title: Съдийската колегия отказа да се занимава с избора на преподавател на младшите съдии

maintext:
Георги Колев, председател на ВАС, който е и част от управителния съвет на НИП, не е присъствал на заседанието, на което е отхвърлена кандидатурата на Петков. Той беше против съдийската колегия да обсъди защо не е избран първият класиран кандидат.
Фотограф: Георги Кожухаров
има данни, че са налице някои неясноти за провеждане на процедурите, които водят до съмнения за неспазване на правилата. Каза още, че този въпрос трябва да се реши спешно, защото колегията е закъсняла с командироването на съдии като постоянни преподаватели, а учебната година тече вече втори месец.
Остро реагира Галя Георгиева, която обвини Калпакчиев, че се опитва да прави евтин пиар, като според нея съдийската колегия няма компетентност да се занимава с въпроса.
решението за командироването на успелия кандидат за преподавател на НИП и излезе от залата, докато Панов говореше.
Съдийската колегия не прие предложението на Калин Калпакчиев и още двама членове да бъде обсъден отказът на управителния съвет на Националния институт по правосъдие да назначи за постоянен преподавател на младшите съдии по наказателно право първия класиран в конкурса - бившият заместник-министър на правосъдието Петко Петков. Вчера "Дневник" съобщи, че въпреки че е получил най-много точки, Петков не е бил назначен. Мотивите за това не са публично известни. Той не е бил уведомен за решението на управителния съвет, като това е вторият път, в който въпреки добрия му резултат той не е класиран.Гласовете срещу Петков по информация на "Дневник" са били четири - на главния прокурор Сотир Цацаров, Мария Кузманова, Незабравка Стоева и на председателя на Върховния административен съд Георги Колев. "За" неговото назначаване са били председателят на Върховния касационен съд Лозан Панов, министърът на правосъдието Екатерина Захариева и деканът на Юридическия факултет на Софийския университет проф. Сашо Пенов.Мотивите, които вносителите на предложението представиха днес, бяха, че е необходимо членовете на колегията да се запознаят с цялата документация, отразяваща проведената процедура за подбор на постоянни преподаватели на кандидатите за младши съдии, както и с подробните стенографски протоколи от заседанието на УС на НИП, в които би следвало да са отразени мотивите за определяне на постоянните преподаватели.Според Калпакчиев"Съдийската колегия в ролята на въззивна, касационна инстанция ли е? На какви ще се правим? Отново искаме да правим евтин пиар пред съдиите и да говорим нещо, което не се харесва на някоя синдикална организация. Против съм. Съдийската колегия не е компетентна да се занимава с въпроса. Няма такава процедура", заяви Георгиева. Срещу идеята се изказа и председателят на ВАС Георги Колев, който не е присъствал на заседанието на управителния съвет в петък, но е упълномощил Мария Кузманова да гласува вместо него. Той нападна Панов, че бавиПредложението бе отхвърлено с гласовете на шест членове на колегията, а пет бяха "за". Калин Калпакчиев помоли точката да бъде вписана в официалния дневен ред.


description: От ГЕРБ отговориха на обвиненията на БСП за оказва натиск върху служители на общински дружества, училища и детски градини за осигуряване на гласове за Цецка Цачева с подозрения за готвени нови манипулации.

title: В ГЕРБ очакват манипулации в стил "Костинброд"

maintext:
Георг Георгиев
Фотограф: Анелия Николова
От ГЕРБ отговориха на обвиненията на БСП за оказван натиск върху служители на общински дружества, училища и детски градини за осигуряване на гласове за Цецка Цачева на балотажа на президентските избори в неделя с подозрения за готвени нови манипулации в стил "Костинброд".Очаквах повече от жалкия опит на ръководството на БСП и щаба на Радев с много евтини трикове да насаждат, че има манипулации и рекетиране на българските граждани, каза депутатът от ГЕРБ Александър Ненков. Той добави, че от БСП подценяват обществото и гражданите за това, че са забравили ситуацията от преди 1-2 години с Костинброд и много други игри, на които са царе. Ненков се възмути, че колегата му от БСП Жельо Бойчев е съобщил сигнали, за които сам е признал, че тепърва ще бъдат проверявани. Нека г-н Бойчев със собственото си имеа подаде сигнал до главния прокурор за манипулациите, за които говори, заяви Ненков. 'Много е угодно така - да го направим в петък вечерта. Много беше угодно и по времето на Костинброд, а после да кажат, че не било точно така", коментира още Ненков"Имаме подозренията, че нещо по-голямо се готви, щом днес излязоха с този евтин номер, а те са царе в деня на размисъл да еволюират в своите предизборни машинации", каза Ненков в централата на партията. След това на дълго и на широк коментира последният дебат между кандидат-президентите Цецка Цачева и Румен Радев. Според Ненков "за всеки стана ясно, че той (Радев б.а.) няма тези и всяка една издиша. Очевидно не е подготвен за тази институция и вчера забрави лъжите и популистките лозунги, които през цялата кампания говореше. Щеше да му донесе доста повече позитиви, ако беше мълчал".След неделя, ако Румен Радев получи тези гласове, които ДПС му обещават, а ние знаем, че ще ги получи, левицата ще бъде изцяло и напълно зависима от ДПС, както през 2013 година, каза и депутатът Георг Георгиев, който е председател на младежката структура на ГЕРБ. След това най-младият депутат в парламента отново се съсредоточи в изказванията си върху дебата. "Румен Радев изглеждаше като един ученик, който е научил въпросите си наизуст и в момента, в който се формулира въпрос, различен от тези, които знае, той не може да отговори", според Георгиев. "След неделя, ако той получи тези гласове, които ДПС му обещават, а ние знаем, че ще ги получи, Левицата ще бъде изцяло и напълно зависима от ДПС така, както беше през 2013 година", коментира още Георг Георгиев.

fasttext_language: bg


title: Братята Кавалера - "Завръщане към корените" в София

maintext:
1/5 снимки в галерията На 16 ноември, братята Кавалера разтърсиха зала "Универсиада". Концертът беше част от турнето Return to Roots, посветено на 20-тата годишнина от издаването на албума на Сепултура, Roots.
Фотограф: irons


title: Краснописът зависи от нервната система и мозъчните центрове на детето

maintext:
Фотограф: Красимир Юскеселиев
"Детски Дневник" публикува текста на логопеда и личностен консултант Анна Влаева от сайта "Приобщи се" на Център за приобщаващо образование. Заглавието е на редакцията.Платформата, която наскоро отпразнува две години от създаването си, събира на едно място полезна и специализирана информация за учители, родители и специалисти. По време на събитието беше представен и "Сборник с добри образователни практики" - реални истории от практиката на учители от цялата страна, който скоро ще бъде достъпен на платформата.Всички помним нашите и виждаме в тетрадките на децата си усмихнатите шестички или намусените лица с препоръка – "Старай се повече". Понякога обаче старание и прилежност не стигат.Преди всичко е необходимо да се запознаем отблизо с развитието на нервната система и мозъчните центрове в детска възраст. Важно е и учителите да знаят и отчитат това. Може и да не е тяхна работа, но от това произлизат големи разправии и обърквания, отнасящи се до едни всъщност нормално развиващи се деца.Съществува една интересна особеност на главния мозък наречена хемисферна латерализация. Накратко, мозъчните полукълба (хемисфери) имат нужда от време, за да се уточнят кое за какво ще отговаря – кое ще командва лявата ръка, и кое – дясната. Това се отнася за всички чифтни органи- крака, ръце, очи, уши. От латерализацията зависи коя ще е водещата ръка на детето - лява или дясна и с кой крак ще рита топката.Наблюдава се т.нар. хомогенна латерализация – когато водещи са само десните или само левите органи, а има и кръстосана латерализация – когато например водещи са десните крак и ръка, но водещо око е лявото.Трудностите в писането много често идват именно от разминаване във водещите око и ръка. Ясно е, че водещо ляво око трудно ще контролира водещата дясна ръка.Резултат от това е невероятен грознопис продължаващ с години. До кога ли? До 10-12 годишна възраст, когато латерализацията приключва и водещото ляво око се е научило прекрасно да следи водещата дясна ръка. Колкото и тетрадки да изпише детето, колкото и да го овиквате, колкото и то да се старае, просто трябва да мине време.Има случаи, в които деца, които не пишат достатъчно красиво, са психически тормозени и са смятани за "слаби и/или мързеливи ученици".Правите малка дупка на един голям лист. Подавате го в ръцете на детето и му казвате да погледне през дупката и да каже какво вижда. Показвате му нещо интересно, но важната част е да отбележите първо с кое око поглежда детето през дупката. Това е водещото око.Водеща е тази, с която пише и рисува. Има случаи, когато и двете ръце са удобни. Т.е. все още не е определена водещата ръка.Правите три-четири цветни хартиени кръгчета. Слагате ги като пътечка пред детето. Каните го да премине по тях. Водещ е този крак, с който детето започва крачката си.Отбележите ли разминаване, съобщете го на учителя. Категорично кръстосаната латерализация не трябва да бъде оправдание за липса на старание, но не трябва и детето да понася ежедневна критика, заради невъзможност да покрие нечии изисквания.Сега знаете защо не трябва да изискваме от детето да пише с дясната ръка, ако то си е избрало лявата. Знаете и защо едни деца рисуват, скачат и тичат по-добре от други. Знаете и защо се препоръчва детето да спортува, да се занимава с творчество, да свири на музикален инструмент. За да развива мозъка си – и в преносен, и в буквален смисъл.


description: "Парички от КТБ не взехме, а дадохме. Ако Цветан Василев има нещо да каже, за дадени пари на политици, да говори с имена. На мен не ми е давал, не го и познавам. С Пеевски не се срещам, защото нямаме общи теми", каза Владислав Горанов.

title: Задкулисно играя само футбол, обяви Владислав Горанов

maintext:
Фотограф: Юлия Лазарова
Задкулисно играя само футбол на малки вратички, така министърът на финансите в оставка Владислав Горанов, приключи отговора на серия от въпроси в предаването "Беновска пита" по Канал 3, свързани с КТБ, Цветан Василев и отношенията му с Делян Пеевски."Парички от КТБ не взехме, а дадохме. Ако Цветан Василев има нещо да каже, за дадени пари на политици, да говори с имена. На мен не ми е давал, не го и познавам", каза Горанов.По същото време, когато даваше интервю по Канал 3, Горанов говори и по Би Ти Ви, където на въпрос, дали чувства вина заради КТБ, посочи, че парламентът е предприел всички необходими мерки в светлината на фалита на банката. Най-големият проблем, освен управлението на банката, беше безвремието между обявяването й в неплатежоспособност и назначаването на синдици", заяви той.Владислав Горанов обяви по Канал 3, че през 2010 година, когато е бил сниман да пие кафе с Делян Пеевски , срещата не е била тайна. "Сега не се срещаме, защото нямаме общи теми", допълни Горанов.Попитан с какво ще се занимава, след оставката на правителството, той заяви, че остава на разположение на Бойко Борисов. "Първо имаме няколко седмици да си довършим работата като правителство. После ще си почина, защото покрай стрестестовете на банките тази година не успех и след това ще мисля", допълни министърът на финансите в оставка.Според Горанов, твърденията, че БСП го искат за финансов министър или служебен премиер, са спекулации. В отговор на въпрос, той заяви, че в левицата също има интелигентни и разумни хора и с тях работи добре.По Би Ти Ви Горанов обяви, че евентуална управленска коалиция между ГЕРБ и БСП, след предсрочните избори, е слабо вероятна, тъй като двете партии са в твърде противоположни краища на политическия спектър. Подобен съюз би бил оправдан ако страната е изправена пред популистка заплаха или изключително тежка криза, а такива в момента не са налице, заяви Горанов.По Канал 3 той посочи, че този парламент е изчерпен, а след предсрочните избори, партиите център-дясно ще са естествени партньори на ГЕРБ. Владислав Горанов изрази мнение, че при нова коалиция, партията трябва да е по-решителна и праволинейна, като отстоява принципи и не става заложник на политическите си партньори.В отговор на въпрос, той обяви, че с евентуален нов проект на Радан Кънев ГЕРБ няма да се търси сътрудничество, защото "Радан Кънев е роден за опозиция. "Той не може да носи отговорност. Няма тези, а антитези. Поне поведението до тук му е такова, противопоставя се, а не казва какво да стане", обобщи Владислав Горанов.Владислав Горанов допълни, че с оставката на ГЕРБ нищо драматично не е станало. "Скоро ще се разбере дали сме залезли", каза още министърът на финансите в оставка.По Би Ти Ви финансовият министър в оставка обяви, че България е една от държавите, в които плоският данък работи. За доказателство той посочи високата му събираемост, която, според него, е резултат от усещането на данъкоплатеца за справедливост. Според Горанов с плоският данък България дори е изпреварила световна тенденция, която тепърва ще се разпростира и в други държави.


title: Радослав Янков започна новия сезон с трето място в Европейската купа

maintext:
Янков ще започне защитата на Световната купа след месец
[LAP.bg]
Носителят на Световната купа по сноуборд в паралелните дисциплини Радослав Янков започна новия сезон с подиум. Състезателят от Чепеларе зае трето място в паралелния слалом за Европейската купа, който се проведе в залата в Ланграаф (Холандия).
Участие в надпреварата взеха 82-а състезатели, а от първите 30 в света не стартираха само шестима.
Янков допусна грешка във втория кръг на квалификациите и влезе във финалите с последното 16-о място. В първия кръг от финалите той победи Андреас Промегер от Австрия, а след това изпревари и неговия сънародник Бенджамин Карл.
На полуфиналите носителят на Световната купа отстъпи срещу германеца Щефан Баумайстер. След това обаче българинът успя да се пребори за място на почетната стълбичка с победа срещу носител на Европейската купа за 2016 г. Санг-Хо Лий.
"Много съм доволен, че въпреки грешката във втория кръг на квалификацията Радо се мобилизира и кара отлично срещу Промингер и Карл", коментира треньорът на Янков Георги Атанасов.
"Месец преди първата Световна купа сме доволни с това сравняване на часовницини с колегите. Радо се чувства добре, въпреки, че го е яд, че не влезе в големия финал", допълни Атанасов.
Днес в Ланграаф ще се проведе още един паралелен слалом за Европейската купа, в който Янков ще участва. Българският сноубордист е от десет дни в холандския град, където провежда подготвителен лагер пред началото на стартовете от Световната купа.


description: Не искам да ме обичат. Ако искаш това, не трябва да ставаш политик, а примерно да произвеждаш баници за Коледа. Тогава хората ще те обичат.Съпредседателят на Реформаторския блок Найден Зеленогорски

title: Цитат на деня: Ако искаш хората да те обичат, не ставаш политик

maintext: Не искам да ме обичат. Ако искаш това, не трябва да ставаш политик, а примерно да произвеждаш баници за Коледа. Тогава хората ще те обичат.Така съпредседателят на Реформаторския блок Найден Зеленогорски коментира по БНТ отношението на хората към него, след като е против популисткото вдигане на минималната пенсия до 300 лева, какво предложение имат депутатите от Патриотичния фронт. Той се обяви за съставяне на правителство , което да се ползва с подкрепата на депутатите от ПФ, РБ и ГЕРБ.


description: След статиите за въпросите на предстоящия референдум за задължително гласуване и за мажоритарен избор на депутати политологът Петър Щурм Константинов разглежда питането за партийната субсидия

title: Референдум 2016: За всепоглъщащата корупция и партийните субсидии

maintext:
От концерта на Слави Трифонов на Орлов мост по повод предстоящия референдум
Фотограф: Георги Кожухаров
Последният въпрос от предстоящия референдум ни пита "подкрепяте ли годишната държавна субсидия, отпускана за финансиране на политическите партии и коалициите, да бъде един лев за един получен действителен глас на последните парламентарни избори?". И е по мое мнение най-интересният и противоречив от трите, които в крайна сметка останаха
след становището на Конституционния съд. Да видим защо.
За да бъде задаван въпросът за субсидиите, трябва едно от следните две положения да е налице:
или парите са твърде много и партиите да нямат за какво да ги използват,
или съществува някакъв елемент на корупция, който трябва да бъде премахнат
Първото положение подлежи на сравнително лесен анализ. Ако погледнем накратко какви субсидии взимат партиите в момента, става ясно, че най-голямата партия ГЕРБ получава малко повече от 12 млн. лв. за една година, най-малката парламентарно-представена АБВ - около милион и половина, а най-малката субсидия от около 420 хил. лв. отива за "Глас Народен" на Светльо Витков. Имайки предвид, че избори и референдуми в България има на практика всяка година, тези суми би следвало да бъдат използвани за следните цели: поддържане на партийните структури, организация и администрация; провеждане на събития и кампании, целящи да информират граждани и партийни членове за идеологията, идеите и тезите на партията; кампании на партийните кандидати на ежегодните избори и разяснителни кампании за позициите на партията на референдумите.
Груб поглед върху количеството пари, които партиите получават показва, че ако те наистина се използват по предназначение, сумата им не е фрапиращо различна от предполагаемите разходи. Допълнително - приблизително 5 млн. и 700 хиляди лв. коалицията "БСП лява България" трябва да разпредели не само за дейностите на БСП, но и на другите дванадесет партии, за които предполагаме, че имат отделни структури и различна идеология от "партията-майка". Същото се отнася и за 3.3 млн. годишна субсидия за "Реформаторския блок", които трябва някак да бъдат разпределени между консервативния реформизъм на ДСБ, либерализма на ДБГ и БНД, дясно-народняшкия профил на СДС, земеделската идеология на БЗНС, християндемокрацията на ХПБ и каквито там политически идеологии изповядват другите (непартийни) субекти в обединението. В действителност, както знаем, парите се разпределят на принципа на приблизителната електорална тежест на партиите и отиват предимно за поддържането на организациите им, а не за разширяване на подкрепата за различните им идеологии.
Това води до по-сериозния въпрос
дали парите се използват по предназначение
И отговор лесно можем да получим от публичните финансови отчети на различните партии. На първо място впечатление прави, че почти всички субсидирани партии пазят значителни финансови резерви. Рекордьори са ГЕРБ, в чиято каса в края на отчетната година обикновено има над 20 млн. лв., въпреки че партията традиционно не приема дарения. Другите партии също имат значителни финансови резерви, включително равняващи се на повече от едногодишната им субсидия, а за разлика от ГЕРБ събират повече пари и от дарения и от членски внос.
Накратко, по всичко личи, че от някое разходните пера, се спестяват пари. И предвид колко рядко човек може да прочете нещо, или да отиде на събитие, на тема, например, "Каква е новата лява идеология", или "Бъдещето на християндемокрацията в България", мисля, че е ясно кое ще да е това перо. С това вдигаме
първия жълт картон на партийните субсидии – партиите използват ресурсите, дадени им от данъкоплатците, предимно с цел взимане и запазване на властта
а отказват да изпълняват другата си функция – да защитават и развиват идеология съобразена със световните и местните традиции и характеристики. Това, разбира се, е корупция (от англ. "разложение") в широкия смисъл на думата.
В тесния смисъл на думата, съществува друг тип корупция, който наричаме "черни каси". Това са парите, които в крайна сметка отиват за партийна дейност, без да бъдат отчетени по ред, отговарящ на закона или морала.
И докато по-горният тип корупция е типичен за нашата си фасадна демокрация (защото в същинската Европа партиите гледат дългосрочния си интерес и инвестират в идеологиите си), то черните каси се намират лесно и в развитите демокрации. Най-фрапиращият пример за това беше скандалът от 1999-та г., когато Хелмут Кол отказа да обяви източниците на дарения за партията си в мащаб от милиони марки, а други десетки милиони имаха очевидно лобистки привкус.
В други демокрации "схемата" е различна, но винаги съществува. В САЩ черните каси са на практика легализирани под формата на така наречените
"Супер комитети за политически активизъм" – очевидно нарочно обскурантно име, целящо да скрие истинската логика на организацията). Суперпаковете позволяват на политическите кампании да заобиколят ограниченията за размера на даренията под предлога, че не са директно подчинени на предизборните щабове. Така например в момента 95% от директните дарения за кампанията на Хилъри Клинтън са на стойност под 250 долара, а 75% от близо единия милиард долара, дарени за суперпаковете, са дошли от дарения, по-големи от половин милион долара. Или казано иначе – фрапиращ случай на институционализирана корупция в мащаби, възможни само в САЩ.
Но да се върнем в България. Тук си нямаме нито закон за лобизма, нито традиция в избелването на черните каси, така че схемите са значително по-непрозрачни. Само в последните месеци имаше няколко случая на разкрития, свързани с непрозрачното финансиране на партиите. Най-фрапиращият беше покрай неясния произход на парите, влизащи в касата на "Атака", за който Сметната палата прати доклад до прокуратурата. И казаното досега се отнася само за пари, които партиите се опитват, по един или друг начин, да "избелят". Под повърхността остава вероятно основното перо в черните каси, които са пари, които официално никога не стигат до партиите, но се използват за техните политически цели.
Така стигаме до друг важен въпрос свързан със субсидиите. А именно, че в момента имаме два типа надфинансирани партии – в първия тип влиза само ГЕРБ, чиято огромна субсидия е, без значение дали ни харесва или не, получена изцяло по правилата; във вторият тип са партиите, които получават колосални (за нашия си стандарт) суми за да защитават корпоративни или чуждестранни интереси. От другата страна стоят партиите, които не влизат в тези две категории и са значително по-зле финансово, без значение в каква степен използват парите си по предназначение. Така, парадоксално, евентуалното драстично намаляване на субсидиите ще засегне в най-висока степен ГЕРБ и всички по-малки партии, които са сравнително свободни от корпоративно и външния финансово попечителство.
Така виждаме, че колкото и лесен да изглежда на пръв поглед отговорът на последния въпрос от референдума, реалността е значително по-сложна. От една страна някои партии са в действителност свръхфинансирани от субсидията, а повечето партии изобщо извършват само част от функциите, които парламентарната демокрация им вменява. Въпреки тези проблеми, десетократното намаляване на субсидията е мярка, която
ще удари непропорционално точно тези партии, които имат най-малки черни каси
и най-почтено изпълняват функциите си
Разбира се, ако ние като общество вярваме, че "всички са маскари", то е логично да искаме да намалим разхода си за партийни субсидии – защо данъкоплатците да дават толкова пари, като политиците и без това си имат други начини да крадат, а от прокуратурата и съда не можем да очакваме да следят за изпълнението на иначе някои от добре написаните закони? Но в крайна сметка, ако наистина "всички са маскари", тогава защо изобщо правим опит да живеем в демокрация от западен тип?
По традиция завършвам с кратък списък на причините да се гласува за или против на въпроса "годишната държавна субсидия, отпускана за финансиране на политическите партии и коалициите, да бъде един лев за един получен действителен глас на последните парламентарни избори":
За:
- Ако смяташ, че в момента партиите са значително надфинансирани;
-
Ако вярваш, че партиите не използват парите си по предназначение и намаляването им е начин това да се промени;
-
Ако не се страхуваш, че намаляването на субсидията ще доведе до това партиите да станат по-корумпирани, разчитайки повече на черните си каси.
Против:
-
Ако смяташ, че намаляването на субсидиите ще доведе до по-големи черни каси и още по-малко прозрачност в политическия процес;
- Ако не си съгласен партиите, които в момента имат относително най-малък дял на черни пари, да бъдат ударени най-силно;
-
Ако вярваш, че ключът към спирането на корупцията (от англ. "разложението") не е намаляване на държавните субсидии, а повече контрол.
Super PACs (


description: На свой ред в профила си в туитър върховният представител на ЕС по външна политика и сигурност Федерика Могерини обяви, че Брюксел и Вашингтон ще продължат да работят заедно и след избирането на Тръмп.

title: С Тръмп ще се работи по-трудно, заяви председателят на Европейския парламент

maintext:
Фотограф: Max Rossi
EU - #US ties are deeper than any change in politics. We'll continue to work together, rediscovering the strength of Europe
— Federica Mogherini (@FedericaMog) November 9, 2016
Изборът на Доналд Тръмп за 45-и президент на САЩ ще направи работата на Европейския съюз "по-трудна", заяви председателят на Европейския парламент (ЕП) Мартин Шулц пред радио Europe 1."Ще бъде трудно, по-трудно с новата администрация, но в крайна сметка той е свободно избран президент", обясни Шулц. "Трябва да уважаваме новия президент. Надявам се, че ще намерим път за сътрудничество."В профила си в туитър върховният представител на ЕС по външна политика и сигурност Федерика Могерини обяви, че Брюксел и Вашингтон ще продължат да работят заедно и след избирането на Тръмп."Връзките между ЕС и САЩ са по-дълбоки от каквато и да е политическа промяна. Ние ще продължим да работим заедно и да преоткрием силата на Европа."Тоталният аутсайдер на американската политическа система Доналд Тръмп е 45-ият президент на САЩ . Бунтът на над 50 милиона избиратели срещу статуквото и елита във Вашингтон се оказа за всички изненадващо масов.Хилъри Клинтън, най-квалифицираният от десетилетия насам претендент за Белия дом, не успя да стане първата жена държавен глава в над 200-годишната история.


title: Започна украсяването на Бургас с коледна украса

maintext:
В Бургас започна коледното украсяване. Вече са поставени лампичките по главните улици, а в момента се строи коледната елха, която ще краси града в следващите седмици.
На снимката:
Построяването на елхата
Фотограф: Георги Димитров


description: Вестник БЪЛГАРИЯ - най-големият български седмичник в САЩ

title: Българинът Траян Ташев със световна титла по бразилско джу джицу

maintext:
Бургазлията Траян Ташев завоюва световна титла от Световния шампионат по бразилско джу джицу, организирано между 11 и 13 ноември в Лос Анджелис от SPORT JIUJITSU INTERNATIONAL FEDERATION (SJJIF). Българинът спечели всички схватки, в които участва- в категориите с кимоно (gi), без кимоно (no gi) и най-престижната Абсолютна категория и стана трикратен златен медалист и абсолютен шампион при най-тежките.
Всичките си победи Ташев завоюва, принуждавайки противниците си да се предадат. Така само за уикенд бургазлията вече може да впише в спортната си биография, че е първият българин, носител на черен пояс по бразилско джу джицу, първият българин, носител на титлата WORLD GI BLACK BELT CHAMPION, първият българин, носител на титлата WORLD NO GI BLACK BELT CHAMPION и първият българин, носител на титлата WORLD ABSOLUTE CHAMPION.
Ташев, който от 16 г. живее и работи в САЩ, се състезава за американския клуб "GRACIE JIUJITSU LAS VEGAS TEAM", но това не му попречи да се изкачи на върха на почетната стълбица с българския трикольор в ръка.
Интересно е, че през последните няколко години Траян Ташев се бе оттеглил от активна състезателна дейност. Въпреки това отличната му форма му позволи да участва на световния шампионат в Лос Анджелис след само две подготвителни седмици. За това време бургазлията успя да свали 7 килограма, да влезе в супер тежката категория на шампионата в професионалната дивизия на носителите на черен пояс и да накара всички коментатори да говорят за невероятния българин, покорил световното джу джицу.


title: Историята на едно българско семейство - убийство, бедност и емиграция

maintext:
Серафим е родом от село Долно Драглище - Разложко. По време на Кресненско-Разложкото въстание трима турци изнасилили сестра му. Времената били мътни и кървави. Въстанието е дело на македонските българи от 1878-1879 г., които се вдигнали срещу османската власт. След Освобождението ни от османско владичество, последвало решението на Берлинския конгрес, според което Македония оставала извън границите на новообразуваното Българско княжество.
Въпреки проявения героизъм на българите, османците преминали в настъпление и на 11 ноември 1878 г. опожарили Кресна. Същата участ постига още 12 села от Кресненското дефиле. Към края на ноември е разгромено въстанието и в Разложко. Вероятно по това време, в изблик на ярост спрямо българите в Македония, които си позволили да воюват за свобода и независимост, турците, които с всички сили се стремели да запазят властта си в региона, прибегнали до страшното престъпление спрямо сестрата на Серафим от Долно Драглище.
Поражението на въстанието и жестокостите на турската войска и башибозук над населението принуждават над 25 хиляди души от Мелнишко, Горноджумайско, Разложко и други краища на Македония да напуснат родните си селища и да потърсят убежище в Княжество България. Насилията продължават и през 1880 г.!
Научавайки за злодеянието на турците спрямо сестра си, Серафим се преоблякъл като турчин, влязъл необезпокоявано в конака в родното си село и заклал и тримата турци, които са участвали в изнасилването на момичето.
Серафим бил търговец. Той често пътувал. От там е минавал през планината Рила и на път за Самоков е излизал в Сапарева Баня, където е бил близък приятел с кмета на селището в онези години.
След като отмъстил на турците за сестра си, той бил принуден да бяга, за да спаси живота си. Първо се заселил в село Бараково, близо до днешното Кочериново. Тук някъде е минавала и демаркационната линия между свободното Княжество България и останалата под османска власт Македония, след Освобождението ни от 1878 г.
Турските заптиета успели обаче да „надушат" следите на Серафим, а и един български агент му донесъл информация, че искат да го ликвидират, защото заклал служебни лица от администрацията в конака в Долно Драглище.
По това време Серафим току що построил къща в Бараково, но се наложило да я продаде. Той взел децата си и заедно с конете и каруцата, семейството минало през Рилския манастир, през местността и пътя, популярни като Пазар Дере и пристигнали в Сапарева Баня, при кмета. Тук Серафим купува един стар турски чифлик, в който имало три къщи. Тук се ражда и синът на Серафим – Христо – на 22 февруари 1882 г.
Христо още от малък обичал да свири, а по-късно на кларнет е бил виртуоз. Като малък обаче свирил на пищялка, на този инструмент някои му викали и сворче, хората сами си го произвеждали. То е все едно кавал, но е по-малко.
Местността над Сапарева Баня, в планината, се казва Арменица. Това някога е било пасище и като малък Христо е пасъл кравите там. Справка в Уикипедия показва, че арменските преселници от периода на Средновековието, макар и да се деарменизирали, са оставили трайни следи в топонимията на българското землище. Арменица е неотъждествена днес местност в Рила, предадена на Рилския манастир с Рилската грамота на цар Иван Шишман, вероятно става дума именно за същата тази местност над Сапарева Баня.
По-късно Христо отива войник. Оставайки на свръхсрочна служба във войската, Христо става вахмистър-музикант във военния, царски, придворен, лейбгвардейски симфоничен оркестър на Цар Фердинанд I. Именно тук Христо се проявява като виртуозен, при това самоук, кларнетист.
По-късно, с доста трудности е освободен от войската, след Балканската и Междусъюзническата войни, в които взема дейно участие като военен музикант, и заминава за Америка на гурбет. Мислел да изкара пари и да се върне, за да устрои семейството си в България. Животът му обаче се стича така, жена му и две от децата му, сред които и първородния син Борис и дъщеря му Люба, умират малко след войните, като се разболяват от туберкулоза, заради мизерията, в която живеят. Остава жив само синът му Костадин, който е отгледан с помощта на леля му Славка, по майчина линия.
Христо остава в Новия свят до смъртта си на 1 юни 1967 г. и така и никога вече не вижда родината си и близките си.
Това е частната история на един от многото ни емигранти от ранните години на ХХ в. В онези времена обаче, особено след Освобождението и оставането на Македония в пределите на Османска Турция, много българи намират убежище освен във вече освободеното Княжество България, също и далеч зад океана – в Америка. По това време тя предлага работа, добро заплащане и това е възможност за много бедни балкански мъже да съберат пари, да си купят къща, ниви и да се оженят в „стария край", както те наричат родните си земи.
Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


title: Актьорът Атанас Атанасов: Бих изиграл ролята на българин в Америка!

maintext:
Актьорът Атанас Атанасов е роден на 15 септември 1955 г. в София. През 1980 г. завършва актьорско майсторство във ВИТИЗ „Кръстьо Сарафов" при проф. Александър Стоянов. От 1980 до 1985 г. работи в драматичния театър в Сливен, от 1986 до 2000 г. е в Театър "Българска армия", а от 2000 до 2001 г.в Народния театър "Иван Вазов". От 2001 г. е актьор на свободна практика.
От 1991 г. преподава актьорско майсторство в НАТФИЗ „Кръстьо Сарафов". През 1996 г. му е присъдено научното звание доцент, през 2002 г. - научното звание професор.
- Г-н Атанасов, носи Ви се славата, че сте аристократът на българското кино и театър, аристократ ли сте по дух?
- Вероятно има някаква доза аристократизъм в мен, която е експонирана на сцената, иначе в нормалния живот в никакъв случай не мога да кажа, че съм аристократ.
- Разбрах за Вас, че сте актьор на свободна практика, освен останалите Ви дейности, какво означава актьор на свободна практика, колко всъщност сте свободен?
- Свободен съм до тотолкова, доколкото мога да избирам екипите, с които работя и мисля, че това е полезно, защото, когато човек натрупа опит и рутина в професията, идва време, в което вече трябва да избира, защото в противен случай започва да преповтаря ролите, да работи с един и същи актьорски екип и това по някакъв начин влияе зле върху конкретната театрална практика. За себе си мога да кажа, че работя като свободен актьор от 2001 г.
- Според Вас, на какво ниво се намира експортът на българската култура в момента?
- Ако съдим по това, което правят нашите музиканти и писатели, които са известни в редица европейски и не само европейски страни, както и новите филми и кинорежисьори, които получават награди на престижни фестивали, бих казал, че те са оценени по достойнство. За съжаление, повечето от тях са оценени повече извън България, отколкото тук, но мисля, че това зависи и от средата, в която живеем.
- Отскоро вече имаме първия българин, носител на престижната международна награда „Пулицър", кога обаче ще имаме първия български „Оскар"?
- Много е трудно да се предвиди това. „Оскар"-ите са едно състезание на много по-високо ниво. Не е само това обаче. Тръгва се от там, че някой трябва да бъде предложен за тази награда. Битуват много поговорки за народопсихологията на българина, което предпоставя некачественото експониране на достоен човек. Обикновено истински талантливите творци сякаш не са толкова амбициозни и са изпреварвани от други хора. Ние сме обречени на неуспех не само за „Оскар", но и за редица други награди. Нямаме например достойно предложение и за нобелов лауреат. Понякога успехът на другия го считаме за своя лична загуба.
- Различни ли са публиките в България и извън България?
- Играл съм в Русия и в Англия. Да, публиките са различни, защото културните натрупвания и естетиките са различни. Публиката е различна и в България. Има голямо значение, когато се играе в София и в Ямбол, или в Добрич, или Пловдив. Зависи от демографския проблем, образователното ниво, медийната среда, която оформя културните интереси. Принудени сме да захранваме всеки регион с такава култура, каквато е нужна в момента за това население и вместо да вървим една крачка пред публиката, ние се съобразяваме с нейните интереси.
- Коя е ролята, за която всеки актьор мечтае?
- Лично аз никога не съм имал такава мечта. Играл съм достатъчно много и интересни, класически роли и съм доволен от актьорската си съдба.
- Превъплъщавал сте се в различни роли, има ли обаче такава, която отразява емигрантския живот - може би филмът „Емигранти"...!?
- Емигрант можеш да бъдеш по отношение на чувствата си към друг човек, емигрант можеш да бъдеш и в самия себе си, това е много обширна тема и когато я сведем до буквалното значение на това понятие, рискуваме да не дадем плътност на ролята. И Хамлет, и Хенри ІV по някакъв начин са емигранти. Във всяка роля може да се открие такова нещо. Мисията на твореца е чрез изкуството си да се докосне до своята публика.
- Ако имахте възможност да изберете роля в Холивуд, коя бихте избрали?
- Бих избрал ролята на емигрант в буквалния смисъл – по-епизодична, роля с малко текст, който да демонстрира моята националност, защото не се страхувам и не се срамувам от своята националност. Вижте Костурица, той някак си облагороди американското кино именно с националната си принадлежност. Аз бих изиграл ролята на българин в Америка...!
Венцислав Жеков
кореспондент на в. "България" в София


title: Сливенският вятър духна и в Чикаго

maintext:
Състоялата се на 12-ти ноември вечер на град Сливен в Чикаго премина при небивал интерес. Залата на православния храм "Света София" в предградието "Дес Плейнс" буквално се оказа тясна да побере желаещите да участват в събитието. Организаторите му бяха подготвили богата и разнообразна програма, в която взеха участие ансамбъл "Хоро", Теменужка и Ангел Жекови и хор "Български гласове".
Събирането на сливенските емигранти започна с изслушване на "Стани, стани юнак балкански" - химн на родното им място. Малко по-късно водещият вечерта Красимир Андонов въведе присъстващите в неповторимата атмосфера на града на стоте войводи с кратък поетичен рецитал, съставен от творби на сливенски майстори на словото. След него залата огласиха жизнерадостните ритми на народната музика - неповторимите танцьори от ансамбъл "Хоро", ръководен от сливенците Ирина и Тодор Гочеви пресътвориха за пореден път магията на народните ни танци.
Хор "Български гласове" бе подготвил поредица от автентични фолклорни песни, които бяха продължително аплодирани от публиката. Програмата на вечерта продължи с впечатляващи изпълнения на Теменужка и Ангел Жекови - дуетът, който сме имали удоволствие да гледаме и при други прояви на българската общност в Чикаго.
Интересен допълнителен нюанс в сливенската вечер внесе викторината "Познавате ли Сливен?", за която имаще подготвени разнообразни награди, които получиха петте най-добре представили се маси.
Освен развлекателна, мероприятието на сливенци имаше и обществено-значима цел. Тя се изрази в събирането на дарения за възстановяване на рушащия се паметник на 6-ти пехотен артилерийски полк в родното им място. С тази инициатива, започнала през лятото, вече са се ангажирали общината, както и голяма част от родолюбивото гражданство в града под Сините камъни. Своята лепта към благородното дело сега добавиха и сливенци от Чикаго, както и техните приятели от други градове на България, дошли тази вечер. В сметката за реставриране на паметника скоро ще бъдат добавени 430 долара. Едно от най-големите дарения дойде от г-н Масларски, представител на тукашния мотоклуб "Хайдути", който също сподели, че отскоро клон на неговата организация функционира и в Сливен.
Съпричастността с проблемите на родния град е в основата и на идеята да се създаде обществен комитет "Сливенци в Чикаго за Сливен", която бе огласена на финала на вечерта. Неговата бъдеща дейност ще бъде благотворителна и в подкрепа на общественополезни каузи в града под Сините камъни. Програмата на сливенската вечер завърши с раздаване на почетни грамоти на изявени техни съграждани в Америка, както и с много танци и веселие. Единодушно бе взето решение събитието да стане ежегодно.
Василен Васевски
кореспондент на в. "България"


title: Избраха нов борд в "Св. Иван Рилски

maintext:
В българската православна църква "Св. Иван Рилски - Чудотворец" в Чикаго се проведе общо събрание за избор на нов борд. В него влизат: д-р Джордж Флеминг, Боян Петров, старият касиер Красимир Дечев, Цветан Петров, Борис Борисов и Камен Маринов. За първи път в борда бяха избрани и две жени - Роси Стоянова и Гергана Христова.
"С избирането на новия борд, в църквата се случиха няколко положитeлни неща. Най-важното е, че всички имаме надежда, че миряните ще се върнат и ще напълнят отново храма, както е било в най-добрите му години. Другото положително е самото провеждане на общото събрание, защото това се случва за пръв път от 12 години насам. Докато съм здрав и съм свещеник в църквата, ще държа устава да се спазва и всяка година ноември месец да се провежда събрание. Също така, положително е, че от принципна и морална гледна точка, никой няма право да се сърди и да реагира, защото събранието беше обявено публично и на абсолютно всеки беше дадена демократичната възможност да дойде и да се кандидатира", коментира новият свещеник в българския храм - отец Димитър.
Дълги години в Божия храм имаше два враждуващи лагера, между съоснователите на църквата. Съперничеството между Георги Иванов, който е теглил кредит за закупуването на храма, който по-късно му е бил изплатен, и бившия свещеник Валентин Ноцков, стигна до съд. В него бяха похарчени стотици хиляди долари и в крайна сметка нямаше спечелили, както е обикновено след война. Откакто отец Димитър дойде в храма, с малки, но сигурни стъпки, животът в църквата се завръща. Въпреки огромното напрежение, което носи на плещите си от три страни, отец Димитър намира сили да е винаги на разположение и си върши работата по възможно най-добрия начин. От една страна са вече бившите настоятели на църквата, от друга хората с претенции за липсата на доверие към тях, а от трета - отнетия статут на бившия свещеник, който в момента е певец в църквата. В цялата ситуация единствено владиката Александър, който е простил на бившия свещеник и го е назначил за певец в църквата, и новият отец Димитър, който е насаден на лошата почва, постъпват по християнски, защото умеят да прощават и се борят за спасението на храма, потъващ в дългове. Останалите все още не могат да осъзнаят, че бъдещето на църквата е и на всички тях. Нужно е те да видят личния пример на владиката Александър и отец Димитър и да забравят и простят. След което да тръгнат като братя и сестри заедно напред, защото всички те са членове на църквата. Може би, за да се случи това, най-добрият начин за всички замесени е да се направи независим одит.
Николай Василев
спортен кореспондент на в. "България"


title: Как ни заблуждаваха за икономиката на Америка

maintext:
Едва ли много хора са забравили, че някога, по времето на развития комунизъм у нас, съществуваше и така наречената партийна просвета. За нейната цел се развиваше невероятно по мащабите си издателска дейност. На Църквата например, беше забранено да печати повече от определено минимално количество книги и издания, но за партийна просвета, не се жалеха пари и усилия. Едно такова издание, за нуждите на партийната просвета е и „Основни политически знания и вътрешна политика" на „Партиздат" от 1982 г.
В това пособие темата за Америка и нейната икономика и политика е застъпена пълноценно, разбира се – едностранчиво, но напълно обяснимо, защото времената в годината на издаване на книгата предполагат пълно противопоставяне между Изтока и Запада, на основата на комунизма и антикомунистическата дейност.
В изданието четем, че „...САЩ са страна, в която господстват една шепа паразити, владеещи несметни богатства...". Разбира се, съпоставяйки това с реалността, не можем да не забележим, че всъщност, това твърдение е напълно вярно, да, само че не за САЩ, а за България, където няколко семейства, разбира се, приближени на царстващата династия, именно живееха като паразити и на фона на останалия народ наистина притежаваха, а и притежават несметни богатства...! Всъщност, възможно е твърдението в книгата да е именно подобен сакрализиран акростих, кой знае...!?
В книжлето за партийна просвета се твърди още, че „...в епохата на империализма все повече се ограничават демократичните права на трудещите се, правят се опити да се отнеме правото им на стачки, ограничават се и се преследват техните организации...". Тук акростихът вече е почти сигурен, защото, очевидно книгата е напълно истинна и вярна, за условията, в които съществуваше тогава обикновеният българин.
Да, къде бяха наистина демократичните права тогава, кой имаше право на стачка,.... кога при комунизма е имало стачка някъде из България...., а и къде е имало каквито и да било други организации, освен основната пария-майка, казионното БЗНС, което имитираше земеделски съюз и още по-казионното ОФ /организация наречена „Отечествен фронт"/, където нищоправенето беше издигнато в същински култ..!?
Но нещата не спират до тук. „...Цели страни и континенти империализмът беше превърнал в обект на нечовешка експлоатация и източник на несметни богатства...". Явно думата „богатства" дълбоко се е загнездила в гърлото на партийните просветчици. И когато говорим за колониализма, който в книгата е определен като „най-срамното явление в историята на капитализма", не можем да пропуснем фактът, че същите тези страни и континенти, които са подложени на „нечовешка експлоатация", днес са сред едни от най-развитите държави в света, а пък тези, които определяха себе си като най-прогресивни, от блока около СССР, днес са на опашката по икономическо развитие в света, с малки изключения, които обаче изцяло функционират на основните принципи именно на капиталистическата икономика...!
Партийната просвета, прокламирана в книжката от 1982 г. ни обяснява, че „...В САЩ през втората половина на 1980 г. цените на потребителските стоки са нараснали с 13% , а безработицата е достигнала 8% от активната част на населението..." и на основата на това вероятно трябва да видим икономическия просперитет на Изток, в СССР, защо не и в България, която беше почти административна единица на тази държава..!
Да, ама не, нямаше такъв просперитет! Цените на потребителските стоки може и да са нараснали, безработицата може и да се е увеличила, но не икономиката на САЩ фалира през 1989-90 г., а именно тази на СССР и неговите сателити – социалистическите недоносчета от Централна и Югоизточна Европа! Факт, който някои или не искат да видят, или просто се правят, че не съществува, а той съществува, че и още как.
Много усилено се говори за „противоречията на капитализма". Изданието на „Партиздат" ни убеждава, как съществува антагонизъм сред така наречените капиталистически държави. И ако приемем това за истина, макар и премерено, ами да, това е така, защото тези държави са свободни, те не са обвързани в политически и идеологически конгломерати и това ги прави естествени съперници в свободното икономическо пространство.
В същото време, как да обясним „липсата" на противоречия сред така наречените комунистически държави например при намесата в Чехословакия, когато СССР и неговите военно-политически сателити нахлуха в една суверенна държава!? При това, това е само един пример, а подобни има, на различни нива и в различни степени, и в други държави.
Издателската дейност по времето на комунизма във всички идеологически заразени държави се развиваше с умопомрачаваща по мащабите си книгопечатна активност, която имаше за цел да създава митологеми, които да се превръщат в политически щампи. Те от своя страна постепенно, но убедително се видоизменяха до постулати, по които цялото общество функционираше, а по-късно те се преформулираха в официални закони, които създаваха устоите на фалшивата и мракобесна комунистическа държавност.
Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


title: В Чикаго Купата е синя

maintext:
В драматичен финал "Левски" (Чикаго) победи с 3:2 румънския тим "Оасу" и вдигна за трети пореден път купата в "бялата" дивизия за над 30-годишни в Премиер Сокър Лийг. С това българите станаха първият отбор, успял да стори това в неделната дивизия. Румънците поведоха в резултата, но бившият играч на "Дунав" (Русе) - Росен Каптиев бързо върна интригата в мача, отбелязвайки за 1:1. Първата част завърши при този резултат.
С подновяването на играта "Оасу" поведе за втори път в мача с 2:1. Десет минути по-късно сърбинът Душан Обрадович изравни с топовен шут за 2:2. Малко след това бившият играч на "Партизан" - Владимир Вукайелович направи пълен обрат, отбелязвайки за 3:2.
По правилник на Премиер лигата, всеки отбор, който успее да спечели три пъти поред Купата в съответната дивизия, я пенсионира. "Левски" (Чикаго) е едва вторият отбор, успял да стори това. През сезон 2005/06/07 година друг български отбор "Славия", начело с Красимир Иванов, успява да стори същото, но в съботната (червена) дивизия за над 30-годишни. По традиция носителите на Купите в двете дивизии за над 30-годишни, подобно на регламента в американските спортове, играят финал за Суперкупата.
"Стана много интересен мач, в който допуснахме грешки и бяхме наказани, но като цяло притежавахме повече топката и имахме повече положения от противника. Победихме един много добър отбор и трябва да сме горди с това. Затвърдихме мнението, че сме най-добрият отбор в цялата дивизия. Надявам се и последния мач да завършим с победа и това да се очертае като най-добрия сезон за нас", коментира треньорът на "Левски" (Чикаго) - Пламен Бежански - Газдата.
Тази неделя "Левски" играе финал за Суперкупата с носителя на Купата в "червената" дивизия "Торино".
Същия ден на обяд се изигра финалът за Купата при над 40-годишните. Българският "Ботев" (Чикаго) загуби с 2:0 от силния тим на "Джак Старс". "Канарчетата" завършиха сезона като вицешампиони и подгласници за Купата.
"Раздадохме се максимално, но съперникът беше по-добър от нас и заслужено победи. Все пак смея да твърдя, че спечелихме две втори места, защото групата е много силна. След сезон 2013, когато направихме дубъл, това ни е второто най-добро представяне откакто сме създадени", коментира стратегът на "Ботев" - Димитър Атанасов.
Тази неделя от 3:00 часа следобяд на адрес: Wheeling High School, 900 S Elmhurst Rd, Wheeling, IL 60090, "Левски" играе финал за Суперкупата с "Торино".
Радостина Павлова
кореспондент на в. "България"


title: "Левски" Чикаго пенсионира Суперкупата

maintext:
За трети пореден сезон в Чикаго - "Левски" вдигна Суперкупата и стана първият отбор, успял да я пенсионира. В супер драматичен финал "сините" надвиха коравия тим на "Торино" с 3:2 в продълженията. Българите стигнаха до суперфинала, след като вдигнаха Купата в "бялата" дивизия за над 30-годишни, която също пенсионираха. Перуанците заслужиха своето място след спечелването на Купата в "червената" дивизия в същата възрастова група.
Мачът започна с едноминутно мълчание в памет на бившия президент на ПСЛ, на когото е кръстена Суперкупата - Андрю Де Вирон. "Сините" поведоха с два гола на бившия играч на "Чикаго Файър" - Димитрий Коваленко. Латиносите върнаха двете попадения от статични положения. Първото полувреме завърши с резултат 1:0 в полза на "Левски". В герой за "лъвовете" се превърна бившият играч на "Дунав" (Русе) - Росен Каптиев, който след изпълнение на ъглов удар засече с глава топката и разстреля от упор противниковия вратар за 3:2. В началото на първата част съдията изгони с директен червен картон десния бек Добромир Пеев, за удар без топка на противников играч. Малко преди края на първото полувреме и играч на перуанците напусна след директен червен картон за удар без топка срещу голмайстора Димитрий Коаваленко. След поредния официален мач между "Левски" и "Торино", перуанците все още нямат победа над "сините".
"Изключително труден мач, играхме почти цяло първо полувреме с човек по-малко. Поведохме закономерно в резултата, но последва спад в играта и получихме два леки гола. Имахме късмет в продълженията и успяхме да отбележим. Победихме един много добър отбор. Това е най-успешният ни сезон до този момент. Поздравявам всички момчета за себераздаването и им пожелавам приятно изкарване на празниците. Благодаря на феновете за подкрепата и на всички спонсори на отбора", коментира треньорът на "Левски" (Чикаго) - Пламен Бежански-Газдата.
Финалът за Суперкупата в Премиер Сокър Лийг се играе за първи път през 2008 година. Той наподобява типично американските спортове и не се играе между шампиона и носителя на купата, както е в Европа, а между носителите на купите за над 30-годишни съответно в съботната ("червена") и неделната ("бяла") дивизии.
Първият носител на Суперкупата е отборът на "Селтик" (Сейнт Чарлз). През следващата 2009 година Суперкупата се печели от българския "Славия". Тазгодишните финалисти "Торино" стават победители през 2010 г. Следват две поредни години на българско надмощие и победи за "България" (бившата "Славия", която е преименувана от новия спонсор). На следващата 2013 година "България" има шанс да пенсионира Суперкупата, но губи финала от "Румъния".
През 2014 г., с много ентусиазъм, по случай 100-годишнината на "Левски" (София), "сини" фенове зад океана създават "Левски" (Чикаго) 2014. Новият отбор започва ударно в "бялата" дивизия и още същия сезон печели требъл. За радост на българските фенове на футбола "Левски" спечели требъли и през миналия сезон 2015 и през настоящия сезон 2016.
През сезон 2014 на финала за Суперкупата играха два български отбора. В него "Левски" победи с 5:1 "България" (бившата "Славия"). През следващата 2015 година "сините" отнесоха с 11:0 италианския "Интернационал" 1996. Радостта от впечатляващата победа беше голяма, защото българите загубиха от същия съперник два поредни финала за Щатската Купа.
Настоящият сезон 2016 е най-успешният за "Левски" (Чикаго), защото освен Титлата, пенсионираните Купа и Суперкупа, "сините" спечелиха Юбилейната Щатска Купа на Илинойс (тази година се навършват 100-години от създаването на Илинойската Щатска Асоциация по футбол - ISSA). Със спечелените четири трофея "Левски" изравни рекорда на "Славия", която през 2007 г. също печели четири отличия: Титла, Купа, Щатска Купа и Купа на Средно-Западните щати.
"Изпращаме един изключително тежък и същевременно много успешен сезон. На абсолютно всички в отбора ни е трудно да съчетаваме работата, семейството и футбола. Но продължаваме да го правим, заради идеята да утвърждаваме корените си и защото обичаме спорта. Благодаря на двама от големите футболни организатори в Чикаго - Красимир Иванов и Димитър Атанасов, които с личния си пример ме запалиха по аматьорския футбол. При нас мачовете са истински, няма корупция и уредени срещи, също както когато са били създадени "Левски", "Славия","Ботев" и "Владислав". Надявам се, да имаме сили да затвърждаваме успехите си през следващите сезони, защото вдигнахме много високо летвата. Поздравления и благодарности на всички свързани с отбора за завоюваните успехи", каза организаторът на "Левски" (Чикаго) - Николай Василев.
Радостина Павлова
кореспондент на в. "България"


title: Генерал Събев: Повечето сънародници зад граница са свободно мислещи хора

maintext:
Генерал-майор от резерва Съби Събев беше кандидат за вицепрезидент на Република България, в тандем с кандидата за президент на десните сили - г-н Трайчо Трайков, по време на наскоро отминалите избори. Двойката успя да събере най-много гласове от представителите на автентичната десница извън България и най вече сред сънароднците ни в САЩ. Генерал-майор Събев прие с готовност интервю за читателите на вестник „България" и сподели своите виждания за изборите, за военните и за приоритетите на България.
- Г-н генерал, приема се, че българският генералитет е „червен" по презумпция, защо битува такова мнение в обществото и Вие едно романтично изключение от това ли сте, или сте по-скоро бяла лястовица?
- Българският генералитет до 1991 г. бе червен по партийна линия. След деполитизацията на въоръжените сили бе прието по презумция, че всички военни са прекратили връзките си с „новата" БСП. В действителност БСП продължи да кадрува в армията и това се потвърждава от факта, че до 2009 г. всички началници на ГЩ на БА бяха със съветска генералщабна академия. Аз бях от новото поколение генерали – званието ми бе присвоено през 1999 г. Има и други генерали от това време, но от 2002 до 2012 г. доста от тях бяха с указ от социалистическия президент и повечето останаха лоялни към БСП. И това се прояви при настоящите президентски избори.
- Някои Ваши колеги Ви обвиниха, че едва ли не нямате военна биография, докато генерал Радев има такава и той е по-разпознаваем от Вас във военните среди. Как бихте отговорили на това обвинение и подкрепиха ли Ви военните на изборите за президент на България?
- Военната ми биография е публично достъпна. Тези, които ме обвиняват са с бедна и неясна военна биография. До първата половина на 2000 г. военната ми кариера премина във ВВС, преминавайки на различни длъжности в полково, дивизионно и корпусно звено и в щаба на ВВС. След това преминах през две ключови длъжности в ГЩ на БА – началник на Главно оперативно управление и управлението за стратегическо планиране. През 2002 г. заминах в Главната квартира на НАТО като военен представител на ГЩ във Военния комитет на НАТО, където работих до края на 2004 г. Бях първият български военен представител в НАТО, след приемането на страната ни в Алианса. Бях и първият български офицер, завършил Военновъздушния колеж на ВВС на САЩ през 1994 г. От 1995 г. работих за подготовката на армията ни за членство в НАТО.
Пенсионирах се в началото на 2005 г. Във военните среди съм достатъчно разпознаваем, въпреки че съм напуснал армията преди 11 години. Бях над три години председател на съюза на офицерите от резерва „Атлантик", единственият проатлантически военен съюз в страната. Не получих масова подкрепа от запасното войнство, тъй като същото е под влиянието на леви и националистически партии и е против членството на България в НАТО.
- Готова ли е страната ни за нов десен политически проект и Вие бихте ли се включили в него по някакъв начин, било то и като бъдещ военен министър в едно дясно управление, например?
- На страната ни действително е нужен нов десен политически проект, който да обедини всички демократични хора с европейско и евроатлантическо мислене. След 12 г. членство в НАТО и 10 г. членство в ЕС, у нас отново се надигнаха леви и националистически сили, които търсят друга стратегическа алтернатива за България и значително подронват имиджа на страната в двата съюза и посяват съмнения в лоялността и надеждността ни като съюзна държава. Бих се включил в такъв проект, ако бъде преценено, че съм подходящия човек за укрепване на европейското и евроатлантическо развитие на страната.
- Достатъчно ефективно ли се ползва капацитетът на генералите и офицерите ни в резерва и запаса, в полза на страната и какво може още да се направи, или да се промени в това отношение?
- Не се използва достатъчно капацитетът на запасното войнство и особено на генералите и офицерите в полза на страната. Има индикации, че политическите партии започват да се ориентират към този потенциал, но присъствието на бивши военни в местни, областни и централна администрация трябва да бъде значително по-голямо. Едва тогава ще се почувства обществената полза от тях, защото в мнозинството си това са хора дисциплинирани, отговорни, опитни и с държавническо мислене.
- Има ли нещо, за което да съжалявате, в предизборната борба, в която участвахте за първи път на такова високо ниво?
- Може да се съжалява само за кратката предизборна кампания, не успяхме да посетим повече населени места и да разговаряме с хората. Както и за липсата на съществен дебат, защото основните претенденти се скриха от такъв дебат. Това показва дефицит на политическа култура и желание да скрият своята некомпетентност по важните теми за страната.
- Избирателите познават кандидата за президент, с когото бяхте в двойка – г-н Трайчо Трайков, но Вие бяхте непознат за масовия избирател, особено в чужбина и все пак, Вие като кандидат за вицепрезидент сякаш имахте собствена светлина и собствена харизма, това ли е моделът за вицепрезидентския пост, или Вие избрахте сам този модел?
- Като военен експерт нямаше как да бъда познат добре на масовия избирател, макар че имах редица медийни изяви през последните 3-4 години. Очаквах да се срещнем с повече наши сънародници извън България, но времето и средствата не достигнаха. Само г-н Трайков успя да посети Лондон. Като кандидат за вицепрезидент подкрепих всички послания на кандидата за президент и бях готов да му бъда здрава опора в изпълнение на правомощията му като президент. Мисля, че бяхме длъжни пред българските граждани да бъдем здрав тандем и символ на единението на нацията.
- Как успяхте да спечелите вота предимно извън България и на какво отдавате това?
- Мисля, че повечето наши сънародници зад граница са свободно мислещи хора и добре разбират, че страната ни няма друга алтернатива, освен по-интензивно развитие в европейското семейство, върховенство на закона по европейски модел и достойно членство в най-успешния отбранителен съюз в човешката история.
- Накрая, бих искал да Ви задам и един въпрос, касаещ Вашата конкретна дейност в Съюза на офицерите от резерва „Атлантик". До колко такова формирование на бивши военни може реално да представлява мозъчен тръст, който би могъл да помага на България?
- Членувам в съюза от 2007 г., като над 6 години бях в неговия управителен съвет, последните над 3 години като негов председател. И понастоящем съюз „Атлантик" се опитва да изпълнява подобна роля, тъй като организира годишно по 2-3 форума, включително и международни конференции, за обсъждане на актуалните проблеми на международната среда за сигурност и на съюзната и национална отбранителни политики. Редовно изпращаме нашите изводи и препоръки до държавните институции и участваме в обсъждането на проекти на важни документи по сигурността и отбраната на страната. Макар и не толкова масов като основния съюз на запасни чинове, съюз „Атлантик" е водещ в тези усилия и неговите форуми са очаквани с интерес. Имаме амбицията да разширяваме дейността на съюза и да бъдем още по-полезни на страната и нейните въоръжени сили.
Интервюто взе Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


title: ден на народните будители!

maintext:
Между многото народи, които могат да се гордеят със славно минало е и българският народ. Погледнем ли в това минало, погледнем ли в епохата, която включва нашето верско, национално и просветно осъзнаване, духът ни бива облъхван от чара на себеотрицанието, родолюбието, и идеализмът на ония рожби на нашия народ, които го пазеха през течението на вековете, наречени народни будители, паметта на които празнуваме на първи ноември.
Народните будители, това са ония титани на нашия народ, които през двете робства будеха народната съвест в духовно единство. Титани на дело, мисъл и воля, народните будители поемаха на плещите си стенанията, мъките, страданията и воплите на своя народ и го поведоха на борба за църковна независимост, просвета и политическа свобода. И народът тръгна след тях като един човек, защото великият хилендарец отекна в душите на всички българи. Неговите думи: "О, неразумне и юроде, поради что ся срамиш да се наречеш болгарин?" бяха гръм, не, те бяха светкавици от вечно зелените върхове на Атон, които разпръснаха духовния мрак, в който беше потънал българския народ. И нашият народ се опомни и осъзна. Народните будители възродиха и подготвиха Освобождението на българския народ. Те създадоха един велик народ, защото са велики.
Те никога не правеха дребни сметки за облаги, не живееха в атмосферата на безчестието, не измениха своя образ и своето верую за материални изгоди и удобства. Те са преди всичко личности, а не безличия. Обичащи народа, а не себе си, изпълнени с любов и вяра, а не с ненавист и отрицание. Какво величие сияе не само в тяхното страдание, не само в подвига и делата им, които извършиха, но и в чистия им и героичен живот. Безбройни са техните имена, но аз ще спомена само някои от тях: Свети Иван Рилски, Свети Паисий Хилендарски, Софроний Врачански, екзархите Антим, Йосиф и Стефан, патриарх Евтимий, Григорий Цамблак, Неофит Бозвели, Константин Костенечки, Владислав Граматик, братя Димитър и Костадин Миладинови, Христо Ботев, Васил Левски, Хаджи Димитър, Георги Сава Раковски, Иван Вазов, Любен Каравелов, Добри Чинтулов и много други. Според енциклопедията, българската възрожденска интелигенция наброявала 4,888 учители, 3,623 свещеници, 187 художници и иконописци, 145 чиновници, 5 лекари, 123 писатели, 87 едри търговци, 78 висши духовници, 5 едри земевладелци.
Празнувайки паметта на народните будители, които са създателите на нашата църковна независимост и политическа свобода, ние можем пред тях или да сведем чело, или да издигнем гордо глава от съзнанието, че и България е раждала такива достойни българи, и гледайки техните завети да бъдем техни достойни последователи и заместници.
Като Ви поздравявам с празника на народните будители, нека и ние си пожелаем да бъдем като тях. Да бъдем пламенно религиозни и нравствено издигнати, както патриарха на народните будители - Свети Иван Рилски. Да бъдем родолюбци, като патриарх Евтимий Търновски, който предпочете заточение и страдание, отколкото да се откаже от своя народ. Да бъдем родолюбци като Паисий Хилендарски и да помним думите му: "О, неразумне и юроде, поради что ся срамиш да се назовеш болгарин!" Да станем народни будители като Левски и Ботев, като българските екзархи Антим, Йосиф и Стефан.
Нека в тази минута дадем обещание пред себе си, че всички ще застанем под знамето на народните будители и свято ще пазим езика, вярата си, църковните и народни трaдиции и ще продължим тяхното свещено дело. Да живеем свято, праведно и задружно и с гордост да носим името българи!
ЧЕСТИТ ПРАЗНИК НА ВСИЧКИ СЪНАРОДНИЦИ!
С обич в Бога,
Отец Стефан Михайлов
Българска православна църква „Свети Иван Рилски
Fairfax, VA


title: Тръмп с шокираща изборна победа

maintext:
Историята се повтаря: „Дюи побеждава Труман", известната грешка на Чикаго Дейли Трибюн, обявил на първата си страница на 3 ноември 1948, деня след шокиращата победа на действащия Президент Хари Труман над препдочитания претендент от Републиканската партия, Губернатор Томас Дюи, по време на президентските избори на 1948 година. Налага се също и споменът за шока и изненадата на републиканците, когато Обама победи Мит Ромни през 2012, въпреки предвижданията на предварителните анкети, или поне на анкетите, по които се водеха републиканците. Е, сега и другият крак си нахлузи обувката, както казваме ние в Америка, готови за следващ обрат и промяна. Обзалагам се, че очаквахте да цитирам сцената от филма „Обратно в бъдещето", когато героите от 1950-те бяха изненадани от избора на второкачествената филмова звезда Роналд Рейган за президент. Но поне Роналд Рейган имаше политическа кариера като Губернатор на Калифорния преди да стане президент.
Изборът на Доналд Тръмп, магната на недвижимо имущество от Манхатън и телeвизионна звезда от реалити шоу, за Президент на Съединените щати, дойде като огромна изненада за градските прогресивни и за медиите. Сигурен съм, че мнозинството от имигрантите, които търпеливо се опитвам да обяснявам на прогресивните, че гласуват за консерваторите, не споделят този шок. Очевидно резултатите не бяха шокираща изненада и за мнозинството американски гласоподаватели, които избраха не само Тръмп, но и републиканци по всички места. С един замах. В Конгреса, Сената, в щатските избори из цялата страна, републиканците спечелиха оспорвани състезания – навсякъде, с изключение на едно място в Сената в Илинойс.
Очаквани да изпаднат в криза и да се сгромолясат, финансовите пазари изглеждат стабилни към момента, в който пиша тази статия. Съюзът ще издържи.
Прогресивните, а под това имам предвид онези, които искат да прокарат западноевропейския стил социализъм, както и дневния ред на политическата коректност, вероятно трябва да бъдат посъветвани да излязат от прогресивните си енклави, където единственото, което чуват, е в съгласие със собствените им мисли, и затова погрешно си повярваха, че те са супер-мнозинството, и да се вслушат този път в тревогите на останалата част от очевидно твърде недоволната Америка. „Или си прогресивен, или не си прав", е губещата формула.
Какво означават тези събития за имигрантите и за надяващите се имигранти? Е, законът няма да се промени веднага, така че легалните имигранти – гражданите и със зелените карти – няма от какво да се страхуват, освен нативисткия, с други думи - традиционалистки расизъм на консервативна Америка, който сега ще се отприщи.
Мисля, че можем да очакваме да видим по-строго приложение на съществуващите закони в смисъл на удар върху чужденците с криминални престъпления или разследвани за имиграционни измами. Мисля, че изпълнителната страна на имиграционната власт и Отделът за прилагане на имиграционните и законите на митниците (ICE) ще се стимулират и ще са все по-ревностни в усилията си, когато усетят, че получават подкрепа от върха.
Ще бъда много изненадан, ако предишните инициативи на Обама – като например ДАКА, не се превърнат в част от миналото. По-скоро очаквам да видя края на тези програми и намаляване на благоприятното упражняване на усмотрение, което виждаме обикновено, най-вече в делата по отмяна и въз основа на изключително тежки условия, както и в общото прилагане на законите от страна на участващите агенции.
Питам се дали прокуратурата към Департамента за вътрешна сигурност ще продължи да дава съгласието си и имиграционните съдилища административно да закриват процедурите по отстраняване срещу имигрантите, които иначе нямат прояви и биха заслужили да са тук? Тези актове на проява на усмотрение се ръководеха от Меморандумите на Мортън и Джонсън, за които подробно сме говорили в минали статии, но тези меморандуми са от Демократичната администрация, и веднъж щом новото управление поеме задълженията си, няма да са вече на разположение да предлагат това ръководство.
Доналд Тръмп може и да не е консервативен, но се е доказал като традиционалист – фанатик, и получава подкрепата си от група, която споделя и се отъждествява с този вид ценности. С този повидно републикански президент и със силни републикански мнозинства в Камарата и в Сената, както и в повечето щати – а тези се радват на ясния мандат на гласоподавателите – можем да очакваме много скоро през следващата година основно имиграционно законодателство. Имиграционната тема стана централен проблем доста рано в тези избори и не мога да си представя този проблем да остане без отговор. И резултатът едва ли ще е много приятен за 11-те милиона по изчисления недокументирани семейства, живеещи и работещи на територията на страната.
Положението ще се промени и то не към добро за надяващите се или нелегални имигранти. Със сигурност всякакви фондове и ресурси ще поемат по посока на прилагането на имиграционните закони, включително и по-специално към имиграционните съдилища, за да се намали товарът им и отстраняванията да се ескпедират. Ако сте адвокат, който си търси работа, и нямате нищо против да преследвате имигранти за депортация, вероятно ще кандидатствате в Департамента за вътрешна сигурност, където мога да се обзаложа, че ще започнат да предлагат работа.
А какво ще стане с търсещите временен неимигрантски прием на територията на Съединените щати? А пристигащите на туристически или студентски визи? А хората, чиито роднини са спонсорирани и чакат обработката на документите си в чужбина? Очаквам да има строги проверки по сигурността и определени ограничения в тези програми. Бих добавил и забавяния и затруднения, в зависимост от конкретната държава. Очаквам и хората, идващи от определени държави, да имат проблеми. Европа в рамките на собствените си граници доказа, че „Европа без граници" носи проблеми по сигурността. Даже и с границите си, Европа се показа неадекватна да ги охранява, с вълните от мигранти, тропащи на портите на цивилизацията. Без съмнение Администрацията на Тръмп ще наблегне на охраната и сигурността на нашите граници.
Колко бързо ще настъпят промените? За този вид проблеми има ясен мандат, но правителството действа бавно. В този случай обаче ми се струва, че значителна част от изпълнителната власт – като Департамента за вътрешна сигурност, имиграционните служби, имиграционната полиция, ще получат допълнителен прилив от енергия пред изгледите законите наистина да се прилагат. Служителите на тези отдели отдавна гласно са изразявали недоволството си от по-меката ръка на Администрацията на Обама.
Новият президент има да направи приблизително 4,000 административни назначения. Това няма да стане изведнъж. Агенциите могат да сложат внезапен стоп на всякакъв вид дискреционни програми, които сме свикнали да приемаме като даденост в иначе твърде ограничените ни имиграционни възможности. Или всичко ще си продължи постарому, докато отгоре не се спусне нова директива.
Ако сте имигранти, които може да бъдат засегнати, какво бихте могли да направите в подготовка? Запомнете първо, че не сте сами и единствени в това положение. Депортирането на 11 милиона души ще отнеме време и ресурси, а ресурсите може и да не стигат. А и не е разумно. Допускам също, че републиканците в Конгреса, работещи от позицията на силата, може накрая и да прокарат двупартийния проектозакон на Сената за цялостна имиграционна реформа, който виси там от 2013. Този проектозакон предлага път към легализация за хората без документи, както и улеснена визова програма за временни работници, и други неща.
Съветът ми не се е променил от онова, което винаги съм казвал през годините: време е да си подготвите досието. Да си вземете заверени официални копия и документи от всичко, което властта може да има за вас, и което представлява официалното ви досие. Направете си пръстовите отпечатъци. Съберете и подредете финансовите си книжа и бъдете готови да подадете данъчните декларации със задна дата, ако не сте подавали през годините такива. Документирайте връзките си със семейство, бизнес, общността си, особено евентуалните проблеми за американски граждани – членове на вашето семейство, в случай че ви депортират, с подходящите за това документи и клетвени декларации.
И накрая, бъдете готови да се приспособите към американската ценностна система (която действително се разкри в изненадата от последните избори). Това е нещо, на което много „имигранти" се съпротивляват. Презират всичко американско, освен икономическите ни възможности и програмите за социална помощ. Тези хора са временни работници, а не бъдещи американци. И ако сте временни работници, може накрая да е дошло и времето да си заминете у дома. А ако сте бъдещи американци, сега е моментът да го покажете, като останете тук и се борите. Американците не са толкова мекушави, колкото си ги представя светът напоследък, и който скоро ще се убеди, че това съвсем не е така.
John W. Kearns
Disclaimer:
The information provided in this article should not be construed as legal advice or legal opinion. While the statements contained herein reflect the opinions of the author only, and not the publication or its editors, the information provided may be a summary or compilation from other sources, who are gratefully acknowledged hereby. The contents are intended for general information purposes only, and you are urged to consult with a lawyer concerning your own situation and any specific legal questions you may have.
© Copyright John W. Kearns


title: 20 години евангелска църква "Нов Живот"

maintext:
През изминалата съботна вечер най-голямата българска евангелска църква в Чикаго - "Нов Живот", отпразнува 20 години от създаването си. За първи път юбилеят на църквата беше почетен със специален прием, на който присъстваха над 250 гости. Както винаги, домакините от църква "Нов Живот" се бяха постарали да съберат на едно място хора, занимаващи се предимно с общественополезна дейност, от различни сфери на емигрантския живот. Безспорно, най-голям интерес предизвикаха новият генерален консул на Република България в Чикаго - г-н Иван Анчев, и търговското аташе - г-жа Теодора Ботева. От името на Генералното Консулство, те подариха на главния пастор на църквата - Владимир Георгиев, книгата "Българското слово и багри от САЩ и света".
"За мен е голяма привилегия - започна словото си г-н Иван Анчев, - че едно от първите ми официални излизания пред публика са по един такъв прекрасен повод и пред една толкова отбрана публика. Бих искал да благодаря на църква "Нов Живот" за благотворната духовна дейност, която извършва сред българската общност в Чикаго. За мен тя е израз на най-добрите традиции на протестанските мисии в България от началото на 19-век, когато благодарение на тях българският народ имаше своя първи досег със западната цивилизация."
В словото си по нататък, новият генерален консул в Чикаго посочи завидни знания от историята на църквата: "Започнала като молитвена група в дома на г-н Любомир Мичевски, две десетилетия по-късно, благодарение на всеотдайната дейност на главен пастор Владимир Георгиев и пастор Станимир Танев, църквата е силен морален и духовен стожер на българската общност в Чикаго. Чрез детската градина и неделното училище "Нов Живот", тя прехвърля мост между младото поколение, родено в Америка и вечната Родина, отдалечена на хиляди километри. От името на Генералното Консулство на Република България в Чикаго пожелавам здраве и крепки сили на пасторите и миряните от българска евангелска църква "Нов Живот". Нека Божията любов и благодат бъде над всички нас. Пожелавам 100-годишен рожден ден!" - завърши г-н Анчев.
Водещата на вечерта - Татяна Тотева, започна с встъпителни думи от историята на България и наблегна на 864-та година, когато княз Борис I, в името на мира, покръства българите. Тя разкри и първите стъпки в изграждането на църквата: "През месец октомври 1996 г. в Дес Плейнс е намерена и по-късно закупена сграда. С това, църква "Нов Живот" става първата българска протестантска църква в Америка. През годините през нея са преминали над 400 души, брак са сключили около 20 семейства, родили са се над 40 деца, към момента има 75 члена, а на неделното упование се събират над 130 посетители".
Програмата на вечерта беше стегната и интересна. Първи се изявиха танцьорите от фолк група "Верея", с ръководител Константин Маринов. Те представиха на публиката интересно послание с карнавалния обичай "Кукери", превърнал се по време на танца в монашество. Зоя и Жоро, от дует "Минкови", изпяха някои от най-хубавите български естрадни песни - "Здравей, как си, приятелю?", "Чуй ме Дилмано" и др. "Гласовете на малка България" също затвърдиха българското с народните си песни на няколко гласа. Една от романтичните изненади на вечерта за широката публика, беше изпълнена от дуета към църквата - Благовеста Танева и Румен Арнаудов. Двамата изпяха няколко нежни италиански песни, които разтопиха и най-студените сърца.
На свой ред, главният пастор Владимир Георгиев взе микрофона и покани на сцената тримата основатели на църква "Нов Живот" - дякон Звезделин Спасов, Росен Спасов и пастор Станимир Танев, да духнат свещите на специално приготвената торта за юбилея.
"Това са трима души, които Бог използва, за да се започне това добро и угодно на Бога начинание", с тези думи той ги представи на публиката. Пастор Владимир не спря до тук. Той покани на сцената и тези присъстващи в залата, които са били заедно с тях през октомври месец на 1996 г., когато всичко е започнало. Накрая, пасторът покани отец Димитър и бившия отец Валентин от българска православна църква "Св. Иван Рилски", да изпеят "Многая лета".
Вечерта продължи със символични подаръци за всички, които са на служение към църквата. Пастор Владимир се обърна към тях с думите: "Защото благодарение на това, което правите, църквата е това, което е".
Специални подаръци бяха раздадени и на абсолоютно всички членове на борда към църквата, начело с Милен Христов, Антон Пашов и най-обичания от всички вечен домакин на църквата - пастор Станимир Танев. Последният не сдържа сълзите си и благодари сърдечно за оказаната му чест да служи на Бога.
На приема имаше и няколко чуждестранни гости, като пастор Хари Шмидт - президент на колежа "Християнски Живот" и Рон Мартин - епископ на региона Грейт Лейк. Специално от Тениси да уважи юбилея, долетя президентът по Образованието в "Божията църква" там - Арт Роудс, който пожела на присъстващите: "Да направите най-добрите неща в най-предизвикалните времена".
Празничната вечеря беше изцяло поета от църквата, като специално дарение бе направил един от миряните към нея. На масите, освен по един химикал за спомен от прекрасната вечер, имаше и пликове за дарение на мисионерската дейност в Родопите.
Николай Василев
спортен кореспондент на в. "България"


title: Чавдар Николов: Карикатурата е начин да се живее и да се общува

maintext:
Шумен скандал се разрази около карикатура на популярния ни карикатурист Чавдар Николов, който осмива преференциалното раздаване на стипендии за ученици-роми. Според Станислав Додов от онлайн списанието "dВерсия", карикатурата "уронва достойнството на ромската общност в България." По този повод Чавдар Николов беше заплашен от съд в Комисията за защита от дискриминация. "dВерсия" обвинява и изданието "Терминал 3", където беше публикувана карикатурата, в расизъм!
Потърсихме за коментар самия автор на карикатурата – Чавдар Николов, който, къде на шега, къде на истина не само се отзова веднага за интервю, но и сподели, че с удоволствие би работил като карикатурист за вестник „България" в Чикаго...!
- Г-н Николов, сравняват Вашия казус с въпросната карикатура със случая в „Шарли Ебдо" във Франция, където бяха убити карикатуристи, коректно ли е това сравнение, според Вас?
- Това, което френските карикатуристи направиха за исляма, те го направиха за френското общество, а не за самите хора, които изповядват исляма. Тук е голямата беда и неразбирането. Карикатурата е начин да се живее и да се общува. Посланието на карикатуриста е да стигне бързо и ясно до по-голяма публика и то трябва да бъде максимално облечено в неща, които са ни познати. Въпросът за това, кога трябва да се прави карикатура е спомен от комунистическото ни управление, когато се казваше, какво може и какво не може да се рисува, а никой не рисуваше нашата политическа действителност. Днес също има „правила" за това коя карикатура е добра и коя не е добра. В Иран днес има колеги, наказвани със затвор и бой с пръчки, заради техни карикатури! Нелепо е да се определя кое може и кое не може.
- Къде е границата в една карикатура, как се постига балансът?
- Балансът го постига всеки автор, в зависимост от своето образование, култура и характер. Няма написано правило.
- Каква е целта на една карикатура?
- Още по времето на Ренесанса се казва, че карикатурата допълва природата. В природата, ако нещо се обърка и не се направи в идеални пропорции, ние го преувеличаваме, когато то е загатнато малко, или обратното – намаляваме го, ако е твърде видимо. Карикатурата стартира като деформация на лице. Политическата карикатура изобразява деформацията на социалния ни живот.
- Наблюдавайки карикатурите по време на предизборната кампания в САЩ, оставаме с впечатлението, че сякаш зад океана карикатуристите са по-смели, сякаш са по-дръзки, Вие имате ли наблюдение на този процес и какво е то?
- Това е въпрос отново на култура. Във всяко общество карикатуристът прави нещата за същото това общество. Понякога нас ни обвиняват за клиширани образи, но за да може карикатурата да стане по-лесно достъпна за повече хора, това е неизбежно.
- Какво всъщност не разбраха у нас за Вашата карикатура?
- Моята карикатура имаше за задача да акцентира върху това, че неравнопоставеността в училище е нелепа и е нелепо защитена.
- Какво очаквате да се случи с Вас, ако Комисията за защита от дискриминация Ви повдигне обвинение?
- Мисля, че няма за какво да бъда осъден.
- Има ли правила при политическата карикатура?
- Ние имаме едно основно правило и това е – конкретен политически повод и конкретно политическо действие. Когато рисуваме карикатури, които са извън конкретния политически повод, ние сме вече с единия крак в пропагандата. Ако няма конкретен повод, започва обобщението.
- Това интервю е за вестник, който е пряко свързан с българската емиграция в САЩ, бих искал да Ви попитам, ако трябва да изобразите традиционния български емигрант, как би изглеждал той днес?
- Аз съм виждал британски карикатури, където често рисуват българина и обикновено той е ниско остриган и с мустаци, което е малко необичайно. Това вероятно са някакви клишета, които са предназначени за тамошното общество. Заради това нямам определен конкретен образ, необходим е конкретен повод, за да се изобрази дадено състояние.
- Благодаря Ви за това интервю!
- И аз Ви благодаря, а ако имате нужда от карикатурист във вестник „България", аз съм готов, ако и когато тук стане непоносимо и ако някой друг решава кой може да диша и кой не може да диша или кой може да вижда и кой не може да вижда,...запазете ми място в Чикаго...(смее се – бел. на ред. )!!!
Интервюто взе Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


title: Българите в Чикаго активни на изборите

maintext:
На 6-ноември се проведоха редовните избори за Президент и Вицепрезидент на Р. България. Заедно с вота за държавен глава, се проведе и националния референдум. Най-голяма активност в изборния ден имаше в две от трите секции на територията на Чикаго. В секцията в близост до магазин "Малинчо" имаше най-много чакащи и работата на изборната комисия беше най-тежка, защото залата беше препълнена почти през целия ден. На десет минути разстояние в секцията на православния храм "Света София" също имаше голяма опашка, но работата на комисията беше по-организирана. Хората се пропускаха един по един и комисията работеше активно, но спокойно. Традиционно най-малка избирателна активност имаше в Даун таун в секцията на Българското консулство. Поради тази причина новият генерален консул г-н Иван Анчев помагаше и следеше отблизо най-вече двете секции в близост до летище О'Хеър.
Резултати от изборите в консулски окръг Чикаго:
Секция в Генералното консулство – 146 (ПВР) и 121 (НР);
Дес Плейнс (БПЦ „Св. София") – 522 (ПВР) и 501 (НР)
Дес Плейнс (маг. „Малинчо") – 994 (ПВР) и 918 (НР)
ПВР - Президент и Вицепрезидент
НР - Национален Референдум
СИК 325400189 – Чикаго (Генерално консулство): 146 души гласували за президент и вицепрезидент
Веселин Марешки/Петър Петров – 8 гласа;
Трайчо Трайков/Съби Събев – 50 гласа;
Татяна Дончева/Минчо Спасов – 1 глас;
Румен Радев/Илияна Йотова – 25 гласа;
Ивайло Калфин/Любомир Халачев – 9 гласа;
Цецка Цачева/Пламен Манушев – 35 гласа;
Красимир Каракачанов/Явор Нотев – 11 гласа;
Пламен Пасков/Светозар Съев – 1 глас
ГК Чикаго резултати от гласуването за Национален референдум:
1. Подкрепяте ли народните представители да се избират с мажоритарна избирателна система с абсолютно мнозинство в два тура?
Да. Не. Без отговор
90. 28 3
2. Подкрепяте ли въвеждането на задължително гласуване на изборите и референдумите?
Да. Не. Без отговор
65 52 4
3. Подкрепяте ли годишната държавна субсидия, отпускана за финансиране на политическите партии и коалициите, да бъде един лев за един получен действителен глас на последните парламентарни избори?
Да. Не. Без отговор
86 33 2
СИК 325400195 – Дес Плейнс, щат Илинойс (магазин „Малинчо"): 994 души гласували за президент и вицепрезидент
Веселин Марешки/Петър Петров – 49 гласа;
Пламен Орешарски/Данаил Папазов – 1 гласа;
Жорж Ганчев/Кольо Парамов – 11 гласа;
Трайчо Трайков/Съби Събев – 133 гласа;
Александър Томов/Радослав Радославов – 3 гласа;
Татяна Дончева/Минчо Спасов – 14 гласа;
Румен Радев/Илияна Йотова – 279 гласа;
Ивайло Калфин/Любомир Халачев – 16 гласа;
Красимир Каракачанов/Явор Нотев – 167 гласа
Цецка Цачева/Пламен Манушев – 229 гласа
Пламен Пасков/Светозар Съев – 17 гласа
Димитър Маринов/Радослав Петров – 7
Дес Плейнс, (маг. Малинчо) резултати от гласуването за Национален референдум:
1. Да. Не. Без отговор
829. 73. 10
2. Да. Не. Без отговор
700. 203 . 9
3. Да. Не. Без отговор
790. 106. 16
СИК 325400196 – Дес Плейнс, щат Илинойс (БПЦ „Св. София"): 522 души гласували за президент и вицепрезидент
Веселин Марешки/Петър Петров – 27 гласа;
Велизар Енчев/Биляна Велева-Грънчарова – 3 гласа;
Пламен Орешарски/Данаил Папазов – 1 гласа;
Жорж Ганчев/Кольо Парамов – 1 гласа;
Трайчо Трайков/Съби Събев – 62 гласа;
Александър Томов/Радослав Радославов – 2 гласа;
Татяна Дончева/Минчо Спасов – 12 гласа;
Румен Радев/Илияна Йотова – 180 гласа;
Ивайло Калфин/Любомир Халачев – 12 гласа;
Цецка Цачева/Пламен Манушев – 100 гласа;
Красимир Каракачанов/Явор Нотев – 60 гласа;
Пламен Пасков/Светозар Съев – 9 гласа;
Димитър Маринов/Радослав Петров – 4 гласа
Горните данни са неофициални и имат за цел да информират гласоподавателите от СИК на територията на консулски окръг Чикаго. Официалните и окончателни резултати се оповестяват от ЦИК, на база утвърдени и обработени избирателни списъци. Сборът от гласовете в дадена СИК може да не е равен на броя на гласувалите в изборите за президент и вицепрезидент на републиката в същата СИК, тъй като по-горе НЕ са отразени недействителните бюлетини, сгрешените (по чл. 267, ал. 2 от ИК) бюлетини, както и бюлетините "Не подкрепям никого".
Николай Василев
спортен кореспондент на в. "България"


title: Благодаря Ви, прекрасни дарове от земята

maintext:
Днес искам да благодаря на всички мои читатели, на колектива на вестник "България", на семейството и приятелите ми за подкрепата при изпълнението на този важен за мен проект "Дарове от Земята". Искам и да благодаря на всички хора по света, които са изключително загрижени за Земята и разбират напълно колко е важно да я пазим. На всички, които обичате себе си, децата си роднините си и който и да е друг, ВИ призовавам да пазите Земята - тя е нашия дом, нашия лекар, нашия спасител, нищо и никой от нас не е по-велик. Нейната магия и перфектност и всичките ресурси, които ни дава, могат да бъдат използвани от нас или разрушени, но разрушавайки я, ние разрушаваме всичко и всеки, който обичаме. Ще ви разкажа няколко истории на хора, които намират спасение единствено и само от нея:
Според Daily Mail Online, Хибит поема по пътя на канабиса като последен опит, след като всичко останало се е провалило и се оказва, че това е било най-доброто решение, което той е можел да вземе. Към януари (2015 г.) медицинските скенери показват, че Хибит е напълно излекуван от рак и всичко това благодарение на концентрираното масло от канабис, което той поглъща от малки фиали, предоставени му от местен доставчик.
„Приятели ми бяха казвали за маслото от канабис и аз първоначално отхвърлих идеята", обяснява Хибит. „Никога не съм взимал наркотици. Но през февруари миналата година ми казаха, че ми остават 18 месеца живот и аз усетих, че трябва да опитам всичко, което мога. Усещах, че химиотерапията ме убиваше и нямаше какво да губя. Не можех да приема, че ще умра".
Той се свързва с местен производител на силно ефикасно масло от канабис, терапевтичният клас на което обичайно се нарича "Phoenix Tears", и успява да си набави количеството, от което ще се нуждае за лечението си. Резултатът, казва той, е очевиден в това, че сега съм напълно здрав.
Човек би си помислил, че невероятното оздравяване на Хибит от напреднал стадий на рак на червата с използването на масло от канабис би било отразено от международните медии с големи заглавия, а здравните служители навсякъде яростно се борят за отменяне на забраната, за да позволят на хората да отглеждат и използват свои собствени лечебни лекове за минимални разходи в сравнение с химиотерапията и лъчетерапията. Но това е много далеч от действително случващото се.
Както е с повечето други естествени лечения на рака, които почти всичките са поставени извън закона в САЩ, така и маслото от канабис все още се счита за „недоказан" и дори „опасен" лек от статуквото, което по-скоро осъжда болните от рак на тровене, вместо да им позволи да консумират лековито растение, съдържащо буквално десетки лечебни съединения, които не се откриват никъде другаде в природата.
„Беше точно преди Великден, един ден усетих, че на гърба ми като от нищото се появи малка бенка, съвсем скоро преди това я нямаше. Стърчеше една такава – сбръчкана, започна да ме боли и да тече кръв от нея." На следващия ден Мила отива при известен кожен лекар, препоръчан ѝ от приятели. Докторът ѝ казва, че бенката вероятно е злокачествена, трябва да бъде отстранена възможно най-бързо и ѝ записва час за операцията след 10 дни.
В тежки моменти винаги до нас са най-близките. Затова веднага, щом се прибира у дома, Мила се обажда на майка си Веселина Алексиева и ѝ споделя проблема.
По това време тя е на екскурзия в Македония и съвсем случайно по време на пътуването става дума, че един от мъжете в групата е страдал от тежък, често дори смъртоносен здравословен проблем – рак на панкреаса. След операцията един ходжа му казва да пие от 100% натуралните, чисти масла от черен кимион и ядки от кайсия, като това ще заздрави имунната му система и ще предотврати развиването на разсейки. Човекът обаче не спира да пие маслата, за да е спокоен, че болестта няма да се върне. Вече 10 години е напълно здрав.
Всички тези истории са взети от различни здравни сайтове, повярвайте, те са толкова много. Но преди каквото и лошо да се случи, не е ли просто по добре да сме информирани и да живеем възможно най-близко до природата, защото ние всъщност сме част от нея.
Благодаря ви отново!
Честит празник на Благодарноста!
Венета Михайлова
за в. "България"