по-висока присъда. Напразно някои противници на православието леят крокодилски сълзи. Путин няма да се повлияе от тях.
7. анонимен - ГосподарЮ, Беров, Като прочетох ...
30.08.2012 20:21
ГосподарЮ ,Беров,
Като прочетох "котенца" бИз малко да сЪ ФпичатлЙЪ.
Обаче някой преди мен написа ,че има и такова наименование, на пуси-то, въпреки правилния превод, като "бунтуващите се п..-..ки".
Пространното връщане в оная пропагандна сфера6дейност, наименувана "историческа " не допринася за качеството на съобщението .
Струва ми се, че някак си е пропуснат един от основните моменти, а той е комплекс=съвокупност от няколко случки, които следва да се вземат предвид , при слагане на някаква оценка на събитието.
Може би трябва да започнем от там, че институцията на "божиите представители" е СТРОГО ЙЕРАРХИЧНА. Също като армия,прокуратура и др.такива структури.
Да се счита обратното е проява на инфатилност, а в същност на "див инфантилизъм".
Съответно пръв йерарх на тамУшната институция /приказките за всеобща,вселенска и др. са голЕм фантом/ е другаря ТАБАЧЕН ГУНДЯЕВ. За любопитните, кой знаЙ от къде, се появиха фотоси от младежките му години, като младо отче, да общува пряко с техния господ, карайки ски в Швейцария -някъде към 197х година.
Няма лошо да караш ски в Швейцария, даже ако ще да се поп в СССР, нали.
Както казват братушките: дальше-больше
Др.Гундяев Табачный към сегашни времена е надмогнал ските. вече се вози в лимузина, бронирана, със стъкла към половин педя, та патриаршеската му ръка едва едва се подава от купето. Не му пречи нищо и да носи часовниче за едни кило евра,нали ?Нито да има апартаментите си , а ?
Та това е началникът на институцията.
Имаше ли приказка за рибата и главата ?
И като стигнахме до изясняването на йерархичната риба и нейната глава, може да продължим :
следва продължение
http://valentor.blog.bg/
8. raders -
30.08.2012 20:25 Руснакът има нужда от диктатори. ...
Руснакът има нужда от диктатори. Такава е националната им характеристика открай време. Има някаква логика, защото такава огромна империя с всевъзможни отрепки не може да се управлява от демократично мислещи. Що се отнася до тези момичета, жалко е, че те си изпатиха заради амбициите на "Негово Величество".
9. анонимен - Продължаваме, господарЮ. Та в тази ...
30.08.2012 20:42
Продължаваме,господарЮ.
Та в тази йерархична институция изобщо, и в частност в нейното поделение наречено /за заблуда на публиката/ "Храм" незнайно как и от никого се изтипосват тези пички, пардон котенца.
Направо никой нищо не разбра.
Изтипосват се и правят шоу.
Добре де / промъкнали са се като алкайдски диверсанти/.
ОК.
А да сме чули че патриархът , със скъпото часовниче и апартаменти, е разпоредил проверка като кой ги е допуснал вНУтрИ ? А ?
Да се е взбунтувал клирът ?
Да е обявил анатема?
Да е поискал строго наказание за допусналите ?
Няма ли таквиЗ съобщения ?
Няма я ?
И що ?
Както и да е. Продължаваме.
И се почва една истерия: боркините за ...социално справедливост и човешко щастие, ... невинните, ..правата.
Пуси риот, пуси райът, пуси, пуси ..райът,риот..
Започвам даже да си правя лингвистични умозаключения на тема РИОТ.
Какво ли всъщност означава=каква е семантиката на ПАТ РИОТ
Невинно осъдените....
И в един момент...хоп-няма ги.
Изчезнаха.
Така ли направиха пу... котенцата де ?
ПУСИТА В ПУСИЯ С ПУСИН
http://valentor.blog.bg/
10. анонимен - и сте прав, и не сте прав
30.08.2012 23:13
от уважение към Вас, и към себе си, сега няма да пиша анонимка:)
по-нататък/като попривърши работната седмица на нивата/ ще драсна/драска е малко неуместна дума за блог,но така ми дойде:)))/ един два реда
бъдете жив и здрав, Иво Беров
11. анонимен - Падението на един журналист го доведе до онтиБългаризма - Иванов
31.08.2012 07:49
Не ме учудвате, господин Беров. Вие сте поредния новоизгряващ отявлен русофоб. Заради три пикли, стана международен въпрос. Три пикли, които ако бяха направили това в джамия, щяха да бъдат пребити с камъни или няколко дни след деянието си нямаше да са живи. Напоследък не само русофобството, антиправославието се развихря, но и отявлено туркофилство. Нещо повече, русофобите се оказват и туркофили. А туркофилството у нас все още се счита за предателство на националните интереси. Така че за мене, Вие се наредихте до националните предатели. Доста крайно мнение, но логиката на Вашите разсъждения Ви нареждат в тази редица. Така да се кажи: "Царят е гол".
12. анонимен - Дежурните плювачи
01.09.2012 12:48
вече се изхрачиха по великолепния текст на Иво Беров.С малки изключения, останалите във форума изразиха своята ненавист и злоба към един от най-талантливите, умни и начетени публицисти на България в наше време.Точно затова този публицист се следи с лупа и всяка негова поредна публикация се посреща на нож от платени и неплатени ругатели.Първите просто си заработват хонорарите, а вторите може би си вярват,че така ще намалят значението на неговите писмени слова.Иво Беров привлича като магнит всякаква русофилска и антибългарска сган, за да изливат злобата си към него и да го ругаят.
Един голям политик и държавник на ХХ век, недолюбван не, а мразен неистово от разни либерали и левичари ,беше казал за себе си,че по поведението на левите издания и вестници се ориентира за себе си.Спокоен е , ако продължават да го хулят, но би се разтревожил, ако същите вестници започнат да го хвалят. Иво, пиши така,че разни русофили , антибългари и комуноиди да продължават да те ругаят.Колкото по-добре и убедително пишеш, повече ще те ругаят.Ще се разочаровам от теб, ако същите тези русофилски, антибългарски и комуноидни отрепки започнат да те хвалят.Знай,че в България има много умни и разумни хора, които те подкрепят и които ти се възхищават.
13. abv21 -
01.09.2012 15:20 Чрез "великолепният" ...
Чрез "великолепният" си текст, Беров се изхрачи срещу вековната вяра на един народ и си послужи с откровени лъжи и манипулации. Само крайно неграмотен в религиозно отношение човек, може да приеме този буламач за истина. Освен това ако не знаете, Църквата никого не е осъдила на затвор, "путките" (или "котенцата" според Беров) са осъдени от гражданският съд в Русия. КОйто има претенции относно присъдата им нека да каже кой точно закон е нарушен или неспазен от съда и тогава можем наистина да дискутираме. Щом сте такива специалисти по международно право или пък познавате руските закони, дайте съответния линк и започваме да разсъждаваме. В противен случай се получава точно това, което е написал Беров - общи приказки, хвърлени във въздуха, отново повтарям - откровени лъжи по отношение историята на Православието и долнопробни манипулации по отношение на сегашната политическа обстановка в Русия.
Аз не познавам законите в Русия и затова си трая.
И едно уточнение - Руската патриаршия излезе със становище и също изказва несъгласие с издадените присъди.
14. staler -
01.09.2012 20:40 руснаците са такива-онакива, п...
руснаците са такива-онакива,путин е тиранин,поповете са агенти,путин е тиранин,котенцатата се размирисаха,путин е тиранин...алабаланица,путин е тиранин....как е слезъл светия дух ,бе?/путин е тиранин /.....думкаи беров седеращини на барабанчето,па народа ти крои капата.тиранин е путин,донякъде,верно е ,ама руснаците си го избират---над полувината от гласувалите./да ма прощават стожерите на демокр.свят,ама такава гигантска манипулация на избори още не е срещана в природата и открития космос/.втори са комунистите/да пази господ/,а демократично угодната опозиция---трета.всеки 15ти избирател е гласувал за г-н милиардера прохоров.русия се нуждае от реформи,верно е./все пак въпрос касаещ руснаците/.но русия не се нуждае от още порно,мне кажетса????
15. анонимен - Православие 1
03.09.2012 16:26
Не се знае кой точно и с каква цел организира тази проява. В комунистическата система случайни неща няма, всичко следва план и някаква вътрешна логика.
А иначе е пресилено от обикновените православни, католици, протестанти и т.н. да се очакват задълбочени богословски познания за доктриналните прилики и отлики между тях. Дори богослови често не са напълно наясно с тях и има много спорове. Въобще християнската религия открай време се дели на какви ли не течения и изповедания. Истината е, разбира се, че схизмата 1054 има най-вече политически причини и доктриналните разлики са вторични и повече или по-малки изкуствени.
Княз Борис между другото приема християнството не на народен, а на славянски език, който е бил неразбираем за мнозинството от поданиците му, които не са били славяни, а (ПРА)БЪЛГАРИ, защото иска да намали византийското влияние, което неминуемо е щяло да се засили, ако за богослужебен език е бил въведен гръцки. С течение на времето славянският като църковен и държавен език оказва силно влияние върху българския език, който днес наистина съдържа много славянски думи – без да е славянски език.
16. анонимен - Православие 2
03.09.2012 16:28
Безсмислено е обаче да се анализира съвременна Русия от позициите на православието. То само се използва от руското ръководство на мястото на до голяма степен дискредитирана комунистическата идеология в СССР за мобилизация и мотивация на населението, но това е само камуфлаж. Не можем да знаем точните идеологически убеждения на руските лидери, но е трудно да повярваме, че те станали автентични демократи и вярващи християни. СССР и посткомунистическа Русия, макар и да споделят същата територия, НЕ СА НАСЛЕДНИЦИ И ПРИЕМНИЦИ НА СТАРАТА РУСКА ИМПЕРИЯ. Русия просто е плацдарм за завоюване на света от болшевиките, за нов, вече Световен октомври. В комунистическата идеология нациите и държавите играят второстепенна роля. Или както пише един проникновен анализатор на комунизма:
„За комунистите идеологията не е мъртва. Те е въплътена в съветската и китайската стратегия. Новото предизвикателство не идва от старомодните призиви на конвенционалните марсксистко-ленински партии, а от политическата мобилизация на могъщи комунистически страни, които се опитват да постигнат световна победа на комунизма чрез стратегия на конвергенция... СССР и Китай няма да следват пътя на повечето страни в Азия, нито пък Съветският съюз ще се върне към славянофилския национализъм. Съветските и китайските лидери са направили своя избор. Те вярват, че са авангардът на новите социални, политически и икономически структури на комунизма...”
17. oranjevia -
05.09.2012 16:08 Въпросът с проповедта на други е...
Въпросът с проповедта на други езици е уреден с разбиването на триезичната догма от Св. Кирил Философ и брат му Методии и то пред папата в Рим.Схизмата е 200 години по-късно.
Всяко вероизповедание има претенциите за изключителнист и единственно правилност -независимо дали е католицизъм,православие,будизъм или ислям.За всяко едно друговерците са заблудени души от дявола.Това се отнася най-вече за протестантите.Затова за най-голямо съжаление понятие като христянска цивилизация като единно понятие няма/ за разлика от исляма/.Има западна, източна и протестантски християнски църкви /и цивилизации/ но не и пространство с чувство за единност.Затова и турците през 14 и 15 век опаткват половин Европа. Англия и Франция са вековни врагове на Русия другарувайки с турците,провеждайки дългосрочна вековна политика в ущърб на източните християни.Така е и до днес господин Беров и ние българите не си знаем кошарата за съжаление ,или не искаме да си я видим,надявайки се на трохите от масата на едни богати държави .Колкото до Русия и руснаците -падайки жертва на вековен панславизъм,като стремеж да обединят империята,не виждат истинското си място в историята и света.Защото славяни като етническа група май няма.Идеята за бог-цар -отечество произтича от времената на Тарквиний горди или по-рано,не са я измислили руснаците.Не православието е учереждение на държавата а държавата е учереждение на църквата-така е до 16-17 век в Европата и до началото на 20 в Русия.Това е така защото за средновековните хора църквата е по-голямата институция от държавата.И бунтовните путки ги осъди руската държава,не църквата.Акцията в Христос Спацител просто преля чашата.И суровото им наказание беше предназначено не толкова за да превъзпита самите пу(т)сита,колкото като предупреждение към някой който седи зад тях и се опитва по стар маниер на еврейски банкер да манипулира общественното мнение в Русия.Светът е пълен с едни Алиси живеещи във виртуалния свят на медиите,а не хора опитващи се да проумеят реалния.
18. анонимен - Относно:Руското православие и ...
07.09.2012 18:50
Много силно писание.
19. анонимен - Много силно писание. Напълно съ...
11.09.2012 15:07
Много силно писание. анонимен написа:
Напълно съгласен съм! Очевидно, че не протестът на И. Беров срещу жестоката присъда , а разшифроването на смисъла на неочакваното "покръстване" на атеистите ги е вбесил и е повод за злобата им. Казаното: " Подигран и осквернен е Каменният истукан, определен с ония трите думи на Оваров - Самодържавие, Православие, Нация. Тоест Путин, суеверие, Русия." Е сентенция за възстановени връзки между религия и власт, по точно използване на "опиума за народа" за държането му под сянката на Самодержеца.
Лицемерите палещи свещи пред жестокостта и пишещи се християни най се страхуват от свалянето на маските им. Което обаче е станало!
Напълно съгласен съм! Очевидно, че не протестът на И. Беров срещу жестоката присъда , а разшифроването на смисъла на неочакваното "покръстване" на атеистите ги е вбесил и е повод за злобата им. Казаното: " Подигран и осквернен е Каменният истукан, определен с ония трите думи на Оваров - Самодържавие, Православие, Нация. Тоест Путин, суеверие, Русия." Е сентенция за възстановени връзки между религия и власт, по точно използване на "опиума за народа" за държането му под сянката на Самодержеца.Лицемерите палещи свещи пред жестокостта и пишещи се християни най се страхуват от свалянето на маските им. Което обаче е станало!
20. анонимен - Г-н Беров,
12.09.2012 17:00
дано да не ви се види странно, препрочитам тия дни една книга и попаднах на откъс, който в някакъв смисъл има общо с това което пишете. Всъщност откъсите са доста, но ще си позволя да пусна тук само един.
"…какво точно имаш предвид, като казваш, че ще защитаваш цивилизацията ?
- Е, Ранди, знаеш какво имам предвид.
- Добре де, обаче Китай е цивилизован. И съществува от доста години.
- Да,така е.
- Така че накрая може да се окаже, че ти и генерал Уинг всъщност сте от един отбор.
- Ако китайците са толкова цивилизовани, как така досега не са изобретили нищо ?
- Е – хартията, барута…
- Имам предвид каквото и да било през последното хилядолетие.
- Е, добре, предавам се. Кажи какво мислиш Енох ?
- Ами, същото е като с германците през втората световна война.
- Да, знам, че всички големи умове за избягали от Германия през трийсетте – Айнщайн, Борн…
- Не само те, и Шрьодингер и фон Нюман и много други – обаче, знаеш ли защо са избягали ?
- Ами защото не са обичали нацистите, разбира се.
- А знаеш ли защо нацистите не са обичали тях ?
- Защото голяма част от тях са били евреи.
- Става въпрос за нещо много по-дълбоко от обикновен анти-семитизъм.
Хилберт, Ръсел, Уайтхед, Гьодел, всичките са били свързани в едно монументално дело. Да сринат цялата математика до основи и да започнат всичко отначало, от нулата. Обаче нацистите са вярвали, че математиката е една героична наука, чието предназначение е да намалява хаоса, превръщайки го в ред, точно каквото се е предполагало че трябва да направи национал-социализма в политическата сфера.
- Ясно – каза Ранди – обаче това което нацистите не са разбирали е че, ако я сринеш до основи и след това я построиш отново, науката ще стане дори още по-героична.
- Точно така. Това води до ренесанс, като през 17-ти век, когато пуританите са сравнили всичко със земята и след това бавно са го изградили отново от нищото. Отново и отново виждаме структурата на Титаномахията да се повтаря – старите богове са
21. novitejivotni -
12.09.2012 17:03 съборени, хаоса се завръща, обаче от хаоса отново изплува същата структура.
- Добре. Та – отново – какво казваше за цивилизацията ?
- Арес (древногръцки бог на войната.За разлика от Атина, която е богиня на честната и справедлива война, Арес олицетворява коварната, жестока и вероломна война – бел. м.) винаги ще се появява отново от хаоса. Той никога няма да изчезне. Атинянската цивилизация ( в общи линии – има предвид съвременната цивилизация, основана от последователите на Атина Палада – бел. м. ) се отбранява от силите на Арес с мъдрост, или привнесено в съвремието, с технология. Технологията се крепи на науката. Науката е като символа на алхимиците „уробуро”, змия която винаги е захапала опашката си. Науката не получава развитие, докато на младите учени не им се даде свободата да атакуват и да съборят всички стари догми, да вземат участие в една нова Титаномахия. Науката разцъфтява там, където разцъфтяват изкуствата и свободното слово.
- Звучиш много телеологично ( да не се бърка с теологично – бел.пр. ) Енох. Свободните страни имат по-добра наука, от което произтича, че имат превъзхождаща военна мощ, за да могат да отбраняват свободата си. Ти прокламираш някакъв “Manifest Destiny” тук ( Историческа предопределеност – бел. м. ).
- Ами, все някой трябва да го прави.
- Не сме ли вече подминали тоя период, не сме ли вече отвъд тия неща ?
- Знам че го казваш, само за да ме ядосаш. Понякога, Ранди, Арес го приковават с вериги и той лежи безпомощен в продължение на няколко години, но никога няма да изчезне. Следващият път Ранди, когато той се появи отново, конфликтът ще се върти около био-, микро- и нанотехнологиите. Кой мислиш, ще победи ?
- Не знам.
- А това, че не знаеш, не те ли притеснява малко ?
- Виж Енох, правя най-доброто на което съм способен, наистина, обаче в момента съм разорен и заключен в тоя шибан затвор, нали така ?
- О, я стига си мрънкал.
Защитниците им се изправиха като стена срещу Иво Беров. Не с аргументи, факти и разсъждения, а така - по Матросовски. И анонимно. Но така е по комунистически.
Неверните и манипулативни твърдения в Православие 1 и Православие 2 са резултат или на невежество или на преднамереност, което е по-зле.
23. blm -
12.09.2012 23:12 До Оранжевия
"Акцията в Христос Спацител просто преля чашата.И суровото им наказание беше предназначено не толкова за да превъзпита самите пу(т)сита,колкото като предупреждение към някой който седи зад тях и се опитва по стар маниер на еврейски банкер да манипулира общественното мнение в Русия."
Точно така! И точно това дава право на Иво Беров да напише:
"Подигран и осквернен е Каменният истукан, определен с ония трите думи на Оваров - Самодържавие, Православие, Нация. Тоест Путин, суеверие, Русия."
Както и да се приема деянието им, присъдите не са резултат на правосъдие, а на разправа.
"Никакво християнство, няма тук. Но пък има много от особеностите на оная, другата идеология." - да повторя още веднъж Иво Беров.
24. abv21 -
14.09.2012 13:49 Защитниците им се изправиха като ...
Защитниците им се изправиха като стена срещу Иво Беров. Не с аргументи, факти и разсъждения, а така - по Матросовски. И анонимно. Но така е по комунистически.
Неверните и манипулативни твърдения в Православие 1 и Православие 2 са резултат или на невежество или на преднамереност, което е по-зле. blm написа:
Същото може и да се каже за Беров - та това си е политически коментар, няма нищо общо с религията, а както казах по-горе, на "религиозните" мъ разсъждения би завидял дори в. "Работническо дело". Аз съм напълно убеден, че Беров дори не знае един закон от правовата система на Русия, но пише ли пише...Естествено не казва нито дума за законите против хулиганството в Западния свят, например в Англия - там за оставяне на домашния ти любимец на улицата без наблюдение за повече от 10 мин. ще ти коства половин година затвор.
Затова винаги съм апелирал към обосновани мнения - ние можем да си чешем езиците на тема справедливост колкото си искаме, но ако не знаем законите в конкретната държава, няма на какво основание да оценяваме като правилна или неправилна съответната присъда. И на мен ми звучи много да лежат в затвора, и то 2 г., но това е решение на съда и аз лично нямам правни аргументи за да го оспоря. Така както и Беров няма, и то личи от маниера на писане, който повече прилича на пиански брътвеж, предаден на по-интелигентно ниво. А всичко встрани от правния мир са просто необятен поток от драсканици, хвърлени във виртуалния океан. Същото може и да се каже за Беров - та това си е политически коментар, няма нищо общо с религията, а както казах по-горе, на "религиозните" мъ разсъждения би завидял дори в. "Работническо дело". Аз съм напълно убеден, че Беров дори не знае един закон от правовата система на Русия, но пише ли пише...Естествено не казва нито дума за законите против хулиганството в Западния свят, например в Англия - там за оставяне на домашния ти любимец на улицата без наблюдение за повече от 10 мин. ще ти коства половин година затвор.Затова винаги съм апелирал към обосновани мнения - ние можем да си чешем езиците на тема справедливост колкото си искаме, но ако не знаем законите в конкретната държава, няма на какво основание да оценяваме като правилна или неправилна съответната присъда. И на мен ми звучи много да лежат в затвора, и то 2 г., но това е решение на съда и аз лично нямам правни аргументи за да го оспоря. Така както и Беров няма, и то личи от маниера на писане, който повече прилича на пиански брътвеж, предаден на по-интелигентно ниво. А всичко встрани от правния мир са просто необятен поток от драсканици, хвърлени във виртуалния океан.
Представили сте голям материал за четене. Минали сте през много столетия в писанието си. На мен ми се струва, че човек като вас може да бъде полезен с перото си по отношение на най-важното нещо, което осмисля живота на човека - СВОБОДАТА. Примерно в БГ нямаме достатъчно нито икономическа нито политическа свобода. А нека да оставим необразованите хора и тези, които са членове на църковната мафия да си правят глупавите ритуали, да се кланят на кости и останки. На тях толкова им е акълът.
26. анонимен - Иво, ти честен човек ли си?
21.09.2012 13:37
Или си лицемер? Истина е, че от много години (в православния свят) върви подмяна на ценностите - верността към Бог-Слово, Който е "Истината на нещата" ("Яже вещей Истина"), се подменя с вярност към държавата, отечеството, науката, правата на човека, европейските ценности... или към някаква утопична "хигиенизирана" и надисторична (с други думи, раз-въ-плът-ена) абстракция на християнството, лишена от силата на благодатния живот (защото "Словото стана плът"), но какво предлагаш ти? Груби компромиси със съвестта, които оправдаваш с пресилена русофобия и ти пречат да признаеш или дори да видиш, че както се злоупотребява с вярата, така злоупотребяват и с протестите в името на свободата... Ако пък презираш нашата вяра, тогава кажи вярваш ли ти в нещо, имай смелостта...
27. анонимен - БРЗО те взе на мушка драги Иво и там ще бъдеш направен на нищо
01.10.2012 18:44
Малее , как разбра че в цяла Русия има само един християнин?
Някакво проучване ли си правил по въпроса. Едно доста смело заключение.
28. анонимен - Комунизмът и Християнството са ...
05.10.2012 20:51
Комунизмът и Християнството са двете страни на една и съща монета
29. анонимен - не разбирам
15.10.2012 14:23
Каква е разликата между православен и ортодоксален ?
30. lightsaber123 -
02.06.2014 08:43 По нещо за всички :-)
Около 988 г. Киевската държава приема християнството в православния му вариант, с посредничеството на България, от която възприема и старобългарския език и кирилската писменост.[72] Първият духовен глава на Руската църква и първите руски епископи са българи по народност.[73]
Източник тук: http://bg.wikipedia.org/wiki/%D0%A0%D1%83%D1%81%D0%B8%D1%8F


description: Блогът на ivoberov :: Скромното могъщество на Европа и пиянското величие на Русия

maintext:
Постинг
29.04.2014 13:16 - Скромното могъщество на Европа и пиянското величие на Русия
/ След два дни в Брюксел/
...
Великата Европа. Странно и необичайно словосъчетание. Не че Европа не е велика. Но няма такъв обичай – да бъде нарича велика. Друга една държава се наричанавелика.
От самата себе си най-вече.
...
Великата Русия, разбира се. С нейната велика история. С нейната велика география. С великите й реки и степи. С великия й народ. С великите й писатели. С великото й православие. Че и с великото й слънце / както се пее в песента „поручик Галицин”/
Нищо чудно, странно и необичайно няма в тия величави изрази. Думите в тях са сраснали една с друга като бурени в „разораната целина „. Те са като гората зелена и тревата зелена в народните ни песни. Великата Русия. Определение станало обичайно от употреба. И най-вече от злоупотреба.
...
От летището Шарлероа до Брюксел се пътува дълго. Около половин час. Нищо забележително наоколо. Складове, складове и пак складове. И в тия складове коли. Коли, коли, коли, много коли, и пак коли. Опел, Ситроен, Мерцедес, Пежо, Рено. И още всякакви видове. Европейски, не американци. Не стотици, а хиляди. Които чакат да бъдат продадени.
...
Какво ли има по пътя от летището Шереметево до Москва ? Не знам какво има. Но пък мога да се досетя какво няма. Много неща няма. Почти всичко няма. Или ако има нещо, то ще е произведено в Европа или Америка. Или пък сглобено в Китай.
...
Европа е в криза, както казват. Добре. Но Европа прави. Произвежда. Твори. Създава. Продава. Европа е полезна за света и за себе си.
Русия не била в криза, казват. Но какво прави тя ? Огледайте се наоколо. Огледайте пазарите, или който и да е магазин. Има ли поне едно нещо, направено в Русия. Нещо, което да се продава. Освен водката и матрьошките на веригите „ Берьозка”
Русия не произвежда, не твори и не създава. Тя е опасна за света и безполезна за себе си. Тя продава една мръсна, миризлива течност, която без колите, произведени в Европа и по света си остава това, което е – мръсна, безполезна, миризлива течност. Русия продава също и един отровен и опасен газ. Който без уредите и предприятията на Европа и на света си остава това, което е – отровен, опасен газ.
...
Около Брюксел вече продадените коли се движат по някакъв много особен начин. Могъщо някак се движат. Уверено. Гледа ги източният водач на Мепесе и отначало не може да вдене. Какво му е толкова могъщото на това движение. Коли като коли – и в София ги има, само дето тия в Брюксел се по-нови и добре поддържани. Откъде, по дяволите, идва това впечатление за мощ и увереност.
И след като попремисли малко, източният наблюдател може и да се досети.
Хората в тия коли не само знаят къде отиват, но знаят и как да отидат там. Знаят кога трябва да завият, знаят кога трябва да дадат предимство, знаят кога трябва да спрат, кога да тръгнат, кога да увеличат скоростта, кога да я намалят.
Просто спазват правилата – оттам идва впечатлението за сила и увереност.
И нещо по-важно – знаят защо трябва да ги спазват.
Да мине в друга линия без мигач и без нужда – просто защото така му е скимнало, да засече някого, да го изпсува, да закове внезапно пред някой пешеходец, „да създаде ситуация”както му викат полицаите – просто няма такова нещо. Движението е мощно, мълчаливо, спокойно и сигурно.
...
В Ютюба /американска направа сайт/ има филмчета с пътни произшествия в Русия, озаглавени „От Русия с любов”. Вижте обсъжданията под тези произшествия.
Колко лудо, смело, опасно и весело карат нашите. Велики народ сме, това е. Хич не ни пука за някакви правила, защото сме широки души, не сме като ограничените европейци.
...
Белгийците. Че къде са тия белгийци, бе ? Тук-там по улиците се мерне нещо, което понамязва на белгиец, ама и за него не е сигурно, че е баш белгиец. В Брюксел хората са различни. Има всякакви, освен индианци. Бели, руси, черни, получерни, полубели, такива с дръпнати очи, такива с опънати очи, такива с ококорени и въобще със всякакви очи, глави, лица и тела. И въпреки това си приличат по нещо. Трябва време за да се досети човек по какво. Всички са делови и угрижени, когато ходят на работа, всички са леко оживени, когато почиват. И все пак не е това общото. Друго е.
Може би приличието. Или благоприличието. Или възпитанието. Добродетел забравена в България и Русия. Или добронравието. Дума, която повечето българи и руснаци въобще не са чували.
И нещо много чудно. В Брюксел възпитано се държат дори руснаците. Да не говорим за англичаните, скандинавците и арабите. В Брюксел прилично и възпитано се държат дори онези, които се държат неприлично и невъзпитано. Дори онези, които сядат в средата на Големия площад, за да обядват. Дори и те се държат възпитано, защото след това си прибират отпадъците и хартийките. Другаде хвърлят отпадъци и хартийки дори когато не се хранят. Хвърлят ги просто така, защо пък не.
Не и като отидат в Брюксел, обаче.
Докато в Брюксел дори българите се държат като англичани, в България дори англичаните се държат като руснаци.
Да видиш в Брюксел пияница, който се клати и пада на улицата като често се случва в Москва ? Да, може. Както може и Зелените човечета в Крим са извънземни…
...
Възпитани, приличие, добронравие. Думи, които в България биха предизвикали лека почуда и неразбиране. А в Русия – най-вероятно присмех и подигравки. Благоприличното в Русия е нещо, круто не е „круто” / по руски се произнася крута, значи яко/. То е признак на слабост. То е нещо еврогейско. То е все едно да подпишеш международен договор и след това да го спазваш. Да блъснеш с рамото си минувач по улицата – ето круто. Да нахлуеш в чужда държава, който почти няма армия.То е признак на сила и увереност. То е самоосъществяване. То предизвиква уважение.
…
В Брюксел да блъснеш минувач по рамото не би предизвикало дори гняв, а само почуда, презрение и съжаление.
Нападателност, омраза, гняв, злост, завист, простащина, грубиянство – такива чувства и прояви в развития свят биха предизвикали само погнуса и съжаление. Щото тоя дето гледа криво, дето мрази, дето завижда и дето върши простотии е несъмнено човек нещастен. А нещастниците са за съжаление. Там. Тук е обратното. Да си нещастен, значи да си съпричастен към общонародната неволя. То е нещо като обществено задължение. Щастливците у нас предизвикват негодувание /откъде накъде и щастлив пък на всичкото отгоре/. Тук простащината и грубиянството са жизнено необходими за оцеляването и успеха. Тук простаците, грубияните и лъжците успяват. Те стават образци за подражание. Те създават общественото мнение, те говорят по телевизора, те биват избирани за властници.
И о, ужас, о, срам и унижение – биват избиране за евродепутати.
Представям си как из Европарламента се придвижват / se produisent, are heading / туловищата на Делян Пеевски, на Бареков, на Росен Петров и на оная с яките джуки и подгизнало от гримове лице. И как след въпроса „ тия каква си ?” следва неизбежния позорен отговор „ тия са български депутати”. Делян Пеевски, Ирен Кръстева, Росен Петров, Бареков и оная с джуките, моите представители в Европа ? Не, не мога. Ама моля ви се, госпожи и господа, няма такова нещо. Не, не съм българин. Тоест българин съм, ама от една друга България, вия не я знаете. И аз не я знам. Нея още я няма.
...
Сградата е лека, стъклени и прозрачна. Накъдето и да погледнеш всичко се вижда. Като в Мол прозрачно, само дето не се продава и не се купува. Точно обратното на онези нашенски сгради, предопределени да подслонят и приютят властта.
Властта. Нали тя трябва да вдъхва уважение, преклонение, чинопочитание, страх, или тържественост поне барем. Бухаш, значи едни лъскави студени мрамори, поставяш тук там едни дебели, тежки врати с бронзови дръжки, та дори и да не ти хрумне да ги отваряш, ако не си един от тях. От властниците. И едни пусти мрачни коридори, по които да се движиш на пръсти и страхопочит.”. Като в бившия ни Партиен дом, сега част от Народното ни събрание. Или като в същинското народно събрание – колони, вити стълби, полилеи, мрамор, килими – въобще тържественост. Или като кралският палат на Брюксел – сега музей.
…п
Европейският парламент в Брюксел. Леко, весело, изпипано, премислено, действащо, човешко и най-вече прозрачно, прозрачно, прозрачно. / Дали е търсен знак ?/. И пълно с хора. Всякакви хора има в Европейския парламент. Освен парламентаристи май. Такива не се виждат. Виждат се подрастващи. Юноши и девойки всякакви, от всички страни напридошли. Водят ги навсякъде и им обясняват. Какви са службите /службите/ и за какво служат/служат/. В смисъл служат, а не заповядват . Щъкат нагоре- надолу и други като нас – българите, дошли тук покрай едно мероприятие. Всички ходят свободно, снимат. Получава се една делова, целеустремена суматоха. И отново – никакви сблъсъци, караници, смехове, крясъци и простотии.
Питам се как ли е в Кремъл. И в Руския парламент. Отговорът е лесен.
И все пак нещо липсва в тоя Европейски парламент.
...
Ето ги най-после и депутатите. Заседание на европейска комисия. Много са малко обаче тия депутати. В залата пак са същите подрастващи, същите гости и посетители. Сядат, гледат, стават, влизат, излизат. Като внимават все пак да не пречат да заседанието, разбира се. От трибуната един депутат, явно французин / поставя удареният винаги в края на думите/ на лош английски / официалният език на европейския парламент/ развълнувано и възмутено разправя как посетил един италиански затвор, колко лоши били условията там, как трябвало да се вземат законодателни мерки и как трябвало да има надзор.
Хубаво е, че един френски депутат се меси във вътрешните работи на Италия – мисля си. А още по-хубаво би било, ако евродепутатите да се намесят по- чувствително във вътрешните работи на България.
...
С нас ходи и един свещеник. Много се гордея с него. Той се разхожда бавно и тържествено из брюкселските улици с цялото величие на свещеническия си сан и одежди – и калимявката си стърчи, както подобава и кръста на гърдите му виси по същия начин. Хората го зяпат. Не, зяпат не е точната дума. Поглеждат го така, че да не го притеснят с любопитството си. Той усеща погледите им и не се притеснява. Радва им се. И хората му се радват. Защото допринася за тържествеността, разнообразието и настроените на Брюксел. На опашката при влизане в Европарламента една англичанка започва да му обяснява на френски, че е станала православна, защото много харесва православните песнопения. Иска да си поговори със свещеника. Той обаче, не знае езици. Превеждам. Като разбира за какво става дума, той прегръща покровителствено англичанката. Тя тутакси ми дава фотоапарата си за снимка. После си говорим с нея за разни неща. Толкова сме се увлекли в разговор, че не усещаме как сме стигнали до мястото за проверка. Минаваме проверката и се загубваме в навалицата. Викам си „ чудна работа”. Вчера си наливах вода от боянската чешма и се ядосвахме с един боянчанин, че водата от чучура вече едвам църцори поради строежите наоколо, днес си говоря с една православна англичанка за руското нашествие в Украйна и бъдещето на Европа. Питам се какво общо имам с тази англичанка и как така непринудено и свободно си приказваме. Изведнъж се сещам какво е общото. И двамата сме европейци – това е. /Я не ми говорете, че англичаните са студени, те просто са възпитани. За разлика от... на мястото на многоточието може да си попълните каквото знаете/
...
Централният площад на Брюксел. Тук всеки снима всичко и всички. Има какво защо. Сградите наоколо са красиви, внушителни и въздействащи. Този площад е вълнуващо място.
Това са натрупвания. На умения, на познания, на достижения предавани от поколение на поколение.
Това е тихото величие на Европа, превърнато в забавление за туристи.
…
И като стана дума за пустото му величие, нека направим сравнение между „великата” Русия и „гейската” Европа.
За начало можем да прескочим древния Рим и древна Гърция, които са в основата на европейската цивилизация – в ония времена е имало някакви славянски племена някъде, но те не са били дори и варвари, те са били извън ейкуменето, извън света тоест.
Нека прескочим и тъмните векове, когато няколко славянски племена навлизат в Европа и стават част от нея – тогава руснаци все още няма.
Да започнем направо с девети и десети век – началото на нашето съвремие.
Тогава Европа започва да се измъква от „тъмното”средновековие. Езическите книги на Рим и Елада вече не се горят, превеждат се – най-вече в Ирландия. България пък превежда свещените писания. В страната ни се появяват първите плахи опити за самобитно писане. А Русия все още я няма. Има Киевско княжество – основа на днешна Украйна. Както се знае, Киевското княжество приема християнството и писмеността си от България.
Единадесети век. В Европа започват да никнат хиляди градове, населени предимно със занаятчии и търговци. Средно на осем села се пада по един град. Гражданите сключват договори с феодалите /властимащите/ и това е първата проява на гражданско съзнание в Европа. Създават се първите университети, възниква светската литература. Българските велможи се учат във византийската Магнаурска школа.
А Русия все още не съществува.
Дванадесети век. Строят се огромни катедрали. Появяват се и първите писани поведенчески правила за висшите съсловия. Русия все още не съществува.
Тринадесети век – подписана е Магна харта в Англия. В селското стопанство на цяла Европа се появяват нови сечива, които увеличават многократно производителността на труда и довеждат до небивал прираст на населението.
Русия все още не съществува. Няколкото славянски княжества от онова време биват наречени по-късно с общото наименование„рус”. Русци е финландската дума за викинги /варяги/. Както се знае / дали, ама надали/ жителите на Новгород призовават викингските вождове за управници, понеже сами не могат да се управляват. Тези славянски княжества обаче са покорени от татарите.
Четиринадесети век – начало на Европейското възраждане и на хуманизма. Преоткриват се достиженията на античния свят, Данте, Петрарка, Бокачо.
Русия не съществува. Чак в края на века татарите са изгонени от някои княжества. /куликовската битка 1380 година/
Петнадесети век – В Европа - Леонардо да Винчи, Гутенберг, Коперник, Рабле, Ронсар, Еразъм Ротердамски,Колумб и още много неназовани, Велики географски открития, бурен стопански възход.
Русия все още не съществува. Съществува Московско княжество, управляване от Иван Трети, който успява да отхвърли окончателно татарското иго едва в края на века..
Шестнадесети век Европа-Шекспир, Рафаел, Микеланджело, Галилео Галилей, Джордано Бруно, Кеплер, Донатело, Ботичели, Тициан, Албрехт Дюрер, Ел Греко,Лукас Кранах, ван Айк, Йеронимус Бош, Брьогел, Коперник, Рубенс и още мнозина неназовани, верски движения и промени, бурен стопански възход.
Най-после се появява и Русия на Иван Грозни, коронован за руски цар и самодържец през 1547 година. Грозни управлява Русия по татарски образец. Робия и крепостничество.
Поне едно руско име, дало нещо на света през всичките тия векове ?.
Седемнадесети век Европа – Нютон, Корней, Расин, Молиер, Декарт, Спиноза, Лайбниц, Паскал и още много ненаназовани. Победа на парламента над краля в Англия, укрепване на държавността във Франция, била за правата на човека от Джон Лок, развитие на световната търговия, начало на индустриализацията.
В Русия – Борис Годунов, смутни времена, поляците превземат Москва, въстание на Стенка Разин, утвърждаване на робията и крепостничеството.
Осемнадесети век В Европа – век на разума и просвещението – Волтер, Дидро, Русо, Гьоте, Шилер, Кант, Хайдн, Моцарт, Бетовен, Бах, век на разума и просвещението, индустриална революция, парна машина, заводи и фабрики, научни постижения, закон за гравитацията, Френска революция, права на човека.
В Русия – Петър Велики стриже брадите на мужиците, Екатерина Велика завладява разни безпомощни народи. Робия и крепостничество.
Деветнадесети век Всъщност излишно е да изброяваме повече. Движенията, достиженията и напредъка на европейците са неизброими или поне трудно изброими. Руският принос, доколкото има такъв, е лесен за изброяване. За всичките тези векове три имена – Ломоносов, Андрей Рубльов, Менделеев – толкоз. Ха сетете се за други де.
През всичките тези векове в Русия има само едно- самодържавие, робия и крепостничество. И разширяване на Руската империя за сметка на малобройни, в повечето случаи миролюбиви и безпомощни племена и народи – руските познавачи ги докарват към двеста.
Кат оня осъден на каторга атаман Ермак, например, който бива помилван, защото взима към 600 казака, разгонва един татарски род в Симир и построява на река Иртыш три дървени укрепления. /Татарите все пак го убиват, накрая/. И всичко това знаете ли как се нарича. Нарича се с величайшото наименование„ Завладяване на Сибир”.
Всъщност Сибир и досега не е завладян. Освен може би от китайците. Любопитно, какво ще се случи ако те направят референдум за присъединяване на Сибир към Китай. Впрочем, това рано или късно ще се случи.
…
Историята на Русия не само, че не е велика, такава просто няма. В продължение на десет века в Русия няма почти никакви културни достижения , няма никакви обществени движения, няма никакъв обществен напредък- от крепостничество към робство, от робство, пак към крепостничество – руските крепостни през 19 век след Христа са дори по-обезправени от славяните на неолита. И диктатори- самодържци, като се почне от Иван Грозни, мине се през Сталин, та се стигне до Путин. Тук-там, понякога само /през 19 век и началото на 20 век/ има някакви обществени вълнения и културни достижения, но и те като част, като клон, като допълнение /принадлежност, аксесоар, притурка и обогатяване/ на европейската култура. Висшите руски съсловия започват да говорят на родния си език едва през 19 век. Преди това говорят на френски. Повечето от големите руски писатели имат европейско образование и живеят в Европа. Че дори съветският Максим Горки. „ Руската литература всъщност е френска” – това са думи не на кой да е, а на Достоевски. От големите композитори само Шостакович не емигрира.
Трите измъчени опита Русия да бъде изтръгната от варварството за се превърне в развита държава /при Петър Първи, при Керенски и при Горбачов/ завършван с провал. Прехвалената „индустриализация” на Сталин завършва с милиони жертви и повсеместна нищета. Без нефта и газа това печално обществено образувание отдавна щеше да е рухнало./ Не като държава, като държавно устройство/.
С какво, по дяволите, Русия е по-велика от Белгия, Лихтенщайн и Монако или която и да било малка европейска държавица. Дали с площта си ? Дали с милионите си декари необработен, неусвоена и незаселена земя. Или с милионите си поданици, готови да дадат живота си за какво ли не, понеже е евтин и понеже е какъвто и да е ? / Пък се подиграват на американските войници, които не искали да се подлагат на опасност и напуснали флота/. С това, че сталиновият фашизъм е победил хитлеровия социализъм, с това ли Русия е по велика ?
Айде сиктир, валяйте отсюда. Умойтесь пожалуйстя.
…
Централният площад на Брюксел. Всякакви хора дошли от всякъде. Всеки снима всичко и всички. Оживление, усмивки, доброжелателност. Изведнъж си представям тук руските танкове. То е нещо като Делян Пеевски в Европейския парламент, само че не смешно и отблъскващо, а страшно и ужасяващо. Впрочем, германските танкове вече са минавали от тук. След тези танкове обаче, всичко може да бъде възстановено отново – вижте Западна Европа след плана Маршал. Минат ли руските танкове, обаче, да се възроди и да се построи отново каквото и да било е трудно, ако не и невъзможно – вижте източна Европа с петилетните й планове в съкратени срокове.
А иначе руските разузнавачи вече разузнали какво има на Централния площад в Брюксел. Пили са, яли са и не са си платили сметката. Защото са били под прикритие на български политици. Волен Сидеров и другарите му от Атака имам предвид.
А иначе европейците тепърва ще се дивят на българщинАта.
Росен Петров, Делян Пеевски, Бареков и оная с мазилата и джуките имам предвид.
…
Всъщност излишно безпокойство. Руските мекерета под прикритието на българки политици ще дойдат в Брюксел, но руските танкове няма как. Доказателство едни съвсем сухи цифри.
Брутен Вътрешен продукт на Европа за 2013 година – 16,21 трилиона долара.
Брутен Вътрешен продукт на САЩ за 2013 година – 16, 72 трилиона долара.
И това при условие, че Европа и САЩ били в криза.
Брутен Вътрешен продукт на Русия за 2013 година – 2, 12 трилиона долара.
И това при условие, че Русия била във възход уж.
Европа в криза произвежда осем пъти повече от Русия във възход. Европа и САЩ заедно – 16 пъти повече.
Брутният Вътрешен Продукт на Русия е по- малък и от този на Германия / 3,6 трилиона/, и от този на Франция /2,7 трилиона/, и от този на Обединеното кралство /2,4 трилиона/ .
Брутният вътрешен продукт на Русия – 2, 12 трилиона долара е съизмерим с този на Италия – 2, 1 трилиона долара.
Всъщност грешка. Не е съизмерим с този на Италия. Защото Италия е с 61 милиона население, а това на Русия е 143, 5 милиона. Следователно в Италия производството на глава от населението е два пъти и половина повече от това на Русия.
А сега, милички червенотиквеничковчета, погледнете на картата Италия, погледнете Русия и ги сравнете.
Русия с безкрайната си шир, с неизчерпаемите си природни богатства, с всичкия си нефт, газ, злато, диаманти, мед, никел, въглища, желязо, с всичките си сибирски гори, с безкрайните си степи и с пълноводните си реки, с цялата си хвалипръцковщина и с всичкото си паркетно величие произвежда толкова, колкото, малката, свита, скромна, никаква и лишена от всякакви природни богатства Италия. Впрочем не толкова колкото нея, а два-три пъти по-малко, ако смятаме БВП на глава от населението.
А сега, на чичко миличките червенотиквеничковчета, напрегнете червените си тиквички и помислете защо ли е така.
Ще ви дам една подсказка. Защото Италия произвежда Ламборгини, например, освен всичко друго. Това е автомобил. Също като Ладата, доколкото Ладата е автомобил, само дето няма нищо общо с Ладата. Ето какво е Ламборгини.
…
И още няколко цифри. Които показват кой, доколко и с какво е полезен на света.
Износът на Германия за 2003-2013година е 11, 89 трилиона долара. Само на Германия, не на цяла Европа. Износът на САЩ е 11, 38 трилиона долара. Износът на Русия е 3, 43 трилиона долара. Като 75 процента от износа на Русия е от нефт и газ – тоест стока, което не изисква никакви особени умения, производителност и технологии.
И в тези цифри не отразяват финансови спекулации, след които САЩ и Европа щели да рухнат /надайте се/. Те отразяват истинско производство, закупено от света.
Така че няма как руските танкове да дойдат в Брюксел. Но руските и българските тарикатчета – със сигурност ще дойдат. Добре ще е, ако те не започнат да тласкат България към все още варварската северна страна. С нейното пиянско величие. Пиянско в образния смисъл – липса на каквото и да било трезва оценка за себе си и за света. И с нейното величие, което въобще не е никакво величие в никакъв смисъл.
…
Звучи като измислица, но е истина. На едно малко площадче до Големия площад уличен певец запява една песен в която се разправя колко хубаво би било „ехей”, ако в света нямаше държави, нации и религии и всички живееха в мир. Две хавелчета се хващат за ръцете и започват да се люшкат заедно с песента. Разни хора, предимно млади ги забелязват и се хващат до тях. След малко целият площад се хваща за ръце и се люлее. Певецът привършва песента и вълшебството свършва, всеки поема по пътя си. Не е измислица. Успях да заснема част от събитието. Ето го тук. https://www.facebook.com/photo.php?v=10152135839576429&set=vb.543676428&type=2&theater
…
На тръгване от Брюксел забелязвам едни особени хора. Съвсем младички момък и девойка, с кепета и със светлоотразителни елечета. Трябва ми около минута за да се сетя, че това са полицаи.
Изведнъж разбирам какво е липсвало в сградата на европейския парламент, пък и в самия Брюксел. Полицаите. То сигурно ги е имало в парламента, но са били без униформи. И са се сетили да се скрият зад може би най- сигурното прикритие – да не гледат лошо.
…
На летището в София един таксиджия ме дърпа за ръкава с обещанието, че ще ме закара до центъра само /сик/ за 20 лева.
Други едни нашенски таксиджии шумно се псуват и се карат помежду си. Уелкъм хоум, брадър.


description: Блогът на ivoberov :: Туршиеното битие ражда доматени революции

maintext:
Постинг
03.12.2012 14:05 - Туршиеното битие ражда доматени революции
Хубаво е, че има някакво негодувание. Лошото е, че негодуванието е никакво.
То е като бунтът срещу лошите политици въобще.
От бунта срещу лошите политици въобще имат полза само политиците. Но не политиците въобще, а лошите политици.
...
Твърдението може би изглежда търсено, нагласено и измислено, но нито е измислено, нито е нагласено, а си е доста точно и смислено даже.
Когато всички са лоши, ти не си лош, дори и да си лош, ти си просто както всички.
Когато всички са лоши, остава все пак един добър, който се бори срещу лошите.
Сещате ли се кой е той ?
...
От три години насам в България върви по един път, отъпкан от доста, ако не и от всички недоразвити, полуразвити и не дотам развити страни от третия и от четвъртия свят.
Пътят на популизма. На народнизма, или както там би трябвало да се казва на български.
И тъй като в България не се знае какво точно е популизъм, всеки си го представя и си го обяснява както му хрумне, както му дойде и най-вече както му е изгодно.
Като - о, своеобразие на туршиеното ни битие - срещу популизма се обявява дори самият ми ти Бойко Борисов.
...
Популизмът може сравнително точно да се определи и разпознае по няколко показателя.
Единият от тях – може би точният е отстраняването на институциите от политическия и обществен живот на една държава .
Отстраняването, принизяването, пренебрегването, подмяната, премахването и унищожението на смисъла и същността им.
При едноличното и популистко управление всъщност няма институции. Няма Народно събрание и народни представители няма разлика между изпълнителна и съдебна власт, няма свободни медии и още много неща няма, за сметка на едно нещо, което го има навсякъде и във всичко.
Вождът и учителят. Него го има. Навсякъде и във всичко. И непрекъснато при това.
...
При едноличните и популистки режими народът няма нужда от представители и посредници, за да общува със своя любим вожд и учител. Той, народът си общува със своя вожд и учител пряко.
Ако му затворят предприятието и го уволнят той, народът, не отива при някакви си там измислени народни представители, а отива направо при своя любим си вожд и учител, за да му се оплаче и обжалва. Както е свикнал да се оплаква на султана и на партийния секретар още от време турско и от време комунистическо, зер те са хората, които могат да му свършат работа.
Та отиват широките простонародни маси при вожда и учителя, жалват му се, той се трогва, гневи се на лошите и като един ми ти хайдутин-закрилник им казва : „ аз няма да оставя тая работа така, след което им намира отнякъде /измежду своите авери, откъде другаде/, едни вложители, тоест инвеститори, вложителите, тоест инвеститорите влагат пари в предприятието, спасяват го, дават, между другото пари и за някой футболен клуб /всъщност избрания от вожда и учителя клуб/, работниците и широките простонародни благодарят на батето си Бойко, футболистите благодарят на батето си Бойко, феновете, тоест запалянковците благодарят на батето си Бойко, народът благодари на батето си Бойко, а батето им Бойко казва на всички тях, че само на него трябва да благодарят, защото той не е като предишните, а реже ленти, плиска менци с води, прави първа копка, прави магистрали и метра и пъха залъци в устите на изпаднали в сладостна омая моми, докато разни репортери и захласнати от възторг / и от същата тая сладостна омая/ репортерки отразяват подвизите му и въобще всичко чудесно си се натъкмява, всички се чувстват уютно, като чушки в туршия се чувстват, тук презрените депутати от разните му там парламенти са съвсем излишни, няма никакъв смисъл от тях, само лапат народната пара, как да не ги замеря човек с домати...
Астрономите нямат средства да поддържат Роженската обсерватория, учените от БАН нямат пари за наУчни /не нАучни/ изследвания/, но те не се обръщат към народните представители за които са гласували или към министъра на образованието и културата с искане при обсъждането на бюджета да се отделят повече пари за наУка /не за нАука/ - това би било безсмислено, това би било излишно разтакаване, друг решава нещата, всъщност бюджета няма какво да се обсъжда, министърът на образованите и науката е напълно съгласен с парите, които отпуска Симеон Дянков, Бойко Борисов също е съгласен с него/отделен е въпросът, че ако някой от нещо не е доволен ще бъде обвинен Симеон Дянков, а не Борисов/ депутатите от ГЕРБ също са съгласни с Дянков, тоест с Борисов, тези от опозицията нямат значение, те по-добре да си траят, защото са от „лошите” и така остава едно единствено смислено действие.
Вождът и учителят да отиде при ония нещастни завалии – нАучните работници, да им даде едно 150, 200 хиляди лева, да им рече „ Жувейте бе, жувейте, и вие сте народ, въпреки че сте нАучни работници” , гледайте само да не пропуснете някоя звездичка, гледайте също да не ни цапардоса някой метеор /изшегува се той/ и наУчните работници благодарят, ама вече не на шега благодарят, а съвсем истински благодарят премиеру, не че не са схванали изисканата шега, всъщност дебелашката му подигравка, ама какво от това – ще преглътнат, щото пари са това, ще се напъхат с тия пари в доматено-туршиеното ни битие, ще се сгушат в буркана за да хранят семейства и да оцелеят още една-две-три години, заслужава си на тая цена да преглътнеш една тъпа премиерска подигравка, нали.
Пък някои не само ще преглътнат, но ще и додадат –малко повече мазня няма да навреди - като оня декан на Пловдивския университет, дето изплющя, че Борисов „отваря духовни магистрали” – зер ако всичките официални институции /учреждения/ са обезсмислени, подиграни и смачкани, то защо някакъв си декан от някакъв си там университет от някакъв си там Пловдив в някаква си там загубена страна от третия свят да се съобразява с някакво си там себеуважение, достойнство и почит към университет, образование и култура.
Пък разните журналисти, журналя, репортери и репортерки биха могли да попит и да се запитат – абе как така Бойко ги раздава тия пари – тайна фабрика за производство на фалшиви цигари ли си има, ако или пък ги взема от бюджета парите, ама ако е така те не са негови значи и няма какво толкова да се хвали, а освен това харчлъкът им е гласуван от Народното събрание, станал е закон и този закон не може да бъде престъпян, би бил противозаконно и е противозаконно Бойко да раздава пари, защото така му хрумнало и защото щедро благоволил бил да се смили над безотрадната участ на бачкатори, археолози, хора на нАуката и астрономи.
Ама какво да се питат и кого а да разпитват репортери, репортерки и журналя – нали най-смелият въпрос и упрек, който може да се отправи към народния водач е – „ама вие май не се грижите достатъчно добре за здравето си, другарю Живков/ упрек на интелектуалец към бившия комунистическия вожд/ и „ Ама господин Борисов, вие не се пазите достатъчно от подмазвачи / упрек на оная отврат КъКъ, към сегашния вожд, бивш гавазин на бившия вожд.
...
Бунтуват се зелените срещу нещо си, примерно срещу унищожаването на Витоша. Срещу закона, с който народните избраници /на книга народни, на вожда в действителност/ се готвят да съсипят горите.
Този закон ще се гласува от депутатите все пак, обаче, нали. Така е на книга. В случая книгата носи заглавие „Конституция на република България”. Зелените, обаче не искат съдействието на народните избраници. Сакън, някой ще им яхне движението и ще го омърси с народното си избраничество. Зелените не искат по никакъв начин някоя партия да подкрепи исканията им. Сакън, ще излезе че исканията им са политически, сякаш биха могли да бъдат други, след като ще се обсъждат от политици в Народното събрание, което е политическо учреждение пар екселанс /хАсъл демек/.
Но зелените знаят, или поне подсъзнават, че тук правилата са други. Че друг може да им свърши работа. Кой ли ? Той, разбира се.
И Той, същият се спуска като от деус екс махина, или като Бойко от правителствен самолет с неудобни седалки /щото купени от тройната коалиция/ и с величествен ръкомах отменя лошия закон /жувейте бе, жувейте, и вие сте хора, макар да сте зелени/.
Какво ти тук Народно събрание...
...
Какво ти тук Народно събрание, какви ти тук парламентарни групи.
Всичко си се определя от вожда и от хората, които вождът посочи.
Точно по тия първични разбирания се хлъзни и шефът на СДС Кабанякойси. Началникът на трите букви, тоест. Самият ми ти вожд и народен любимец е благоволил благосклонно да кандиса да подкрепи кандидатурата на Петър Стоянов за конституционен съдия, каква ти тук парламентарна група на СДС, какви ти правила, какво обсъждане, какво гласуване, какво такси, какви пет лева. / Е, за левовете може и да ги има. Ама няма да са пет, а десет-двайсет хиляди пъти по пет/
...
Не народът избира народните представители, избира ги вождът.
/ Маса, бяла покривка, марково уиски, пура, дълбокомислен израз „ тоя е готин, бива го, наш човек е, предлагам го на трето място в списъка „/ Избира ги вождът и ги предлага на народа за одобрение, а народът ги одобрява, защото обича своя вожд и му вярва, че след осемстотин дни ще оправи България /примерно/, ще въздаде справедливост, ще осъди политиците от тройната коалиция и ще увеличи пенсиите.
Народното събрание не е работодател на вожда и учителя.
Вождът и учителят е работодател на Народното събрание и народните представители. /”Ако ми се надувате и ми се правите на отворени, ще тръгна на извънредни избори и ще ви уволня всичките, така да знаете”/
Кой е отговорен, обаче. Кой е отговорен за онова, което се случва в държавата на вождовете и популистите. Като му дават власт искат ли му отговорност ?
...
Ами зависи за какво да е отговорен.
Ако е за нещо, което народът, одобрява, то тогава отговорен е популистът. За откриването на магистрали и детски градини, за увеличението на пенсиите и заплатите, за успеха на футболните клубове, за успешните сделки /ако ги има/ и за осъдените престъпници е отговорен Бойко Борисов. За неосъдените престъпници е отговорна некадърната прокуратура и подкупната съдебна власт, за неуспеха на футболните клубове са виновни олигарсите- противници на Бойко /ако все още ги има /, за намалените пенсии и заплати е виновен Симеон Дянков, за неуспешните сделки /понеже ги има/ е виновен Трайчо Трайков и Тройната коалиция, за недостига на детски градини са виновни бившите управляващи / както и за всичко останало/, а за това, че магистралите ще трябва да се поправят няколко месеца след откриването им са виновни разни строителни фирми, свързани с Костов и бившите управляващи, макар Бойко да им е поръчал строежа.
Така е то при популистките режими на страните от третия и четвъртия свят.
...
Знаете ли какво липсваше на доматения бунт, излязъл от бурканите на туршиеното ни битие. Не, не е това. Друго е.
Нещо, което много би му подхождало.
Нещо, което би го подкрепило, разпространило, въздигнало и възвеличило.
Нещо, с което този бунт би се сподобил при някои условия – повече мощ, например.
На доматените бунтове им липсваше един Бойко Борисов, който да излезе като деус екс махина или като премиер от самолет с неудобни седалки, щото купен от предишните управляващи, който да се присъедини към туршиените бунтовници и косматото им воинство за да хвърли и той домат срещу Народното събрание.
Че защо да не хвърли.
...
Че защо да не хвърли и Бойко домат срещу Народното събрание. Той е изразявал презрението си към това събрание по много по-ярки, показателни и унизителни начини.
Като не е присъствал при обсъждането на бюджета, например. Или на вотовете на недоверие. Казва за депутатите „ония там мързеливци”, качва се на самолета с „тигрите" и дим да го няма.
Като показва пълно пренебрежение, не само към чуждите, но и към своите собствени депутати. Които могат само да преглъщат това унижение. Ако въобще могат да го почувстват. Унижението, де. Ако въобще има място за подобни чувства /достойнство, например/ в туршиеното ни и нагъчкано с различни видове зеленчуци битие .
А народът слуша бойковите подигравки, вика си „прав е” и му се кефи.
…
Ами тъкмо защото са негови, затова ги мачка.
Той ги е назначил, да ни знаят мястото.
И дали е толкова странно и необичайно един вожд, или популист, или самодържец да използва простонародните пориви, за да държи своите хора в страх и подчинение ?
Това не само, че не е нито странно, нито необичайно, това е правило.
Спомня ли си някой за „ Главозамайването от успехите „ - прочутата реч на Сталин, след която, при всеобщото одобрение на широките простонародни маси, вождът унищожава тъкмо своите най-близки съратници. Защото се били увлекли, защото се провинили и направили малки грешки. Убили едно шест-седем милиона души /гладомора/. А той, Сталин, няма нищо общо с тая работа, той нищо не е знаел, той е добър, виновни са тия около него, лошите политици са виновни /нищо, че той заповядва окупацията на Украйна/.
Ами прочутата Културна революция ? При всеобщата подкрепа на широките простонародни маси и всички видове подрастващи, които замерят лошите политици с домати, Мао унищожава най-близките си сподвижници и съратници. Щото се провалили с Големия скок напред. Китайският гладомор, довел до смъртта на 36 милиона души. Ма той, Мао, не е виновен за Големия скок напред, макар да го е измислил. Виновни са лошите политици. Включително неговите собствени. Затова Мао и до днес грее като тиква на плет от китайските пари. Пък и нали с „културната” си революция доказва, че е много по-готин, добър и човечен от своите бивши изпозастреляни и изпобесени съратници. Нали убива само 4 милиона души. Нищо работа в сравнение с ония 36 милиона, избити преди това.
…
Е, Бойко Борисов не е Мао, макар да го харесва. /Абе хора, дали случайно Борисов простосърдечно обяви, че си харесва Мао като политик.../ Между диктатурата, тоталитаризма и популизма има все пак разлика. При популизма институциите си съществуват, макар и само като наименование, като украса, като емблема, като знак, като герб...И несъгласните не се пращат в лагери, само се отстраняват от обществения живот. Пък и Европа все пак следи какво става из околностите й. Какво се е изпонавъдило из скритните й дупки и гънки.
Но пинизите и на диктаторите, и на популистите са едни и същи. Защото „матряла” им е еднакъв. Народите им, тоест, са еднакви. Имат си имат една и съща особеност. Която може да се определи с много думи – неопитност, неосведоменост, липса на гражданско общество и още много разни такива.
А може също, за по-кратко, да означи и с една дума само. Глупост.
Тъпи са. Тъпи са народите, които имат нужда от вождове. И те са тъпи, и вождовете им са тъпи /макар и не чак толкова/, та се разбират.
...
Ах, тези лоши политици и тези добри граждани, които се противопоставят на лошите политици. Колко удобно само. Хем си смел, хем си готин, щото се противопоставяш, хем нищо не ти коства, защото всички са съгласни с теб – и народът, и вождът, и управниците. Че и лошите политици – и те са съгласни с теб.
Дори иначе умният и свестен тълкувател на обществените ни своеобразия Методи Андреев се направи на готин, като обвини за различните български злополуки не друг, не Бойко Борисов, например, а „лошите политици”
Ама го направи в Бойко - Борисово-Емило-Петър-Стояновата телевизия. Съобрази се, човекът с родното ни туршиено битие. Сгуши се в буркана.
...
Дали си дават сметка всички ония посредствени полуобщественици, които се гневят на „лошите политици” въобще, че обслужват Борисов и популизма му ?
Повечето не. Прекалено са посредствени, за да си дават сметка.
Но една част от тях – най-хитрите и най-подлите– да. Разбират ги тия неща. И пускат приказките за лошите политици съзнателно и целенасочено. /” Уду-ши ги Бой-ко !”
...
Тези взаимовръзки не са от вчера и днес. Те са отпреди две хиляди и петдесет – две хиляди и шестдесет години.
Може би не знаете, но в Римската империя никога не е имало императори и диктатори – това са почетни и временни длъжности. Имало е принцепси. Принцепсът е пръв между равни. Римската империя никога не е премахвала републиканските си учреждения. Имала си е и сенат, и консули, и съдии, и всякакви магистрати, и понтифекси.
Просто принцепсът си е присвоявал всички длъжности, включително почетната титла император и навсякъде е пробутвал своите си хора. И върховен понтифекс е бил даже.
Тошо, селският хитрец нямаше как да стане върховен понтифекс, Патриарх български демек. Защото комунистите му не вярваха в Бога. Чак след като Тошо падна от власт те повярваха и се юрнаха по черкви та да ги снимат по телевизорите колко са набожни.
Ама Тошо се изхитри все пак да завербува върховния понтифекс за доносник на комунистическата си диктатура. Та нуждата да заеме тая длъжност просто отпадна.
Сега, покрай изборите на Патриарх български, върховен понтифекс тоест, разни хора изпонапредложиха Бойко за патриарх. Може би все пак на шега. Ама дали всички са се шегували ?...
...
Не че Тошо или неговият гавазин Бойко Борисов следват примера на Цезар, Август, Тиберий, Калигула и Нерон, макар все пак да са чували за тях от историческите филми. Всичките тия императори, колкото и да са прочути, не са наследници на Винету.
Ама то властовите похвати са прости и единосъщни. Толкова по-прости и по-единосъщни, колкото по - прост и единосъщ „мат,ряла”.
Ако „матр,яла” иска хляб, зрелища, магистрали и Цеца Величкович, пред императора, пред вожда, пред царя, пред фюрера, пред генсека и пред популиста няма никакви пречки да завладее всички власти.
Конституционен съд, Висш Съдебен Съвет, Висш Административен съд, Сметна палата, Национална Агенция по Приходите, Съдебна власт, изпълнителна власт, медии, всичко може да бъде негово. Щото не е като предишните, щото няма алтернатива, щото прави магистрали и защото мачка „лошите”
А сега засега като приоритет, като първа задача, като цел с преимство е прокурорът да бъде негов човек. Човек на вожда.
Да се получи като с бившия– Борис Велчев – „ти няма да ме разследваш, аз пък ще те набутам в Конституционния съд” – танто за кукуриго, куко за пипе, човек за човека е брат, приятел и авер.
И като намести свой човек за прокурор, Бойко вече може да си отдъхне - за осем години няма да бъде разследван нито за досегашните си деяния – а има основания да започне разследване поне за четири такива деяния – нито за бъдещите си /някой да се съмнява, че ще има и бъдещи далавери?.../
А вече по към накрая, като обсеби и другите власти, може да пробута и свой хора за началник на Националната телевизия - вече се говори, че товя щял да бъде Емил Стоянов, герберовия евродепутат, или пък брат му.
Що не.
Най-много разни негодуващи бунтари да "фъргат" домати по парламента. Да са му живи и здрави на Бойко Борисов.
...
Все по-често тънката прослойка образовани, честни, смислени и мислещи хора в България казват : „ Добре де, това е така, и какво от това, какво правим ? /извечният „интелигентски” въпрос”/
Преброяване, сплотяване, обединение, решения – действие.
Осъзнаване на необходимостта от сплотяване и обединение – това никак не е малко, това е най-трудната крачка. Омниум градуум дифицилимус ест примус, както са казали едни хора много преди Винету и малко след Конфуций.
И то ще стане. Защото все по-силно се чувства нуждата от сплотяване, обединение и действия.
Както рекъл шопа, вероятно много преди Конфуций, преди древните римляни и преди Винету :
„ Оно кое си требе оно си сака”