title: Скандалите в България през 2016-а

maintext:
/Поглед.инфо/ Скандалите съпътстват политическия живот в страната през цялата отминаваща година. Ето какви бяха и знаковите събития на 2016, чието развитие на някои ще следим и през новата 2017-та.
[b]Скандалът с ваксините[/b]
2016-та започна със скандал. Скандалът с дарените турски ваксини срещу туберкулоза БЦЖ, комбинирана петкомпонентна ваксина за деца Пентаксим и ваксина за Хепатит Б – Еувакс. 11 месеца по-късно, в края на ноември, Петър Москов и заместникът му Персенски се сдобиха с обвинения. За Москов – общо три. И на двамата им бе наложена мярка за неотклонение „подписка”, а членовете на кабинета, включително и Бойко Борисов бяха привиквани на разпит в следствието, тъй като решението за ваксините е било взето на подпис.
[b]Скандалът Тодор Танев[/b]
Годината започна с една оставка, тази на скандалния министър на образованието Тодор Танев, който предизвика още през първия си месец възмущението не само на научната общност, а и на българската интелигенция. Бисерите на бившия образователен министър започнаха още с първото му телевизионно интервю, в което се зарече: "Искам да успокоя образователната система, за да започне тя да работи изобщо. Образованието не е сектор от тортата, а глазурата? То е стратегически обект, защото произвежда бъдещето и националната идентичност". Два месеца по-късно дойдоха скандалните изказвания на професора за Михаил Ломоносов, Асен Златаров и Фредерик Жолио-Кюри. Танев постави под съмнение постиженията им пред ученици във Враца по време на посещение в СОУ „Христо Ботев”. Тогава той обобщи постиженията на Ломоносов, Златаров и Фредерик Жолио-Кюри, наричайки ги „нищо особено” и „пълна нула”.
[b]Скандалът съжителство = турско робство[/b]
Министерството на образованието и науката предложи "съвместно съжителство" като коректна формулировка на 500-те години турско робство. В новите учебни планове по история се предвижда издателите с пълна свобода да подбират термините, с които да определят дали е имало турско робство или съжителство.
[b]Реформата на Москов[/b]
Москов ще остане в историята и в знаковите за 2016-а по-скоро скандални теми с безумието „с пръстови отпечатъци в болница”. Сред възловите предложения на здравния министър е разделянето на здравните пакети – на основен и допълнителен. Мярка, която в условията на една-единствена Здравна каса, която да финансира едното и другото, е трудно да се реализира. Една година парламентарно време беше „изядено”, за да се обяснява колко добро е това решение, а единственият, който възторжено го твърдеше, бе самият д-р Москов.
[b]Отвъд границите на нормалното[/b]
2016 г. бе белязана от фактическото затваряне на Западния балкански маршрут за мигранти и подписването на договора между ЕС и Турция. Затварянето на посочения по-горе маршрут създаде условия за търсенето на нови, единият от които може да мини и през България.
През 2016 г. у нас са влезли незаконно над 18 000 мигранти. Пикът бе през пролетните и летните месеци, като с идването на зимата той постепенно намаля заради лошото време. По данни на МВР към 08.12.2016 г. в бежанските лагери има 4430 чужди граждани, от които 42% са от Афганистан, 24% от Сирия и 20% от Ирак. Капацитетът за настаняване в лагерите на ДАБ е 5490 лица. Ситуацията в центровете от затворен тип, които са към Дирекция “Миграция” на МВР, е различна. Там има 1512 настанени мигранти при капацитет от 1200. 51% от мигрантите в тях са от Афганистан.
В същото време бе регистрирана тенденция повече мигранти да бъдат залавяне от сръбските власти на сръбско-българската граница и връщани обратно у нас, отколкото българските власти да залавят на българо-турската граница. Също така българските власти така и не успяха да се справят с трафикантите на мигранти, но за сметка на това техните сръбски и хърватски колеги на няколко пъти арестуваха наши съграждани, занимаващи се с трафик. Последният случай бе от 18 декември, когато хърватските власти задържаха два българи, опитващи се да прекарат незаконно 67 мигранти.
[b]Пари назаем или дългова спирала[/b]
На 14 март т.г. министерство на финансите пласира на международните пазари държавни облигации за 2 млрд. евро, от които седем годишни - за 1.150 млрд. евро и двадесет годишни - за 850 млн. евро. В Закона за държавен бюджет за 2016 г. е определен лимит за нов дълг през 2016 г. в размер на 5.3 млрд. и от който 3.9 млрд. лв. от външни пазари. Следователно, емисията от 14 март изчерпва определения по закон лимит за дълг от външни пазари.
Вълнения по повод емисия дълг имат смисъл, ако успеем да отговорим на няколко въпроса - има ли трайна тенденция за нарастване на дълга ни и расте ли лихвеното бреме. Отговорът на първия въпрос се определя от данните за номиналния размер на държавния дълг и неговото отношение към БВП през последните години. За 2011 г. държавният и държавно гарантиран дълг е 12.8 млрд. лв. съответно 15.3 % към БВП. За 2012 г. съответно - 14.7 млрд. лв. и 17.6 %; за 2013 г. - 14.9 млрд. лв. и 18.0 % ; за 2014 г. - 22.7 млрд. лв. и 27.10%; за 2015 г. /не са публикувани данни./, но може да се предполага номинален размер около 23 млрд. лв.
Данните потвърждават изразените опасения от много специалисти, че тенденцията за нарастване на дълга остава. Същото се потвърждава и от данните за разходите за лихви по дълга. За 2016 г. разходите за лихви са в размер на 774 млн. лв.
[b]Енергетиката – начин на употреба[/b]
На 16 юни 2016 г. Арбитражният съд при Международната търговска палата в Женева взе решение в полза на „Атомстройекспорт” в спора му с НЕК. Съдът постанови щетите на руската компания да бъдат компенсирани с 620 милиона евро. На 10 юли Бойко Борисов даде едномесечен срок, за да се намери решение на казуса с АЕЦ „Белене”, който се проточи повече от два месеца преди правителството да реши да плати дължимата сума. През това време се начисляваше лихва всеки ден, която впоследствие ни бе опростена от Москва.
На 8 декември НЕК преведе дължимата сума на „Атомстройекспорт”, в резултат на което придоби произведеното оборудване с дълъг цикъл на производство. На 14 декември бе съобщено, че Индустриалната търговска банка на Китай проявява интерес към финансирането на търговски проект за изграждане на АЕЦ „Белене”.
[b]За избора на изборите и политическата въртележка[/b]
Президентските избори през 2016 година доведоха до преждевременната оставка на втория кабинет на Бойко Борисов и избирането на военен начело на президентската институция. Категоричната победа на Румен Радев над Цецка Цачева показа, че Борисов избира ГЕРБ пред България и даде ясен знак, че му е по-важно ГЕРБ да спечели президентските избори, отколкото да има стабилно управление. ГЕРБ бе наказан заради задоволството и надменността си, а анализатори коментираха, че българските граждани са заявили, че искат разделение на властите, а не тяхната концентрация в едни ръце.
Последваха политически консултации при президента Росен Плевнелиев, провеждане на Консултативен съвет по национална сигурност преди това и в крайна сметка два върнати мандата – от страна на ГЕРБ и от БСП. Третият мандат, връчен на надеждните в очите на Плевнелиев, Реформаторски блок бе взет и тръгнаха разговорите за търсене на парламентарно мнозинство. На шестия ден РБ и ГЕРБ не се разбраха и обявиха, че 43-ото НС няма да е в състояние да излъчи кабинет и ще се върви към предсрочни избори.
[b]Голямото изгаряне[/b]
През август в обществото ни се повдигна въпросът за опазването на културното наследство и съхраняването на историята. Защото държава, която така лесно губи историята си, рано или късно ще изгуби и идентичността си. Поводът – опожаряването на четири тютюневи склада, част от ансамбловия паметник на културата, наричан още Тютюнев град. Тютюневите складове бяха и един от символите на Пловдив - градът, който през 2019 година ще бъде столица на културата.
За пожара под стража в ареста се озова 44-годишният Любомир Данчев. Клошар, на когото прокуратурата предяви обвинение за материални щети на обща стойност 15 млн. лв. Доходите на Данчев идват единствено от пенсия по болест в размер на 126 лв.
[b]Никога не е късно да станеш за резил[/b]
Изборът на генерален секретар на Организацията на обединените нации (ООН) хвърли нова сянка върху името на България. Официален кандидат за поста беше генералният директор на ЮНЕСКО Ирина Бокова. Изведнъж управляващите бяха обзети от държавническо просветление и сложиха на нейно място "кристалната" Кристалина Георгиева. И? Станахме за смях. Очевидно днес щом някой от управляващите в оставка чуе "ООН", произнася съкращението като "О-о-НЕ!", щом не става дума за "мой човек".
Месеци след това дойде нов удар по международния ни престиж. Отново от чужбина българският народ научи "благата вест", че външният ни министър Даниел Митов е предложил България да оттегли кандидатурата си за непостоянен член на Съвета за сигурност на ООН през 2018-2019 г.
[b]Претенциите на Ердоган[/b]
През октомври турският президент предяви претенции към български земи, които политиците у нас посрещнаха с мълчание. Не за пръв път турският президент предявява териториални претенции към балкански държави. Преди година и половина той преначерта ислямската дъга на Балканите, разширявайки я с Търговище и Шумен. Тогава нашето външно министерство не протестира. Днес имаме подобна реакция. Даниел Митов прочел изказването на Ердоган и казва, че няма нищо тревожно. Това не било въпрос на граници, а на негово сърдечно увлечение.
Акад. Георги Марков коментира: „Не може един президент, който е авторитарен диктатор в Турция, да говори, че всичко му е на сърцето – от Кърджали, та чак до Сибир. Кърджали му е на сърцето на Ердоган, а на мен Лозенград и Бунархисар, където е загинал моят дядо на 34 години по време на Балканската война /1912-1913 г./. В изявленията на Ердоган се синтезира съюзът между ислямизма е неоосманизма. В Анкара вече си въобразяват, че могат да възстановят геополитическото пространство на Османската империя към Балканите, Близкия изток, Кавказ, Средна Азия и Сибир. Това е нещо нечувано с оглед на ревизията, която Ердоган прави на Мустафа Кемал Ататюрк /1923-1938 г./”.
[b]Страданията на един народ[/b]
По-малко от месец преди да изпратим окончателно 2016-та в миналото, влакова катастрофа, причинявайки огромни щети, отнемайки животи и оставяйки семейства без покрив над главите си, разтърси не само шуменското село Хитрино, а и цялата страна.
Денят на трагичния инцидент бе 10 декември, часът – рано сутринта. Състав превозващ композиция от 26 цистерни, 20 от които с пропилен, а 3 с пропан-бутан, минава с 40 км превишена скорост през отклонения коловоз, дерайлира и помита къщите на първа линия до гарата, самата гара. Формираният веднага кризисен щаб започва работа по отстраняване на цистерните, хората са евакуирани. Възстановяването на селото ще отнеме месеци наред. Седемте загубени живота няма как да бъдат върнати. За инцидента като обвиняеми са привлечени двамата машинисти от първия локомотив.
[b]Петната върху името на България[/b]
Петна очернили името на България за жалост не липсваха и през отиващата си година. В български и международни медии месеци наред сред водещите теми присъстваше Динко – ловец на бежанци. Динко Вълев от Ямбол патрулира с АТВ-то си по турската граница в търсене на мигранти. След сблъсъка с 12 сирийски бежанци историята му излезе извън пределите на страната. Подобна е историята и на Петър Низамов-Перата, който вече е подсъдим по първото дело за лов на бежанци.
Най-голямото петно обаче бе сложено върху името на България, когато нищо неподозираща 26-годишна германка полетя надолу по стълбището на метростанция в Берлин. Мъжът, ритнал безпричинно жената, е 27-годишният Светослав Стойков. Жената, която той е блъснал, е можела да загине от падането по стълбите. Освен това тя е паднала само на един метър от релсите, където тя би могла да бъде прегазена от влак.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


authors:
Васил Василев
Александър Симов
Юрий Борисов
Калин Първанов
Петър Волгин

title: Бизнес-социалистите на Позитано превръщат БСП в авторитарна лидерска партия

maintext:
/Поглед.инфо/ След президентските избори думата „промяна“ стана една от най-употребяваните и една от тия, с които най-много се злоупотребява. В политическите партии промените са главно в три аспекта: идеен; уставен и кадрови. Сегашното ръководство на БСП, Изпълнителното бюро и Председателят на партията, започват ход на промяна. Бяха афиширани две значими идеи за промяна – избор на Председател на партията от членовете и въвеждането на три мандата (12 г.) за депутатите в Народното събрание. Останалите идеи не бяха публично огласени.
В пространството се върти вече разработен проект за изменение на Устава на БСП (13.12.2016). Той е изпратен за мнение на Общинските съвети на партията. До тук нищо лошо. Лошото започва след внимателно прочитане на проекта за Устав и сравняването му с действащия Устав (2015 г.). А сравнението е много трудно, понеже авторите не са си направили труда да отбележат отпадащите текстове и да подчертаят новите текстове. Внимателният прочит на проекта и сравнението с действащия Устав разкрива че има голям обем редакционни предложения за изменение. Най-съществените промени обхващат няколко нови идеи и отпадане на множество текстове. По същество в така предложения проект могат да се ориентират само специалисти и опитни партийни кадри. Мълчи се за промени, които макар и частично изменят същността на партията. Става дума за следното:
Първо, за същността, ценностите, характера и политиката на социалистическата партия. Основните слабости в стария Устав са три. Главната слабост е недостатъчното изясняване чии интереси изразява, защитава и отстоява в обществото БСП. А това определя социалната база на БСП. В чл. 6 само е отбелязано, че тя е „лява народна партия“ (т.е. изразява интересите и на богати, и на средна класа и на бедняци, безработни и т.н.) и че тя защитава „хората на труда, на бедните и изоставените, на работниците и служителите …“. Правилното би било записът да бъде прецизиран и подобрен. Към него да отпадне „народна“ и да се добиви примерно, че трябва “БСП изразява, защитава и материализира чрез политиката си с предимство интересите на хората на наемния труд, на наемните работници, специалисти, експерти, служители, интелигенция и на самонаетите и работещите в семейните фирми на дребния бизнес, както и на безработните.“ Основната досегашна слабост на БСП е, че когато участва в държавното управление, тя не изразява, не отстоява и не провежда чрез политика в интерес на хората на наемния труд. А това е главната причина за спада на авторитета и влиянието на БСП в обществото и тя започна да се се възприема като част от статуквото.
В Устава на БСП има явно проявена еклектика – раздвоение на характера на партията между масова и парламентарна. В текста на чл.8 е записано, че тя е масова партия, която обединява хора от всички социални слоеве, т.е. изразява интересите на всички в обществото, без оглед на социално и имуществено положение, т.е. в друга форма е записано, че БСП няма своя собствена социална база. В чл. 9 е записано, че БСП е парламентарна партия, основаваща се на Конституцията на Република България и че програмата на партията се реализира чрез парламентарни действия, участие във властта и взаимодействие със структурите на гражданското общество. В тези два члена на Устава на БСП никъде не пише че БСП провежда своите партийни и политически действия чрез масови обществени инициативи и прояви (митинги, манифестации, шествия, бдения, петиции и т.н.) за подкрепа или отрицание на определени действия на политическата власт в обществото. Липсата на подобен текст прави членовете и симпатизантите на БСП страничен съзерцател на ставащото в страната и разчитане само на телевизионните и парламентарните нарцистични изяви на нейните лидерки, лидери и депутати. С тези текстове по същество БСП се определя предимно като партия от парламентарен тип (т.е. изборджийска партия), с активизация предимно преди избори и с цел завоюване на определено положение в Народното събрание, общинските съвети, избор на Президент и на кметове. Масовата партия е масова не само и не толкова по членство, по броя на членовете и основните партийни организации, а и по участие във формиране на политиката, в изразяването чрез нея на интересите на членовете, симпатизантите, привържениците и всички други хора на наемния труд, масова подкрепа на социални инициативи и масови протести срещу отнемане на социални права. .
В Устава е подчертано, че социалистическата партия е патриотична партия, която отстоява националния суверенитет и т.н., но и е част от европейската и световната левица (чл.10). Обаче липсва връзката между изразяването на националните интереси и връзката с общоевропейските и глобални интереси. По същество чрез този стар текст не се предвижда отстояване на националната специфика в решенията и действията на международните леви организации – Социалистическия интернационал и ПЕС. И оттук се предопределя липсата на самостоятелна позиция и послушание по всичко и за всичко. Би трябвало в Устава да има изричен текст за защита пред тези организации на спецификата на условията в България и вижданията на БСП като част от левите партии.
В този раздел на Устава липсва главното изискване за формирането на политиката на социалистическата партия. Трябва да има ясно записан текст, че политиката на БСП се формира на основата на интересите и потребностите на хората на наемния труд и нейното съдържание се формира отдолу-нагоре, т.е. от членовете и основните партийни организации към Националния съвет, който обобщава и прецизира основните интереси и предложения на членовете и на симпатизантите на БСП.
По същество за главното в Устава на БСП няма предложена промяна, а има запазване на статуквото, запазване на непродуктивното в политически план организационно статукво, определящо неадекватното място и позиция на социалистическата партия в българското общество. А това статукво е формирано чрез социаллибералния модел, наложен в социалистическата партия от Първанов, Станишев, Пирински, Овчаров, Петков (сега АБВ) и други и отстояван от сегашното изпълнително бюро на БСП. А този модел е почерпен от опита на политическите партии в САЩ и Западна Европа, и е проява на „Третия път“ на Блеър и Шрьодер, път на подмяна на социалистическия и социалдемократическия тип на левите партии със социаллиберален тип политика и съответно партии. В БСП от 1990 г. и до днес има ясно оформени две идейни течения: социаллиберално (лукановисти) и социалистическо, неправилно наричано само ляво. Социалистическото ляво се е обявило и работи публично и открито. Социаллибералното се прикрива зад общите словоблудства за свобода, демокрация, евроатлантически ценности и т.н.
Второ, за принципите на които се основава функционирането на социалистическата партия. В тази част на проекта за Устав на БСП са предвидени частични промени, сведени до редакционни размествания и изменения и някои отделни промени. Най-важното от тях е отпадането в чл. 15. на старата т.4 за изискванията на изграждането и функционирането на партийните органи, т.е. отпадат принципите за: обновяване и приемственост; разделение на правата, задълженията и отговорностите; укрепване на вертикалните и развитие на хоризонталните връзки. По същество отпадането на посочените принципи е израз на желанието партията да стане по-аморфна и по-слабо структурирана, да стане още повече парламентарна партия.
Особено важни са принципите и процедурите за формиране на партийните органи и изискванията към кандидатите. В проекта за Устав са предвидени само частични промени във функционирането на принципа за делегираното представителство в партийните органи, които по-нататък са развити в Устава. Правилно е отпадането на делегираното представителство в общинските органи и областните съвети. Но неправилно е при формирането на Националния съвет да има делегирано представителство. То деформира главния, основния демократичен принцип за избор на всички членове на партиен орган от всички делегати. Не е нормално група от няколко десетки делегати да решава вместо конгреса на партията. В сайта на Националния съвет на БСП има списък на членовете на НС, но нарочно не е отбелязано поименно кои са делегираните членове на Националния съвет. Но в предишния състав на НС такива бяха 78. В състава на делегираните са в повечето случаи кадри на БСП, които нямат необходимия авторитет за пряк избор или се страхуват да бъдат подложени на пряк избор от делегатите на конгреса. Тази антидемократична процедура бе въведена с оглед да няма административна област без представител в Националния съвет, без човек, който да може да представя пред този орган специфичните регионални проблеми. Ако се прецени, че действително трябва да има подобна норма, то това би трябвало да е само по един представител на област и най-добре е това да бъде председателят на Областния съвет на БСП, който ежедневно и на-добре познава спецификата и проблемите на областта, а не хора, които живеят в София и се избират за представители на дадена област. Сега е налице в Устава противопоставяне на различни изисквания. От една страна, има забрана за „упълномощаването за представляване на събрания, конференции, конгреси и в други органи“ и от друга – избор на делегирани представители в състава на Националния съвет на БСП.
В член 16 е пропуснато, и в стария Устав и в новия проект, вероятно нарочно, регламентирането на процедурата за номиниране на членовете на изборните партийни органи и за депутати за Народното събрание, за президент и за кметове. Сега има пълна анархия в номинациите (предложенията), като всеки, независимо от неговите доводи, прави неограничен брой предложения и някои настоящи и бивши (напр. Мая Манолова) партийни дейци се хвалят с огромен брой номинации. За действителни номинации трябва да се приемат само тези, които са обсъдени (не само направени) на партийни събрания и заседания на съответните органи и са одобрени от тях поради определени доказани качества с мнозинство от присъствалите на форумите на ОПО и на Общинските конференции. Всяка основна партийна организация и общинска конференция може и трябва да номинира само определен брой делегати за конгреса и за членове на Националния съвет и то само в зависимост от броя на членовете на БСП, а не според капризите на отделни членове.
И най-важното при избора на членовете на изборните органи са качествата на предлаганите кандидати и членовете на партийните органи, а не само годините стаж. В Устава липсват изисквания за политическите и делови качества. За всеки кандидат предлагащият го трябва ясно и кратко аргументирано да изложи мотивите си за предложението през призмата на качествата, които притежава членът на партията. За да има промяна, трябва да има нов член на Устава, предвиждащ какви качества да притежават кандидатите и кои лица не могат да бъдат избирани в Националния и общинския съвети на БСП. Например, изискването да не бъдат избирани в ръководните органи на Национално и общинско равнище: членове на БСП, които притежават огромни материални и финансови активи (т.е. т.нар. „милионери в БСП“ като напр. Гергов, Лечева, Добрев, Гуцанов и редица други); притежателите изцяло или само на дялове в офшорни фирми; членуващите в масонски ложи (напр. Гергов и др.); участници в политически проекти, насочени срещу БСП (напр. Бригадир Аспарухов - създал Борисов); лица с криминална регистрация; лобисти на олигархически кръгове (някои партийни дейци от Пловдив и Варна) и др.
Особено противоречива е практиката на мандатността. Въведените норми за мандатност за ръководителите на общинско равнище имат резон само за големите общински (вкл. Общински в районите на големите градове) организации. Но за малките общини с под 1000 членове изваждането от ръководна дейност в общинско равнище (поради изтичане на двата мандата) най-често води до влошаване на дейността и ръководството на общинската партийна организация.
Сред принципите липсва и ясно виждане и текст за процедурата допитване в партията. Чрез тази процедура БСП трябва да формира политиката си чрез съобразяване с мненията на членовете и симпатизантите, чрез обсъждане на събрания и чрез вътрешнопартийни допитвания за главни аспекти на политиката на БСП и особено за управленските програми на партията на принципа отдолу-нагоре.
Уставът трябва да има и категорично изискване, че не се допуска избор на ръководни органи на партията по вишегласие под нормата 50 плюс един гласа от гласувалите. С подобна норма и чрез промяната в номинирането ще се избегне антидемократичната ситуация, когато в Националния съвет на БСП на последния конгрес реално избрани са само двама – Стефан Данаилов и Дора Янкова.
Референдумите са всеизвестна демократична процедура за пряко участие на редовите членове на БСП във вътрешнопартийния живот. Но те трябва да могат да бъдат използвани и при формиране на управленската и опозиционната политика на партията. В БСП вече има практика за манипулиране на резултатите от референдумите. Особено драстична бе манипулацията на последния референдум, когато вместо реалните 11% (по други данни само 9%) за ляво участие с АБВ в изборите за президент бяха показани измислените 52%. И лицата, които бяха отговорни за неговото провеждане и отчитане на резултатите – секретарите на БСП К.Янков и К.Добрев и шефа на щаба А. Кутев не понесоха партийна отговорност. Този негативен опит изисква в Устава да има норма, която да не допуска подобни извращения на мненията на членовете на БСП. А тя може да бъде със запис, че организацията, отчитането и провеждането на референдумите в БСП се организира от независим партиен орган, формиран от социалисти, които не са членове на Изпълнителното бюро на Националния съвет, не са кадрови работници на Националния съвет.
И в тази втора част на Устава на БСП се запазва статуквото чрез доминиращите стари текстове, продукт на социаллибералния подход на по-малко организация и повече аморфност, характерни за парламентарните партии.
Трето, членството, правата, задълженията и отговорностите на членовете на БСП. В тази част на Устава има предимно редакционни промени и някои частични изменения. Заслужава да се помисли за допълнение в чл. 24, т.3 задължението за борба „срещу проявите на фашизъм, екстремизъм, реваншизъм, ксенофобия и расизъм“, в което да се добавят „религиозен, етнически и военен екстремизъм, вътрешнопартиен и държавен авторитаризъм.“ Особено внимание заслужава предложението да отпадне старата т.4 от чл. 26 за мярката за партийно въздействие „снемане на политическо доверие“. В политическа партия, в която партиен кадър, който изповядва и работи за друга, а не за социалистическата идея, трябва задължително да загубва политическо доверие. Такъв член на партията не трябва да бъде избиран на ръководни постове в партията. Отпадането на този текст на практика означава, че партията се отказва от социалистическата идея и става разноидейна политическа формация, която се бори само за изборни резултати и за власт на всички равнища, т.е. тя е само парламентарна партия.
Четвърто, вътрешнопартийна организация, структура и функциониране на социалистическата партия. В тази част на проекта за промени в Устава има множество частични промени, предимно отпадане на текстове, редакционни изменения и някои частично нови моменти. Главното в тях е отпадането на делегираното представителство на общинско равнище, на младежката квота в ръководните органи, отпадане като уставни изисквания формирането в партийните органи на отделни направления на дейността, комисии и подкомисии. Това са рационални предложения за промени. Има и самоцелно съкращаване на текстовете за ролята и задачите на партийното събрание. Отпаднали са важни изисквания като това, че партийното събрание обсъжда и решава важни въпроси от вътрешнопартийния живот, както и редът и периодичността на неговото свикване. Съществена промяна трябва да има в предлагания нов чл.40, т.2 за състава на Областния съвет. Това е координиращ орган, в който са включени твърде много лица, заемащи различно партийно и обществено положение и особено от различно йерархично равнище – национално, областно и общинско. Би трябвало да се изключат от състава на тези органи лицата от националното равнище като членовете на Националния съвет, членуващи в съответната област, министрите и зам.министрите социалисти от областта, кметовете и зам.кметовете на общини, които са социалисти, ръководителите на групите съветници социалисти. Сегашното формиране на областните съвети е сложно и не съответства на координиращата им партийна роля.
Пето, за ролята, мястото, структурирането и ръководството на Националния съвет на БСП. Особено внимание заслужава направеното предложение за промяна в Устава Председателят на партията да се избира пряко „с гласовете на цялата партия чрез вътрешнопартиен избор по ред и начин определен от НС“. Това предложение противоречи на същността и на дългогодишната история и традиции на БСП. Прекият избор на председателя на НС променя същностно характера на партията. На първо място от демократична партия с колективно ръководство и ум, тя се превръща в лидерска партия по подбие на ГЕРБ. Това е предпоставка НС да намали съществено своите права и пълномощия поради простия факт, че той е избран от делегирани представители на общините, а не с преките гласове на членовете на партията. На второ място, прекият избор е предпоставка за по-сигурно формиране на авторитарен стил на ръководство на Националния съвет и на групата народни представители в парламента и принизяване ролята на другите изборни органи и лица, до засилване на ролята на апарата на Националния съвет, който по навик ще организира и провежда този избор. На трето място, почти сигурно е че ще има големи манипулации в резултатите от избора, съмнения за редовността на избора. Повод за това даде последният проведен референдум и надутите проценти за АБВ. Нещо повече, и в досегашния Устав на БСП има някои изключителни права на Председателя на БСП. Става дума за неговото изключително право да предлага Изпълнително бюро. Това може и трябва да се промени. В Устава не е посочен броя на членовете на това бюро, правото на членовете на НС да издигат (номинират) кандидати за членове на Изпълнителното бюро, да обсъждат на кандидатурите. Много важно е записването на правилото за задължително избиране с мнозинство от 50 плюс 1 гласа, правила за начина неговото функциониране. Не би трябвало в демократично устроена партия да има само еднолично предлагане на какъвто и да орган и избор по вишегласие, а не с мнозинство.
В сегашния си многочислен вид НС прелива от работещ към представителен орган. Големият брой членове затруднява организацията и провеждането на заседанията и разводнява обсъжданията и вземането на решения. Би било нормално в Устава да има норма за броя на членовете на Националния съвет, а не конгреса да се мята в различни посоки и да променя по свое усмотрение броя на членовете на най-висшия ръководен орган между заседанията на конгреса. Лично мнение е, че оптималният брой е 121 членове на НС и оптималният брой членове на Изпълнителното бюро от 11 членове.
Шесто, за участието на социалистическата партия в държавните органи и взаимодействието с обществените организации. В тази част на проекта за Устава главното внимание е отделено на въвеждането на норма за времетраене на работата на отделните народни представители в Народното събрание – до 12 години. С този статистически времеви ограничителен подход уж се грижим за промяна, за обновяване на кадровия състава на БСП, за навлизането на нови и по-млади хора в състава на ръководните органи на държавата. А по същество се отменя главният принцип за формиране на депутатския състав на социалистическата партия, въвежда се предпоставка за влошаване на качеството за участие. Важно е депутатът не колко време е в парламента, а как работи. В Народното събрание важното е качеството на политиката, защитавана от депутатите, техните знания и умения. Идеята за ограничаване на депутатския престой е по същество изискване за смяната на едни образи с други образи, на едни лица с други лица без оценка на качеството. В Народното събрание действително трябва да има промяна в състава на депутатите. И е нормално в Устава да има заложени изисквания, но не за продължителност на стажа а за: опита и качеството в законотворческа дейност; умението да се изразява и защитава социалистическа позиция при приемането на законите и решенията; личен авторитет в обществото; чисто съдебно минало и липсата на връзки с олигархически групировки и лобистки кръгове.
Тази идея на Нинова е израз на неофициалното намерение на сивия кардинал на БСП да се ликвидира истинското социалистическо крило в БСП и окончателно да доминира социаллиберализма. Отстраняването на истинското ляво движение от органите на БСП и в обществото се реализира чрез два главни подхода. Първият е недопускане или силно ограничаване на възможностите за медийна изява на представителите на лявото движение (Стоилов, Миков, Божинов, Мерджанов, Добрева и т.н). В дните след Конгреса на БСП (8 май 2016 г.) почти няма тяхна изява в телевизиите и радиостанциите. За сметка на това ежедневно, по няколко пъти на ден, се показва не само Бойко Борисов, но и ръководните дейци от БСП от социаллибералното течение. А това кой къде да представлява социалистическата партия се решава от Председателя, от прес-центъра на БСП. Чрез промяна за срока на депутатстване от следващото Народно събрание се отстраняват най-авторитетните представители на социалистическото крило (Миков, Стоилов, Божинов и др.) както и идеята за забрана кметове-социалисти да бъдат кандидатирани за народни представители. С този акт се затварят и възможностите в Народното събрание да се предлаган социалистически по своята същност законопроекти, а да се внасят предимно социаллиберални такива. И нещо повече, отрязва се на истинските леви в БСП трибуната на Народното събрание и възможността левите идеи да се изказват и да се възприемат чрез телевизиите и пресата. И още нещо, отстраняват се хората които са против коалицията с ГЕРБ. Това отваря пътя за доминиращата в ПЕС политика за колаборация на социалистическите и социалдемократическите партии с десните.
В заключение, чрез проекта за Устава на БСП продължава процеса на превръщането на БСП в социаллиберална партия от парламентарен, а не от масов тип, характерен за редица европейските леви партии. В БСП текат вътрешнопартийни процеси, подобни на тези в редица други партии като Френската социалистическа партия, ПАСОК в Гърция и др. Провеждането на социаллиберална политика във Франция от Оланд, Валс Макрон доведе до огромна загуба на обществено доверие, до ожесточаване на съпротива на профсъюзите срещу управлението на социалистическата партия, практически ликвидиране на участието на социалистическата партия във властта. Отказът от социалистическата идеология и политика на Митеран и преминаването на социаллиберални основи доведе до това състояние на Френската социалистическа партия. Подобна е ситуацията в Гърция, където се роди ново ляво движение. Предлаганите промените в Устава на БСП са насочени към пълно доминиране на социаллиберализма прикрито под името на социалистическа партия и използването на лява фразеология. Но в БСП се прокрадва и нова организационна насоченост – превръщането на БСП от колективистична в лидерска партия с почти пълна авторитарна власт на Председателя на партията, власт, която дори Тодор Живков нямаше. А накъде ще тръгне БСП зависи от делегатите на Конгреса, които на новото заседания трябва да обсъдят и да приемат измененията в Устава. Има две посоки: лява – социалистическа и дясна – социаллиберална. Уставът е инструментът, чрез който в партията се върви организационно към една или друга посока. И да не се забравя, че хората на президентските избори се обявиха за същностна промяна, за отказ от статуквото на неолибералната и социаллибералната политика.
Източник: Поглед.инфо
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели

fasttext_language: bg


authors:
Юрий Борисов
Калин Първанов
Петър Волгин
Александър Симов
Нако Стефанов

title: Патриарх Неофит: Чисти сърца и чисти помисли са даровете, които можем да поднесем пред младенеца

maintext:
/Поглед.инфо/ И тази година в очакване на Рождественската нощ ние сме заедно, за да засвидетелстваме вярата си за откриването на великата тайна на благочестието - Бог се яви в плът.
Сам, Той, Творецът и Промислител на всичко съществуващо влезе като човек в сътворения от него свят и възприе пълнотата на човешката природа, за да я излекува от греха и смъртта и да даде възможност на човека да се завърне във висотата на своето божествено призвание. Това заяви в речта си патриарх Неофит, който в съслужение с архиереи и столичното свещенство, отслужи вечерната служба, предаде репортер на БГНЕС.
Чисти сърца и чисти помисли са даровете, които ние можем да поднесем пред младенеца, каза още в словото си патриархът. "Нека бъдем достойни за този безценен дар на Божията любов и милост, за тази щедра изява на бащината Божия грижа към всички нас - да не бъдем нехайни за богатството на Божията благост, кротост и дълготърпение, но да скъпим даруваните дни от живота ни и Божията благост да ни подбужда и води към нашето искрено покаяние и промяна", каза още патриарх Неофит.
Негово светейшество се обърна към хората и им пожела Мирът и любовта на раждащият се днес Богомладенец и общението на Светия дух да бъдат с всички нас".
На празничната вечерна служба присъства и президентът Росен Плевнелиев, който получи благословение от патриарх Неофит.
Бяха се събрали и традиционно миряни, дошли на службата, която предшества Рождественските чествания. Различното тази година бяха засилените мерки за сигурност при влизането в храма.
Този празник събира семейството, той е символ на традициите, на единството, на преходността във времето, на връзката между поколенията. Тогава всеки се завръща у дома си. Младите, които учат навън или живеят на друго място, възрастните, които за съжаление най-често са сами. Това е смисълът да бъдем заедно, да бъдем добри, да се обичаме, да намерим мира в себе си и да се опитаме да го разпръснем и сред другите хора, каза Румяна Стоилова.
За мен е важно здраве да има за децата. Миналата година два дни по-късно почина брат ми и реших да дойда за неговата душа да запаля свещичка, а е много по-млад от мен. По принцип аз съм от комунистическото поколение и много не съм по църквите, а сега нали се ходи повече. Моя приятел ме доведе,той е поп и живее в Чехия, разказа той. За новата година си пожела здраве, имам две деца, разказа Румен Радев, който носи и трите имена на новоизбрания президент и двамата са градски, но не са роднини.
Раждането на Исус Христос ни изпрати Спасител на земята, за да покаже, че най-голямото чудо това е раждането на живота, а особено когато се е родил Спасителя, това е вече Божието благословение и благодат за цялото човечество. Хората са благословени чрез Христос от Отца и чрез Светия Дух. В този ден да изпълним сърцата си с радост, че се е родил Христос и с любов, защото от любов към страдащото човечество Бог изпрати своя син, за да спаси човечеството. Това разказа отец Пламен Ангелов, който служи в Прага и е дошъл, за да изкара празниците с родителите си.
Този светъл празник е символ на вярата и бъдещето, което може да бъде искрящо в съзнанието на хората. Всички добродетели, за които учителя Христос е оставил като символ за цялото човечество. Трябва да бъде припознато от всеки човек, който би искал да дава радост на хората, да обича и да се радва на онова, с което е сбъднал мечтите си, да бъде радост за децата си, да бъде добродетелност в очите на всеки , който се докосва до него. Бъдете живи и здрави и щастливи и нека добротата просъществува и светлината се разпръсква над всяка душа и сърце по земята, каза друга жена, дошла за вечерната служба в храма - Розалина Касабова.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


title: Днес празнуваме Стефановден

maintext:
/Поглед.инфо/ Денят на Свети Стефан се чества на третия ден след Рождество Христово - 27 декември.
От времето на Апостол Павел насам всички наричат Св. Стефан пръв мъченик (първомъченик), защото е една от първите жертви на християнската вяра. Свети Стефан е първият християнски мъченик и първи служител (архидякон) в устройващата се Ерусалимска община - църква. В нея влизали хора от всички среди, като богатите предоставяли имотите си за подпомагане на общината, а Св. Стефан посочвал дейност и призвание на отделните й членове. Може да се каже, че това е била първата реална християнска община, която била толкова убедително и справедливо изградена, че юдеите завидели, оклеветили Св. Стефан и го пребили с камъни. Преданието разказва, че Богородица наблюдавала мъченическата му смърт и се молела за него.
След Възнесението на Иисуса Христа и след слизането на Св. Дух над апостолите словото Господне бързо се разпространявало, и числото на вярващите растяло всеки ден. Юдейските началници и членовете на синедриона с ожесточение и гняв виждали успехите на новото учение. След като предали Иисуса Христа на позорна кръстна смърт, те се надявали, че с него ще загине и неговото слово. Но сега те видели, че смирените рибари безстрашно и гръмко проповядват името на възкръсналия Христос.
В Йерусалим числото на вярващите все повече се увеличавало. Дори мнозина от еврейските свещеници се обърнали към Христа. Това силно обезпокоило членовете на синедриона. Те встъпили в спор със Стефан, но не могли да противостоят на духовната сила и мъдрост, с която били изпълнени неговите думи – толкова повече, че Стефан правел и чудеса. Тогава те прибягнали до друго средство: възбудили срещу него народа, стареите и книжниците, като го обвинили пред синедриона, че уж хулил Бога и Мойсеевия закон. Намерили се лъжесвидетели, които потвърдили техните думи. Повикали Стефан в синедриона.
Вместо да се защитава, той започнал да обвинява своите обвинители, че именно те непрестанно нарушават закона, макар да се хвалят с неговото изпълнение. Той припомнил всички благодеяния на Господа към еврейския народ: как той го спасил от тежкото египетско робство, чудесно го опазил сред пустинята, дал му закон, устроил за него скинията, а след това и храма, пращал му пророци и проповедници, които му възвестявали за Христа; как тоя избран народ нарушавал Божия закон, убивал пратените от него пророци и най-после изпълнил мярата на своите престъпления, като разпнал Христа. "Твърдоглави и необрязани по сърце и уши – извикал Стефан, - вие всякога се противите на Светия Дух, както бащите ви, тъй и вие! Те убиха ония, които предизвестиха идването на Праведника, Чиито предатели и убийци станахте вие!" Тези думи възбудили яростта на слушателите: те скърцали със зъби и сърцата им се скъсали от злоба.
А Стефан, изпълнен от Дух Свети, веднага прекъснал речта си, погледнал на небето към открилото се пред очите му божествено видение и радостно извикал: "Ето, виждам небесата отворени и Сина човечески да стои отдясно на Бога!" Тогава всички единодушно се нахвърлили върху него и като го измъкнали вън от града в Йосифовата долина, около Кедърския поток, започнали да хвърлят камъни върху него. А той се молил и казвал: "Господи Иисусе, приеми духа ми!" След това коленичил и извикал с висок глас: "Господи, не зачитай им тоя грях!" – и с тия думи починал. От всички най-вече се ожесточавал един момък на име Савел, жесток гонител на църквата Христова – онзи същият, който по-късно, просветен от Духа Божи, станал най-твърд и ревностен проповедник на истинската вяра и славен апостол Павел.
В 415 г. мощите на първомъченика Стефан били открити чрез чудно видение, което имал един свещеник. Те били поставени в Сионския храм в Йерусалим.
На този ден празнуват всички с имената Стефан и Стефка и производните им: Стефи, Стефко, Стефанка, Стефания, Фани, Теки, Венчо, Венцислав, Венцислава, Стамен, Стан, Стамена, Станчо, Станимира, Станислава, Стане, Цако, Цанко, Цано, Цанчо, Цанка, Стою, Стоян, Стояна, Стоичко, Шон, Шона.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


title: За да облечеш костюма на Дядо Коледа трябва да си добър човек

maintext:
/Поглед.инфо/ Какво е Коледа без Дядо Коледа? Ако за по-възрастните от нас този въпрос буди по-скоро усмивка, то навярно за най-малките той въобще не стои. Защото светлия празник, неизменно е свързан с неговия образ. Сега на Дядо Коледа, в миналото на Дядо Мраз и Снежанка.
И тъй като другият въпрос – този за това кой от тях е истинският е само гледна точка, пък и може би донякъде изтъркан от дискусия, решихме да разкрием мистерията на това кой строи зад образите, които свързваме с празника. Кои са хората, които правят празника по-веселяшки, ходят на партита и внасят приказка в традиционния купон, те работят в най-светлата нощ или пък може би не….
Снежанкa или Яна. Младото момиче вече пета година работи в Парти Агенция "Джули Марули", където постъпва точно преди Коледната кампания. От тогава влиза в образа на Снежанка, но има моменти, в които е и джудже. „Скочих в дълбокото, защото декември ни е много ангажиран и изпълнен с много ангажименти и огромни събития, с голямо организация, голям екип и много деца, и най-различни фирми и институции, които са ни редовни клиенти”, казва Яна. Обикновено партитата, на които ги канят са на големи, популярни фирми, министерства, били са и в държавни институции. „Големите хора вътре в себе си вярват в Дядо Коледа и Снежанка, защото на всеки човек му се иска да вярва в доброто, в коледния дух, в позитивното. Не знам дали вярват, но със сигурност ни е нужно да вярваме, защото като цяло, когато родителите са на такава вълна, допринасят за всеобщото настроение на децата, и за нашето. Бих казала, че вярват”, каза Снежанка, която случайно станала такава.
Младата жена обича децата, анимационните герои, магията на Коледа и се влюбва в тази професия. „Стана ми важна мисия да радвам децата, да им донасям позитивни мисли и чувства. По този начин, когато им допринасям за Коледното настроение, то ми се връща и на мен, и се чувствам по-млада, енергична и щастлива. Това се отразява и на целия екип. За да работи един екип добре и да сме щастлив и спокойни всички, е нужно такова настроение и такива позитивни чувства”, сподели тя.
Категорична е и в още нещо, че е задължително да си добър човек, за да се превъплътиш в Снежанка, защото това, което човек носи вътре, си личи и отвън, излъчва някаква енергия. „Децата усещат тези неща. Когато някой е негативно настроен или сърдит, те го усещат”, не крие Снежанка. А иначе редовно си прави равносметка след Коледните кампании и в съзнанието й излиза обща картина на всички усмихнати лица. „Излизат ми хубави спомени с колегите, защото наистина сме много сплотен екип”, сподели тя.
И макар да е Снежанка по това време на годината, Яна никога не работи на самата Коледа и Бъдни вечер, защото държи много на този празник и много го обича. „Това за мен е най-хубавият празник, защото е семеен и е възможност да се събера с всички роднини и да се видя с всички мои близки хора. Но, като цяло целият декември за мен е Коледа. От 1 декември ми идва коледното настроение и празнувам Коледа цял месец, какво по-хубаво от това?”, не крие Яна.
За разлика от нея обаче Николай, който е в образа на Дядо Коледа, има страшно много работа именно тези дни.
Той става случайно Дядо Коледа, макар че, няма случайни неща. Едно време като млад актьор по-възрастен негов колега се разболява и каза: „Ти ще си Дядо Коледа”. И така влиза в този образ, когато е едва на 25 години. Всъщност тогава е още Дядо Мраз.
„Тогава се празнуваше с Дядо Мраз. Викам: Какъв Дядо Мраз, аз съм много млад. Обаче като ми лепнаха мустаци, вълнен костюм, вир вода ставаш и викам - един път и повече не. Но, така се стекоха обстоятелствата, че вече 30 и няколко години съм Дядо Коледа”, каза мъжът и ни разказа за произхода на Дядо Коледа. За всички тези година обаче не му се е случвало децата да му дърпат брадата, за да се уверят, че е истинска. „Те имат респект. Това с дърпането на брадите идва от родителите – „тати, я му дръпни брадичката, да видим или изскубни го, погали го”. Това беше преди много години като имаше неуважение. Сега има страшно уважение и респект към мен. Актьорлъкът тук много помага, защото трябва да си истински, не само да сложиш брадата, шапката и ботушите. Трябва да си качествен, но и вътрешно да си убедителен, защото детето много трудно можеш да го излъжеш. То веднага познава кой е истински и кой не е. И най-малкият момент на невнимание или разсеяност може да доведе до пълен провал при срещата с децата”, сподели Дядо Коледа.
„Не съм имал и случай за тези над 30 години някое дете да ме ядоса. Имал съм болни деца. Питали сме ги какво искате и те ни гледат с едни очички, искаме здраве или мама да оздравее. Да не дава Господ! Това е страшна работа! Но, иначе всички деца са много искрени. Дядо Коледа, където и да отиде казва: Коледният дух преди всичко. Коледният дух трябва да ви завладее, за да стенете по-добри и по-човечни”, сподели той. Децата не крият и пакостите, които са правили – признават и са искрени.
„Технически е възможно да не си добър човек, но да играеш Дядо Коледа. Аз лично не мога да събера двете неща. Трябва да си добър, за да изразиш морала си. Моят професор в НАТФИЗ казваше така - моралът ти лъсва пред публиката веднага, така че внимавайте. Човешкият ти морал лъсва веднага щом се качиш на сцената и излезеш пред публика. Моите учители така разправяха, явно е истина”, сподели актьорът.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


authors:
Петър Волгин
Нако Стефанов
Андрей Пантев
Александър Симов
Румен Петков

title: „Галъп”: Ако изборите бяха днес: ГЕРБ - 20,3%, БСП - 18,4%, Обединени патриоти - 10,1%

maintext:
/Поглед.инфо/ Ако изборите бяха днес, за ГЕРБ твърдят, че биха гласували 20,3% от имащите право на глас, за БСП – 18,4, за Обединените патриоти – 10,1, за ДПС - 6,3, за партия на Веселин Марешки - 5,2, а за РБ - 3,3.
Тези формации биха попаднали в Народното събрание от днешна гледна точка.
Преднината на ГЕРБ изглежда намаляла, инерцията на патриотите и Марешки остава видима, а влизането на РБ може да се гарантира при сериозна кампания.
Бариерата за влизане в НС се смята на база гласували, а не на база имащи право на глас. Данните са от телефонен сондаж на „Галъп интернешънъл“ сред 1007 пълнолетни българи между 19 и 21 декември. Изследването е независимо от външно финансиране. Данните показват моментното състояние и декларативните нагласи в неспокойно политическо време. Затова и няма как да са прогнози за изборния резултат. Данните са очевидно повлияни и от отминалите президентски избори. Въпросът е зададен с изреждане на съществуващи партии. Максималната грешка при 50%-овите дялове е ± 3%.
ДСБ и АБВ имат по 1,4%. 1,2% е очакваната подкрепа и за БДЦ. Близки около процент са стойностите и за „Движение 21“. Под процент, но с видими дялове остават, ДОСТ, „Зелените“, „Глас народен“ и др. За други партии биха гласували 3,4%, а 4,8% биха гласували с „Не подкрепям никого“. 21,7% твърдят, че няма да гласуват.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


title: 2017 г. ще роди нови лидери, Борисов и Първанов са минало

maintext:
/Поглед.инфо/ В България има политици, които формално слязоха от политическата сцена, но задкулисно продължават да дирижират или определени политически сили, или определени политически процеси. Имало е такива примери, така че действията на Георги Първанов по-скоро приличат на такъв ход, а не на реално оттегляне от политическата сцена.
Благодарение на това АБВ по-лесно би се коалирало с БСП за предстоящите избори, ако начело на партията не стоят хора като Ивайло Калфин, Румен Петков и най-вече като Георги Първанов. Шансът на АБВ да влезе самостоятелно в българския парламент все повече клони към нула. Може да се каже, че този ход не е свързан толкова с оттеглянето на Първанов от активната политика, колкото с получаването на възможност неговата политическа формация да попадне отново в следващото Народно събрание.
В рамките на целия си политически път Първанов със сигурност се опита да се държи като политик, привързан изцяло към политиката на Москва, а през последните години и като политик, изцяло съгласен с Кремъл, и се опитва да привнася политическия тон на Владимир Путин в България. В края на краищата, това е негов избор и Първанов никога не се е отклонявал от него. Пречупването на политиката през тази призма винаги създава небългарски контекст в излаганите пред обществото тези. Това не е просто политическо чуждопоклонничество, а осъзната и целенасочена работа в полза на чужда държава.
В този смисъл, желанието на Първанов, макар и безуспешно, да доминира всички процеси вляво през последните години, наистина много напомнят желанието на Бойко Борисов да доминира всички процеси вдясно. Факт е, че Първанов се провали в това, само времето ще покаже дали и Борисов ще се провали. Двамата никога не са били в лоши отношения помежду си. Техните лоши отношения са за пред хората. Още по времето, когато Борисов беше кмет на София, той винаги е настоявал и публично, и в тесен кръг, президентът Първанов да не бъде атакуван.
Един от знаковите политици на последното десетилетие, който е наложително да последва примера на Първанов и да се оттегли, е Борисов. Много отдавна, от водеща фигура за своята партия той се е превърнал в препятствие за растежа на млади и интелигентни хора. Хора, попаднали в ГЕРБ по една или друга причина, независимо дали заради определен пост, определена заблуда или заради вяра, но така или иначе те се намират в рамките на обширното тяло на ГЕРБ. Вероятно те биха получили територия за растеж, ако начело на партията не стоеше като капак фигурата, без която в ГЕРБ нищо не може да се случи.
Самият Борисов все още не разбира, че ГЕРБ постепенно започва да се еманципира от него. Разбират го по-скоро други хора, на по-ниски нива. Те го осъзнават достатъчно ясно, но се страхуват да го кажат публично. Шансът на ГЕРБ да се превърне в нормална демократична партия, а не в еднолична собственост, минава през оттеглянето на Борисов. Самият Борисов не пребиваваше на тези преговори, защото никога не ги е смятал за важни, никога не е имал намерение да прави кабинет в рамките на този парламент. Единствената му цел беше достатъчно ясно и звучно, в рамките на тази седмица, да подложи на унижение партньорите си от Реформаторския блок, и той наистина успя да го постигне.
2017 г. е бременна и ще роди нови политически субекти и най-вече на нови политически идеи, които да потърсят територия в опразненото пространство на българския политически ландшафт. Не съм сигурен, че те ще се превърнат в доминантни за политическото управление в страната, но със сигурност раждането и утвърждаването на подобни проекти ще постави началото на ново разпределение на политическото пространство у нас. Очевидно е, че по стария начин няма как да се продължи напред.
Цялостната инфраструктура на страната ни – административна и властова, вече не издържа демонстрираното досега ниво на некомпетентност. Няма как България да издържи този натиск. Такъв размер на корупцията и такъв размер на глупостта биха могли да сринат всяка държава, а България е на ръба.
-----------
Арман Бабикян, експерт по политически ПР.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


authors:
Калин Първанов
Петър Волгин
Александър Симов
Юрий Борисов
Нако Стефанов
Андрей Пантев

title: Не виждам в Радев попечител или настойник на Плевнелиев

maintext:
/Поглед.инфо/ Парламентът и президентът не могат да търсят отговорност от правителството в оставка
Интервю на Десислава Пътева с проф. Пламен Киров, бивш конституционен съдия (2006 г.) и преподавател по конституционно право и избирателни системи и процедури в Юридическия факултет на Софийския университет „Св. Климент Охридски”.
Проф. Киров, каква е причината президентът Росен Плевнелиев да отказва да назначи служебно правителство, което е негово задължение по Конституция? В същото време настоява България да бъде правова държава.
Не мога да си обясня неговите действия. Знаем, че той не е юрист, но има съветници, които са юристи, и то прилични юристи. Те не може да не знаят, че нормата на чл. 99, ал. 7 от Конституцията, в която хипотеза ние сме в момента, е императивна норма. Президентът не може преценява дали я реализира, тоест дали да изпълни задължението си, или да не го изпълни. Място за преценка няма, той е длъжен да действа, защото правомощието му е дадено с оглед на публичния интерес и с оглед на длъжността, която изпълнява. Ако някой му дължи една сума пари, той може да си я иска, може и да не си я иска. Но в случая президентът има едно конституционно правомощие, което е длъжен да изпълни. Тоест място за съмнение, че той е длъжен да назначи служебно правителство няма.
Разбира се, тук веднага услужливо се вкарват едни такива аргументи, че няма фиксиран срок в цитираната от мен норма. Първо, Конституцията не е инструкция, за да урежда и срокове. Второ, в правото е известен принципът, че това, което се дължи без срок, се дължи веднага. И това е известно още от римското право. И тази максима, този принцип не е ревизиран и до ден-днешен. Очевидно е, че президентът все пак трябва да изпълни своето задължение. Не си спомням липсата на срок да отменя задължението.
Съветникът на президента Румяна Коларова смята, че основният закон на страната трябва да се тълкува държавнически, а не буквално, както и че позоваването на римското право, относно сроковете за съставяне на служебно правителство, е трик. Как гледате на тази нейна теза?
На нея ѝ е простено, тя не е юрист, а е политолог. Ако беше юрист, можехме да спорим. Сега какво да споря с нея? Не е чела достатъчно юридическа литература. Може би не е чела достатъчно книги изобщо, за да бъде посветена в тези елементарни принципи на правото.
Конституцията е върховен закон на държавата. Всички останали юридически актове са длъжни да се съобразяват с нея. Нещо повече – при встъпването си в длъжност президентът на Републиката се е заклел да спазва Конституцията и законите на страната. Ако ние приемаме, че Конституцията може да се спазва, но може и да не се спазва и да се тълкува по различни начини, тогава принципът на правовата държава и върховенството на правото отиват по дяволите. И тя това много добре го знае.
Как гледате на оправданието, че ще се изложим пред света, ако съставим две служебни правителства в рамките на месец? Няма ли навън да ни се смеят повече заради това, че държавният ни глава не спазва основния закон на страната?
Мисля, че сте безспорно права. По-добре да се изложим като назначим две служебни правителства, отколкото да се изложим с това, че президентът, който е държавен глава, откаже да изпълнява своите конституционни задължения, тоест нарушава основния закон на страната. По-голяма излагация от тази, здраве му кажи.
Държавният глава предложи на новоизбрания президент Радев да излъчи служебен кабинет, който Плевнелиев да назначи. Радев обаче излезе с довода, че добрите намерения не отменят това, че трябва да се спазва законът – Конституцията не предвижда възможност президентът да прехвърля правомощията си на този, който е избран да го наследи. Какво е решението на тази ситуация?
Не виждам в лицето на новоизбрания президент Радев настойник или попечител на настоящия президент. Представете си, че по новогодишните празници се наложи, тъй като парламентът е във ваканция и не заседава, президентът да изпълни друго свое конституционно задължение или правомощие – да въведе, ако има основание за това, военно или друго извънредно положение. Той ще вика президента Радев, за да го пита дали да въведе такова положение ли? Извинявайте, това е смешно.
Защо президентът Радев ще му определя състава на служебното правителство? За да бъде обвързан с този състав и да не го освободи, когато встъпи в длъжност на 22 януари. Ние предпоставяме, че президентът Радев във всички случаи ще освободи целия служебен министерски съвет, който Плевнелиев назначи. Откъде накъде сме сигурни, че той ще постъпи точно по този начин? Първо, той не е длъжен да го освобождава. Негова е волята, ако хареса някой от министрите, да го остави, ако хареса целия Министерски съвет, който е назначил Плевнелиев, да го остави в този състав и изобщо да не го пипа. В случай, че Плевнелиев намери подходящи хора, безспорни авторитети, Радев ще си вкара автогол, ако освободи такъв състав на Министерския съвет. Защо да го прави? В крайна сметка политиката е рационално занимание. Тя не би трябвало да се подчинява на емоции.
По въпроса за това дали се излагаме пред нашите европейски партньори – когато Белгия стоя година и половина без правителство, тя изложи ли се пред света и пред Европа? Испания, която проведе три последователни парламентарни избора, и то предсрочни, защото не можеше да се състави правителство, изложи ли се пред света и пред Европа? Германия, където се наложи да бъде формирана голяма коалиция, и шест месеца се водиха преговори, а в рамките на 500 страници беше написана една много солидна програма за управление на тази голяма коалиция, изложи ли се пред света и пред Европа? По каква логика ние ще се изложим, ако има промени да кажем в състава на едно служебно правителство?
Въпросът сега е дали може да се търси отговорност на правителството в оставка, което остава да управлява. Дори се появи теза, че е било по-добре то да бъде назначено за служебно правителство.
Правителството в оставка е правителство, което си е подало оставката и тази оставка е била приета. Оттук нататък парламентът не може да осъществява парламентарен контрол или да търси политическа отговорност пред такова правителство. Резултатът от политическата отговорност на правителството е неговото излизане в оставка. Парламентът няма какво повече да направи на това правителство от това, че е приел оставката му. От друга страна, това правителство не е назначено от президента, тоест то няма статуса на служебно правителство. Следователно това правителство не е отговорно и пред президента. Излиза, че то не е отговорно пред никого, освен пред Всевишния.
Георги Първанов заяви, че единствено липсата на време спасява Плевнелиев от импийчмънт...
За да се задейства процедурата за импийчмънт, тоест за отстраняване на президента за нарушение на Конституцията или за държавна измяна, тоест процедурата по чл. 103 от Конституцията, първо е необходимо да има инициатива от една четвърт от народните представители. След това трябва да има решение на Народното събрание, прието от две трети от състава на Народното събрание, след което парламентът се конституира като обвинител спрямо президента и спорът отива в Конституционния съд. Единствен той има правомощие, ако намери, че президентът е нарушил Конституцията или е извършил държавна измяна, да прекрати правомощията му. Е, как си представяте, че в рамките на един месец тази процедура ще може да бъде задвижена, че ще се намери такова мнозинство, което ще подкрепи инициативата на една четвърт от народните представители, та най-накрая и Конституционният съд в рамките на едномесечния срок ще може да се произнесе? Очевидно е, че това няма да стане, което съвсем не означава, че не сме изправени пред нарушение на Конституцията.
Що се отнася до другия въпрос, който поставихте – дали можеше президентът да назначи правителството в оставка за служебно правителство. Да, можеше, няма конституционна пречка. И тогава президентът формално щеше да е спазил Конституцията, никой нямаше да го обвинява в нарушаването ѝ, най-много към него да бяха отправени политически критики, че той всъщност изкуствено удължава мандата на едно правителство, което е в оставка. Той щеше да подлежи на някаква политическа критика, но не и на критика, че е нарушил Конституцията.
Според Вас каква беше причината да не го направи?
Не знам. По-скоро може би трябва да бъде питан самият Плевнелиев и неговите съветници.
Трябва ли да има промени в основния закон, ако той създава подводни камъни, които спъват държавните глави в подобни ситуации? Оказва се, че това не е първият случай, в който президент заобикаля разпоредбите в Конституцията.
Когато един държавен глава иска да наруши Конституцията, може ли промените да му попречат? Примерите, вие можете да си направите справка, са от 1996 г. и 1997 г. Президентът Жельо Желев, въпреки че имаше конституционно задължение по чл. 99 да стартира процедурата за формиране на парламентарно правителство, след като правителството на Жан Виденов подаде оставка около 20 декември, един месец не намери за необходимо поне да започне политически консултации, които не са ограничени със срок. Остави това на встъпващия в длъжност на 22 януари Петър Стоянов, който си призна в ефира на много електронни медии, че е отказал да връчи проучвателен мандат на най-голямата по численост парламентарна група, тоест на лицето, посочено от тази група – на покойния Николай Добрев. Ако президентът откаже да връчи проучвателен мандат на кандидата за министър-председател, посочен от най-голямата по численост парламентарна група, какво е това, ако не нарушение на Конституцията? Но тези две нарушения минаха, защото знаете каква беше обстановката в края на 1996 г. и началото на 1997 г. Сега по същия начин ли ще действаме?
Каква смятате, че е причината толкова дълго да се протака съставянето на кабинет в рамките на този парламент? В крайна сметка още след президентските избори беше ясно, че ГЕРБ и БСП ще върнат мандатите, както и че Реформаторите няма да могат да съставят правителство. Самият Радев заяви, че „дългото сбогуване с властта не бива да прераства в конституционна криза”.
Цялата процедура можеше да приключи в рамките на две седмици. Президентът Плевнелиев извърши няколко действия, от които ние съдим, че той умишлено е бавил процедурата. Първо той пита Конституционния съд дали може да насрочва предсрочни избори за парламент, въпреки че по силата на цитирания текст 99, ал. 7, изрично му е забранено да разпуска Народното събрание. Е, може ли когато Народното събрание не е разпуснато, да бъдат насрочени предсрочни парламентарни избори? Самата Конституция не го позволява. Конституционният съд отклони това искане, защото текстът е ясен и няма какво да се тълкува. Защо тогава трябваше да бъде отправяно това искане? Защо президентът Плевнелиев свика Консултативен съвет за национална сигурност за една елементарна конституционна процедура, която за последните 25 години, е разигравана много пъти? Какво извънредно имаше в тази процедура?
Вие имате ли някакво тълкувание в тази посока? Може би са намесени външни интереси?
Нямам обяснение. Първоначално си мислех, че по-скоро се опитва да си осигури време, за да може да формира един приличен състав на поредното служебно правителство, тъй като изпита сериозни затруднения при назначаването на служебните кабинети през 2013 г. и 2014 г. Оказа се, че той е имал намерение да се бави до празниците, след което да каже: „Аз няма да изпълня своето конституционно задължение”. Подозирам, че е налице умисъл за това да бъде нарушена Конституцията.
Тъй като в момента очевидно се разгаря спор – едни казват президентът е нарушил Конституцията, други казват, че не я е нарушил, едни казват, че президентът е длъжен да назначи служебно правителство, други казват, че президентът не е длъжен. Нека президентът отново да се обърне към Конституционния съд и да иска тълкуване на чл. 99, ал. 7 и в крайна сметка Конституционният съд да реши този конституционен спор – длъжен ли е президентът да назначи служебно правителство, кога е длъжен да го назначи и може ли да не го назначава. След като веднъж е питал, няма никаква пречка да попита отново. Решението на Конституционния съд ще действа занапред, тоест той няма да се отрази на настоящия казус, така че няма никаква опасност за президента Плевнелиев. Но все пак, ако в бъдеще отново възникне този казус, нека да сме наясно, нека Конституционният съд да си каже тежката дума какъв е смисълът и точното съдържание на Конституцията, след като има спор.
Снимко: Антоанета Киселинчева
Източник: a-specto
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


title: Холандка, обвинена в тероризъм, е задържана на влизане в България

maintext:
/Поглед.инфо/ Холандка, обвинена в тероризъм, беше арестувана на граничния пункт Капитан Андреево.
33-годишната Хелена Сонтейнс е напуснала дома си през септември и оттогава я издирват, предаде Нова телевизия. В дома ѝ са открили писмо, в което тя заявява, че е призована да се сражава и затова тръгва за Сирия. На практика обаче жената е била през цялото време в Турция. Днес пред съда в Хасково тя заяви, че е вярваща мюсюлманка, а не терорист и поиска да бъде екстрадирана в Холандия. Тя се яви в съда забрадена като мюсюлманка.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


title: Патриарх Неофит оглави празнична утреня за Бъдни вечер

maintext:
/Поглед.инфо/ Негово Светейшество Българският патриарх Неофит оглави Празнична вечерня и утреня за Бъдни вечер, предаде репортер на БГНЕС.
Празничната утреня бе отслужена в патриаршеската катедрала "Св. Александър Невски" в съслужение с архиереи на БПЦ и столично свещенство.
Десетки миряни дойдоха в храм-паметника „Св. Александър Невски” на Бъдни вечер преди да заемат местата си на празничната семейна трапеза.
Хората запалиха свещ и се помолиха за здраве и благоденствие за себе си и за близките си, докато патриарх Неофит водеше вечерната богослужба.
Източник: БГНЕС
Стани приятел на Поглед.инфо във facebook и препоръчай на своите приятели


description: В понеделник той официално беше избран от т. нар. електори за 45-и президент на САЩ Доналд Тръмп. Снимка: АП/БТА “Ако някой се съмнява в естествената способност на народа – правото му да различава, нека погледне само онази устойчива редица от удивителни избори на атиняните и римляните, които не могат да ...

title: Да забършеш президентството - някои неразбрани причини за успеха на Тръмп


description: Франс прес Членове на християнските милиции “Соторо” в Сирия. Снимка: от тв екрана Почти опустели улици, камери за наблюдение около църквите, максимални мерки за сигурност - наплашен от джихадистките атентати, християнският квартал в сирийския град Камишли няма настроение за коледни тържества. За разлика от минали години не се вижда коледна ...

title: В страх от атентати сирийски християни се барикадират преди Коледа


description: http://www.youtube.com/watch?v=QYkE3vpWJjY Певецът Джордж Майкъл е починал в дома си в Лондон в неделя, съобщи неговият говорител пред Би Би Си, без да дава повече подробности. Би Би Си съобщава, че около смъртта на 53-годишния певец няма никакви подозрителни обстоятелства според полицията. Майкъл през 2011г. той прекара много тежка пневмония, за която сам казваше, ...

title: In Memoriam Джордж Майкъл