title: Нова ипотечна програма с фокус върху подобряването на жилищните енергийни системи

maintext:
Днес продължаваме със серията върху изграждането на кредитната история и върху получаването на ипотека при не особено добър кредит, както и как да увеличим стойността на имота си с максимално използване на парите на банката. Миналата седмица говорихме за предстоящата скоро да изтече федерална правителствена програма за достъпно жилищно рефинансиране , ХАРП, въведена от Федералната агенция за жилищно финансиране през 2009 г. за помощ на изпадналите в затруднение собственици да рефинансират ипотеките си.
НОВА ИПОТЕЧНА ПРОГРАМА С ФОКУС ВЪРХУ ПОДОБРЯВАНЕТО НА ЖИЛИЩНИТЕ ЕНЕРГИЙНИ СИСТЕМИ: Помислете върху използването на капитала от чистата стойност на дома ви чрез рефинансиране. Дали ще използвате парите за подобрения на имота, особено ако това би увеличило стойността му? Увеличете стойността на жилището си и спестявайте пари от режийните чрез подобрение на енергийните системи. Новите прозорци, изолацията, новите водноканализационни системи и даже слънчевите панели, са много по-достъпни чрез новата федерална ипотечна програма.
Искате да сложите слънчеви панели на покрива? В миналото слънчевите панели бяха много скъпи и повечето хора ги вземаха под наем от посредническа компания. Сега технологиите направиха слънчевите панели по-евтини и има смисъл да се купуват. Има нова жилищна ипотечна програма, която помага за този процес. И тъй като това е програма за дългосрочна ипотека, лихвените проценти са подобни на тези за редовната ипотека – понастоящем три и половина и нагоре, ако имате добър кредит.
Еднакво важно е, че собственикът може да получи щедрия 30% инвестиционен федерален данъчен кредит, който се предлага на собственици, които купуват слънчевите панели, а не ги вземат под наем. Освен това инсталирането на слънчеви панели добавя значително към чистата стойност на дома ви, спестява от режийните сметки и избягва неудобствата от уговарянето на потенциалния бъдещ купувач да поеме задълженията ви върху договора за панелите, когато продавате жилището си.
ПРОГРАМАТА ФАНИ МЕЙ: Новата програма, ХоумСтайл Енерджи Моргидж, се предлага от гиганта-инвеститор Фани Мей. Използвахме като пример слънчевите панели, но в този случай фокусът е върху всякакви обновления, пестящи енергия, за всеки, тръгнал да купува или да рефинансира дома си. Програмата покрива жилищни ремонти за инсталиране на спестяващи енергия прозорци и врати, добавяне на нова изолация, подмяна на тръби и даже инсталиране на пестящи вода тоалетни.
Вместо да плащате за тези обновления от джоба си или да вземате високолихвени заеми, можете директно да включите тези разходи в нова ипотека. С оглед на добавената стойност към имота чрез дълготрайно намаляване на режийните разноски, участващите в програмата заемодатели ще ви отпуснат по-голяма сума от стандартната ипотека.
Има някои специални изисквания и ограничения за тези дълготрайни ипотечни програми. Заемателите могат да получават само до максимум 15% от оценката, която ще има жилището след ремонта, така че това не е ипотека за покупка. Тази част от заема, която ще се използва за енергийни подобрения, трябва да се сложи в набирателна сметка, която ще се наблюдава от заемодателя. Оценителите трябва също да определят увеличената стойност, която се очаква имотът да има след извършване на подобренията, и да установят след това, че тези подобрения наистина са извършени. Когато се правят подобрения за повече от $3,500, се изисква анализ на енергийната ефективност и доклад за оценка на жилищната енергийна система по определен за това индекс. Така че има документация и някои допълнителни разходи.
Този вид заеми за подобряване на жилищните енергийни системи могат също да се използват за изплащане на съществуващи свързани с енергията дългове, като например баланси по кредитни карти, кредитни линии, отпуснати върху чистата стойност на имота или т.нар. ПЕЙС (оценка на чистата енергия на собствеността) запори, които са разпространени в някои райони на страната и са свързани с местните оценки на данъците върху собствеността.
Новата програма на Фани Мей се счита за голяма победа за домовладелците, купувачи и продавачи. Фани Мей има национална мрежа от участващи заемодатели и сега предлага най-евтиния източник за финансиране на енергийни подобрения в цялата страна. Програмата е създадена да помага на собствениците да се възползват от стойността на тези пестящи енергията подобрения, когато дойде време да продадат имота.
ФРЕДИ МАК ИМА ПОДОБНА ПРОГРАМА: Основният конкурент на Фани Мей на ипотечния пазар, Фреди Мак, също предлага възможности за финансиране на енергийни подобрения, за които хората, планиращи такива, трябва да знаят. Версиите на заемите на Фреди Мак за енергийните подобрения на домовете имат някои важни предимства в сравнение с програмата на Фани Мей: няма ограничение на процента върху оценката на бъдещата стойност на имота след внесените подобрения. Няма задължителен енергиен доклад. И максималното ограничение на процента върху дълг към доход за заемателя стига до 45% в сравнение с 38% на Фани Мей.
КАКВА Е ПЪРВАТА СТЪПКА? За да се възползвате от тези най-нови и благоприятни за консуматорите ипотечни програми? Първо трябва внимателно да разгледате режийните си сметки. И вероятно ще видите начини да ги намалите чрез някои селективни подобрения, които да извършите в дома си. Могат ли тези подобрения да оправдаят цената? Не е нужно тези подобрения да са непременно луксозни слънчеви панели на покрива – изследванията показват, че енергийните преоборудвания на жилищата могат да доведат до значителни спестявания върху режийните сметки и да повишат препродажната цена на имота, особено в свят, където расте броят на купувачите, интересуващи се предварително от режийните разходи.
Когато установите какви са потенциалните ползи, говорете със заемодатели за програмите на Фани Мей и Фреди Мак. Ако заемодателят не знае за какво става дума, значи не е наясно с новостите и вероятно не е най-добрият за вас.
СЛЕДВАЩАТА СЕДМИЦА: Научихме за ХАРП, федералната програма за рефинансиране на жилищни заеми за собствениците, чиито имоти са позагубили от стойността си след Голямата рецесия. Сега агенция в Илинойс предлага $50,000 облекчение за собственици „под вода".
John W. Kearns
Disclaimer:
The information provided in this article should not be construed as legal advice or legal opinion. While the statements contained herein reflect the opinions of the author only, and not the publication or its editors, the information provided may be a summary or compilation from other sources, who are gratefully acknowledged hereby. The contents are intended for general information purposes only, and you are urged to consult with a lawyer concerning your own situation and any specific legal questions you may have.
© Copyright John W. Kearns
Тази статия ще ви предложи средствата да се захванете с нещо, което смущава повечето хора и за което никой не желае да говори, но което е изключително важна задача с морална отговорност към цялото семейство: планиране на наследството.
Днес медицинската наука е увеличила продължителността на човешкия живот така, че човек може да очаква да прекара дълго време преди смъртта си в състояние на физическа или умствена неспособност. Рядко някой просто „пада и умира“ без продължителна болест или период на неспособност, които постепенно намаляват голяма част от евентуалното наследство. Всеки един от нас би могъл да се намери един ден в такова положение, затова задължението ни не е само към самите нас, не само към съпрузите или поколението след нас, но и към възрастните около нас, които обичаме и на които можем да помогнем да се ангажират в този процес на предварително планиране. Фокусът на професионалистите, занимаващи се с планиране на имуществото и наследството - адвокати, счетоводители, застрахователи и т.н., е насочен към подсигуряването на грижите за вас и лечението ви, когато сте все още технически живи, но физически или умствено неспособни.
С големия напредък на модерната медицина за непременното продължаване на живота - понякога против цената или желанието на така наречения „пациент“, и с наличието на затстраховка вече за всички, тази тема все повече се налага като дискусионна и противоречива: дали има момент, когато науката трябва да спре да върши всичко възможно да поддържа автоматично, без мисъл и разсъждение, съществуването на тялото в болничното легло само защото това е възможно, когато у човека не е останала реална надежда за качествен или пълен със смисъл и достойнство живот?
„(На този свят) нищо не е сигурно освен смъртта и данъците“ – Бенджамин Франклин. Всички ще се изправим пред неизбежното. Дължим на зависещите от нас финансово и морално да направим прехода по-поносим за тях. Докато сме способни, трябва да се заемем с планирането и подреждането на аферите си така, че най-близките ни – жената, децата, верният приятел, адвокатът – да знаят паролата към сметките ни, списъка на другите ни авоари, как да се свържат с останалите ни роднини и приятели. Човек трябва да помисли за подсигуряването на съкрушената вдовица и зависимите деца чрез някаква застраховка, както и за конкретни разпореждания за разпределението на собствеността така, че данъците да са сведени до минимум.
Основните документи, които всеки би трябвало да има: завещание, учредено приживе попечителство, пълномощно за адвоката, застраховка живот, както и здравна застраховка, така че семейството ви да не банкрутира, докато поддържа живота ви, ако нещо ви се случи. За последното също има вид застраховка, която може да си направите предварително, за да може в случай на инцидент, който ви остави неспособни, семейството ви да е финансово независимо от вашия доход да се изхранва, да изплаща ипотеката, наема, училищните такси.
Наистина трябва да имате застраховка, но внимавайте кой какво се опитва да ви продаде. Адвокатите, които вършат тази работа, обикновено специализират в областта, наречена „имуществено и наследствено планиране“ или „легализиране на завещания и наследство“, и рядко се занимават с друго извън това. Има и специализирани съдилища само за завещания и наследство. Имущественото наследство е собствеността или нетната стойност на това, което човек притежава и ще остави след смъртта си, включително веществената лична собственост като се започне от чиниите, дрехите, мебелите, бижутата, и се стигне до недвижимите имоти, колите, банковите и други финансови сметки. Ако имате бизнес, задължението да планирате занапред се увеличава още повече. Жена ви ще има ли достъп до сметките ви за бизнеса, ако не сте тук? Особено ако имате семейство и деца.
И докато днешната ни тема може да попадне под заглавието „Планиране на смъртта“ или още по-точно „Планиране за оставащите да живеят след нас, когато си отидем“, вероятно най-подходящото заглавие ще бъде „Организиране на живота ни, докато все още сме тук“, за което препоръчвам един добър източник: „Голямата книга за всичко“ от Ерик А. Дюи. Само в 44 страници тази книга ще ви помогне да организирате и запишете всички важни съставки на живота си: пароли, банкови сметки, резюме, лична история, история на заболяванията, застраховки, недвижимо имущество, превозни средства и така нататък.
ЗАВЕЩАНИЕ ИЛИ ПОПЕЧИТЕЛСТВО ПРИЖИВЕ? Завещанието разпределя авоарите ви след вашата смърт. Ако имате обаче попечителство, учредено приживе, авоарите, които сте прехвърлили в него – жилище, банкови сметки и ценни книжа, се управляват във ваша полза, докато сте живи, и се прехвърлят на наследниците ви след вашата смърт. Учредявате този контингент приживе в случай че се окажете неспособни умствено или физически да управлявате работите си, като собствеността над всичките ви авоари се прехвърля от вас лично върху попечителството. Условията му се изпълняват от посочено от вас лице, което ще има правното задължение, основано на доверие, да използва авоарите ви в най-добър ваш интерес, до момента на смъртта ви.
Има всеобщо схващане, че учреденото приживе попечителство е по-добро от завещанието, защото завещанието ще мине през специализирания съд - по-скъпа и по-продължителна процедура. Съдебната процедура се занимава с инвентаризиране и разпределяне на собствеността на човека след настъпване на смъртта му. Първо, това схващане не е непременно вярно, второ, много е лесно да се планират главните авоари така, че да се заобиколи административното разпределение. Например за женена двойка, която притежава дом, нотариалният акт може да е съставен по такъв начин, че собствеността автоматично да бъде прехвърлена на останалия жив от съпрузите „по правото на надживелия“. Проверете своите нотариални актове – това ще е като упражнение за двама ви да знаете къде се намира този ваш документ.
„Ползите от учреденото приживе попечителство се надценяват, а недостатъците на съдебната процедура за разпределяне на наследственото имущество са преувеличени“, казва Сали Хюм, възрастна адвокатка от Американската асоциация на пенсионерите, автор на книгата „Отметен списък за моето семейство: пътеводител към моята история, финансови планове и последни желания“. Тази книга е още един добър източник за планиране от две уважавани институции – Американската адвокатска колегия и Американската асоциация на пенсионерите – непартийна организация с нестопанска цел за американци над 50-годишна възраст.
„Има определени обстоятелства, при които попечителствата са подходящи, като при недвижимо имущество извън щата или семеен бизнес, който ще продължи да работи“, продължава г-жа Хюм. Иначе завещанието е достатъчно добър документ. А и всеки трябва да си има завещание. Ако имате някакви съмнения, проучете или потърсете адвокатски съвет.
НАПРАВИ-СИ-САМ? Ако решите да си напишете завещанието без адвокат като използвате формите от интернет, подсигурете се, че ще го извършите правилно. Непрофесионално изготвеното завещание може да е по-лошо от липсата на такова, защото завещанието е официален правен документ с много технически изисквания. Това е разбрала сестрата на Лиса Кинсман, когато съпругът й загинал при самолетна катастрофа само на 28-годишна възраст.
„Той написал завещанието си точно преди да замине на тази екскурзия“, която отнела живота му, каза г-ца Кинсман от Ларчмонт, Ню Йорк, „но попълнил някои неща неправилно и така всичко, което притежава, сега отиде при сестра му, вместо при жена му“. Което не било намерението на починалия вече съпруг. На вдовицата се наложило да мине през дълга съдебна процедура, за да получи онова, което е щяло да остане за нея, ако завещание изобщо не е имало.
ПЪЛНОМОЩНИ ПРИЖИВЕ ЗА МЕДИЦИНСКИ ГРИЖИ: Завещанието, изготвено приживе, както и продължителното пълномощно за дългосрочни медицински грижи, се отнасят до вземане на медицински решения, но между двете има някои съществени разлики.
Завещанието приживе, в някои щати наричано „предварителни разпореждания“, обикновено се отнася до вземането на решения на смъртния одър. Това завещание ви дава възможността да заявите желанието си да не се прилагат продължаващи живота мерки, ако няма надежда за пълно възстановяване.
Продължителното пълномощно, свързано с медицинските грижи, покрива всички медицински решения и продължава за периода, през който не сте в състояние сами да вземате такива решения. Можете обаче да включите специфични провизии, които да дикутват на упълномощения как бихте желали да постъпва от ваше име.
ГЕНЕРАЛНО ПЪЛНОМОЩНО: То се издава на лице, на което имате доверие и което може да се погрижи за финансите ви. За разлика от обикновеното пълномощно, продължителното пълномощно означава, че упълномощеният може да действа даже ако изпаднете в състояние на неспособност. Това може да е същият човек, който е упълномощен за медицинските решения, но по-добре е да изберете друг, защото двете задължения предполагат различни умения.
Докато обикновеното пълномощно се занимава с въпросите на собствеността, (което може да направи и адвокатът ви), човекът, когото ще упълномощите за вземането на медицинските решения, трябва да е някой, който ще има силите да „дръпне шнура“, когато реши, че си отивате, и да се справи с опозицията на останалите близки и роднини. Това може да е съпруг, родител, най-голямото дете.
ЕТО КЪДЕ Е ПРОБЛЕМЪТ: Не е достатъчно да се изготвят тези документи и да се сложат в чекмеджето или – по-лошо – в някой недостъпен сейф. Ако банката чуе, че сте умрели, (а банките имат хора, които всеки ден четат некролозите), те имат задължението веднага да заключат сейфа ви, докато не получат заповед от съда кого да допуснат до него. Следователно не е достатъчно само да оставите този вид документи там. Би трябвало да дадете ключовете на този сейф за съхранение на някого, на когото имате доверие, който веднага да отиде там преди всички да са разбрали за смъртта ви. Иначе не оставяйте важни неща в този сейф.
Документите трябва да имат копия, които да са разпределени на различни места – при съпрузите, децата, лекарите, като оригиналите трябва да са в папката на адвоката ви. Американската асоциация на пенсионерите предлага лесни за копиране от интернет форми за предварителни разпореждания, които са определени за различните щати. Погледнете също и caringinfo.org, където се предлагат информация и формуляри.
КАКВО ДРУГО: Ето къде книгата на Ерик Дюи може да ви бъде от чудесна помощ. Освен препоръчаните правни документи, в нея има и други предложения:
Съставете си списък от пароли и всякаква друга „входна“ интернет информация. Това може да изглежда очевидно, но много хора не се сещат да го направят. Марджи Билиан, фризьорка от Роквил, Мериленд, каза следното за баща си: „на смъртния му одър той ми диктуваше пароли и ми казваше къде се намират различни неща“. Това звучи болезнено и трудно. Но бизнесът на бащата на г-ца Билиан е бил ревизиран от данъчните служби след смъртта му – това е още една причина документите да се пазят по няколко години дори и след нечия смърт.
Други неща, които заслужават да бъдат отбелязани за поколенията, може и да не са така очевидни. Например историята на заболяванията, така че деца и внуци по-късно да знаят, откъде идват алергиите им и диабетът. (Идеята да се оставя ДНК може и да не е толкова лоша – идея, която съм сигурен, че в бъдеще ще се наложи).
Направете списък и на компаниите и услугите, които автоматично теглят пари от банковите ви сметки и кредитните карти заедно с контактната информация за всяка компания, за да не продължат да теглят пари след затварянето на сметките ви. Така или иначе тази информация ще ви бъде необходима, когато ви изтече срокът на кредитната карта или ако някой неправомерно ви е влязъл в сметката и тегли пари.
Ето защо това също е важно: Един експерт разказва как децата на негов клиент затворили банковата сметка на баща си, когато той вече не можел да се грижи за собствените си афери. Това, което не знаели, е че е имало застрахователна полица за един милион долара, която е била поддържана активна само чрез автоматични тегления от същата тази сметка. Застраховката била терминирана заради неустойка в плащанията и децата загубили милиона.
Какво остава за дребните неща, които си знаете само вие, като например как работи домът ви: алармената система, поливачките, ключът за барачката в двора. Огледайте къщата си сякаш ще я давате под наем и има нужда да оставите инструкции. Така ще помогнете на онези, които ще се грижат за вас по-късно или които ще останат след вас, когато си отидете.
ПОМИСЛЕТЕ И ЗА ЧУВСТВАТА: Най-накрая, много хора предлагат да се пишат писма до най-близките, които те ще прочетат след смъртта ви.
„Ако имах поне още едно писмо от баща ми“, сподели скърбящият възрастен син, “това би означавало толкова много за мене!“.


description: Вестник БЪЛГАРИЯ - най-големият български седмичник в САЩ

title: Гъдуларят Ангел Гаджев на 50

maintext:
Ангел Гаджев е завършил музикалната гимназия "Широка лъка" с българска народна музика. Той е изнасял концерти в цялата страна. Музиката от неговата гъдулка може да се чуе на много записи. Едни от тях са албумите на българския държавен фолклорен ансамбъл "Филип Кутев" и хор "Мистерията на българските гласове". Също така, Ангел Гаджев е свирил с Иво Папазов и неговия оркестър, както и с известния български акордеонист Петър Ралчев. Като солист на оркестъра "Филип Кутев" и изпълнител с "Мистерия на българските гласове", Ангел Гаджев гастролира на шест континента. В Америка е от 15 години, в момента живее в Лас Вегас, Невада. Женен е и има син. Няма време за хоби, защото работи, свири и живее интересен живот.
- Здравейте г-н Гаджев и честит 50-годишен юбилей. На колко години се чуствате?
- На 2х25! (смее се)
- От колко време се занимавате с музика?
- Започнах да свиря на гъдулка, когато бях деветгодишен. Винаги съм искал да свиря на тамбура, цигулка или акордеон. В моето училище донесоха народни инструменти, имаха четири тамбури и много гъдулки. Аз исках много да свиря на тамбура, но те свършиха, преди да успея да се добера до тях. Така станах гъдулар.
- Някой насочи ли ви към това изкуство?
- Баща ми беше танцьор и пееше хубаво народни песни. Започнах да пея и свиря с него. Той ме насочи към народната музика.
- Опишете ни живота си през очите на музиката?
- Музиката независимо от стила или жанра изисква много време и постоянно поддържане на добра форма. Бих казал, че музиката изисква дори повече усилия от спорта. С други думи, целият ми досегашен живот е до толкова свързан с музиката, че ми е трудно да си представя как той би изглеждал без нея. Наскоро си мислех как музикантите подобно на свещениците сме част от най-важните моменти от живота на хората. Видял съм много неща покрай музиката. Видях целия свят, дори свирих Ситно шопско на японската принцеса. Благодарен съм на музиката за интерсните 50 години и необикновения ми живот.
- Като каза спорта, свирил ли си на спортисти?
- Свирил съм на много спортисти, но най-великият за мен е единственият българин, световен шампион по ММА - Благой Иванов. Той много обича народната музика. Между другото и той празнува юбилей вчера, но е малко по-млад на 30. (смее се)
- Освен баща ви, има ли друг от семейството, който носи любовта към това завладяващо изкуство?
- Да, майка ми и дядо ми. Дядо ми беше кавалджия, а майка ми играеше в танцови състави с баща ми. Народна музика винаги звучеще у нас.
- Каква е разликата между гъдулката и цигулката, освен звука?
- Труден въпрос. И двата инструмента имат общ произход, но върху цигулките е работено столетия, докато се създаде перфектната конструкция на този инструмент. Гъдулката започва да се усъвършенства едва през 60-те години на миналия век. Въпреки усъвършенствата, е доста по-трудно да се свири на гъдулка в сравнение с цигулката. По принцип, има неща, които могат да се изсвирят само на гъдулка или само на цигулка.
- Гъдулката е характерна за българската фолклорна музика. Как реагират американците при звука и вида на този инструмент?
- Американците не знаят какво да очакват от този непознат инструмент, но след като посвиря са удивени от гъдулката и от нейния тембър. Най-интересно им е, когато свиря и имитирам животни с гъдулката. Това е една пиеса на най-добрия български гъдулар, Атанас Вълчев, която се казва "Овчарска идилия".
- Какво ви дава музиката?
- Даде ми преживявания за три живота.
- А какво ви взе?
- Взе ми половината живот, през който трябаше да се уча да свиря, да издържам на темпото на Иво Папазов, когато бях само на 20, и да поддържам форма на добър изпълнител до ден днешен.
- Вече не се виждат много младежи, занимаващи се с този така велик народен инструмент. Какъв съвет бихте им дал?
- Бих им дал същия съвет, който ни даде Паисий преди много векове "да не се срамят, че са българи." Те сами ще го осъзнаят, като тръгнат по широкия свят, защото май днес всички сме тръгнали нанякъде и ние не знаем накъде. И когато видят, че имат кола и къща, подобна на комшията (и той дошъл от някъде си) и се запитат, "с какво съм аз по-различен от другите", тогава отговорите си идват сами. А пък ако искат да просвирят на гъдулка, нека знаяат, че пътят е труден, но славен.
- Сега, когато сте на 50 и знаете колко време и усилия отнема музиката, бихте ли избрал този път отново?
- Дори и не се замислям за отговора, разбира се, че бих избрал този път.
- Разкажете някоя интересна случка от живота ви в Америка?
- Моят чичо винаги ми казваше да не ходя никъде без гъдулката. В Лас Вегас работех доставка на пици и един ден доставих на адрес. Никой не отвори вратата, но чух музика от гаража. Предположих, че са музиканти и репетират и им занесох пицата в гаража. Свиреха добре и им направих комплимент като колега музикант. Те ме попитаха на какво свиря и аз им казах "на цигулка с 14 струни." Поискаха да я видят. За щастие, аз следвах съвета на чичо си Самуил и носех гъдулката в колата. Посвирихме заедно и те ми предложиха да се явя на конкурс за собствено шоу в Лас Вегас. Спечелих конкурса и започнах да правя концерти всяка година и да каня български музиканти от цяла Америка. Но нищо от това нямаше да се случи, ако не бях последвал съвета на чичо си.
Радостина Павлова
кореспондент на в. "България"

fasttext_language: bg


title: Носителят на „Пулицър" Стоян Ненов със самостоятелна изложба в София

maintext:
Да се докоснеш до повърхността на събитията, до чувствителния им живец, до венчелистчетата на новините, това е изкуство, то е изкуство, което носи награди, а когато си най-добрият, тогава получаваш и най-голямата награда – „Пулицър" за фотография!
Говорим за Стоян Ненов – първият българин, носител на голямата награда, за когото вестник „България" писа преди време. Когато и да му напомня за наградата, Стоян винаги казва, че тя е групова. Да, групова е, но е и за него...!
Ненов направи изложба, организирана от fotofabrika.org, посветена на конфликтите, на актуалните новини от последните години, свързани с бежанците, които вече наричаме мигранти. Да, темата наистина е особено чувствителна, но когато един фотограф, добър фотограф, погледне през своя обектив на тази тема, тя се превръща в изкуство. Признавам, този по-особен и по-страничен поглед към изкуството на Стоян Ненов ми беше подсказан от колега, чието име запазвам в анонимност, по негово настояване.
Става дума за това, че когато наблюдаваме фотографиите на Ненов, сякаш те не са застинали кадри, а като че ли това е филм, който се движи, ням филм, но ням, не защото не говорят актьорите от кадъра, а защото няма директни реплики.
Филмите на Стоян Ненов са динамични. Кадрите му пребивават в една елегантно регулирана подвижност. Гледаме снимка, на която мъж – мигрант, бива поливан с вода, вероятно на протест. Той е вдигнал ръцете си нагоре и върви. Снимката не е застинала в неподвижност, тя освен, че говори, разказва историята си, тя също ни представя един разказ в развитие, в ход, това е мобилна версия на историята и тя се съчетава с неподвижния разказ на изображението.
Това е вероятно е изкуството, когато успееш да съчетаеш тези две компоненти – неподвижност и дискретна мобилност. Казвам вероятно, защото аз самият не бих могъл да постигна това и само го предполагам, а онези, които са го намерили, съответно са го и оценили...с „Пулицър"...!
Ненов някак успява да се докосне до същността на събитията и без да ни ги натрапи, без да ни ги сдъвче и изплюе на готово, той успява да ни вкара в кадъра си, като разказва безпристрастно. Той е автор на истории, които вероятно съпреживява, но никога не предпоставя личното си мнение пред свещената автономност на фактите.
Така публиката се превръща в част от кадъра, снимката разказва, а наблюдаващият я се превръща в субавтор на историята, като възприема динамиката на изживяното действие по свой собствен и уникален начин.
Стоян Ненов е фотограф на агенция „Ройтерс". Класата си е класа, биха казали някои! Да, така е, само че, човек ако няма качества, където и да отиде, при каквато и класа да попадне, случайно, или не, ако ги няма качествата на най-добрия, то той няма да успее!
Кадрите на Стоян Ненов са елегантни и в същото време шармантни като самия него. Не говорим за външност, говорим за маниер, за стил, за почерк. Той гали повърхността на събитията, докосва ги сякаш докосва цвета на орхидея. Щади образите от снимките си, те понякога страдат, но достойнството на героите е съхранено. Те не биват унижавани по време експлоатацията им за изображение на действието. Образът остава жив, а събитието се завърта около него и се получава ефектът на калейдоскопа.
Няма снимка на Стоян Ненов, която да е случайна. Кадрите му винаги са прецизни, деликатни, но не безстрастни, напротив, страстта е съхранена в някакви тайни кътчета и когато очите ни се допрат до повърхнината на изображението, страстта се отключва, едва когато сетивата сами и волево открият тайния код на посланието.
Изложбата на Ненов в Чешкия културно-информационен център в София беше истинско стълпотворение на видни представители на гилдията на фотографите, обяснимо..., но - и на много интелектуалци, които нямат общо с фотографията, но имат общо с изкуството да представиш теза без да натрапиш мнение!
Изключително интересно би било да знаем, дали човек когато снима, усеща, че е постигнал нещо като за „Пулицър". Едва ли, осъзнаването се случва по-късно, а когато се твори, творецът свещенодейства, тогава мисълта не тече логично, тя е напълно алогична, за да бъде над материалното злободневие, за да се самоиндуцира гениалното в златистия ефир на причудливото и необяснимото!
Няма нужда от високопарни фрази за Стоян Ненов. Самият той на откриването на изложбата си скромно благодари на всички, които са го уважили. Той не се нуждае от слава, защото я има. Хората като него са като монарсите. Нашият цар Симеон ІІ, отново в интервю за вестник „България", където фотограф беше именно Стоян Ненов, каза, че той като български монарх няма нужда от популярност, защото от там е тръгнал – роден е като престолонаследник, който очаквано един ден става цар!
Същото важи и за Стоян Ненов. Той е един просветен монарх в професията си, защото славата му е постепенна крива нагоре, обаче талантът му е онова, което предполага постиженията му, тоест, той си го има по природа, както и престолонаследието, а останалото е практика, дисциплина, безсънни нощи, тежки вечери, вледеняващи сутрини...!
Зад сенките на образите от кадрите на Стоян Ненов стои неговата лична съдба, за която само той знае всичко! Зад мъглата на снеговалежите от снимките му се крие очертанието на неговия личен живот, който не е на показ пред нас, но за който ние можем да подозираме, само предполагайки чувствата, съмненията, надеждите и опасенията, които са вълнували автора, когато е наблюдавал събитията, за да ни ги представи в своите фотографии.
Венцислав Жеков
кореспондент на в. "България" в София
Снимки на автора.


title: Къде могат да гласуват българите на изборите за президент на територията на САЩ

maintext:
ОТНОСНО: определяне местата в държавите, в които ще се образуват избирателни секции извън страната, и броя на избирателните секции във всяко място при произвеждане на изборите за президент и вицепрезидент на републиката и национален референдум на 6 ноември 2016 г.
Централната избирателна комисия, взе предвид следното:
Решение № 3522-ПВР/НР от 16 септември 2016 г. относно обявяване на местата извън страната, в които ще се образуват избирателни секции за изборите за президент и вицепрезидент на републиката и национален референдум, насрочени на 6 ноември 2016 г., в дипломатическите и консулските представителства въз основа на списък на държавите и местата, в които Република България има разкрити дипломатически и консулски представителства, съгласно писмо вх. № към ПВР-04-10/13.09.2016 г. от Министерството на външните работи на Република България;
Решение № 3611-ПВР/НР от 26 септември 2016 г. за допълване на Решение № 3522-ПВР/НР от 16 септември 2016 г. на ЦИК относно обявяване на местата извън страната, в които ще се образуват избирателни секции за изборите за президент и вицепрезидент на републиката и национален референдум, насрочени на 6 ноември 2016 г. в дипломатическите и консулските представителства въз основа на списък на държавите и местата, в които Република България има разкрити дипломатически и консулски представителства, съгласно писмо вх. № към ПВР-04-10/13.09.2016 г. от Министерството на външните работи на Република България;
Приетите и обработени заявления за гласуване извън страната (електронни заявления и на хартиен носител), обективирани в Списъка на потвърдените заявления за гласуване в секция извън страната, публикуван на официалната интернет страница на Централната избирателна комисия при условията на чл. 17, ал. 2 от ИК;
Мотивирани предложения на ръководителите на дипломатическите и консулските представителства за образуване на секции извън страната, в това число и мотивирани предложения по чл.14, ал. 3 от ИК за образуване на избирателни секции в местата в държавите, които не са членки на Европейския съюз, извън дипломатическите и консулските представителства въз основа на териториалното разпределение на българската общност, отдалечеността на избирателните секции и изискването на чл. 14, ал. 5 от ИК;
Таблица с поискано/получено съгласие от приемащите държави за произвеждане на изборите за президент и вицепрезидент на републиката и националния референдум на 6 ноември 2016 г., получена в ЦИК с писмо вх. № ПВР – 04-01-110/14.10.2016 г. от МВнР.
С писмо вх. № ПВР-04-01-89 от 12 октомври 2016 г. Министерството на външните работи мотивирано потвърждава по-рано изразената си позиция да не бъдат образувани избирателни секции в държавите – Афганистан, Ирак, Либия и Сирия, поради наличие на висок риск за живота и сигурността на гражданите. В същото писмо се излагат съображения за нецелесъобразност за откриване на избирателни секции в Улан Батор, Пхенян, Исламабад и Адис Абеба поради наличие на обстоятелства, които могат да доведат до необосновано разходване на финансови средства. Извън посоченото и предвид потвърдения брой заявления по чл. 16, ал. 1 от ИК е установено, че няма подадени заявления от български граждани за гласуване в Ирак, Либия, Сирия, КНДР, Монголия и Етиопия.
Предвид горното ЦИК няма да определи места за гласуване извън страната в Афганистан, Ирак, Либия, Сирия, КНДР, Монголия, Пакистан и Етиопия.
Със същото писмо се сочи информация, че за държавите Франция, Италия и Република Турция разрешение за образуване на избирателни секции извън дипломатическите и консулски представителства ще бъде дадено след получаване на информация за точните адреси на местата, в които ще се открият.
Федералното министерство на външните работи на ФРГ е информирало българската държава, че ФРГ дава съгласие за разкриване на избирателни секции само в градовете и на адресите, където Република България има дипломатически и консулски представителства и в канцелариите на почетните консули. Поради недадено съгласие от приемащата държава в местата извън посолството в Берлин, Генералното консулство в Мюнхен, Консулството във Франкфурт на Майн и офисите на почетните консули в Хамбург, Магдебург, Мюнстер, Дармщадт и Щутгард, за които са получени повече от 60 потвърдени заявления за гласуване извън страната на 6 ноември 2016 г., няма да се образуват избирателни секции, съответно ЦИК няма да обяви тези места.
С писмо вх. № ПВР 04-01-52 от 11 октомври 2016 г. в Централната избирателна комисия е получено мотивирано предложение по смисъла на чл. 14, ал. 3 от ръководителя на посолството на Република България в Анкара за местата и броя на избирателните секции на територията на Република Турция при провеждане на изборите и националния референдум на 6 ноември 2016 г. Видно от писмото предложението е направено въз основа на мотивирани предложения на ръководителите на консулските представителства, териториалното разпределение на българските граждани, отдалечеността на избирателните секции, становищата и предложенията на ръководствата на дружествата на българските граждани в Република Турция, наличието на компактни групи от български граждани по места и изискването на чл. 14, ал. 5 от ИК. Сочи се, че предложенията са съобразени с отчетена влошена обстановка по сигурността и относително високата степен на риск и вероятност на негативни условия в хода на упражняване на вота. Видно от данните за потвърдените заявления за гласуване в секция извън страната за Република Турция са налице потвърдени заявления за гласуване извън страната за повече от нормативно определения брой места съгласно чл. 14, ал. 5 от ИК.
Централната избирателна комисия следва да определи местата и броя на избирателните секции в тях в съответствие с разпоредбата на чл. 14, ал. 5 от ИК и въз основа на мотивираното предложение на ръководителя на посолството на Република България в Република Турция съобразно броя на подадените заявления за местата. Предвид това няма да бъдат определени за образуване на избирателни секции всички места, за които има подадени нормативно определен брой заявления.
С писмо вх. № ПВР 04-01-34 от 10 октомври 2016 г. е препратена от МВнР до ЦИК грама от посолството на Република България в Лондон относно образуването на избирателни секции за провеждане на изборите и националния референдум на територията на Великобритания. С писмо вх. № ПВР 04-01-63 от 11 октомври 2016 г. е получено становище на посолството на Република България в Лондон във връзка с изтичащия срок на 11 октомври 2016 г. за подаване на заявления и предстоящото определяне от Централната избирателна комисия на местата и броя на избирателни секции за изборите за президент и вицепрезидент на републиката и национален референдум на 6 ноември 2016 г.
Като съобрази предоставената информация по цитираните в предходния абзац писма и броя на потвърдените заявления на български граждани за гласуване във Великобритания към 12 октомври 2016 г., Централната избирателна комисия с писмо изх. № ПВР 04-02-82 от 12 октомври 2016 г. изиска от Министерството на външните работи допълнителни данни относно актуалната численост и разпределение на българската общност във Великобритания, отдалечеността едно от друго на местата за гласуване, за които са подадени повече от 60 заявления, както и дали са постъпили предложения от организациите на българските граждани за местоположението на избирателните секции.
С писмо вх. № ПВР 04-01-96 от 13 октомври 2016 г. Министерството на външните работи прилага отговор на ръководителя на посолството в Лондон с подробна информация за актуалната численост и разпределение на българската общност във Великобритания, местата за гласуване, броя на подадените заявления, броя на избирателите от предходни избори, географското местоположение на местата и отдалечеността им едно от друго, постъпили предложения до посолството от организациите на българските граждани за местоположение за избирателните секции. В писмото се обръща внимание, че за част от местата, за които са подадени повече от 60 заявления за образуване на избирателна секция, няма установен контакт от страна на организациите на българските граждани с посолството за организация по образуване на секция, изразено е безпокойство, че липсата на воля или възможност за контакт с посолството, липсата на готовност на поне част от заявилите желание за откриване на секция да поемат предварителната организация по осигуряване на помещение за избирателна секция, както и физическата невъзможност на ограничения състав на българското посолство да поеме предварителната организация във всички заявени секции може да постави в риск успешното провеждане на изборите в места, където няма гаранции за самоорганизация на съответна група български избиратели.
Предвид всички изложени факти и обстоятелства от ръководителя на дипломатическото или консулско представителство в Лондон, броят на подадените заявления за гласуване във Великобритания, предпоставящ определяне на места, в които ще се образуват избирателни секции повече от нормативно определения общ брой, и съблюдавайки императивната норма на чл. 14, ал. 5 от ИК, Централната избирателна комисия следва да определи места, в които ще се образуват избирателни секции за гласуване във Великобритания на 6 ноември 2016 г., които в максимална степен ще изпълнят целите на закона.
За държавите, за които към момента на приемане на настоящото решение не е получен отговор относно съгласие на приемащата държава, местата, за които има необходим брой подадени заявления, се обявяват под условие. В случай че не бъде дадено съгласие до 18 октомври 2016 г., определените места и броят на секциите ще бъдат заличени.
На основание, чл. 57, ал. 1, т. 17 , чл. 12 във връзка чл. 14 и чл. 16, ал. 4 от Изборния кодекс и чл. 7, ал. 1 във връзка § 2 от Преходните и заключителни разпоредби на Закона за пряко участие на гражданите в държавната власт и местното самоуправление Централната избирателна комисия
Р Е Ш И:
Определя местата в държавите, в които ще се образуват избирателни секции извън страната, и броя на избирателните секции във всяко място при произвеждане на изборите за президент и вицепрезидент на републиката и на национален референдум на 6 ноември 2016 г., както следва:
(Предоставяме Ви информация само за секциите, разкрити на територията на САЩ)
Вашингтон – посолство - 1
Ню Йорк – Постоянно представителство при ООН - 1
Ню Йорк – генерално консулство - 1
Чикаго – генерално консулство - 1
Лос Анджелис – генерално консулство - 1
Атланта - 1
Синсинати, ОН - 1
Конкорд, СА - 1
Денвър, СО - 1
Дес Плейнс, Илинойс - 1
Дес Плейнс, Илинойс Бълг.правосл. църква" Света София)-1
Хюстън - 1
Ървайн, СА - 1
Джаксънвил - 1
Лас Вегас, Невада - 1
Линден, Ню Джърси - 1
Нейпълс, Флорида - 1
Ню Йорк, Рего Парк, Куинс - 1
Орландо, Флорида - 1
Филаделфия, PA - 1
Финикс, Аризона - 1
Сакраменто - 1
Сейнт Питсбърк, Флорида - 1
Сън Вейл - 1
Сан Антонио, Тексас - 1
Сан Диего - 1
Бостън, Масачузетс - 1
Далас - 1
Детройт - 1
Норуолк, Кънектикът - 1
Питсбърг, Пенсилвания - 1
Ричмънд, Вирджиния - 1
Сан Франциско - 1
Сиатъл, Вашингтон - 1
Форд Лодърдейл, Флорида - 1


title: Добри възможности за инвестиция в ремонт и бърза продажба на имоти

maintext:
ДОБРИ ВЪЗМОЖНОСТИ ЗА ИНВЕСТИЦИЯ В РЕМОНТ И БЪРЗА ПРОДАЖБА НА ИМОТИ В КУК КАУНТИ, ако знаете какво правите: Дефинирано като покупка на жилище, което се нуждае от работа, извършването на този ремонт и продажба на имота в рамките на една година след купуването му – бързото „прехвърляне", може да се окаже по-доходоносно предприятие със съответния риск в Чикаго и Кук Каунти, отколкото в повечето други американски пазари в този момент. И докато това явление отново набира ход из цялата страна, районите на Чикаго се считат в горните 20% от 126 района на главни градове.
Средно предприемачите, занимаващи се с тези сделки, в района на Чикаго през първото тримесечие на 2016 са получили възвращаемост от 74.4% печалба върху жилищата, които са купили и успели бързо да ремонтират и да продадат. Този процент може да се сравни с националния, който е 47.8%.
Търсят се евтини имоти, които да се продадат с голяма печалба след благоустройството им. В сравнение с миналото тримесечие тази дейност е нараснала с 20% в национален мащаб, но е все още далече назад от лудостта на 2008. Около 6.6% от жилищата, продадени в страната през първото тримесечие на тази година, са купени от такива предприемачи. Това е 26% по-ниско от върха, достигнат през първото тримесечие на 2006.
Заради липсата на достатъчен инвентар за предлагане покупките, осъществявани от предприемачите, вдигат цените в желаните пазари. Това отново създава изкуствено раздуване – въпросът е дали ще издържи като реалистично покачване на цената? И ако не, дали ще можете да влезете и излезете преди балонът да се пукне и пазарът да се рационализира или да се върне до реалистичните цени?
Този риск не е така очевиден в районите на Чикаго, както е в доста други райони на страната. В Чикаго цените на жилищата се увеличават по-бавно – отново в сравнение с други райони, и това дава възможност за евтини покупки, които се харесват на строителите - преприемачи. Точно тези обезценени жилища може да не са показател за реалната стойност на имотите - това може да са благоприятни възможности, защото имотите са всъщност обезценени. В районите на Чикаго средната занижена цена, на която се радват предприемачите, е 36% под оценената пазарна стойност на дома. В национален мащаб средното обезценяване е 27%. Това е защото този вид жилища в Чикаго са се задържали по-дълго време на пазара и са останали под реалната за пазара цена. Това означава, че все още нямаме надут и невъзможен за поддържане пазар, какъвто вече се е развил в други места из страната.
Голямата част от успеха на този вид сделка се определя от малката първоначална цена, за която е купен имотът.
ЦИФРИТЕ В ЧИКАГО: През първото тримесечие на тази година средната цена на закупено с цел ремонт и бърза продажба жилище в районите на Чикаго беше $99,000. След ремонта на имота, чиито разходи обикновено са средно една трета от покупната цена, средната продажна цена беше $172,500. Следователно въз основа на първоначалната покупка купувачът е осъществил брутна печалба от $73,500. Значи парите, които е прибрал в джоба, са вероятно нетна печалба от около $30-40,000, ако е бил умен и е имал и късмет. Това са средните цифри за Чикаго, представени от експертите по недвижимо имущество, но тези цифри могат значително да се различават взависимост от конкретната сделка.
КУК КАУНТИ: Много от възможностите в Чикаго и районите му са движени от Кук Каунти, където се извършва мнозинството от такива сделки, и където предприемачите са извлекли още по-доходоносна печалба от 97.7% брутна възвращаемост на инвестицията, без да се смята цената на ремонта. В Кук Каунти средната покупатна цена на жилище, нуждаещо се от ремонт, през първото тримесечие на тази година е било $88,500, а после се е осъществила продажба за $175,000 средно.
Като вероятен знак, че тези възможности започват малко да се намаляват, възвращаемостта от бързо продадените ремонтирани имоти през първото тримесечие на 2016 е паднала с 2% в сравнение с една година преди това. От момента на покупката, ремонта и продажбата, средно на предприемачите това е отнело 187 дни. Тази цифра може да се сравни с националната, която е 179 дни. Следователно пазарът очевидно се намалява. Това значи, че е още разумен – а това не би ли трябвало да е нещо положително?
В Чикаго възможностите са по-намалени в първостепенни квартали като Линкън парк или Лейквю, но възможности са налице в южните и западните квартали като Бевърли, Чатъм и Обърн Грешъм. Предприемачите навлизат и в непопулярните райони, или излизат от Чикаго и отиват в Кук Каунти. Напоследък някои предприемачи търсят повече възможности в покрайнините, отколкото в самия град.
Много от това, което се случва в Чикаго, се провокира от Кук Каунти, където става мнозинството от такива сделки и където печалбата на предприемачите е 97.7% възвращаемост на инвестицията, без да се счита цената за ремонта. Кук Каунти предлага повече изгода и активен пазар, отколкото съседните окръзи. Въпреки че и тук тенденцията намалява, Кук Каунти продължава да носи повече печалби за предприемачите, отколкото по други места, а тези дни може почти да се каже и в национален мащаб.
Според експертите Кук Каунти предлага много добри възможности за сделки за ремонт и бърза продажба на жилища. Можем да сравним цифрите с Лейк Каунти, където тези сделки са пропорционално по-малката част от общия брой на продадените имоти – знак, че благоприятните възможности там намаляват. В Лейк Каунти първоначалната цена средно за покупката на нуждаещо се от ремонт жилище е $122,000, а средната цена на продажбата след ремонта е $175,000. Това оставя само 43.4% брутна печалба, без да се включва цената на ремонта. Възвращаемостта от сделката в Лейк Каунти е между най-ниските в щата. И все пак тази печалба не е кой знае колко по-малка от средната в национален мащаб – 47.8%.
През първото тримесечие на тази година в Кук Каунти са продадени 719 жилища – продадени в рамките на една година от първоначалната покупка, следвано от 159 в Уил Каунти, 111 в ДюПейдж Каунти, 84 в Кейн и 81 в Лейк Каунти. Можете следователно да видите къде става голямото движение: Кук Каунти, което обаче не означава, че не могат да се направят печалби и на други места.
Средната цена на жилище, продадено след ремонт от предприемач в ДюПейдж е $240,000, с 66.7% средна печалба върху първоначалната покупна цена. В Кейн тази печалба е била 60.5% върху средна продажна цена на жилището от $154,500, а в Уил Каунти предприемачите са изкарали 61.4% печалба от жилища, продадени на средна цена от $171,000.
ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ: Целта на предприемача е да купи колкото може по-евтино. Но рискът винаги е налице. Може да се направи грешка с подценяване на разходите за ремонтиране, да се прецени погрешно пазарът за качеството на жилищата в определен район, или да се плати по-висока от нужното покупна цена в сравнение с очакваните разходи и предполагаемата цена за продажба. Според експертите „успехът е в матетатиката и в познаването на пазара улица по улица".
Ако някой се интересува от този вид инвестиране – в ремонт и благоустройство на жилища за бърза продажба, трябва внимателно да проучи общите и специфичните пазари и да потърси възможно най-много експертен съвет. Това не е площадка за начинаещи. Но може да е твърде изгодно предприятие за хората със знания, с умения, но вероятно и с късмет, които са умни и занят какво правят, и които имат добър кредит, за да работят с парите на банките, за да извличат лична полза, но и които могат да поемат риск. Но цифрите наистина подсказват, че пазарът за ремонт и бърза продажба на жилища се е върнал в Чикаго и районите на града.
John W. Kearns
Disclaimer:
The information provided in this article should not be construed as legal advice or legal opinion. While the statements contained herein reflect the opinions of the author only, and not the publication or its editors, the information provided may be a summary or compilation from other sources, who are gratefully acknowledged hereby. The contents are intended for general information purposes only, and you are urged to consult with a lawyer concerning your own situation and any specific legal questions you may have.
© Copyright John W. Kearns


title: "Балкан" с втора победа в дербито

maintext:
"Балкан" (Чикаго) постигна втора поредна победа, този път с минималното 1:0, в дербито с "България". За първи път в своята история "балканци" успяха да победят два пъти поред своя съперник във вечното дерби. Ценното попадение вкара Валентин Димитров - Бербатов, който освен, че по начина на игра наподобява играта на легендарният български футболист, но не отстъпва и по визия.
При дъждовно време и температури под 20 градуса по Целзий, мачът започна равностойно, предимно с много борба в центъра на терена. В средата на полувремето, при едно разбъркване пред вратата на "Балкан", най-добре представящият се защитник - Веселин Пандоурски извади голям късмет. Той щеше да си отбележи автогол и само бързата реакция на колегата му Добромир Пеев, опази вратата суха, избивайки в корнер с помоща на горната греда. Пет минути по-късно "Балкан" отговори с опасен удар на Любомир Иванов. Той беше оставен непокрит и топката мина на сантиметри от страничната греда.
Втората част не се различаваше от първата. Съперниците отново играеха предмно в центъра на терена и опитвайки се първо да се защитават, а след това да атакуват. При една атака на "Балкан" по дясното крило, беше фаулиран Костадин Шилев. Лидерът Васил Чирпанлиев центрира, като по учебник и за добре пласираният Валентин Димитров - Бербатов, не остана нищо друго освен да разстреля от упор вратаря на "България" за 1:0. Въпреки гола последва смут в редиците на "Балкан" и след груби грешки в защита Анатоли Вътев можеше да изравни, но стреля неточно. Десет минути преди края при една контраатака на "Балкан" Борислав Балкански извде в коридор Костадин Шилев, но опитният Христо Христов излезе и затвори ъгъла. Непосредствено преди последния съдийски сигнал, Анатоли Вътев остана сам зад защитата, но ударът му излезе отново в аут.
Тази събота (08 октомври) от 4:30 часа следобяд на адрес: Redmon Park, Bensenville, 735 E Jefferson St, Bensenville, IL 60106, "Балкан" гостува на основния си претендент за титлата "Торино". Победитлеят от двубоя ще бъде новият шампион в "червената" дивизия на ПСЛ за над 30-годишни.
По същото време в мач без значение за крайното класиране на адрес: Windemere Park, Elk Grove Village, 1780 Longboat Dr Elk Grove Village, IL 60007, "България" гостува на "Търновия".
Николай Василев
спортен кореспондент на в. "България"


title: "Миньор" (Чикаго) с класическа победа над немци

maintext:
"Миньор" (Чикаго) постигна първа победа от началото на втория полусезон в най-силната аматьорска лига в САЩ - Метрополитан Сокър Лийг. "Чуковете" победиха с класическото 3:0 немския тим "Кикърс" 1958. Домакините, предпочетоха да запазят тревата на официалния си стадион и срещата между двата отбора се изигра на едно от тренировъчните им игрища. А то беше в окаяно състояние, заради проливния дъжд изсипал се през нощта и няколкото мачове на юношеските им формации изиграни преди мъжкия двубой между "Кикърс" и "Миньор".
Още в 5-минута бившият играч на "Партизан" (Белград) - Владимир Вукайелович стреля опасно от близо, топката беше избита и попадна в младия Иван Михалев, който с гръб към противниковата врата, елегантно, насочи топката с пета във вратата на немците за 1:0. "Кикърс" отговариха с няколко опасни атаки и удари извън очертанията на "жълто-черната" врата. В средата на първата част отново Владимир Вукайлович тръгна от центъра надбяга персоналния си пазач и беше спънат отзад в наказателното поле. Главният рефер не се поколеба и посочи бялата точка. Зад топката застана опитният Стефан Златев, който хладнокръвно насочи топката в горния ляв ъгъл за 2:0. Малко след това играч на домакините беше изгонен за нарушение срещу Евгени Руссу с директен червен картон. Първото полувреме завърши при резултат 2:0 за "Миньор".
С подновяването на играта бившият капитан на юношеския национален отбор на България - Пламен Пенев си изпусна нервите и наруга съдиите, заради спорни отсъждания. Главният рефер му показа, че няма да търпи подобно отншение и веднага му показа червения цвят на картона. Пет минути по-късно "балканския" му пример последва и юношата на "Левски" (София) - Стефан Неделев, който също беше изгонен. Така в рамките на пет минути "Миньор" обърна численото преимущество в полза на "Кикърс". Немците се настаниха в половината на "винкелите" и създадоха няколко опасни атаки. За щастие бившият национал на Македония - Мартин Митев се справи блестящо и опази вратата си суха. Секунди преди последния съдийски сигнал при контраатака за "Миньор", голмайсторът Иван Михалев асистира на Венцислав Календжиев, който излезе очи в очи с немския страж и с удар по земя, оформи крайния резултат на 3:0.
Преди мача "жълто-черните", които в срещата играха с резервния бял екип, бяха инкасирали само загуби от "Кикърс". Победата е първа в актива за "винкелите" срещу този съперник.
Два кръга преди края на първенството българите заемат предпоследното място във временното класиране и се борят да оцелеят за трета поредна година в Метролигата.
В предишния кръг "Миньор" завърши наравно 3:3 със скандинавския тим "Вайкингс" 1926. Тази неделя "Чуковете" гостува на другия немски тим в групата "Швабен" 1926. Мачът ще се изиграе от 2:00 часа следобяд на "Швабен център" на адрес: 201 Weiland Rd, Buffalo Grove 60089.
Ето какво каза треньорът на "Миньор" (Чикаго) след победата над "Кикърс" 1958:
"Условията за игра бяха много тежки, терена беше много лош, заради дъжда. Това ни попречи малко да покажем по-добре техническите си възможности. Въпреки това, момчетата играха много мъжки, стояха добре подредени и изполвахме прзните пространства, които ни се откриваха в противниковата половина. Много съм доволен от здравата битка и спечелването на ценни три точки в борбата ни за оцеляване в елита. Все пак ние сме единственият отбор в Метролигата, който не води организирани тренировки. Благодаря на спонсора на отбора Димитър Огнянов от "NAVIGATION ", който винаги стой зад нас и ни помага финасово. Благодаря и на ръководството на отбора в лицето на Николай Василев за оказаната подкрепа".
Същият ден в четвъртфинален мач от борбата за купата на Премиерлигата в отворената група "Бодрост" загуби с 3:1 от "Босна и Хрцеговина". Почетното попадение за "бодрите момчета" отбеляза Благой Вълчев.
Радостина Павлова
кореспондент на в. "България"


title: Вестник БЪЛГАРИЯ - вестникът на българите в САЩ

maintext:
Женски хор „Христина Морфова" навърши 80 години. Те се представиха с импозантен концерт в столичната зала „България" – блестящо до забележителен талант, фино до умерен феминизъм и изискано до елегантна аристократичност...!
В събитието, което беше под патронажа на кмета на София Йорданка Фандъкова, взеха участие и Детско-юношеска хорова студия „Български славей", бас-баритонът Йордан Владев, бас-баритонът Георги Петков и други. Не малко от хористките от „Христина Морфова" бяха болни, имаше и алергични реакции, но въпреки това, те бях блестящи, както винаги, никой от публиката не разбра за неразположението им, а изпълненията им трогнаха до сълзи!
Запознах се с тях преди има-няма 7-8 месеца. Хористките са жени, като всички останали, имат своите семейства, своя личен живот, своите професии, своите домове и забавления – малки и големи. Само че те въобще не са обикновени, защото правят всичко това като на инат, както писах преди време, да – на инат, не от скука, а от любов, любов към изкуството. „Да обичаш на инат", да пееш като на инат, въпреки всички трудности...!
Хористките от женски хор „Христина Морфова" не са едни отегчени от живота мадмоазели, затънали в разлагащия лукс на битието си, те не са и префърцунени мадами, които от нямане какво да правят – пеят, те не са и самоснобирали се жени, които си въобразяват най-невероятни невероятности.
Не, хористките от женски хор „Христина Морфова" са напълно нормални дами, които правят нещо наистина красиво ден след ден, месец след месец и година след година, и така вече 80 години...! Те съществуват заради изкуството, заради великата магия на песента, на пук на всичко и всички, които се съмняват в тях и в творчеството им!
И преди не можех да си го обясня, а и сега все още не мога, защо го правят...? Те не печелят от това, няма щат, за да си добър изпълнител, няма заплата, те пеят, защото искат да го правят, защото го могат, защото го обичат.
Изключително интересно е това, че тези дами пеят, някои от много години, напълно безплатно, а понякога дори се налага и да си доплащат, за да пътуват на турне, в или извън страната и въпреки това, те са готови да си платят в името на музиката, в името на една магия, магията на песента, магията на хоровото изкуство, което представя живота като песен!
Това са хористките от женски хор „Христина Морфова" – едни магьосници на песента, които са и забавни, и майки, и съпруги, и дами, и домакини, те са всичко и във всичкото това всичко намират време да бъдат и певици. Всяка събота те се събират на репетиции в Народно читалище "Д-р Петър Берон", всяка събота те „затварят" почивния ден, вместо да отидат на пикник, на екскурзия, или просто да спят до обяд...! Те жертват почти целия си почивен ден, за някои може би дори и единствен, в името на красотата на песента. Няма по-красиво нещо от пееща жена, тя е красива, защото твори, защото съществото й ликува, защото жената е песен, а песента е в женски род!
Заради това хористките заслужават славата, която имат, заради това са уважавани, заради това хорът е име, което е чест за всеки културен афиш!
Това е само един по-страничен поглед към изкуството на този хор. Да, сякаш всички знаем, че те пеят добре,виждаме и чуваме това, но зад него се крие личната съдба на всяка една дама, дали е болна, дали е щастлива, дали има семеен проблем, това на сцената не се вижда, на сцената те са женски хор „Христина Морфова", а ние искахме само да припомним, че те са и жени, и домакини, и майки и съпруги. Така не сваляме ореола им, напротив, така прочее, го допълваме! Защото хоровото изкуство е групово, но всяка група се състои от отделни личности, отделни хора, които имат своите лични съдби.
Повечето, които се интересуват от хоровото изкуство знаят, че именно това е първият български хор, донесъл на страната ни първа награда от международен хоров конкурс - 1965 г. - Ланголен (Великобритания). Нека да обърнем внимание на годината..., но да обърнем внимание и на мястото...! За онези години това е истинска революция, събитие, което вероятно е отекнало в културните среди на целия соцлагер.
Хор „Христина Морфова" е концертирал с успехи в Чехия, Словакия, Унгария, Германия, Холандия, Италия, Гърция, Израел, Македония, Румъния, Белгия, Австрия...!
Главен художествен ръководител е известният български диригент и педагог академик Емил Янев. Диригент е Таня Никлева. Това са хората на авансцената, които отдават силите и таланта си в името на съществуването на един хор във времена, когато пошлият и вулгарен меркантилизъм са превзели ежедневието ни. Заради това тези дами и господа заслужават поклон, дълбок поклон за това, което правят, защото го правят алтруистично и го правят красиво...!
Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


title: "Левски" (Чикаго) разгроми конкурент и стана шампион

maintext:
"Левски" (Чикаго) разгроми с 6:0 единия от двата си основни конкуренти за титлата "ДиПол" и стана за трети пореден път шампион в "бялата" дивизия за над 30-годишни в Премиер Сокър Лийг. Два гола за "Левски" вкара "синята" девятка Васил Чирпанлиев, а по веднъж се разписаха бившият играч на "Партизан" - Владимир Вукйелович, бившият футболист на "Черно море" - Танко Дяков, националът на САЩ по футзал - Бато Радонич и бившият играч на "Хайдук" (Кула) - Душан Обрадович. С тази победа "сините" оглавиха крайното класиране с 37 точки и най-добра голова разлика, пред румънския тим "Оасу" с 36 точки и "ДиПол" с 33.
"Още със създаването на отбора по случай 100-годишнината си давахме сметка, че името задължава и винаги ще имаме високи цели. Сравнително трудно стигнахме до върха, но още по-трудно ни е да се задържим, защото всеки следващ сезон отборите се подсилват и играят много настървено срещу нас. Не е тайна, че българската футболна общност в Чикаго има най-големи традиции при над 30-годишните. Ние събираме най-добрите футболисти в тази възрастова група, повечето от които са играли професинален футбол и това ни помага да определяме нивото на лигата, а от тази година и на цял Илинойс, защото спечелихме щатската купа. Хиляди благодарности на основния спонсор Димитър Огнянов и на всички останали за безрезервната подкрепа за "синията" идея. Радваме се на титлата и продължаваме борбата в турнира за купата", коментира организаторът на "Левски" (Чикаго) - Николай Василев.
Радостина Павлова
кореспондент на в. "България"


title: Феноменален сезон за "Балкан"

maintext:
Поредният футболен сезон в Премиер Сокър Лийг е вече история. Най-старият български клуб "Балкан" направи феноменално представяне, завършвайки сезона с 13 победи, 4 равни мача и без нито една загуба. Постижение, което се случва за първи път в 15-годишната история на клуба. Безспорно най-голяма заслуга за страхотния сезон има играещият треньор Николай Димитров.
В последния си мач от първенството в "бялата" дивизия при над 30-годишните "Балкан" завърши наравно 1:1 с основния си конкурент за титлата "Торино". Голът за българите отбеляза бившият професионален футболист Росен Каптиев. В началото на втората част, той засече с глава центриране от дясно на Костадин Шилев и изравни резултата. В края на първото полувреме перуанците вкараха от пряк свободен удар.
Българите се разминаха на косъм от спечелването на първа титла в историята на клуба. Първите два тима завършиха с по 43 точки, но перуанците вдигнаха трофея с четири гола повече.
Надеждата за отличие остава в борбата за купата на лигата, която стартира тази събота. На Олимпик парк в Шамбург (игрище номер 3) от 4:30 часа следобяд "Балкан" играе в четвъртфинален мач с "Висла" 1927.
Николай Василев
спортен кореспондент на в. "България"


title: Празнична вечер в българския православен храм " Св. Иван Рилски

maintext:
В топлата съботна вечер на есенния октомври в българския православен храм в Чикаго се събраха много наши сънародници. Те дойдоха да уважат тържеството, организирано от настоятелството на храма по случай храмовия празник на 19 октомври. На самия ден бе отслужена празнична литургия от свещеника.
Знаещи да се веселят, българите напълниха салона с желание за много веселба и танци. Прекрасните музиканти от Дует Минкови, Зоя и Жоро, не ги оставиха да чакат и бързо вдигнаха градуса на настроението в залата. След молитва, кратко слово и приветствие за добре дошли, свещеникът на храма освети храната за празничната вечеря и пожела весел празник.
Да уважат храмовия празник, носещ името на най-големия български светец Св. Иван Рилски, наречен Чудотвореца, бяха дошли със семействата си двамата консули и служителите на българското консулство в Чикаго. С ритуал и топла погача бе уважено първото идване в българския храм на новоназначения генерален консул г-н Иван Анчев. Под звуците на български кавал хубавата танцьорка Цвета от ансамбъла за народни танци в Чикаго "ХОРО " обиколи залата със запалена свещичка на погачата и се спря пред масата на генералния консул. Поднесе му я с поклон, така както българите са посрещали знатни гости. Традиция, запазила се от векове, подчертаваща силния дух и култура на българите по света.
Българският православен храм "Св. Иван Рилски -Чудотворец" от самото си начало на създаване се утвърждава като религиозен и културен център на българите зад океана. Под неговия покрив именно професионалните танцьори от Сливен Ирина и Тодор Гочеви създават този прекрасен ансамбъл за народни български хора. Тръгнали плахо, с няколко момичета в началото, днес ансамбълът се гордее с постиженията си. Десетки награди, престижни участия и най-вече, голям състав от момчета и момичета с желание за игра. Показаха го и в събота на храмовия празник. Пъстрите им български носии грееха с цветовете си, а играта им повдигна градуса на настроение в залата. Правото хоро изправи на крака българите и много скоро залата отесня. Хванати за ръце, те направиха един огромен кръг около масите, играеха от сърце и душа, така, както биха играли и у дома. Имаше и надиграване, което си оспорваха няколко наши сънародници. Бутилката хубаво червено вино с китка здравец спечелиха Стоичко от София и кръшната Валентина от Гоце Делчев.
До късно танцуваха и се веселиха гостите на храмовия празник. Богата празнична вечеря бяха подготвили Таня и Кольо. Петричките готвачи на храма за пореден път изненадаха с майстворството си и заслужено приеха похвалите за вкусния курбан, скарата, салатите и най-вече за майсторски приготвената риба.
Получи се една хубава празнична вечер. За пореден път българите показахме, че умеем да се веселим и празнуваме.
Добри Карабонев
кореспондент на в. "България"


title: Българи стартират платформа за покупко-продажба на самолетни билети и почивки

maintext:
Вече има начин да стигнете у дома за Коледа, дори всички полети да са изкупени или да не можете да си позволите билетите на празничните им цени. Ако пък работодателят ви изненада неприятно, че ще трябва да сте на линия покрай Коледа, може лесно и безрисково да си върнете частично или изцяло парите за билети чрез платформата на SpareFare.net.
На 15ти октомври трима българи, живеещи в Лондон, стартираха сайт за продажба на самолетни билети и почивки, които не могат да бъдат ползвани от собствениците им. Вече има десетки публикувани пътувания от хора, чиито планове са се променили, откакто са си купили самолетните билети. Голям брой полети са от и до България. Вместо да губят парите си, клиентите на SpareFare могат да продадат билетите си на платформата и да си върнат частично или изцяло средствата, платени за полетите. Съответно, купувачите ще имат достъп до билети, предлагани на цена, която е по-ниска от цената на авиокомпанията – сделка, от която печелят и продавача, и купувача. Много хора все още считат, че всички билети са лични и не могат да се трансферират на някой друг, ако титулярът не може да пътува. Реалността е, че вече повечето ниско тарифни компании предлагат тази услуга официално чрез техните сайтове, а някои редовни компании правят „изключения" от правилата си след като им се обадиш и им кажеш, че не можеш да пътуваш поради извинителни причини.
Платформата на SpareFare.net среща продавачите на тези нежелани самолетни билети и почивки с купувачи, търсещи по-евтино пътуване. Сайтът улеснява тази среща и я прави безрискова, като играе ролята на посредник:
1) Процесът започва, като купувачът предлага цена на продавача. Последният може да я приеме или да предложи алтернативна цена. Този процес съобразява цената на продаваните билети с моментната цена на билета на сайта на авиокомпанията и осигурява най-добрата цена за сключване на сделка.
2) Продавачът не заплаща за промените преди купувачът да прати парите до SpareFare.
3) Купувачът потвърждава успешното получаване на билета и неговите детайли. После се изчаква полетът да излети, преди парите да се прехвърлят на продавача. Причината е, че обикновено продавачът има достъп до системата за промяна на името дори и след продажбата. Тъй като продавачът е инвестирал вече, плащайки за промяната на имената, той няма интерес да ги продава пак, защото ще загуби парите, които SpareFare държи.
4) Всичко това е без никаквa комисионна за SpareFare. Вече може по-спокойно, от рано да се купуват билетите за Коледа, Великден и лятото, тъй като дори да не могат да бъдат използвани от титуляра, той има възможност за частична възвращаемост (при късметлии може дори и печалба, ако цената се покачи значително след покупката).
На страницата за авиолинии на SpareFare.net може да видите информация за 40 авиокомпании, предлагащи смяна на име. Някои от тях, които летят в и от Северна Америка, са:
Aer Lingus
Jet2
Air Canada
Norwegian
Eurowings
Scandinavian (SAS)
Finnair
Sun Country
Frontier
Thomas Cook
Hawaiian
Thomson Airways
InterJet
TUIfly
Jet Blue
Vivaaerobus
Сайтът все още е само на английски, но скоро ще има български, а след това и други езици. Чрез формата за връзка на SpareFare.net се приемат въпроси на български за улесняване на ползването до пускането на версията на български език.
Георги Ставрев
Галена Динева
Здравко Илиев


title: Традиция, силна като живота...

maintext:
Случват ли се и днес добри чудеса в нашето забързано, хаотично време? Да, колкото и да е странно. Такова е чудото и с Великотърновското аязмо, станало факт по Велики пости през 1996 г. Тогава подът в ателието на Стоян Недев-Зографа на улица „Никола Пиколо, точно под катедралния храм „Рождество Богородично", се пропуква с гръм като при земетресение. Избликва вода, оказала се впоследствие, след лабораторни изследвания, лековита. Тя помага при очни и кожни заболявания, гастрити и колити, при гинекологични проблеми, алергии, анемии. Но що е то „аязмо"? В интернет за него е отбелязано: „От гръцки: αγίασμα – осветен, е водоизточник, който се намира край свещен за християнството обект - храм, манастир - в последния случай може и да е в неговите рамки. В зависимост от водоизточника може да бъде оформен като чешма, басейн и т.н." Тук, в старопрестолния град, то е чешма с мраморна плоча, на която свети Георги на кон убива змея. Има и надпис: „Свети Георги Победоносниче, моли Христа, Бог да спаси благочестивия български народ и да ни дари здраве, мир и благоденствие! Амин!" В съседното помещение е параклисът на светеца, а самото аязмо е осветено на неговия църковен именен празник. От тогава славата му се носи из цялата страна, от различни нейни краища идват вярващи люде за целебна вода. Не са малко и случаите на оздравелите, които твърдят, че им е помогнала светената вода. Тя е безплатна, дарявана всекиму, който желае да се възползва от качествата й с добра християнска вяра. Пред портите на аязмото всеки ден кацат ята гълъби, а панорамната гледка към историческите хълмове Царевец и Трапезица прави мястото още по-изконно българско...
А самият Стоян Недев? Защо го наричат „Зографа"? Ами защото си е такъв – иконописец. Завършил е изобразително изкуство във Великотърновския университет „Св. св. Кирил и Методий", има пет самостоятелни изложби в чужбина. Работил е като художник-реставратор, изписвал, изписва и сега по икони ликовете на всякакви светци. В деня на чудото с „раждането" на аязмото също зографисвал – довършвал икона на свети Георги. Иначе, дните се нижат като безкрайна броеница. Спират коли, хора идват и си отиват, обнадеждени с блага дума от Зографа. Важна е вярата в самото изцеление и в помощта на светеца. Може някому, в света на модерната медицина, това да изглежда странно. Може би, но не и за страдащия. Такива оазиси на изцелението у нас има в редица манастири: в Рилския, Троянския, Бачковския. В монашески обители из Софийско, Пловдивско, Видинско. В Поморийския манастир и т.н. Славата за лечебната им сила е съпроводена с добри, убедителни примери, а повечето люде са бедни. Затова са още по-ценни жълтите стотинки, дарявани на обителта. Така и тук, във Велико Търново. Дверите на аязмото са отворени за всеки, бил той християнин, или иноверец. Да си налее вода и запали свещица пред лика на светията – патрон на аязмото. Да промълви смирено „Господи помози" и... всеки по пътя си. Така е било по българските земи от езически времена, а и днес традицията на целебните извори е все така силна. Символ на тази традиция е и Стоян Недев-Зографа. И пример как трябва да се отнасяме към ближния, бил той познат, или не. Неведома е ориста, с която идваме на белия свят. Но всеки от нас иска да бъде запомнен с добро. Част от него се крие и в глътка изворна вода от аязмото „Свети Георги" – Велико Търново...
Георги Н. Николов
за в. "България"


title: Българска загадка на „Титаник" намира разрешение след 104 години

maintext:
През годините много усилено се говореше за това, че в оркестъра на „Титаник" е свирил и българин. Сред митовете и градските легенди се носеше и мълвата, че някакъв софийски музикант бил харесан от диригента на оркестъра Уолъс Хартли и той го взел на борда на кораба, или пък нашенецът, по някакви, неизвестни причини, пропуснал да се качи и така се спасил от сигурна гибел в океана.
Всъщност, яснота в историята внесе едва наскоро внукът на въпросния български музикант Христо Серафимов – Славчо Серафимов, с когото успяхме да се срещнем в родната му Сапарева Баня.
Оказва се, че Христо е бил виртуоз на кларинета, самоук музикант в оркестъра на Гвардейския на Негово величество полк. Серафимов се надсвирвал с диригента на оркестъра на кораба, по всяка вероятност – в градското казино в София, днес – Софийска градска художествена галерия. Христо успял да надсвири чужденеца и онзи му дал билет за „Титаник". Христо обаче е военен музикант в оркестъра и не го пускат от войската, което и спасява живота му, за да не потъне с „Титаник". Две години по-късно, след много условности и перипетии, той все пак се освобождава от армията, уволнява се от оркестъра и заминава за САЩ.
Тук обаче липсва нещо. Едва ли Уоръс Хартли е носил в джоба си билети за „Титаник"! Та това все пак е бил най-модерният за времето си кораб, едва ли някой ще даде, било то и да диригента на оркестъра, билети, които той да раздава на ляво и на дясно, по своя воля, просто не звучи много правдоподобно, но все пак, това е информацията, която имат роднините на Христо Серафимов, по всяка вероятност от самия него!
Тази история много силно прилича на историята на Стойо Крушкин, който е много близък приятел и колега на Христо, с когото по-късно двамата наистина заедно заминават за Америка.
Историята на Стойо Крушкин и „Титаник" беше описана във вестник „България" преди време. Семейното предание твърди, че Стойо е трябвало да пътува на "Титаник". Той заминава с влак до град Шербург, където е трябвало да се качи на знаменития кораб. Случва се обаче така, че влакът закъснява и той пропуска да се качи на кораба. Връщането му отнема известно време, защото не е подготвен за него. През това време обаче "Титаник" потъва в океана и съпругата на Стойо, Николица, прави молебен за заупокой в София, защото е убедена, че Стойо е загинал. Изненадата й е голяма, когато той се завръща жив и здрав.
Изследовател на пътуването на „Титаник" се обърна преди време към нас с писмо, в което пише: "...Имам информация, където пише име - С. Крушкин, дата, кога е бил на кораба...прочетох, че Стою Крушкин е трябвало да пътува с "Титаник" от пристанище Шербург-Франция. Ползвал съм енциклопедии, и още много форуми, статии и данни от книги и документални филми. В един от списъците във форум за "Титаник" и списъците на архиви от Ловешко и Троянско се споменава и Стою Крушкин, който е бил музикант на кораба и се качва от Шербург...". Данните обаче не са точни, защото историята наистина е доста по-различна.
Всъщност, предложение, придружено с билет за „Титаник" вероятно наистина е било отправено към Христо Серафимов. Христо не може да замине и съществува голяма вероятност той да е предложил билета, ако наистина е имал такъв, на своя най-добър приятел и колега Стойо, от където и идва историята за неговото „несполучливо пътуване" на „Титаник".
Справка във Централния военен архив във Велико Търново ни сочи, че Стойо, който също е военен музикант, през януари 1911 г. за добро поведение и усърдие към музикантското изкуство е произведен в чин вахмистър. След това не се споменава да е освобождаван от армията, но веднага след горната информация в справката е посочено, че „...съгласно Височайша заповед № 123/1913 г. по Действащата армия му се зачита двойно изслужено време от деня на мобилизацията 17 септември 1912 г. до деня на сключването на мира 28 юли 1913 г. /Заповед по полка № 125& 16/8 август 1913 г./.
Ако предположим, че той е ангажиран с войската повторно, едва при мобилизацията на 17 септември 1912 г., то вероятно той е бил свободен към април 1912 г., когато именно пътува „Титаник". Това дава основание да се предположи, че той е бил в състояние да приеме билет, който евентуално Христо Серафимов е спечелил при надсвирване с Уолъс Хартли в София.
По-нататък в справката от военния архив се казва, че едва през август 1913 г. Стойо се освобождава от армията и от оркестъра като военен музикант и тогава чак стигаме до заминаването му заедно с Христо Серафимов за Америка. Това се случва чак на 23 септември същата 1913 г., от пристанището в Ротердам, с кораба „Ураниум" към Ню Йорк, където пристигат на 6 октомври. Данните са от сайта libertyellisfoundation.org.
Енциклопедия "Титаника" пък ни дава допълнителна информация за оркестъра на легендарния кораб. Там са отбелязани осем музиканти, които са изписани с имената им и с номерата на билетите им. Всички те са се качили на кораба още в Саутхямптън и всички са били настанени във втора класа, което е достатъчно документално доказателство, че български музикант на „Титаник" не е имало!
Историите на Христо Серафимов и Стойо Крушкин обаче са твърде достоверни, защото няма как две фамилии да си измислят независимо една от друга една такава зловеща игра със съдбата на двама души!
Венцислав Жеков
кореспондент на вестник „България" в София


maintext:
Биографична справка:
Митрополит Антоний е Западно- и Средноевропейски митрополит. Роден е на 17 януари 1978 г. в Стара Загора. Завършва Пловдивската духовна семинария „Св. Св. Кирил и Методий" и Богословския факултет на Софийския университет „Св. Климент Охридски". Подстриган е за монах в Клисурския манастир на 5 август 2002 г. Ръкоположен е за йеродякон на 18 октомври 2002 г. и за йеромонах на 17 януари 2003 г. от Видинския митрополит Дометиан. След това е ефимерий и преподавател в Пловдивската духовна семинария, под ръководството на ректора Адрианополския епископ Евлогий. По негово предложение на 21 ноември 2006 г. е отличен с офикията архимандрит от Русенския митрополит Неофит, днес – български патриарх. По искане на митрополит Николай от 1 май 2007 г. е назначен за протосингел на Пловдивска митрополия.
Отново по предложение на митрополит Николай, на 23 март 2008 г. е хиротонисан за епископ в пловдивския храм „Св. Марина" и е назначен за викарий, като е изпратен на служение в гр. Смолян.
От юни 2010 г. е назначен за викарий на Западно- и Средноевропейския митрополит Симеон, който пост запазва и при управляващия епархията Великотърновски митрополит Григорий, след приемането на оставката на митрополит Симеон през юни 2013 г.
На 27 октомври 2013 г. е избран за каноничен митрополит на Западно- и Средоевропейската епархия на Българската православна църква.
Митрополит Антоний беше любезен да отговори на въпросите ни за читателите на вестник „България" и да сподели своите виждания за живота, вярата и Църквата:
- Ваше Високопреосвещенство, Вие сте митрополит на епархия извън пределите на България, какви са правомощията Ви извън страната, какво може един български митрополит извън своята родина?
- Моите правомощия са същите като на един митрополит, който е в рамките на България, с изключение на това, че посещенията и пътуванията са с по-висок интензитет. Имам много срещи с представители на различни и християнски и нехристиянски деноминации, дипломати и други. Освен всичко това, което е записано в Устава на БПЦ за епархийския архиерей, за това да се грижи за духовния живот в епархията и да администрира, както и да има поглед върху стопанската част на епархията, в случая става дума и за чисто дипломатически контакти, които имаме зад граница.
- Каква е ролята на един задграничен митрополит за обединението на българите извън България, как можете да работите и да помогнете в тази посока?
- Според мен тази роля е водеща, защото в Западна и Централна Европа живеят над 1,5 млн. българи, така че храмовете, където служим са духовни средища, където на големи празници, а и не само на големите празници, нашите сънародници могат не само да се помолят, но и да споделят мисли за живота и да намерят подкрепа в Господа и в чисто човешки аспект. Предполагам така е навсякъде по света, където има българи и български храмове.
- Българската православна църква има само две задгранични епархии, поверената на Вас и тази за САЩ, Канада и Австралия. Мислите ли, че митрополиите, които имаме извън граница са достатъчни и трябва ли да има още, предвид огромния брой българи извън родината, както в Европа, така и в Северна Америка, например?
- В Испания например, живеят много българи и тя е част от Западно- и Средноевропейската ни епархия, така че там имаме трима свещеници, навсякъде българските свещеници извън България се грижат за духовния живот и винаги, там където има или се появи желание от българската общност да имат свой свещеник, ние изпращаме, стига това искане да бъде трайно.
- Тоест, към днешна дата не се предвижда увеличаване на броя на задграничните ни митрополии...?
- Не, не се предвижда такова нещо.
- Благодаря Ви за отделеното време и внимание, Ваше Високопреосвещнство, от името на нашите читатели Ви пожелавам успех, здраве, както и сили за отговорното Ви служение пред Бога и пред България!
- Благодаря Ви!
Венцислав Жеков
кореспондент на в. "България" в София
Снимка: Атанас Димитров-АтаДим.


title: Откриха Corso Ателие за Десерти

maintext:
Столицата ни може да се похвали с още една специално място за изискани десерти и солени печива – точно срещу Руската църква. Не се нарича сладкарница, а ателие за десерти. Връзката между изящното изкуство и финото сладкарство в Corso Ателие за Десерти беше и повод на официалното откриване да присъстват много хора на изкуството, някои от които активно се включиха в изработването на сладки арт творби.
Шеф Тодоров, който оглавява кухнята на ресторант La Casa, е шеф готвач и на Corso, а сладката му половинка Виктория ръководи екипа от майстор сладкари, с който заедно творят вкусните домашни десерти на Corso Улица. През април тази година шеф Тодоров спечели престижната награда Готвач на България на Националната кулинарна купа в Пловдив – най-голямото кулинарно състезание, организирано от Българска асоциация на професионалните готвачи.
В Corso Ателие за Десерти може да се насладите на сладки творби като малиново пети гато(мус от малини, малинов крем с лайм, сиропирана бишкота с малини и кирш), торта с млечен шоколад и кестени (мус от млечен шоколад, мармалад от ананас, хрупкава основа с лешници и фюлетин, кейк от кестени) или екзотичен тарт (ганаш от маракуя, крем от лайм, карамелизирани екзотични плодове, кокосова бисквита), сред много други.


title: В неделя Андре Токeв става ловец на храна

maintext:
Шеф Андре Токев и забавния участник във вория сезон на Master Chef България Събин Ранков ще се впуснат в първото си приключение за предаването „Ловци на храна” тази неделя, 23 октомври, от 12:30 часа по bTV. Двамата кулинарни авантюристи ще започнат търсенето на специфични месни деликатеси, технологии за производство и начини за приготвяне на всекидневни ястия от Бургас.
Но кулинарните им приключения няма да минат и без гафове, смях и нови приятелства. Колоритният Събин, с песен на уста, ще научи как се отглежда и обработва ориз в село Пищигово, област Пазарджик. След това шеф Токев ще заведе помощника си в Бургаските солници, за да му покаже цветето на солта - възможно най-качествената българска сол.
По-късно Андре Токев ще лови риба за първи път в Ченгене скеле. Китното рибарско селище се намира близо до Бургас и е обявено за защитена местност с цел опазване на естествени местообитания на защитени и редки видове птици. Готвачите ще бъдат впечатлени не само от красотата на Странджа, достигаща морския бряг, но и от занаятчийските традиции на местните, поради които самите хора са обявени за културно наследство. Рибарите изработват сами лодките, мрежите и всички необходими такъми, произвеждат мед и готвят фантастично.
Насред красивите канали на Ченгене скеле Андре ще се запознае с ресторантьора Петьо, който ще го посвети в тайната на приготвянето на автентичната рибена чорба и традиционните миди с ориз по бургаски. През това време Събин ще се заеме с организацията на риболовна екскурзия, в която професионалният готвач, под вещите инструкции на Шопа Сталин, ще усети тръпката да хване сам продуктите, с които ще готви. А за да бъде интересно и за домакините шеф Токев ще предложи различна рецепта с почти същите съставки – ароматна леща с филе от чернокоп, зарган, сулка и барбун, гарнирана с печен часън и саликорния.


authors: От Людмил Хайдутов

title: Култура на водния лук - първа част

maintext:
Всички знаем, че лукът мирише силно, че е лют и че ни разплаква. Всяко от тези качества растението е развило в течение на еволюцията, за да се предпазва от тревопасните животни. Но едно от тях (по-скоро всеядно, отколкото тревопасно) не само че не се трогнало от биохимичните усилия на лука, но дори се пристрастило към тях. Естествено става дума за нашите, човешки, особи.
Смята се, че лукът Allium cepa e сред първите култивирани растения. Египтяни, месопотамци, древни елини и римляни са го яли и готвили редовно и е напълно възможно по нашите места да е дошъл още с първите земеделци. Със сигурност кромидът е бил познат на траките, защото можем да го видим на куполния стенопис на Казанлъшката гробница. И то не какъв да е кромид, ами червен.
Ако оставим настрана съмненията, че изографисаните форми са плодове на нар, логичното заключение е, че червеният воден лук е на наша територия вече най-малко 2300 години. Той се различава от обикновения лук както по високото водно съдържание, по-сочните вътрешни люспи, така и заради забележимо по-сладкия си вкус. Предполагаемата хилядолетна българска история на водния лук е добро обяснение защо в страната ни растат поне четири локални разновидности, които ясно се различават по форма, вкус и мирис.
Населените места, в които жителите се гордеят с водния лук като част от културата им и се идентифицират с него, са Баничан, Белица, Реселец и Пещерна. Общото между тях е начинът, по който се отглежда тази стара култура. През есента или напролет нагъсто се насяват лучените семена, които са черни и ъгловати като въгленчета. От тях пораства тучната зелена полянка на разсада, който през април или май вече прилича на бейби пресен лук. Тогава се изважда, листата и коренчетата се подкъсяват и младите растения се засаждат на редове в лехи. Следват дълги дни на поливане докъм август-септември, когато вече стърчащите над земята глави се събират заедно със сухите листа и се сплитат в така познатите от етномеханите плитки. Освен че е наистина красиво, това осигурява добър проветрив начин за съхраняване на луковиците. Те и без това не са от най-трайните, заради високото водно съдържание и рядко през март някой може да се радва на добър воден лук от миналогодишната реколта. Тогава едрите прораснали глави се садят настрана, така че в през лятото да цъфнат с ефектните си сферични съцветия и да дадат семената за следващата година. Забележително е, че навсякъде всичко това се прави на ръка, най-много някое тракторче или конче да изоре мястото.
Зрели семена от лук
Макар годишният цикъл на растението, около което се върти животът, в четирите места да съвпада, всяко от тях има своите стари и нови лучени истории. За тях ще разкажа в четрите части на тази поредица. Започваме с
Баничан
Когато отидете в селото, което е точно преди Гоце Делчев откъм София и попитате за лук, много е възможно да ви дадат чесън, защото в Баничан го наричат така. Не че ще съжалявате, защото местният сорт е сладък и с мек аромат, но все пак сте дошли за лук, така де, за кромид на баничански.
Селото не е голямо, я има 600 души, я не. Но пък си има 5 църкви (и една в строеж), два минерални извора и 12 щъркелови гнезда. Всичко това се вижда на картата на землището на Баничан, бродирана в продължение на шест месеца от Румяна Джибова и Таня Качарова от читалище „Изгрев - 1930“ с шевици, които са научили от ръкавите на ризите на селските носии.
Румяна Джибова пред везаната карта на Баничан
Сред пъстрите плетеници са изобразени и местата на нивите с кромид, току до реката. Все пак е воден лук и си иска доста поливане. Как става това се вижда на място – мрежа от вади опасва всяко малко парче земя, а водата идва директно от канала, изкопан някога на ръка от местните хора. Румяна обяснява как контролира потока на водата, като откопава с мотиката и отваря всяка леха. Градината е подредена и изплевена, че дори и цветя има, и то не случайно. Руми ги нарича с местните имена левадарка и фунда (латинските са Gomphrena и Tagetes) и разказва как от малка знае, че те и босилекът помагат на културните растения около тях.
Центърът на градината е оставен за кромида. В добрите години той е едър, направо огромен, виолетово-червен или пък оранжево-кафяв. Тук-таме има и по някоя чисто бяла глава – тя не е за кухнята, а се пази за лек. То не че и другият не лекува, ама сокът от белия помагал много за възпаление на ушите.
Иначе кромидът си е за ядене – сладък, с леко загатната лютивина и с точната по сила миризма. Какъвто е едър, лесно се реже и се слага във всякакви манджи – особено в тези с боб и месо. Но най му се обръща внимание в огледната баница. Останало от едно време, когато се носело на преговорите с бъдещите сватове, това богато печиво се прави с масло, яйца, сирене и добро количество задушен кромид.
В Баничан всяка къща гледа кромид, първо за себе си, а ако е в повече, и на крайпътните сергии до селото може да се изкара. И винаги има кой да го купи – в района го знаят и го търсят. Иначе истински голям пазар няма – дори и регистрираните земеделски производители от селото го отглеждат в малки количества.


title: Гастрономически фестивал Премиер: семинарите

maintext:
Шеф Марк Вака завършва професионалното си кулинарно образование в Париж. Кариерата му включва стажове в ресторанти от световна класа в Париж и Лондон. По-късно шеф Вака разширява своите професионални хоризонти в престижни ресторанти в Мароко, Австралия и Нова Зеландия и получава много отличия и награди, а през 2000 става учител по гастрономия в Института TAFE в Аделаида, където преподава две години, преди да реши да се върне отново в кухнята. Открива собствен ресторант в Понтарлие, Франция, а през 2012 шеф Марк Вака става част от екипа на шеф-инструкторите в Le Cordon Bleu.
За да стане добър шеф-готвач човек трябва да има страст към готвенето. Също така трябва да е любознателен към всичко, широко скроен и всеотдаен, казва шеф Вака. Съветът ми към изграждащите се професионалисти в кухнята е да бъдат целеустремени, трудолюбиви и решителни. Желанието ми е да разкрия пред българските готвачи максимален брой кулинарни техники през трите дни на семинара. Фокусът ми ще бъде върху френските фини изработки, които преподаваме в Le Cordon Bleu в Париж, като задължително ще включа техники за печене, рязане на зеленчуци, сосове, маринати, су вид и други.
Ако трябва да изброя пет правила, които винаги следвам в кухнята, това са: безупречна чистота, перфектна организация, респект към продуктите, респект към клиентите и, разбира се, максимално удоволствие от добре свършената работа!
Пълната информация за семинара на Марк Вака в Банско ще намерите тук.


title: България става европейски център за производство на продукти от пекинска патица

maintext:
Официалният старт на дейността на Maple Leaf Farms Europeбе даден на 6 октомври в резиденцията на посланика на САЩ в България. Н. Пр. посланик Ерик Рубин приветства избора на компанията да се позиционира именно в България, като подчерта традициите на нашата страна в производството и наличието на правилната комбинация от естествени ресурси за отглеждане на висококачествени земеделски продукти, в пълен синхрон с европейските изисквания.
„За европейското си производство използваме изцяло местни ресурси, работим с местни партньори в България и с ферми тук в България, защото за нас е от изключително значение продуктът ни да бъде разпознаваем като европейски, да отговаря напълно на вкусовите изисквания и законовите изисквания в тази част на света, но и да ползва нашия близо 60-годишен опит в производството на тези продукти“ – сподели Ерик Есиг, управител на Maple Leaf Farms Europeи вицепрезидент на Maple Leaf Farms в САЩ, и допълни: „Maple Leaf Farms е семейна компания, която въпреки разрастването си, се стреми да запази основните си ценности: семейството, обществото и хуманното и здравословно производство на продукти, които нашите семейства консумират“.
Пекинската патица е стара китайска порода с ценни месодайни качества, която широко се отглежда в Щатите.
Специален акцент по време на събитието беше изисканото меню приготвено от българското патешко месо, произведено от Maple Leaf Farms Europe. За тази цел бяха поканени двама известни топ готвачи от САЩ. Шеф Дейл Милър е един от едва 68 сертифицирани Мастър Шеф професионалисти в САЩ и има водеща роля в развитието на редица емблематични ресторанти в Ню Йорк, например Jack's Oyster House, The Inn at Erlowest и Sperry's. Шеф Милър е носител на множество отличия и е пожизнен член на елитното шеф-общество Golden Toque – най-високото признание, което професионален готвач в САЩ може да получи.
Шеф Рик Орландо е известен шеф готвач, лектор, автор и телевизионна звезда в САЩ с редица отличия за професионалните си умения. Той управлява дейността на два ресторанта в Ню Йорк, носители на множество награди: New World Home Cooking Co., познат като кулинарна забележителност в HudsonValleyвече 22 години и New World Bistro Bar, редовно награждаван като Най-добър ресторант в региона за своята висококласна и здравословна кухня.
Шеф Орландо подчерта, че в работата си е изключително чувствителен по отношение на продуктите – държи винаги да работи с чисто, хуманно и устойчиво отглеждани висококачествени продукти и точно по тази причина вече над 20 години работи с патешкото месо на MapleLeafFarms.
Двамата шеф-готвачи предложиха на гостите фини, вкусни и майсторски приготвени хапки от патешко като патешки кюфтенца по шведски, патешко карпачо, кростини с черен пипер, пармезан и трюфелово масло, капучино от патешко и горски гъби, с есенция от кайсиево бренди и други забележителни ястия. Менюто включваше дори десерт - пай с мляно патешко месо.


title: Готвим бъдещето с GastronomiX 2016

maintext:
Талантливите и амбициозни шеф-готвачи в България години наред използват всеки възможен случай, за да пътуват и да се учат от онези свои колеги в Западна Европа, Скандинавия, Щатите и Азия, които създават и определят тенденциите във висшата кухня. Всеки значим кулинарен форум, където може на живо да се вдъхновят от най-добрите, е огромен тласък напред за родната висша кулинария и ресторантьорство.
За готвачите и ресторантьорите у нас обаче е важно да имат шанс, без да пътуват надалеч, без да отсъстват за дълго и без да влагат сериозни средства, да видят и попият на живо постиженията и идеите на свои колеги, българи и чужденци, чиито имена са символ на креативност, солиден опит и градивна кулинарна философия.