title: Кратко меню за Бъдни вечер

maintext:
6.
Пълнени чушки с ориз и песто на фурна
Ето едно ястие, което е чудесно сливане на две от най-добрите кухни в Европа - италианската и българската, и със сигурност ще се хареса на повечето от вас, особено на вегетарианците, които често копнеят за по-разнообразни вкусове.


description: Съчетаването на качествата на два десерта не може да даде нищо повече от чиста радост. Ваш ред е да я доставите.

title: Шоколадов брауни-чийзкейк

maintext:
1. Правоъгълна тавичка с рамери 20х30 см или кръгла с диаметър 26 см се покрива с хартия за печене, която се намазва с тънък слой масло.
2. Маслото се стопява с шоколада на водна баня.
3. 3 от яйцата се разбиват леко с кафявата захар, добавят се бадемите и брашното, като се разбъркват с тел. Постепенно се прибавя шоколадовата смес. Всичко се сипва в тавичката.
4. Кремсиренето се разбива с пудрата захар, яйцето и ванилената захар. Бялата смес се капва с лъжица на 5-6 места върху шоколадовата смес. С помощта на шпатула повърхността се минава на зиг-заг, за да се смесят частично бялата и шоколадовата част.
5. Сладкишът се пече в загрята фурна на 190° С около 30 мин.

fasttext_language: bg


description: Да не беше мариноването, тази рецепта щеше да бъде една от най бързите за приготвяне в МЕНЮ, Но красивият цвят и интригуващият вкус на белтъка абсолютно заслужават да отложите удоволствието с 12 часа.

title: Mариновани яйца с пушена сьомга

maintext:
Смесват се оцетът, захарта, водата, цвеклото, чесънът, дафиновият лист, черният пипер. Разбъркват се, докато се разтвори захарта. Слагат се яйцата, притискат се с тежест за да не изплуват отгоре и се оставят на хладно за 12 часа.
Яйцата се подсушават и се срязват на половини. Отстраняват се жълтъците и се стриват заедно с майонезата, сметаната и горчицата. Подправя се със сол, пипер, копър. Сместа се шприцова в яйцата и отгоре се слага по парченце сьомга и клонче копър.


description: Тази рецепта от Кордоба в испанската провинция Андалусия използва една много подценявана част от говеждото - опашката е с нежно месо и има голямо количество колаген, който придава плътна и гладка текстура на ястието.

title: Волска опашка в червено вино

maintext:
Чугунен съд се загрява на умерен огън. Слага се зехтинът и парчетата месо. Разбъркват се, докато се зачервят от всички страни. Изваждат се.
Връща се месото, разбърка се, сипват се конякът и виното и ястието се фламбира. Ястието се вари, докато течността се редуцира наполовина. Добавят се розмаринът и бульонът. Ястието се затваря с капак и се слага в загрята фурна на 160°С за 3 часа или се оставя на котлона да къкри. Ако сосът е много рядък, може да се запече, за да се редуцира, накрая без капак.


description: В Сърбия "двойка кебабчета" не означава нищо - бройката в порцията ćevapčići трябва да е кратна на 5. Но дори и тогава изпечените на скара лакомства може да малеят в очите на верните им почитатели.

title: Сръбски кебапчета

maintext:
Всички продукти се омесват много добре, докато се оформи пластична еднородна маса. На ръка се меси около 10 мин. Омесването може да стане и в кухненски робот с приставката за маслено тесто (лопатка) или куката за месене на тесто. В робот каймата се меси 7 мин. на средна скорост.
Оформят се продълговати кебапчета с дължина 10 см. За да не лепне каймата, ръцете непрекъснато се топят в купа със студена вода. Могат да се изпекат на барбекю или на грил-тиган намазан с мазнина, докато много добре се зачервят от всички страни. Ако отвън са зачервени, а отвътре не са готови, може да се сложат за 6-7 мин. във фурна, загрята на 200° С.


description: Хани Таук е ливанец, дълго време работи като пекар и сладкар във Франция и Италия, живее в България и създава софийската сладкарница Карамел.бг. За Многообразието е вкусно, проект на Мултикулти, представя табуле - вероятно най-известната салата от Близкия Изток.

title: Табуле от Ливан


description: Забележителните аромати на тонка и кардамон са само едно от предимствата на тези вкусни, сочни и постни мъфини.

title: Веган шоколадови мъфини с кардамон и тонка

maintext:
1. Консервата кокосово мляко се слага в хладилника за поне 6 часа, без да се разклаща.
2. В купа се смесват 250 г от течната част на кокосовото мляко, олиото и оцетът.
3. В друга купа се разбъркват брашното, захарта, какаото, содата, бакпулверът, тонката, кардамонът и солта.
4. Течната смес се прибавя към прахообразната и се разбърква с бъркалка около минута до пълна хомогенност. Сместа се разпределя в намаслени формички за мъфини. Пекат се в загрята фурна на 180° С около 20 мин. Изваждат се от формите и се охлаждат.
5. Авокадото се обелва и се пасира с лимоновия сок. Добавят се захарта, пасираният банан и разбитата твърда бяла част от охладената консерва кокосово мляко.
6. С получения крем се шприцоват мъфините и се поръсват по желание с нарязан шамфъстък и розов пипер.


title: Така би сготвила баба ти

maintext:
Журналист, доцент по история, доктор по философия, кучкар, преподавател, (рибо)ловец, гъбар, политик, министър на културата… Май от всички роли, които е играл в живота, Петър Стоянович най-неразделно е свързан с готварството.
Тази нито само кулинарна, нито обикновена книга, е наръчник за блестящи софийски рецепти, подплатени от забележителни истории към тях, които ще бъдат поднесени от приятелите на автора: актьорите Владо Пенев, Марта Вачкова, Гергана Стоянова, Теодора Духовникова, Таня Шахова.


description: Цигара бюреците са любимо мезе в Турция, където по-често ги правят с магданоз и копър вместо спанак, но настоящият вариант е много по-близък до вкусовете, с които сме свикнали и обичаме.

title: Цигара бюрек

maintext:
1. Зехтинът се загрява и в него се слага спанакът да завехне за няколко секунди. Смесва се със сиренето.
2. Яйцето се разбърква с млякото.
3. Кората се разделя на 6 триъгълни парчета. Всяко се намазва с яйцето и мляко.
4. В основата на всеки триъгълник се слага по лъжица от плънката. Загъва се със страничните ръбове и се завива нагоре на тънка стегната пуричка.


description: Гратените са прости, но класически френски ястия, които събират в едно най-различни вкусове. Сирената и сметаната са едва ли не задължителни, но все пак основните продукти са картофите или пък зеленчуци като тиквички или патладжани.

title: Гратен от зеленчуци с козе сирене и мащерка


description: Албанската страст към бюреците, които в някои случаи се наричат lakror, със всевъзможни плънки от месо, сирене или зеленчуци е довела до изобретяването на тази апетитна пита от многолистно тесто.

title: Албанска баница с чушки

maintext:
1. Брашното се пресява, разбърква се със солта и в центъра му се слагат зехтинът и водата. Омесва се меко тесто, което не бива да лепне. Разделя се на 2 топки, овалват се в брашно, завиват се добре и се оставят да починат 30 мин.
2. Всяка топка се разточва на кръг с диаметър 60 см върху добре набрашнена повърхност. Кръгът се разрязва като торта на 8 части, като в центъра трябва да остане около 20 см неразрязан кръг. Цялата кора се намазва с ¼ от мекото масло. Всички разрязани парчета се сгъват едно върху друго към центъра на кората. Сгънатата кора се слага в хладилника за 30 мин. Другата кора се приготвя по същия начин.
3. Охладеното тесто се разточва отново на кръг, намазва се с третата ¼ от маслото и се сгъва на четири, като се оформя четвърт кръг. Отново се слага в хладилника за 20 мин. По същия начин се приготвя и другата кора.
4. Докато се охлажда тестото, се приготвя пълнежът. В загретия зехтин се слага лукът. Разбърква се на умерен огън, докато леко започне да се карамелизира. Прибавят се чушките. Разбъркват се 2-3 мин. Слагат се отцедените домати. Отново се разбърква. Подправя се със сол, пипер и мащерка на вкус. Оставя се на огъня, като се разбърква от време на време, докато изври цялата течност и зеленчуците останат на мазнина. Охлажда се.
5. Разточва се първата кора на кръг с диаметър 40 см. Слага се в намаслена тавичка с диаметър поне 30 см., така че краищата да останат да висят навън. Сипва се пълнежът, затваря се с другата разточена кора и краищата се подвиват навътре, за да се оформи красив ръб. Срязва се с нож на 3-4 места, за да излиза парата, и се пече в загрята фурна на 200°, докато се зачерви. Изважда се, покрива се с кърпа и се оставя да почине 10 мин.


description: Един малък разрез и свръхароматната шоколадова вътрешност на шоколадовото суфле излиза на бял свят, за да зарадва надвесилия се в очакване човек.

title: Шоколадово суфле

maintext:
Шоколадът и маслото се слагат в купа и се разтопяват на водна баня.
В купа се разбиват жълтъците, целите яйца и захарта . Към яйчената смес се добавя леко охладенията шоколад и се добавя брашното .
Еднократни форми за крем карамел се намазват с масло и се пълнят със сместа. Слагат се в хладилник за поне 4 часа. Пекат се 8 мин. на 200 ° С в предварително загрята фурна.


authors: От Людмил Хайдутов

title: За пръв път български Slow Food продукти кандидатстват за защитено наименование за произход

maintext:
В понеделник (19 декември) в Министерството на земеделието и храните ще бъдат подадени заявленията на два български фермерски продукта за вписването им като защитени наименования за произход (ЗНП/PDO). Това са куртовският розов домат и месото от източнобалканска свиня. До тази важна стъпка за защитата на услията на българските малки производители се стигна след година и половина усилия на разнообразния екип на кампанията „Да защитим българския вкус“.
Инициирана от евродепутата Момчил Неков през юни 2015, кампанията обедини политици, учени, търговци и, разбира се, фермери, които отглеждат и произвеждат традиционни за страната ни растителни сортове, животински породи и автентични хранителни продукти.
Източнобалканската свиня е автохтонна порода, която се отглежда полудиво в горите на Източна Стара планина, Сакар и Странджа. Там животните се хранят основно с дъбови и букови жълъди, но и с много други диви растения, както и с гъби (включително и трюфели), охлюви и червеи. Разнообразният хранителен спектър на тези прасета с черна четина създава неповторимите качества на месото им – яркочервен цвят, забележима мраморираност на мускулната тъкан и специфичен и полезен състав на мазнините с високо съдържание на ненаситени мастни киселини.
Заявлението за защитено наименование за произход ще бъде внесено от Радостина Донева, председател на Асоциация за развъждане и съхранение на източнобалканската свиня, както и от името на 19 фермери от 9 села в Бургаска, Варненска и Шуменска област. След процедурата за вписване на защитеното наменование за произход, то ще може да бъде използвано единствено за месо от животни, отгледани на територията на 12 общини в споменатите области.
Отглеждан от 30-те години на ХХ век в землището на село Куртово Конаре, местният розов домат се отличава с наситен цвят, балансиран вкус, фина текстура и високо съдържание на сухо вещество. Едрите домати са предпочитани за прясна консумация, но са и основен продукт за прочутите лютеници от селото, наред с куртовската капия – още един местен сорт.
Формалният вносител на заявлението е Емилия Шушарова, председател на Сдружение „Президиум – Куртово Конаре, но зад него стоят имената и усилията на още седем човека, които отглеждат вкусния домат, но и ежедневно се борят за запазването му, включително и с организирането на Фестивала на чушката, домата, традиционните храни и занаяти, който вече осма година се провежда в началото на септември.
И източнобалканската свиня, и куртовският розов домат са разпознати от Slow Food, като продукти, нуждаещи се от защита. Затова те са включени в каталога на застрашени храни Съкровищница на вкусове, а производството им е подпомогнато от съдаването на прзидиуми – проекти на световната организация за съхраняване на традиционните земеделски и хранителни практики. В България през последните години, работата на Slow Food е подкрепена от проекта ESSEDRA (Природосъобразно и устойчиво социо-икономическо развитие на селските райони).


description: Маскираните като сладолед мъфини с забележителния вкус на бонбони Рафаело изискват прецизност при приготвянето им и то до степен разбитите яйца да се делят на половинки. А за по-лесно просто направете двойна доза.

title: Кокосови мъфини

maintext:
1. Консервата с косовото мляко се слага в хладилника за 6 часа, без да се разклаща. Отделя се течната от втвърдената част.
2. За крема сметаната се загрява до кипване и се залива нарязаният бял шоколад. Разбърква се, докато се стопи напълно. Прибавят се 30 г от втвърдената част на кокосовото мляко, маслото и ликьорът. Разбърква се до хомогенност. Слага се в хладилника за поне 2 часа.
3. Маслото за мъфините се разбива на крем със захарта. Прибавят се постепенно ванилената захар и разбитите яйца.
4. Брашното се пресява с бакпулвера и се разбърква с кокосовото брашно. Прибавя се на 2 пъти към маслената смес, като се редува с течната част от консервата кокосово мляко.
5. Тестото се сипва във вафлените кофички, опаковани в алуминиево фолио, и се пече във фурна, загрята на 170° С, около 18 мин. Охлаждат се върху решетка. В центъра на всеки мъфин се издълбава отвор с формата на фуния.
6. За пълнежа се смесват кокосовите стърготини, ликьорът и конденизираното мляко. От сместа се слага по лъжичка в отвора на мъфините и в средата се поставя бадемът.


description: Гунджа Чокхал е собственикът и главният готвач на столичния непалски ресторант Гуркха. Той подкрепя проекта Многообразието е вкусно на Мултикулти колектив и представя кухнята на Непал с тази рецпта за самоса.

title: Непалски самоса

maintext:
1. Брашното се разбърква със солта. Добавят се мазнината и киселото мляко и всичко се стрива на трохи. Постепенно се сипва водата и се замесва гладко тесто. Оформя се на топка, намазва се с мазнина и се слага, покрито, в хладилника поне за половин час.
2. Маслото или зехтинът за плънката се загрява в тиган. Добавят се лукът, морковите и чесънът се бъркат 3 - 5 мин. После се добавят варените намачкани картофи и грахът и всичко се сотира 10 - 12 мин. Добавят се пресните и сухите подправки, както и сол на вкус. Натрошените ядки се слагат накрая.
3. Тестото се изважда от хладилника, преемесва се и се разточва на кръг. Реже се на триъгълници със страни 15 см. Всеки триъгълник се прави на фунийка и се пълни с плънка. Крайчетата на фунийката се затварят добре, като се залепват с вода или с малко жълтък.


description: Подобните на ореховки блатове от белтъци са само един от гарантите за успех на тези симпатични сладкиши. Обилието на шамфъстък и ягоди, както и ароматът на рози са другите.

title: Ягодов сладкиш с шамфъстък, маскарпоне и аромат на рози

maintext:
1. Върху 3 листа хартия за печене с молив се начертават 24 кръга с диаметър 8 см. Фурната се загрява на 120° С.
2. В чиста купа се разбиват белтъците със солта и киселината на пухкав сняг. Лъжица по лъжица се прибавя захарта. Накрая се сипва балсамовият оцет. Сместа трябва да е бяла, лъскава и с твърди връхчета. Слагат се шамфъстъците, като се разбърква с шпатула.
3. Сместа се разпределя върху нарисуваните кръгове и се заглажда с лъжица.
4. Дисковете се пекат около 80 мин. Фурната се изключва, вратата леко се открехва и се оставят 1 час във фурната.
5. Ягодите се нарязват на резенчета и се разбъркват с 2 с. л. пудра захар.
6. Сметаната се разбива и се смесва с маскарпонето, 1 с. л. розова вода и 2 с. л. пудра захар.


description: Тази празнична рецепта има всички качества на класическо френско ястие – добре прготвено месо, комбинирано с деликатесния гъщи дроб, чудесен и комплексен сос, вкусна сезонна гарнитура от пащърнак.

title: Телешко филе с гъши дроб, сос с касис и пюре от пащърнак

maintext:
1. Месото се начуква тънко. Посолява се и се поръсва с пипер меланж.
2. Дробът се почиства от ципите и кръвоносните съдове, напръсква се с половината от коняка и се оставя на студено да се маринова 10 мин.
3. Черешите се мариноват с другата половина от коняка за 10 мин.
4. Контрафилетата се напълват с дроба и черешите. Завиват се на рула, връзват се с бял памучен конец на 2-3 места, за да не загубят формата си.
5. Всяко руло се овалва последователно в брашното, разбитите яйца и галетата. Изпържват се до златисто в сгорещеното пречистено масло. Излишната мазнина се попива с кухненска хартия и рулата се слагат в тавичка. Преди да се поднесат, се запичат 10 мин. във фурна, загрята на 200° С.
6. За соса в зехтина и маслото се задушава шалотът. Прибавят се гъбите, разбъркват се, докато се изпари водата им. Прибавят се портото, захарта и касисът. Посолява се на вкус. Разбърква се на силен огън, докато се сгъсти и се редуцира.
7. За пюрето пащърнакът се сварява в 200 мл вода, докато омекне. Пасира се, посолява се, подправя се с бял пипер и се разбърква със студеното месло и сметаната.


title: DiVino 25 - за традициите, новите постижения и надеждата

maintext: В новия брой на DiVino Magazine не сме се старали да избягаме от вкусните видения от миналото и бъдещето и затова в него ще намерите както информация за отминали важни събития като DiVino.Taste 2016, първия кулинарен форум Gastronomix и гастрономическия фестивал Премиер в Банско, така и поучителни статии за новите явления в българската гурме култура. Сред тях вълната на крафт бирата е представена от широко скроената концепция на Ailyak, а тенденцията за купажиране на местни и класически винени сортове – от актуалната за годината дегустация на DiVino. Пак там ще се запознаете и с подбрани празнични пенливи предложения, чиито шампански и български представители са по-широко дискутирани в материалите на Юлия Костадинова за Шампан и на Любомир Бояджиев за избата Едоардо Миролио. Винената тема е допълнена с грузински вина и любопитно интервю с Тео Гисен от Марлборо, Нова Зеландия.


description: Ориенталският привкус на тази агнешка рецепта ни подсказва, че някое анасоново питие ще е подходящият избор за обяда или вечерята.

title: Агнешки котлетчета с шамфъстък

maintext:
1. Парчето агнешки котлети се посолява и се поръсва с черен пипер. Слага се, за да се зачерви от всички страни в загрятото масло и зехтин. Изважда се и мазнината се попива с кухненска хартия.
2. Горчицата се разбърква с меда и лимоновия сок и котлетите се намазват.
3. Разбъркват се шамфъстъкът, трохите, магданозът, ментата, мащерката и сусамът. Сместа се притиска по външната страна на котлетите. Пекат се 20 мин. в загрята фурна на 190° С. Оставят се да починат 5 мин. и се нарязват.


authors: От Ясен Бориславов

title: Коледа и скритият смисъл на фолклора

maintext:
Празничен календар
Нека добавим още, че датата 1 януари е специална само за западната цивилизация. За повечето хора по света началото на годината е в друго време. Китайската нова година е при новолуние в края на януари или началото на февруари, еврейската е през септември, а в Тайланд е в средата на април. Макар да посрещаме 2014-а от раждането на Иисус Христос, въобще не е сигурно точно в коя година живеем. Няма неоспорими доказателства, че Христос е роден точно в първата година от новата ера, както не е сигурно, че Рим е създаден точно 753 години по-рано или че първите Олимпийски игри са станали точно в 776 г. пр. Хр. Още по-трудно е да се приеме, че светът е създаден на 1 септември 5509 година пр. Хр., както твърди православната църква или през 3761 г пр. Хр., както сочи еврейското летоброене. Нищо обаче не е попречило световната хронология да се построи върху тези дати. Идеята за летоброене от Рождество Христово се е родила в средата на VI в. и лесно е била възприета, но в продължение на векове летописците датират събития едновременно от сътворението и от рождество. Ако едната дата не е точна, поне другата да е сигурна.
Особеност на мита, както вече казахме, е имитирането на вечност, а историческите му напластявания всъщност нямат особено значение. Защото удоволствието от празника е по-важно от неговия смисъл.


title: Празничното настроение идва с Craft Beer Taste!

maintext:
Точно четири дена остават до първия по рода си Craft Beer Taste! На 15 декември 2016 г., четвъртък, за пръв на едно място път се събират микропивовари от България и вносители на крафт бири, за да представят продуктите си пред най-запалените ценители! Събитието ще се проведе от 12 до 20 часа в пространството пред офиса на Gourmet Publishing, в Софарма Бизнес Тауърс.
По време на Craft Beer Taste ще разберете любопитни подробности за сервирането и консумацията на крафт бирите, ще научите защо няма сезони за този вид бира. Стиловото разнообразие при крафт бирите е огромно и по време на Craft Beer Taste ще имате възможност да опитате Saison, IPA, American Pale Ale, Weiss, Dunkel, Porter, Stout, коледни кехлибарени ейлове, Imperial IPA, Imperial Stout, Imperial Porter, Berliner Weiss, овкусени и опушени бири… На 15 декември ще бъдат представени и специално разработените Strawberry Cheese Cake и Vanilla Spice Pale Ale.
За да представят занаятчийските си продукти, в Craft Beer Taste ще участват най-добрите български микропивовари и вносители на крафт бири у нас:
100Beers
Аilyak
Bartisan
Beers.bg
Brewforia
Пивоварна Blek Pine
Бял Щърк
Пивоварна Веритас
Пивоварна Диво Пиво
EVOE
Жива бира Jagerhof
КANAAL
Крафт пивоварна Ромбус
Кога: 15 декември 2016 г.
Къде: Софарма Бизнес Тауърс, пространството пред магазин Vintageclub
Вход: дегустацията е с вход 12 лв. срещу които получавате 10 талона за бира. Ще можете да закупувате допълнителни талони за дегустация на касата на събитието.
Билети може да закупите онлайн от магазин Vintageclub


description: Главоногите мекотели, с които е приготвена тази салата, имат много характерна и приятна структура на месото, но морският им леко сладък вкус е този, който на първо място привлича изгладнелите им почитатели.

title: Средиземноморска салата с морски дарове

maintext: Морските дарове се почистват. Тубите на калмарите и сепията се разрязват по дължина, разтварят се и се надраскват на ромбове от вътрешната страна, като се внимава да не се среже кожата. Всички морски дарове се разбъркват със содата, лимоновия сок, зехтина, солта, кимиона и чесъна. Оставят се в хладилника да се мариноват 30 мин. Отцеждат се и се слагат върху загрят намаслен грил-тиган за минута, докато се завият и променят цвета си.


title: Търсете в книжарниците: Да готвиш за Пикасо

maintext:
Четири месеца след световната премиера на романа “Да готвиш за Пикасо”, състояла се на 9 август 2016, Издателство Гурме предлага на българските читатели дългоочакваната творба на Камий Обре.
Ето какво казва прочутият шеф-готвач, кулинарен автор и телевизионна звезда Жак Пепен за тази увлекателна книга: Вълнуващ, динамичен и омагьосващ, “Да готвиш за Пикасо” е роман, който предлага жив портрет на френския юг. Интриги, изкуство, храна и грижливо пазени тайни са вплетени заедно в една история за любов и измами около живота и наследството на Пикасо. Затрогващо и истинско, това добре изградено повествование ме накара да изпитам носталгия по петела с вино на майка ми и слънцето на Жуан ле Пен.
Всичко започва с късче от действителната история: през 1936 Пабло Пикасо, затормозен от брака си и загубил временно способността си да рисува, напуска Париж и отива в Жуан ле Пен, рибарско селище на френската ривиера. Никой не знае какво точно се е случило по време на престоя му там. Писателката Камий Обре взима това парченце от историята и заплита около него художествена история с измислената шестнайсетгодишна Ондин и “Кафе Паради”, за да запълни неизвестното в живота на Пикасо от онзи период и така създава историческо-артистичната драма “Да готвиш за Пикасо” - с действие в няколко епохи и майсторски изградени герои.
Предлагаме ви извадки от интервю с авторката Камий Обре, публикавано в уебсайта Signature, по повод световната премиера на романа.
Как създадохте своя роман? Къде минава границата между действителност и художествена измислица в него?
Прекарах много време в Кот д’Азур, вдъхновена от прекрасните хора там, провансалската култура, чудесата на природата като неповторимата светлина и сияйното море — всичко, което векове наред е привличало неудържимо художници, писатели и музиканти — от Ницше до Кийт Ричардс! Който, между другото, ми стисна ръката да ме поздрави за новия ми роман, за който чул в кафето, където сме обядвали и двамата. Кийт, не Ницше…
Да готвиш за Пикасо има за основа един действителен случай през пролетта на 1936, когато Пабло Пикасо е бил толкова затормозен от проблемния си брак, че за пръв път през живота си се оказва неспособен да рисува. И в пълна секретност напуска Париж и отива в Жуан ле Пен. Там наема вила, като използва друго име, за да остане анонимен. Никой не знае какво точно му се е случило там, но той внезапно грабва отново четката и започва да рисува.
Художествената измислица разбира се не е част от нечия истинска биография, но тя също трябва да бъде достоверна, в смисъл да бъде вярна на човешката природа, да бъде вярна на епохата, вярна спрямо източника на вдъхновение. Така че историческият материал в романа ми е плод на обширни проучвания и действителни събития, които са трамплин за моята художествена история, в която съм измислила нови ситуации, за да разкрия личността на Пикасо с всичките му противоречия.
А в хода на проучванията ми върху творчеството на Пикасо от онзи период, намерих още един интригуващ извор на вдъхновение - две рисунки на една неидентифицирана, тъмнокоса жена, много различна от обичайните му модели. Никой не знае коя е била тя, което ми даде свободата да създам Ондин, художествен образ, вдъхновен от момичето на картините, което аз представих като млада жена, надарена с кулинарен талант.
В Жуан ле Пен ли правихте проучванията за книгата си?
Чувствах, че трябва да се потопя в света на Пикасо и да тръгна по неговите стъпки. Така че прекарах много време не само в Жуан ле Пен, а и в град Мужен, където Пикасо е живял и по-късно умрял. Мужен е важен гастрономически център и заобиколена от всички тези кафенета, фермерски и рибарски пазари и мишленови ресторанти на ривиерата, беше невъзможно да не се замисля с какво се е хранил Пикасо — и кой му е готвил.
Как решихте да добавите и сюжетна линия в съвременната епоха, вместо да оставите цялата история през 30-те години на ХХ век?
Доста усилено размишлявах как един прочут и силен мъж като Пикасо би повлиял върху съдбата на млада жена като моята героиня Ондин. Знаех, че подобна среща би могла да промени живота й, и за да разкрия това, реших да не се ограничавам само до тази историческа среща през 1936. Придвижих се напред през годините, за да се спра на ключови моменти, чрез които читателят да види как се развиват мечтите и амбициите на Ондин, докато продължава да има срещи с Пикасо отново и отново, във важни моменти от неговия живот.
Проследявайки съдбата на Ондин, беше естествено и да помисля каква и коя е дъщеря й Жюли и каква би станала нейната американска внучка. И така се роди Селин!
Защо историите за прочути художници са любима тема в художествената литература?
Изящното изкуство, също като музиката, има непосредствено и дълбоко въздействие. Една велика картина ти говори, предизвиква ти и те обсебва, така както една хубава песен ти напомня за универсални истини и скрити копнежи. Пикасо е можел да погледне едно лице и да го възпроизведе от всичките му страни едновременно. Колкото и абстрактни да са картините му, намирам изкуството му за доста достъпно, топлосърдечно, игриво. Трябва да имаш чувство за хумор, за да го разбираш; трябва да обичаш живота и заедно с това да имаш смелостта да видиш и тъмната страна на човека, както Пикаса в своя шедьовър “Герника”.
Ако трябва да избете художник - жив или от миналото, който да нарисува портрета ви, кого бихте избрали? И ще го запазите ли или ще го продадете?
Измежду великите художници в романа ли да избирам? Пикасо би дестилирал онова, което вижда в теб, по един фантастичен и стряскащ начин; Матис би намерил вътрешните ти цветове; Кокто би те митологизирал. Всички те биха били невероятни. Но както забелязва моята героиня Ондин, Рембранд наистина улавя твоята душа в плътта ти. Мисля, че бих избрала Рембранд.
Колкото до това дали ще го запазя или продам, ами надявам се никога да не изпадна в ситуация като онази, която принуждава героите в романа ми да мислят за продажба на подобно съкровище. Но едно нещо никога не бих направила - не бих съхранявала произведение на изкуството в подземие или в сейф! Вярвам, че изкуството трябва да бъде видяно, и то не само от неколцина привилегировани.


description: Пшеничният зародиш не е често срещана добавка в хлябовете, но заедно с розмарина дава на този ефектно оформен венец специфичен аромат и вкус.

title: Хляб-венец с розмарин и пшеничен зародиш

maintext:
1. Пшеничният зародиш се слага в сух тиган на умерена температура и се разбърква, докато леко се зачерви. Охлажда се.
2. Водата се разбърква с меда и маята, докато се разтворят. Добавя се чаша от брашното и се разбърква отново. Оставя се на стайна температура, докато се активира маята.
3. Останалото пшенично брашно се пресява и се разбърква с царевичното брашно, пшеничния зародиш, розмарина и солта. В средата се прави кладенче, сипват се втасалата мая и зехтинът. Омесва се меко тесто.
4. Тестото се меси, докато стане гладко и еластично, като постепенно се прибавя пшеничното брашно за доизмесване.
5. Оставя се да втаса 1 час, покрито с фолио. Отново леко се омесва и се оформя на дълъг фитил. Леко се поръсва с брашно С ножица се нарязва на равни интервали на парчета с дебелина 3 см., като парчетата не се срязват до края. След всяко срязване едното парче се извива наляво, а следващото – надясно. Щом се нареже целият фитил, извива се на кръг и се поставя в тава за да втаса, докато си удвои обема – около 1 час.


authors: От Веселина Маринова

title: Космос в София

maintext:
„Космос“ се появи преди няколко месеца на софийската улица „Лавеле“, в някогашната сграда на Винимпекс - там, където винаги е имало ресторант. Нямаше как да остане незабелязан, защото е твърде различен – концептуален и извън познатите рамки. Ресторант, който по замисъла на интериора събира в себе си необятния космос, свещената геометрия, а донякъде и духа на соца. И показва страната ни като част от космоса.
Кухнята е българска, обаче пречупена през една нова всеобхватна призма и фино смесена с глобалната; музиката също е народна, но в микс с дъбстеп или други модерни жанрове и изпълнена с нови техники и инструменти – също като храната. Коктейлите често са с местни подправки, а и голяма част от внимателно подбраните вина също са на наши бутикови производители.
Идеологът и създател на „Космос“ Николай Григоров,е и собственик на „Ракета ракия бар“ и „Коктейл бар Спутник“ до парка Заимов. Занимава се с йога, медитация, сърф, ски, кайт... Изглежда някак си изграден от по-предприемчива и решителна тъкан в сравнение с повечето хора, с повече енергия и по-ясен ум. И главното, умее безкомпромисно и търпеливо да преследва мечтите си и да осъществява идеите си. Десет години е работил в IT сектора, докато го помолили да измисли концепция за ресторант. Сякаш от Космоса дошло. „Скоро разбрах какво е за мен концепция. Означава да изградиш в главата си нещо и да повярваш в него на 100%. И печалбите да не са водещите, отпред трябва да стои хубавата идея. Ако главната цел е да изкарваш пари, то е гаранция, че няма да се получи.“
Космическото име идва от вярата на Николай Григоров, че всички идваме от космоса и всичко е част от него. Определено много авангарден и впечатляващ, интериорът е осеян с шестоъгълници – форма от свещената геометрия. Тя присъства в осветлението, в пода, на тавана, дори в раковете за вино; централният полилей пък символизира червеевата дупка; в шестоъгълни решетки на тавана са сгънати по точно определен начин над 50 стари български одеяла – те дават енергия и история, топлина и цвят. Предстои да открият и тераса, с ърбан гледка към калканите и леката разруха наоколо – подобно на много модерни заведения в Лондон и Ню Йорк.
Авангарден е и подходът към сформирането на екипа и управлението на ресторанта: „И в кухнята, и в бара, и в мениджърския състав сменихме почти целия персонал, докато останат хора, работещи наистина за кеф, а не за пари. Търсим хора, които вярват в идеята. Но все още сме в графата учим се. Не бихме претендирали за каквото и да било“, категорично казва Николай и пак повтаря: „Да успееш да накараш екипа да застане зад идеята и да работи с кеф – това е достатъчно. Няма ли го кефът, всичко отива по дяволите. Всеки човек търси щастие.“
Нколай Григоров и Георги Бойковски
Шеф-готвачът Жоро Бойковски дошъл от Космоса. Николай трудно повярвал, че професионалист с подобна история, опит и възможности стои у нас и никой още не го е грабнал. Те двамата – Николай и Жоро – са и на една възраст и, дали поради химия или космическо притегляне, просто страшно си допаднали. Николай е убеден, че като мислене и умения, Жоро е най-добрият шеф-готвач у нас. А шеф Валери Нешов им помага като консултант по отношение на екипната работа. И не само – той е човекът, оказващ безценна помощ за снабдяването с най-качествени български продукти от малки стопанства.
Шеф Георги Бойковски има впечатляваща професионална история, няма две мнения – свързан е с места и хора, които престижни класации оценяват като гребена на вълната в света на ресторантите. Дипломира се в университета за шеф-готвачи SantPoldeMar в Жирона, недалече от Барселона, където го отвежда работата му за Happy. По-късно завършва и легендарния EspaiSucre в Барселона – уникална школа за ресторантско сладкарство и единственият в света ресторант за десерти, създаден от Жорди Бутрон и Шано Сагер; след завършването става су-шеф на EspaiSucre; после работи заедно с Жорди Рока върху десертите в барселонския аутлет на братята Рока, ресторант RocaMoo, с една звезда от Мишлен. Има и още: така нареченото лошо момче на испанската кухня, радикалният авангардист Давид Муньос, назначава Жоро в славния тризвезден DiverXo в Мадрид, без да го познава и без интервю, само по препоръка на учителите му. Участвали са заедно и на сцената на може би най-интересния професионален кулинарен форум в Европа, MadridFusion. Защо се връща в България ли? Заради жена, както самият той казва. От друга страна, ако реши, може да продължи по пътя към звездите в Испания или другаде. Но пък междувременно „Космос“ го засмуква.
Концепцията за храната тук е свързана с българската традиция като част от космическата. Стремeжът е към една различна (нова/модерна – както искате я наречете) българска кухня, фино инжектирана с елементи или закачки от цялата планета. Както казва Николай Григоров, за да разкажеш интересно или оригинално една история, трябва да е твоята лична история. Жоро допълва: „Най-адекватният начин да изразя себе си тук беше да покажа какво съм видял и усвоил като идеи и техники, но с български неща, да покажа местните възможности и специфика, които са безкрайно интересни.“ Най-хубавото е, че тази концепция изисква и онези специални български продукти – устойчиви и чисти, които до скоро бяха толкова дефицитни и които напоследък сякаш заживяват втори живот.
Ястия като телешко по касапски или миди по бургаски не бива да ни заблуждават – в тях има куп елементи, внимателно премислени и със сложна фина изработка. За мидите по бургаски например оризът е приготвен в хлорофил от копър, магданоз и девесил; освен домат, чесън, лук и морков, са добавени и черноморски водорасли за още по-интензивен морски вкус; сосът е от бульона на мидите при отварянето им, овкусен с джинджифил и лимонена трева; черупките са глазирани в този сок за блясък...Опитахме свинско краче от източнобалканската порода, пълнено с момици, месото от крачето и гъби пачи крак, с терин от избистрения бульон с ябълка и маточина, емулсия от костен мозък, пюре от ябълка за свежест – ястие и българско, и фюжън, и много вкусно.
Георги Бойковски вярва, че храната трябва да е забавна. „Без значение дали е високотехнологично или просто, ястието трябва да е вкусно, да те въодушеви и да те накара да се усмихнеш. За да постигнеш тази цел, качеството на продуктите е най-важно от всичко. След това е техниката, изобретателността и дисциплината.“
Любопитно е, че той се опитва добре да вгражда и да скрива истински сложните кулинарни техники, за да не се натрапват и да не плашат. А иначе нищо не е твърде трудно или сложно, според Жоро, всичко е въпрос на смелост и добра организация.
„Космос“ е отворен едва от няколко месеца и шеф-готвачът все още доизгражда и доизчиства стила на кухнята. „80% е българска кухня, представена през нашата призма. Но менюто не е изцяло концептуално все още. От друга страна, не бива да се взимаме прекалено насериозно. Важното е, че правим, каквото ни доставя удоволствие – така нещата се получават. И само Космосът ни е лимитът.“
Ресторант Космос
София, ул. „Лавеле“ 19,
0888 200 700
понеделник – неделя
11:00 – 01:00


description: В първообраза на валенсианската паеля от XVIII век използваното месо е било от воден плъх. Едва век по-късно то е заменено със заешко. Едва ли някой може да каже дали емблематичното ястие е спечелило или загубило от тази промяна.

title: Валенсианска паеля

maintext:
1. Шафранът се увива в алуминиево фолио на пакетче и се запича на умерен огън в сух тиган за 30 сек. Изважда се.
2. Огънят се усилва на максимум и солта се поръсва по страните на тигана. Сипва се олиото и веднага се слагат парчетата месо да се зачервят от всички страни.
3. Прибавя се зеленият фасул, разбърква се 1 мин. , прибавя се чесънът, разбърква се и се слагат доматите, червеният пипер и шафранът. Разбъркват се 4 мин.
4. Сипва се бульонът и се оставя да къкри 20 мин. Подправя се със сол на вкус.
5. Почистените артишоци се срязват на осмини и се прибавят в тигана. Сипва се оризът. Разбърква се добре еднократно.
6. Готви се на силен огън 10 мин., после огънят се намалява максимално и се готви още 10 мин.
7. Когато нивото на течността падне под нивото на ориза, се добавя розмаринът. Ако оризът на повърхността изглежда недоготвен, тиганът се покрива с вестник/хартия за печене и се оставя да поври на много тих огън 5-7 мин.


authors: От Людмил Хайдутов

title: Превъплъщенията на шарана

maintext:
Шаранът е дракон. Поне такова е традиционното китайско вярване за една от най-често отглежданите риби в света. Той се преобразява във митологичната си форма, когато успее да прескочи водопада Хукоу на река Хуанхъ. Е, в реалността тези риби не са чак толкова добри плувци, че да се справят с двайсетметровата каскада, но пък притежават други забележителни качества.
Едно от тях е бързият им темп на растеж.Макар да са дълголетници и да живеят до 50 години, шараните нарастват изключително бързо – при обилна храна и подходяща температура на водата те могат да достигнат до 1,5 кг на третата си година. И понеже са риби и растежът им не спира с възрастта, има екземпляри, които са дълги над 1 м и тежат 50-60 кг.
Доброто усвояване на храната се използва човека и той започва да отглежда шарани още в Древен Китай. През Средновековието това знание достига и до Централна Европа, където манастирите са първите места с шаранови ферми. Рибата е позната по тези места, защото обитава големите европейски реки и техите притоци, но едва с признаването ѝ от католиците за постна храна тя заема по-забележимо място на масата. В манастирите започва и селекцията на културните форми на шарана – с по-бърз растеж на тегло, с намален брой на люспите (при т,.нар. огледален шаран те почти липсват) и с по-закръглена форма на тялото.
Вековните традиции на култивиране на шарана неминуемо са повлияли и на кулинарното разнообразие в Европа. В Чехия и Словакия пърженият шаран е задължителното ястие на Бъдни вечер и се поднася с картофена салата. В Австрия също сe хапва от рибата в нощта преди Коледа, като там я варят в марината от оцет и подправки включително и хвойна. Популярното ястие гефилте фиш (пълнена риба) на евреите ашкенази често се приготвя с шаран. В опростения си вариант ястието представлява кюфтенца от смляното месо на рибата, които се варят в бульон. Оригиналната версия обаче изисква рибата да се одере и да се напълни със смляното месо и чак тогава да се пошира. Това, разбира се, е много по-лесно с едрите шарани, отколкото с доста по-елегантните сулки или щуки.
У нас за шарана се сещаме общо взето по Никулден, като класиката е да се поднесе печен и пълнен с орехи. Иначе в по-обикновени дни пържените парчета са чудесно разнообразие на всекидневното меню. От шарана също така се приготвят и домашни консерви в буркани, в които оцетът и температурната обработка буквално стопяват дразнещите ситни костици.
В Китай също са големи почитатели на пържения шаран и често го приготвят цял, като с умела работа с ножа му придават формата на борова шишарка.
Месото на шарана е обилно, бяло и фино, с типичен за сладководните риби вкус, който може да е доста натрапчив, ако рибата е живяла в малък тинест водоем, а не в река или голям язовир.


description: Печивата от царевично брашно са на почит в разнообразната и вкусна балканска кухня. Този вкусен хляб от съседна Сърбия се сервира топъл - като предястие, допълнение към основното ястие или за закуска.

title: Сръбски царевичен хляб Проя

maintext:
1. Брашното се разбърква с бакпулвера. Стрива се на трохи с маста или маслото.
2. Добавя се млякото и се разбърква.
3. Прибавят се жълтъците и сиренето. Постепенно се налива олиото.
4. Белтъците се разбиват на твърд сняг с ½ ч. л. сол и се прибавят внимателно към тестото.


description: Типичен за Тоскана и Лигурия, този неквасен хляб е чудесен пример за разнообразието и изобретателността на традиционните регионални кухни в Италия, които са много по-интересни и вълнуващи от пицата и тирамисуто.

title: Италиански хляб от нахут

maintext: Водата се смесва със солта и 1 с. л. от зехтина в купа. Постепенно се прибавя брашното. В тестото може да се добави малко розмарин, по желание. Покрива се с капак или фолио и се оставя най-малко 30 мин. да постои. Може да се остави за 1 нощ на хладно.


description: Хрупкава коричка и нежно, съвсем леко жилаво месо - това е идеалното състояние на панираните калмари. А когато се добави и свежа салата, рецептата става неописуемо неустоима.

title: Панирани калмари

maintext:
1. Калмарите се нарязват на кръгчета с дебелина 0,5 см. Слагат се в купа и се разбъркват със содата, солта, захарта и лимоновия сок. Добавят се 3-4 кубчета лед и ледената бира. Слагат се за 1 час в хладилника.
2. Смесват се царевичното и пшеничното брашно.
3. Кръгчетата се отцеждат и се овалват в брашното. Пържат се 2-3 мин. на маслена баня, на 180° С, докато се зачервят.
4. За гарнитурата руколата се разбърква с доматчетата и лука. Поръсват се с морска сол и се напръскват със зехтина и сос от нар.


description: Приготвеният с мая плосък хляб пиде в Турция се яде заедно с различните кебапи, като може да е покрит с плънка от зеленчуци и дори от месо. В не толкова разточителния вариант пидето се сервира с различни разядки.

title: Пиде с млечна разядка

maintext:
1. За пидетата млякото и водата се смесват и в тях се разтваря маята.
2. Брашното се пресява и се разбърква със солта, в средата му се прави кладенче, сипва се разтворената мая и се омесва меко тесто. Меси се в продължение на 6-7 мин., докато престане да лепне по плота, като се ръси по малко от брашното за доизмесване. Тестото се слага в купа, намазана със зехтин, покрива се с прозрачно фолио и се оставя да втаса 2 часа.
3. Разделя се на 16 топки, които се сплескват, оставят се да починат 5 мин. и се оформят на дискове. Слагат се върху набрашнена дъска и се покриват с кърпа. Втасват 30 мин.
4. Фурната се загрява на 250° С заедно с чугунена тава, плоча за печене на пица или друга тава с дебело дъно.
5. Втасалите пидета се слагат върху нагорещената повърхност, намазват се със смес от зехтин, сусам и риган и се поръсват с малко морска сол. Пекат се 7-10 мин., докато се зачервят.
6. За разядката всички продукти се смесват и се разбъркват заедно.


description: Дъхави храни, като тези агнешки кюфтенца, допълнени с мириса на розмарин, са изненадващо подходяща компания на силно ароматните анасонови напитки.

title: Кюфте на шиш

maintext:
1. Каймата се омесва добре с всички съставки. С мокри ръце се оформят 8 топки.
2. Клончетата розмарин се изчистват от листата в основата. Около тях се притиска кайма.


authors: Ангел Грънчаров

description: Ето това клипче ще пусна на моите ученици в първия час по философия на правото тия дни - като въведение в проблемите, с които ще се занимаваме; а после ще обсъждаме с учениците казаното от доцента Таков. Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно…

maintext:
Една малка „забранена“ и „недопустима“ иновацийка в обучението по философия на правото
Ето това клипче ще пусна на моите ученици в първия час по философия на правото тия дни – като въведение в проблемите, с които ще се занимаваме; а после ще обсъждаме с учениците казаното от доцента Таков.
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров БЪЛГАРСКАТА ДУША И СЪДБА (с подзаглавие Идеи към нашата философия на живота, историята и съвременността ), 12.00 лв., изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2007 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN 978-954-321-375-7, 354 стр. Книгата е новаторски опит за по-цялостно представяне и описание на битуващите в нашето съзнание исторически и „народопсихологични“ комплекси, които определят и нашите реакции спрямо съвременните реалности на живота ни. Авторът търси смисъла, който се крие в случващото се с нас самите, изхождайки от предпоставката, че ясното съзнание за това какви сме като индивиди и като нация е основа на така необходимата ни промяна към по-добро. А този е залогът за бъдещия ни просперитет. (с подзаглавие), Книгата е новаторски опит за по-цялостно представяне и описание на битуващите в нашето съзнание исторически и „народопсихологични“ комплекси, които определят и нашите реакции спрямо съвременните реалности на живота ни. Авторът търси смисъла, който се крие в случващото се с нас самите, изхождайки от предпоставката, че ясното съзнание за това какви сме като индивиди и като нация е основа на така необходимата ни промяна към по-добро. А този е залогът за бъдещия ни просперитет.


authors: Ангел Грънчаров

description: Приятно гледане, приятни размисли! Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен... Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров СТРАСТИТЕ И БЕСОВЕТЕ БЪЛГАРСКИ (с подзаглавие Кратка психологическа история на съвременна България), изд. ИЗТОК-ЗАПАД, 2008 г., 320 стр. Хронология и феноменология…

title: Предаването „На Агората…“ от 24 ноември, темата е: Има ли полза от дебатирането?

maintext:
Приятно гледане, приятни размисли!
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров
Кратка психологическа история на съвременна България
изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2008 г., 320 стр.
(с подзаглавие),Хронология и феноменология на случилото се след 1989 година, както и вникване във факторите, които определят нашата национална съдба. Книга за нашите лутания по пътищата на свободата, за раждането и пътя на младата българска демокрация, за това какви сме ние, съвременните българи, книга за пропилените ни шансове и за покрусените ни надежди. Но това е една въпреки всичко оптимистична книга, която ни казва, че от нас, гражданите, зависи всичко: ако сме мизерни духом, няма как и да не живеем в бедност. От нашите ценности зависи съществуването, живота ни. Духовната безпътица поражда историческите, пък и сегашните ни нещастия. А растежът на нашите сили – и като индивиди, и като нация – тръгва от освобождаването на съзнанията ни от ония коварни скрупули и дефекти, заради които толкова сме си патили – и за които сме платили тежка цена.


authors: Ангел Грънчаров

description: Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен... Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров ТАЙНСТВОТО НА ЖИВОТА: Въведение в практическата философия, изд. ИЗТОК-ЗАПАД, 2006 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN-13: 978-954-321-246-0, ISBN-10: 954-321-246-5, 317 стр., 10.00 лв.…

title: Моето изказване пред сградата на РУО-Пловдив

maintext:
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров
изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2006 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN-13: 978-954-321-246-0, ISBN-10: 954-321-246-5, 317 стр., 10.00 лв.
Авторът тръгва от простия факт, че човекът е живот, че ние сме живи и влюбени в живота същества, от което следва, че по никой начин не бива да му изневеряваме: да си мислим, че сме “нещо повече от това”, че сме “нещо повече от него”. Но човекът е и разбиращо същество, което значи, че не се задоволява с “простата даденост” на непосредствения живот, а непрекъснато търси смисъла, неговата ценност за нас самите. Оказва се, че ние живеем като че ли само затова непрекъснато да търсим себе си, което, от друга страна погледнато, означава, че постигаме себе си само когато свободно “правим” себе си, своето бъдеще, а значи и съдбата си. Пътят на живота у човека изцяло съвпада с пътуването към самия себе си, от което не можем да се откажем…


authors: Ангел Грънчаров

description: 14 ДЕКЕМВРИ 1989 г., ЕДНА ВСЕ ПО-РЯДКО СПОМЕНАВАНА ИСТОРИЧЕСКА ДАТА Често се казва, че БКП е създало СДС. И така е, и не съвсем. СДС беше историческа необходимост и щеше да се сформира по същото време независимо от всичко. А това, че Желев го оглави, а водещи фигури станаха, както после се изясни, агенти на…

maintext:
27 години след оня исторически митинг, на който комунистите видяха отблизо силата на „народната любов“
14 ДЕКЕМВРИ 1989 г., ЕДНА ВСЕ ПО-РЯДКО СПОМЕНАВАНА ИСТОРИЧЕСКА ДАТА
Често се казва, че БКП е създало СДС. И така е, и не съвсем. СДС беше историческа необходимост и щеше да се сформира по същото време независимо от всичко. А това, че Желев го оглави, а водещи фигури станаха, както после се изясни, агенти на ДС и доскорошни (а и действащи) партийни членове е било решавано някъде из тъмните кабинети навярно доста преди това, защото те бяха възможно най-най-неудачните личности за водачи на антикомунистическа опозиция след 45 години „народна” власт. Като се върна назад, ми се струва, че всеки друг на мястото на Желев би бил по-подходящ и качествен лидер. Той просто беше и цял живот си остана от котилото на БКП, докато от антикомунистите винаги го е деляла пропаст.
Да, за съжаление червените бяха подготвени за предстоящите събития, нали всъщност те ги бяха предизвикали и катализирали. И извършиха изпреварващи профилактични действия. Така предотвратиха създаването на истинска опозиция, за която имаше огромна човешка база, но нямаше никаква организация и връзки между хората. А и не им беше никакъв проблем да наситят с агенти всяко новосформиращо се образувание. Затова мисля, че всичко онова, което ни се случи през първите години на прехода, в общ план е било неизбежно, но все пак при определени условия може би е можело да се случат и по-добри неща.
Бяха изненадани единствено на 14 декември.
27 години след оня исторически митинг, на който те видяха отблизо, със собствените си очи силата на народната любов, и в изненадата си чак им се прииска да викат танкове, може да се каже само едно. Проблемът на България е цивилизационен – коя част от населението е преобладаваща – дали тази, която има чувство на привързаност към комунистическото минало и към неразривно свързаната с него Русия, или тази, която споделя идеалите и принципите на съвременния западен свят. Този въпрос и до днес не намира категоричен отговор. Дали ще го намери в обозримото бъдеще?
Васил Давидов
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров ИЗВОРИТЕ НА ЖИВОТА: вечното в класическата и модерната философия, изд. ИЗТОК-ЗАПАД, февр. 2009 г., 520 стр. Книгата ИЗВОРИТЕ НА ЖИВОТА , външно погледнато, е систематичен курс по философия, в който обаче твърде експресивно се тълкуват и вечните въпроси, вълнуващи човешките същества на тази земя. Подобна форма, именно курс лекции по философия, осигурява на автора така потребната живост, непосредственост и свобода в общуването със съзнанието на читателя. През цялото време той се стреми да бъде близо и да не изневерява на ония неизбежни сърдечни трепети, благодарение на които човекът става човек – и личност, разбира се. Опитва се да приобщава съзнанието на читателя към така вълнуващата мисловност на непреходното, която именно е истинското богатство на човека. Книгата, външно погледнато, е систематичен курс по философия, в който обаче твърде експресивно се тълкуват и вечните въпроси, вълнуващи човешките същества на тази земя. Подобна форма, именно курс лекции по философия, осигурява на автора така потребната живост, непосредственост и свобода в общуването със съзнанието на читателя. През цялото време той се стреми да бъде близо и да не изневерява на ония неизбежни сърдечни трепети, благодарение на които човекът става човек – и личност, разбира се. Опитва се да приобщава съзнанието на читателя към така вълнуващата мисловност на непреходното, която именно е истинското богатство на човека.


authors: Ангел Грънчаров

description: Да, много и то важни неща ще научите ако гледате това забележително интервю! Ето нещичко, което ме впечатли: Древные китайцы говори, что правилно назвать означает правильно понять. Если мы что-то неправильно называем, то это означает, что неправильно понимаем. Това пак са думи на В.Суворов. Ние, българите, също използваме куп спорни наименования, примерно прословутите "турско робство"…

maintext:
Ето и за вас интервюто на Виктор Суворов „В гостях у Дмитрия Гордона“, гледайте го, ще научите много интересни неща, заслужава си да го видите!
Да, много и то важни неща ще научите ако гледате това забележително интервю!
Ето нещичко, което ме впечатли:
Древные китайцы говори, что правилно назвать означает правильно понять. Если мы что-то неправильно называем, то это означает, что неправильно понимаем.
Това пак са думи на В.Суворов. Ние, българите, също използваме куп спорни наименования, примерно прословутите „турско робство“ или „руските братя-освободители“, като това второто някои нашенски кратуни го употребяват и за събитията от септември 1944 г. Правете си сметка какво означава това, че употребяваме за интерпретиране на собствената си история предимно думи и изрази, които са твърде спорни?
Ами по отношение на това как наричаме нещата, свързани с нашия съвременен живот, личен и обществен, български? Примерно Б.Борисов у нас се представя за „десен“, с думата „реформа“ какво наричаме, самоопределяме се като „демокрация“ и прочие, и так далее, има много такива думички, които са се наложили без да сме ги осмислили достатъчно, без да сме разбрали същината на нещата, които наименуваме по един или друг начин… замислете се малко над тия неща, ако обичате…
И още нещо:
Виктор Суворов (в интервюто си при Гордон) казва между другото и този щрих: в Русия преди наричали жените с леко поведение (по нашенски казано курвите) значи в Русия тия жени ги наричали „путани“. Да, обаче откакто в Русия се установи властта на Путин народът постепенно се самоцензурира и вече не ги нарича така – именно заради близостта на думите „Путин“ и „путани“, заради общия им корен… представяте ли си?! Ами ако у нас дойде нов оправяч, в чието име или фамилия да има нещо, което звуково да наподобява думата „курва“, нима и ний ще се откажем от тази толкова изразителна дума?!
И още нещо, което ме впечатли:
Ако една нация има 10% мислещи хора, ако в една нация има 1000 умни човека, то ние за тази нация можем да бъдем спокойни…
И още:
Върви из гората звяр, страшен звяр и със своята… пикня бележи, нали, бележи своята територия, „Това е мое, това е моя територия!“, нали така? Съветската армия дойде в Европа и със своята пикня тя също бележи, поставя своите монументи, казва „Ето това е наше!“, съгласи се че е така? Ето, в София ние с танковете дойдохме и… „стоит над горою Альоша, в Болгарии русский солдат“. Аз за това ще ти разкажа, аз пътувах в Пловдив заради това, с кмета на Пловдив, той ме закара и аз там реч… почакай… ох, те бележеха… В Берлин стои войник с момиче, в Трептов парк, с момиче, да, когато изнасилваха цяла Германия, и той, войникът, стои с момиче на ръце… това е единственото неизнасилено момиче (Гордон)… а аз не зная, разбираш ли, те навсякъде ги поставяха тези маркирания (на територията, която смятаха за своя), и как те към това се отнасят? В Рига, според мен, или в Талин решиха да премахнат паметника, а в Москва по същото това време паметника на летците, истинските, които са погребани, идва значи екватор, изгребва паметника им, и нищо… да, това са техните белези! … И ги поставят навсякъде, където са стигнали, и погледни как към това се отнасят: „Ти не пипай! Това е наш маркер! Този белег мръсният звяр го е поставил!“ Та така… за какво друго говорехме?
– За декомунизацията, която провеждаме…
– Да, декомунизацията, това е правилно, тия белези (маркирания) ги премахваме, и иначе не може! Там, където те са махнати, там започва нормален живот, там, където те са останали, там никога нормален живот няма да има…
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров ЕРОТИКА И СВОБОДА (с подзаглавие Практическа психология на пола, секса и любовта ), 8.00 лв., изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2007 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN 978-954-321-332-0, 168 стр. Една книга, създадена с цел да облекчи разбирането от младите хора на най-значими за живота проблеми, по които сме длъжни да имаме цялата достижима яснота. Всеки трябва да достигне до своята лична истина, без която трудно се живее, без която животът ни се превръща в абсурд. Книгата ЕРОТИКА И СВОБОДА е написана за тия, които живеят с духа на новото, на завърналия се при себе си човешки живот и на свободата. (с подзаглавие),Една книга, създадена с цел да облекчи разбирането от младите хора на най-значими за живота проблеми, по които сме длъжни да имаме цялата достижима яснота. Всеки трябва да достигне до своята лична истина, без която трудно се живее, без която животът ни се превръща в абсурд. Книгатае написана за тия, които живеят с духа на новото, на завърналия се при себе си човешки живот и на свободата.


authors: Ангел Грънчаров

description: Постоянно срещаме хора, които твърде много обичат да се изразяват "по-пищно". Някои пък направо са маниаци на тази тема. Дори и в блогосферата. Все пак живеем на Балканите. Затова нека обсъдим тази проява, свързана със сексуалността, а именно влечението към "цинично" и "вулгарно" изразяване. За какво говори използването на думи, натоварени с еротично-сексуален смисъл? Интересно…

title: Обичате ли да говорите „мръсни думи“?

maintext:
Обичате ли да говорите „мръсни думи“?
Постоянно срещаме хора, които твърде много обичат да се изразяват „по-пищно“. Някои пък направо са маниаци на тази тема. Дори и в блогосферата. Все пак живеем на Балканите. Затова нека обсъдим тази проява, свързана със сексуалността, а именно влечението към „цинично“ и „вулгарно“ изразяване. За какво говори използването на думи, натоварени с еротично-сексуален смисъл? Интересно е да се разбере защо хората употребяват такива думи. Какво човек чувства когато казва или слуша „мръсни думи“? Дали пък това не е проява, свързана с определен жизнен смисъл за човека? Или на нея не бива да й се придава някакво особено значение заради явната й „безобидност“?
Всеки сам може много да разбере ако си постави поне ето тези въпроси:
● Често ли употребявате (или пък само чувате) „мръсни думи“? Смятате ли че това е нещо обикновено, „в реда на нещата“?
Дразните ли се когато някой прекалява в говоренето по такъв начин? Защо го прави – задавали ли сте си този въпрос? Дали тези, които“много говорят за секс“ (или „всичко виждат през призмата на секса“) си мислят, че с това показват „голяма осведоменост“ и „истинска освободеност“ по сексуалните проблеми? Не им ли се иска по този начин да бъдат смятани за „сексуални герои“? Дали те казват такива думи за да създадат погрешното впечатление за себе си, а именно че са „многоопитни“ в секса? Или при тях говоренето за секс е „чист автоматизъм“, т.е. те не придават никакъв особен смисъл и не преследват никаква цел? Но ако го правят безсъзнателно, то това не е ли също прекалено показателно? Вие лично принадлежите ли към тази категория хора?
● Възможно ли е прекаленото използване на „сексизми“ да е само прост заместител на сексуалния живот? Дали е вярно това, че който много говори за секс всъщност издава себе си, че нищо не прави в секса, т.е. че има съвсем неблагополучен сексуален живот?
Дали пък сексуалната му неудовлетвореност не го тласка към това само да говори и така мнимо да се „задоволява“, т.е. да получава някакво перверзно удоволствие? Дали сексуално удовлетвореният човек изпитва нужда чрез говоренето за секс да получава допълнително удоволствие? Дали говоренето на „мръсни думи“ доставя известно удоволствие на прекаляващите със сексизмите? Разбирате ли защо това явление се нарича „циничност“ – и „вулгарност“? Какво се крие зад тези така наречени прояви?
● Възможно ли е всяко нещо да се тълкува сексуално-еротично, т.е. да му се придава такъв смисъл? Как оценявате подобна тенденция към „еротична иносказателност“ или метафоричност?
Може ли да се каже, че тя е израз на… „мръсно подсъзнание“? Или такива прояви са симптом на „извратеност“ на съзнанието? Ако е така, то какво тогава е „неизвратеното“? Дали хората, които „във всяко нещо виждат секс и еротика“ (и също така мислят с предимно такива категории) са изключително „еротични“, отличават се с изключително „силна сексуалност“, с излишък от „сексуална енергия“? Или, обратното, това е симптом за сексуална непълноценност, която „избива“ само в говорене, не в действия по реалното задоволяване? Впрочем, кое от двете „стои по-високо“ – говоренето или действането, говорещият или действащият?
● Може ли твърдо да се смята, че говоренето на сексизми като мнимо „сексуално действие“ е показателно за това, че „нещо не е наред“ със собствената сексуалност?
Ако някой, например, само говори за спорт, но съвсем не спортува, то какво си мислите за него, как го възприемате? Това „нормалното“ ли е, спортът не е ли за спортуване? Могат ли прекаляващите със сексизми и цинизми някога да осъзнаят какво всъщност правят, каква е истината за себе си, която показват по този начин? Ако все пак го разберат – макар и от друг човек – то тогава ще се промени ли нещо в тяхното поведение? Може ли да се очаква някога… „да се засрамят“?
● Вие лично обичате ли да говорите „цинизми“? Получавате ли някакво удоволствие от това да се изразявате „пищно“ и „вулгарно“?
Каква е вашата реакция когато чуете такива думи „по свой адрес“? Каква ще бъде вашата спонтанна реакция когато някой ви каже крайно обидни думи, имащи сексуално-еротичен смисъл? Защо се смята за най-тежко оскърбление споменаването на майката в някакъв сексуален контекст? По-добре ли ще се почувствате ако вас лично ви споменат в същия контекст, не майка ви? Защо е така? Тежка обида ли е изразяването на съмнение във вашата принадлежност към „правилната сексуална ориентация“? Случвало ли ви се е това, т.е.да ви нарекат „педераст“? Какво става в душата ви в такъв момент?
(Из моята книга ЕРОТИКА И СВОБОДА, или психология на пола, секса и любовта, която в най-скоро време ще излезе от печат.)


authors: Ангел Грънчаров

description: Приятно гледане, приятни размисли! Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен... Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров Преследване на времето: Изкуството на свободата, . изд A & G, 2003 г., разм. 21,5 / 14,5 см, мека подвързия,…

title: Предаването „На Агората…“ от 22 декември, темата е: Какво означава да си християнин?

maintext:
Приятно гледане, приятни размисли!
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров
. изд A & G , 2003 г., разм. 21,5 / 14,5 см, мека подвързия, ISBN 954-8945-88-6, 280 стр, 8.00 лв…
А що е време?
времето
живота
свободата
Книгата говори за „нещо“, което е близко на всеки един от нас: времето. Тя се опитва да ни насочи към чисто човешкото в него, към неговата ценност за човека. Това, че времето не ни е чуждо и ни изглежда „добре познато“, съвсем не означава, че го разбираме. Нашето предварително познание за времето не навлиза в неговите дълбини, а само докосва повърхността, най-бледата му външност. Съзнанието за време го приема за факт, с който трябва да се „съобразяваме“, но не отива по-нататък и не се задълбочава в неговата тайна. Когато обаче ни запитатпочти нищо не можем да кажем: мълчанието е нашият отговор. Тази необичайна и изненадващо понятна философска книга „поглежда“ в скритото „зад“ мълчанието ни – за


authors: Ангел Грънчаров

description: Приятно гледане, приятни размисли! Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен... Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров ТАЙНСТВОТО НА ЖИВОТА: Въведение в практическата философия, изд. ИЗТОК-ЗАПАД, 2006 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN-13: 978-954-321-246-0, ISBN-10: 954-321-246-5,…

title: Нещо като прощално обръщение към цялата училищна общност

maintext:
Приятно гледане, приятни размисли!
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров
изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2006 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN-13: 978-954-321-246-0, ISBN-10: 954-321-246-5, 317 стр., 10.00 лв.
Авторът тръгва от простия факт, че човекът е живот, че ние сме живи и влюбени в живота същества, от което следва, че по никой начин не бива да му изневеряваме: да си мислим, че сме “нещо повече от това”, че сме “нещо повече от него”. Но човекът е и разбиращо същество, което значи, че не се задоволява с “простата даденост” на непосредствения живот, а непрекъснато търси смисъла, неговата ценност за нас самите. Оказва се, че ние живеем като че ли само затова непрекъснато да търсим себе си, което, от друга страна погледнато, означава, че постигаме себе си само когато свободно “правим” себе си, своето бъдеще, а значи и съдбата си. Пътят на живота у човека изцяло съвпада с пътуването към самия себе си, от което не можем да се откажем…


authors: Ангел Грънчаров

description: Ако искате, оставете плейъра да се движи, не го спирайте, има още много такива песни, които са способни да възкресят една друга, отдавна отминала епоха, да оживят нейния дух, нейния романтичен патос - способни са да ни покажат едно друго време, в което човеците изглежда са били много по-добри от нас - или ако това…

maintext:
Една песен от преди почти век… от времето на звездните мигове на Царство България!
Ако искате, оставете плейъра да се движи, не го спирайте, има още много такива песни, които са способни да възкресят една друга, отдавна отминала епоха, да оживят нейния дух, нейния романтичен патос – способни са да ни покажат едно друго време, в което човеците изглежда са били много по-добри от нас – или ако това не е било вярно, то по-добре са разбирали живота…
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците забележителната книга на философа Ангел Грънчаров Преследване на времето: Изкуството на свободата, . изд A & G , 2003 г., разм. 21,5 / 14,5 см, мека подвързия, ISBN 954-8945-88-6, 280 стр, 8.00 лв… Книгата говори за „нещо“, което е близко на всеки един от нас: времето. Тя се опитва да ни насочи към чисто човешкото в него, към неговата ценност за човека. Това, че времето не ни е чуждо и ни изглежда „добре познато“, съвсем не означава, че го разбираме. Нашето предварително познание за времето не навлиза в неговите дълбини, а само докосва повърхността, най-бледата му външност. Съзнанието за време го приема за факт, с който трябва да се „съобразяваме“, но не отива по-нататък и не се задълбочава в неговата тайна. Когато обаче ни запитат А що е време? почти нищо не можем да кажем: мълчанието е нашият отговор. Тази необичайна и изненадващо понятна философска книга „поглежда“ в скритото „зад“ мълчанието ни – за времето , живота , свободата . Книгата говори за „нещо“, което е близко на всеки един от нас: времето. Тя се опитва да ни насочи към чисто човешкото в него, към неговата ценност за човека. Това, че времето не ни е чуждо и ни изглежда „добре познато“, съвсем не означава, че го разбираме. Нашето предварително познание за времето не навлиза в неговите дълбини, а само докосва повърхността, най-бледата му външност. Съзнанието за време го приема за факт, с който трябва да се „съобразяваме“, но не отива по-нататък и не се задълбочава в неговата тайна. Когато обаче ни запитатпочти нищо не можем да кажем: мълчанието е нашият отговор. Тази необичайна и изненадващо понятна философска книга „поглежда“ в скритото „зад“ мълчанието ни – за


authors: Ангел Грънчаров

description: Чета тук и там информация събитията около създаването на нова политическа партия, на нов политически проект: виж Има ли българска мечта? или пък ето това: Христо Иванов обяви нов политически проект и призова: "Политизирайте се". Виждате че на сцената на Независим театър в София има плакат, на който са изписани думите "Има ли българска мечта?".…

maintext:
Само политика, вдъхновявана от значими човешки идеи и ценности, може да бъде истински ефективна и ползотворна
БЪЛГАРСКАТА ДУША И СЪДБА (с подзаглавие „Към нашата философия на живота, историята и съвременността“). Тя е отпечатана през далечната вече 2007 г., а е писана поне година по-рано. Не че претендирам за авторство на тази фраза, тя може да е минавала през ума на много хора, ето, сега за нея говорят инициаторите и създателите новия политически проект. Което за мен е радващо, разбира се. Ето че все пак идва времето, в които на практика идеите на философите влизат в политическите програми и проекти, този е верният път. Само политика, вдъхновявана от значими човешки идеи и ценности, може да бъде истински ефективна и ползотворна – и може да спомага за действителния просперитет на многострадалното ни отечество (както е в случая, но е така и по принцип). Има я тази тема и в моя курс по личностно развитие и гражданско образование , който съм публикувал в нета през август 2009 г. А статия под това име съм писал и още по-рано, тя е публикувана и в моята книга със заглавие(с подзаглавие „Към нашата философия на живота, историята и съвременността“). Тя е отпечатана през далечната вече 2007 г., а е писана поне година по-рано. Не че претендирам за авторство на тази фраза, тя може да е минавала през ума на много хора, ето, сега за нея говорят инициаторите и създателите новия политически проект. Което за мен е радващо, разбира се. Ето че все пак идва времето, в които на практика идеите на философите влизат в политическите програми и проекти, този е верният път. Само политика, вдъхновявана от значими човешки идеи и ценности, може да бъде истински ефективна и ползотворна – и може да спомага за действителния просперитет на многострадалното ни отечество (както е в случая, но е така и по принцип).
„Съществува ли българска мечта?“ може да го направи има българска мечта, а коя е българската мечта. Който иска да прочете моята статия със заглавиеможе да го направи ето тук, на това място съм публикувал свое учебно помагало по личностно развитие и гражданско образование . Ще забележите, че там въпросът е вече не далибългарска мечта, ае българската мечта.
Спирам дотук. Желая ви хубав ден! Да пожелаем много успехи на възникващата нова политическа формация, с която свързваме толкова вдъхновяващи цели: да работим за ако не за цялостното сбъдване (мечтите нима могат да се сбъдват изцяло?), то поне за приближаването до онази българска мечта, която ще преобрази нашата свидна България!
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров ЕРОТИКА И СВОБОДА (с подзаглавие Практическа психология на пола, секса и любовта ), 8.00 лв., изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2007 г., разм. 20/14 см., мека подвързия, ISBN 978-954-321-332-0, 168 стр. Една книга, създадена с цел да облекчи разбирането от младите хора на най-значими за живота проблеми, по които сме длъжни да имаме цялата достижима яснота. Всеки трябва да достигне до своята лична истина, без която трудно се живее, без която животът ни се превръща в абсурд. Книгата ЕРОТИКА И СВОБОДА е написана за тия, които живеят с духа на новото, на завърналия се при себе си човешки живот и на свободата. (с подзаглавие),Една книга, създадена с цел да облекчи разбирането от младите хора на най-значими за живота проблеми, по които сме длъжни да имаме цялата достижима яснота. Всеки трябва да достигне до своята лична истина, без която трудно се живее, без която животът ни се превръща в абсурд. Книгатае написана за тия, които живеят с духа на новото, на завърналия се при себе си човешки живот и на свободата.


authors: Ангел Грънчаров

description: Зверството, наречено "комунизъм"; с извинение към истинските зверове, които, сравнени с комунистите, са невинни като агънца... Синът на директора на Народната милиция и министър на вътрешните работи (1949-1950) и член на БКП - Руси Христозов Георги Христозов разказва за комунистическия терор в България след 9 септември 1944 г. "По сметки, които съм направил - споделя…

title: Как комунистите избиха цвета на българската интелигенция във всички сфери на живота

maintext:
Зверството, наречено „комунизъм“; с извинение към истинските зверове, които, сравнени с комунистите, са невинни като агънца…
Синът на директора на Народната милиция и министър на вътрешните работи (1949-1950) и член на БКП – Руси Христозов Георги Христозов разказва за комунистическия терор в България след 9 септември 1944 г.
„По сметки, които съм направил – споделя той – благодарение на едно проучване, извършено от покойния вече председател на Конституционния съд Христо Данов, в България веднага след 09.09.1944 г. до началото на „Народния съд“, през тези именно месеци (от 9 септември до 20 декември 1944 г.) са избити 24 500 човека, за които има публикации в „Държавен вестник“. Отделно „Народният съд“ осъжда задочно 1 500 души, за да оправдае незаконното им избиване. Или, общо, веднага след 9-ти, по време на червения терор са избити 26 000 българи.
Дейно участие в тези избивания взема Щабът на партизанското движение със своето подразделение – Щаб на народната милиция, който се оглавявал от Тодор Живков, човекът държал властта цели 35 години!
Избити 26 000 души – това е много страшен факт за България. Цветът на българската интелигенция във всички сфери на живота е ликвидиран с един замах от болшевиките. Това е „курбанът“ на окупацията, наречена от комунистите „освобождение“. И никой нищо не иска да каже и до днес за тези невинни жертви на комунизма. Чудовищното изтребление на българи може да се сравни само с кланетата от турците по време на Априлското въстание от 1876 г. или Илинденско – Преображенското въстание от 1903 г. За тях се знае, а за комунистическите престъпления, кланета, убийства, масови гробове и жертви почти нищо.
Ако се направи един преглед на тези убити хора, ще се види, че това са свещеници, учители, кметове, секретар-бирници, участъкови полицаи, адвокати, бакали и дори лекари. Т.е. средната интелигенция, дистрибутора на висшата интелигенция спрямо обикновените граждани.
Това е един много срамен факт в българската история, който се премълчава. И по най-различен повод се намират какви ли не отвлечени обяснения и дори оправдания за толкова много избити хора.
Червеният терор е огромен по мащаби и надхвърля жертвите от 1941 г. до 9.09.1944 г. А те са: произнесени 190 смъртни присъди за доказани престъпления, вкл. тероризъм и убийства на невинни хора, в затвора са лежали 8130 души, в концлагерите 5740, интернирани са 15 000 души, в ротите 10 800.
Убийствата след 9.09.1944 г. са проява на комунистическия геноцид спрямо българския народ, внесен от Червената армия, окупирала България без бой. Червеният терор е вършен от криминални затворници, пуснати своеременно на свобода, пребоядисали се набързо в отечественофронтовци, комунисти, ремсисти, земеделци, лумпени, партизани – терористи. Поръчката идва от Москва и е предавана лично от „вожда“ Георги Димитров.
Написа: istorik1973


authors: Ангел Грънчаров

description: Приятно гледане, приятни размисли! ДОБАВКА: Темата на предаването, излъчено по Пловдивската обществена телевизия днес, 8 септември, е: Готови ли сте да участвате в борбата за ново образование и училище? Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен... Търсете по книжарниците книгата…

maintext:
Предаването „На Агората…“ от 1 септември, темата е: Как да подобрим своята демократична култура?
Приятно гледане, приятни размисли!
ДОБАВКА: Темата на предаването, излъчено по Пловдивската обществена телевизия днес, 8 септември, е: Готови ли сте да участвате в борбата за ново образование и училище?
Освен това аз, Ангел Грънчаров, се чувствам длъжен отново да ви напомня, че нашият български Картаген е крайно време да бъде разрушен…
Търсете по книжарниците книгата на философа Ангел Грънчаров СТРАСТИТЕ И БЕСОВЕТЕ БЪЛГАРСКИ (с подзаглавие Кратка психологическа история на съвременна България ), изд. ИЗТОК-ЗАПАД , 2008 г., 320 стр. Хронология и феноменология на случилото се след 1989 година, както и вникване във факторите, които определят нашата национална съдба. Книга за нашите лутания по пътищата на свободата, за раждането и пътя на младата българска демокрация, за това какви сме ние, съвременните българи, книга за пропилените ни шансове и за покрусените ни надежди. Но това е една въпреки всичко оптимистична книга, която ни казва, че от нас, гражданите, зависи всичко: ако сме мизерни духом, няма как и да не живеем в бедност. От нашите ценности зависи съществуването, живота ни. Духовната безпътица поражда историческите, пък и сегашните ни нещастия. А растежът на нашите сили – и като индивиди, и като нация – тръгва от освобождаването на съзнанията ни от ония коварни скрупули и дефекти, заради които толкова сме си патили – и за които сме платили тежка цена. (с подзаглавие),Хронология и феноменология на случилото се след 1989 година, както и вникване във факторите, които определят нашата национална съдба. Книга за нашите лутания по пътищата на свободата, за раждането и пътя на младата българска демокрация, за това какви сме ние, съвременните българи, книга за пропилените ни шансове и за покрусените ни надежди. Но това е една въпреки всичко оптимистична книга, която ни казва, че от нас, гражданите, зависи всичко: ако сме мизерни духом, няма как и да не живеем в бедност. От нашите ценности зависи съществуването, живота ни. Духовната безпътица поражда историческите, пък и сегашните ни нещастия. А растежът на нашите сили – и като индивиди, и като нация – тръгва от освобождаването на съзнанията ни от ония коварни скрупули и дефекти, заради които толкова сме си патили – и за които сме платили тежка цена.


authors: Ангел Грънчаров

description: Във връзка с моето представяне на известната вече песен-хит във видеоблога - “Бат Бойко, дай газ, изгрял е твоя звезден час” - забелязвам, че днес са се появили твърде патетични коментари-суперлативи, които искам да се запазят за бъдещите историци на превъплъщенията на българската душа. Поради което ги и публикувам отделно: защото такова богатство по никой…

maintext:
Народът лудна по песента „Въх, рамо, рамо“, посветена на генерал Борисов! Пей, Биляно, пей, народе! Отпуши си душата! Ликуй, человечество!
Във връзка с моето представяне на известната вече песен-хит във видеоблога – “Бат Бойко, дай газ, изгрял е твоя звезден час” – забелязвам, че днес са се появили твърде патетични коментари-суперлативи, които искам да се запазят за бъдещите историци на превъплъщенията на българската душа. Поради което ги и публикувам отделно: защото такова богатство по никой начин не бива да бъде загубено:
mladenka ilieva каза: А бе, вие мъжете, пощуряхте ли? От една седмица вкъщи, съпругът ми – Въх, рамо – та рамо… В събота и неделя бях в София при сина – студент, да го поизпера – събраха се състуденти да поиграят карти – цяла вечер – Въх, рамо – та рамо…
В понеделник отивам в службата, от Плевен съм, колегите се забили пред компютъра – Въх, рамо – та рамо…
Аз не обичам чалгата. Вярно, в тая песен има нещо различно, не казвам, че е лоша, интересна е, но – всяко нещо с мярка! Епидемия!
Снощи слагам вечерята, сядаме на масата, съпругът ми пуска компютъра. Помолих го да спре тая Биляна, да си кажем ПРОДЪЛЖАВА >>>>>


description: "Най-страшното в комунизма беше това, че той, като прахосмукачка, изсмукваше от хората радостта" (проф.Ф. Зимбардо) Младите вече не знаят какво е това комунизъм – или го знаят само “на книга”. И това е прекрасно, слава Богу, че не са го живели! И че няма да го живеят. В някакъв смисъл им завиждам, но повече им…

title: Ангел Грънчаров: моят видео-блог

maintext:
„Най-страшното в комунизма беше това, че той, като прахосмукачка, изсмукваше от хората радостта“ (проф.Ф. Зимбардо) Младите вече не знаят какво е това комунизъм – или го знаят само “на книга”. И това е прекрасно, слава Богу, че не са го живели! И че няма да го живеят. В някакъв смисъл им завиждам, но повече им се радвам. Защото комунизмът е нещо доста гадничко, нагло, жестоко, тъпо, той е нещо, предизвикващо само погнуса. Ала ето, младите чуват също така и… “възхитителни неща” за същия този комунизъм. Има и такива… “отзиви” за него: някои им разказват, че “тогава се живееше… добре!”. Всичко може да се чуе – и младите, предполагам, са доста объркани.
По тази причина в тази ранна утрин започвам да пиша нещо като… “спомени от моя живот”, в които комунизмът – няма как – е не само фон на разказа, но и… “главно действащо лице”. Няма как да бъде изваден оттам. Де да можеше да бъде изваден…
Всеки от нас, които живяхме комунизма, може да разкаже много. За “бригадите”, в които за жълти стотинки бяхме подложени на робски труд, за… “всекидневността” на комунизма с неговите лозунги, осеяли всяка незаета площ, за магазините, в които по стелажите се мъдреха само бутилки оцет и… каменна морска сол, за потискащата сивота и убийствената монотонност на живота, за непрекъснатите унижения и зверското потискане на всеки порив на свобода и индивидуалност. Но аз няма да пиша за всичко това, понеже то някак си е… “общо” и не може да затрогне душата. Просто ще описвам кратки изразителни епизоди, пробляскващи из обвеяното със забрава минало, които носят в себе си тъкмо най-важното, и то в неговата жизнена цялост и достоверност.
Първият епизод показва как аз, съвсем млад – бил съм някъде 8 или 9 клас – се сблъсках с… лъжата, неотменната спътница на комунизма. Не знам защо, но този епизод е придобил в паметта ми някакво възлово положение. Та това стана пак на бригада: веднъж на обед, в горещ юлски ден, когато се върнахме от полето съвсем изморени, в хладината на “текезесарския стол” дойде… пропагандист, който започна да ни изнася… атеистична беседа. Разбира се, почти никой не го слушаше, всички си мечтаехме за… спалното помещение, където прекарвахме следобеда. Но човекът беше… словоохотлив, нещо като… Вучков (Вучков е… “изкопаемо”, останало от ония времена, и затуй е така… свеж!), устата му мелеше като воденица. Ние се прозявахме (сутрин ставахме съвсем рано, в пет) и не обръщахме никакво внимание на приказките му.
Говоренето по време на комунизма не беше като сегашното, то не служеше за това да кажеш нещо; то служеше тъкмо за обратното: нищо да не кажеш, но… с много думи. И ето, аз в един момент се заслушах, за да разбера какво е туй… нищо, за което горкият човечец говореше с такъв плам.
Той… “разтягаше локум”, сиреч повтаряше: “Бог няма, защото…”. И това в безкрайни варианти. Аз, изглежда, още тогава съм имал някакви… “философски наклонности”, и, казах, се заслушах, сиреч взех мислено да ровя в… “плявата”, която бълваше този човек. В един момент чух една глупост, и за малко да подскоча от удивление; човекът каза досущ следното: “Ако имаше Бог, космонавтите… щяха да го видят на… небето!”. И другите му “аргументи срещу Бога” бяха от този сорт, но този надмина всички. Спомням си, че нещо се… завъртя в мен и аз, без да си давам сметка какво правя, вдигнах ръка и казах: “Може ли въпрос?”.
Изведнъж стотина погледа се отправиха към мен. За малко да онемея: бил съм тогава, повтарям, някъде 8 или 9 клас. Но събрах целия си кураж, сърцето ми туптеше бясно, и го запитах: “Ами нали Бог трябва да е… невидим, как тогава да го… видят на… небето?”. Човечецът страшно се смути, а пък аз, насърчен – публиката изведнъж се оживи! – най-нагло попитах: “Как така… “на небето”, нима космонавтите са стигнали… небето?!”. След тия два въпроса не помня точно какво стана. В съзнанието ми проблясват някакви сценки: “командирите” на бригадата се засуетиха, някои ми закрещяха да седна, лекторът започна да прибира книжата си в огромна чанта, бърборейки някакви нелепици, децата с благодарност ме гледаха, защото ги бях спасил от досадната лекция. Това беше, после, разбира се, дълго ме разпитваха защо съм се бил държал така, аз се оправдавах, и… нищо. Имах чувството, че “командирите” дълбоко в себе си ми се възхищаваха, нищо че ме мъмреха. Оня с чантата си получи заслуженото…
Кой ли ще направи така, че и… бай Вучков днес да си получи заслуженото?!
Мислех да напиша за още един епизод, но да спра дотук – заради краткостта.
Не пиша това за да се изкарвам… не знам какъв си. Но ще продължавам да пиша за комунизма. Ето, следващият епизод, който ще опиша, е за това как пристигнах и какво видях в… Ленинград. Пристигнах там на 21 години като студент по философия в Държавния университет. Вижда се, няма да има някаква “последователност” в тия епизоди, ще прескачам на най-изразителното и… потресаващото. Няма да пиша… “мемоари”, още не съм на тази възраст: като (ако) стана пенсионер, тогава ще го направя. А сега ще опиша само няколко най-изразителни епизода.
За да усетят младите какво е това комунизъм и как го живяхме тогава. “Живяхме” ли казах? Хайде де – де да беше така…


description: Рейтинг и оценка на вино Villa Melnik Aplauz Merlot Reserve 2013, България, Тракийска низина, мерло

title: Villa Melnik Aplauz Merlot Reserve 2013

maintext:
Вила Мелник
България, Тракийска низина
мерло
Много интензивен, тъмно рубинен цвят с меки отблясъци. Интензивен нос с много черни плодове, какао, препечен дъб, препечено кафе и мастило. Стегнато, плътно тяло с много добри, зрели танини и изненадващо сладък плод с ванилия и опушен дъб във вкуса. Дълго, пикантно сухо. (2017-2022)
(Декември 2016)
Може да отлежава
16 лв.
Влезте или се регистрирайте, за да видите всички оценки и награди.


maintext:
Енолог на годината е Тихомир Трифонов от Винарска изба Варна! от DiVino
На ежегодния бал на енологичната общност за Енолог на годината беше избран Тихомир Трифонов технолог на Винарска изба Варна.
Близо 200 представители на винарския бранш дадоха своя глас за най-добрия енолог през изминалата 2016 година, като избираха сред 7-те номинирани експерти по вината. На тържествената церемония в Пловдив, председателят на Съюза на енолозите в България Станимир Стоянов връчи Дионисиевия венец, който се предава от най-добрия енолог от предходната година и се носи от избрания до следващата.
Тихомир Трифонов се занимава с винопроизводство от 18 години и споделя, че обича да създава бели вина, а да пие червени. За първи път тази година беше връчена и награда Млад енолог на годината. Носител е Мария Стоева от изба Братанови. Ани Велчева беше отличена с традиционната награда на името на Христо Дерменджиев, която се присъжда на магистъра с най-висок успех от Университета по хранителни технологии от катедра Вино и пиво.


description: Рейтинг и оценка на вино Чифлик Ливади Резерва Syrah & Merlot 2015, България, Тракийска низина, купаж

maintext:
Дамяница
България, Тракийска низина
купаж
Много наситен, непрогледен цвят - мастило. Носът е атрактивен и интензивен със сладки нотки на черница, виолетка, сладко от сливи с ванилия и мента. Плътно тяло с много фини, сатенени танини и атрактивен, сладостен, карамелено-ванилов финал. (2017-2020)
(Декември 2016)
Може да отлежава
23 лв.
Влезте или се регистрирайте, за да видите всички оценки и награди.


maintext:
Италианският юг залага на автентичния звук при виното от Ясен Бориславов
През седемдесетте години на миналия век, когато Тоскана бавно прави първи стъпки към последвалата звездна винарска слава, ключ към успеха се оказва засаждането на международно утвърдени сортове като мерло, каберне совиньон, каберне фран и умелото им съчетаване със санджовезе. Днес подобен подход, но в друг регион едва ли би имал същия успех, защото в света на виното няма универсални или вечни решения. Правилното решение винаги е ново, различно и съобразено с местните специфики. Подобни размишления поражда проведеният на 15 ноември в белградския хотел „Хайят” майсторски клас на тема „Вина от Южна Италия. Кампания, Пулия, Калабрия, Сицилия”, воден от еноложката Барбара Тамбурини и организиран от Италианския институт за външна търговия (ИЧЕ). Участваха винени журналисти и сомелиери от Сърбия, Словения, Хърватска, Албания, Македония, Босна, Черна гора, Унгария и България.
„През 80-те години, когато Сицилия преживява La Rivoluzione Enologica Siciliana, местните производители акцентират на качеството, а не на промяна в традиционните за областта вкусове, свързани с типичните местни сортове”, обясни г-жа Тамбурини. Поради което днес в тази област около 80% от вината са именно от местни сортове. Явно същата тенденция е валидна за останалите три представени в майсторския клас области.
Всяка от тях си има типични сортове, с които да привлича интереса на всякога любопитната винена публика. За Калабрия и Кампания това са греко бианко, греко неро, галиопо, малвазия бианка, малвазия нера, алианико, фиано, греко ди туфо, фалангина и др. Типични за Пулия са примитиво, негроамаро, вомбино бианко, вомбино неро, неро ди троя, алеатико, както и местни представители на голямото семейство малвазия. Автентичният винен образ на Сицилия е моделиран от сортове като неро д’авола, грило, нерело маскалезе, инсолия и греканико. Много от тези сортове са познати и отглеждани още от Античността. Споменати са в текстове на Аристотел, Вергилий, Плиний Старши и други автори. Едва ли има съмнение, че дългата традиция е в хармонични отношения с местните кухни. Това разнообразие дава възможност на всяка от четирите области да гради собствена физиономия и в същото време майсторският клас на г-жа Тамбурини успя да очертае един общ образ на италианския юг. Явно това беше и основна цел на нейната селекция от 10 вина (две бели, едно розе, шест червени и едно десертно), чрез която всяка от областите да бъде, ако не пълноценно, поне атрактивно представена.
При двете бели (Ciro Bianco Librandi 2015 от Калабрия, 100% греко бианко и Sur Sur 2015 грило от Сицилия на винарна Donnafugata) характерен е плодовият характер с интензивен цитрус, цветисто-медени тонове при първото и акценти на праскова и билки при второто, както и доста изразителната фенолна структура. Изглежда последното е типична характеристика на белия италиански юг.
При червените посоките в развитието на ароматите и вкусовете са много повече, но и тук прави впечатление преди всичко фенолната структура – вината са плътни, сочни, някои и малко „агресивни”. Duca Sanfelice 2012, 100% галиопо от Калабрия е със свеж, прозирно рубинен цвят, атрактивен нос със зрели вишни, синя слива, тютюн, шоколад и добре структуриран вкус с меки танини и дълъг, пикантен финал. Сигурно би допаднало на встрастените на тема пино ноар. В съвсем различна стилистика е Serpico Iprinia Aglianico 2004 – непрогледен тъмно червен цвят с леко развитие, пищен нос с черна череша, сухи горски плодове, кожа, тютюн, подправки и землисти акценти (пръст, гъби) и мощно, обемно тяло със свежи киселини, зрели танини и дълъг, плодово-пикантен завършек. Изглежда това вино беше подбрано, за да подчертае потенциала за стареене на някои местни сортове. Много добро развитие личи и в Maime Masseira 2010, 100% негроамаро от винарна Antinori Tormaresca – топъл нос с нюанси на печена слива, индиго и подправки (червен пипер, мента и ликорис). Вкусът е мощен, гладък и мек с интензивен танинов завършек.
В края на дегустацията някак очаквано и съвсем логично беше поставено добре познатото по света десертно от Сицилия Ben Rye 2014 Passito di Panteleria, 100% зибибо (александрийски мускат) от винарна Donnafugata с неговия по ориенталски пищен нос на зряла праскова, сушени кайсии, смокини и мед с билкови и изразителни минерални акценти.
Съдейки по класациите на Wine Spectator и други най-авторитетни винени форуми изглежда малко вероятно местните сортове някога да изместят от върха на качествената пирамида сортове като каберне и шардоне. В същото време местните сортове от доста години обсаждат периферията на върха, предлагат различни и интригуващи вкусове и явно ще се радват на все по-добър прием сред вечно жадната за нещо ново и различно винена публика.


maintext:
Ройтерс: Брекзит носи горчив вкус за храната и виното в Лондон от DiVino
Подробностите около евентуалното излизане на Великобритания от Европейския съюз все още не са известни, но самата мисъл за Брекзит предизвиква сериозни опасения у мнозина британци. Това е изводът, който прави в анализа си за Ройтерс Естел Шърбън.
Сред най-притеснените са работещите в областта на кулинарията. Вносът на деликатеси и вино от европейските страни е успешен бизнес за търговци от острова, които разчитат на свободното движение на стоки и работна ръка. Ресторантьорството е един от най-преуспяващите браншове в сектора на услугите, но и един от най-изложените на рисковете при евентуално напускане на Евросъюза. Рязкото поевтиняване на британската лира спрямо еврото след референдума за Брекзит през лятото, вдигна цените на качествените сирена, колбаси и вина, които се внасят от континентална Европа. Според експерти, понижаването на курса на британската лира може да струва на бизнеса около 2 млрд. паунда в сравнение с курса преди година.
За малките фирми, които доминират в кулинарния сектор, преодоляването на валутните сътресения може за бъде фатално, подчертава Естел Шърбън, тъй като нямат достатъчно ресурси да преминат към план за действие при извънредни обстоятелства. Занимаващите се с внос на продукти от Евросъюза се притесняват, че евентуалното споразумение с останалите 27 страни от ЕС може да включва връщане към търговските бариери. "Изключително притеснени сме, споделя Джайлс Бъдибент от компанията за внос и дистрибуция на вино Barton Brownsdon & Sadler (BBS). В момента е толкова лесно – ако искаш да внесеш нещо от Европа, просто го правиш“. Освен очакваното поскъпване, заетите в бранша се опасяват от връщането на бюрокрацията и задължението да се попълват излишно много документи. Притеснения има около етикетирането, произхода, безопасността на продуктите и автентичността им.
Най-голяма е тревогата, че Брекзит ще въведе ограничения върху имиграцията, което пък ще свие избора от евтина чуждестранна работна ръка. „Ресторантьорският бизнес е имигрантски бизнес, казва Питър Хардън от ресторанта Chez Bruce, отличен със звезда от Мишлен. Хардън е съосновател на Harden's London Restaurants, уважаван ежегоден каталог. Няма официална статистика за делът на чуждестранните работници в лондонския ресторантьорски бизнес, но според някои той е доста над 50 процента и дори две трети. Лондончани са свикнали да чуват най-различни акценти, когато похапват в ресторант, купуват си храна за вкъщи или отиват в кафене.
„Чуждестранните работници са изиграли решаваща роля в трансформацията на британската култура на хранене, която преди няколко десетилетия бе повод за шеги сред европейските съседи на Великобритания, но сега е една от най-иновативните и разнообразни в света“, споделя и Брус Пул, собственик на Chez Bruce. „Това се дължи изцяло на хората, които работят в сектора тук… Наемаме хора отвсякъде и това със сигурност помага за разнообразието на културата ни на хранене“, отбелязва Пул.
Средната надница на сервитьор в Лондон е 7,33 британски лири на час, съвсем малко над задължителната минимална надница от 7,20 британски лири за хората на възраст над 25 години, според официалната статистика.


description: Рейтинг и оценка на вино Katarzyna Chopin Nocturne Merlot & Cabernet Franc 2015, България, Тракийска низина, купаж

maintext:
Катаржина
България, Тракийска низина
купаж
Красив, жив и искрящ цвят - ярък рубин. Свеж, плодов нос, сочен и атрактивен с елегантно, много стопено и хармонично тяло. Финес и сочен плод и във финала. (2017-2020)
(Декември 2016)
Може да отлежава
20 лв.
Влезте или се регистрирайте, за да видите всички оценки и награди.


maintext:
Вандали унищожиха италианско вино за 500 хиляди евро! от DiVino
Вандали проникнали във вековно имение в Северна Италия и оставили да изтече пенливо вино за 500 хиляди евро!
Служителите на винарната Conte Vistarino в Олтрепо Павезе заварили подгизналия под на избата след нощното проникване през миналата седмица. Вандалите са оставили да изтече съдържанието на седем ферментационни съда с пино гриджо, ризлинг, шардоне и други сортове от реколта 2016, предназначени за производството на пенливо вино.
Престъпниците не са откраднали нищо по време на проникването в имението. Унищоженото количество е еквивалент на 400 хиляди бутилки. Графиня Отавиа Джорджи ди Вистарино, която управлява имението, споделя пред италиански медии, че е шокирана от жестокото посегателство, но не смята да се отказва. Conte Vistarino се намира на 70 км от Милано и е семейна собственост от 17 век. Въпреки че не е сред най-популярните дестинации на Ботуша Олтрепо Павезе съвсем заслужено е наричана „италианската Бургундия“.


description: Рейтинг и оценка на вино Damanitza Ormano Reserva 2015, България, Тракийска низина, купаж

title: Damanitza Ormano Reserva 2015

maintext:
Дамяница
България, Тракийска низина
купаж
Много интензивен, красив тъмно рубинен цвят. Сложен и съблазнителен нос с нотки на сладки подправки и карамел, червени плодове, ванилия и шоколад. Свежо, средно до плътно тяло със зрели, фини танини и дълъг, сладостен финал. Вино с потенциал. (2017-2021)
(Декември 2016)
Може да отлежава
25 лв.
Влезте или се регистрирайте, за да видите всички оценки и награди.


maintext:
Шампан и Кианти Класико обединяват усилия в името на виното! от DiVino
Италианската Кианти Класико и френската Шампан подписаха споразумение за партньорство. Целта е да се даде тласък на винарството и винения туризъм в двете области.
Документът беше подписан официално от кметовете на Реймс и Флоренция, Арно Робине и Дарио Нардела. Идеята е двете прочути области да споделят опит и добри практики по въпроси като защитата на наименованията за произход и колективните брандове, винарски техники и устойчивото развитие в контекста на климатичните промени. По-рано тази година Кианти Класико отбеляза 300-годишен юбилей, което го прави първото в света законно установено винено наименование.