description: През 1964 г. току-що завършилият колеж Фил Найт заема 50 долара от баща си и основава компания с една проста цел: внос на висококачествени и евтини маратонки от Япония. Докато продава обувките от багажника на своя Plymouth Valiant, Найт постига брутна печалба 8 000 долара през онази първа 1964 година. Днес годишните ...

title: Фил Найт, мъжът зад логото

maintext:
22 Декември 2016
През 1964 г. току-що завършилият колеж Фил Найт заема 50 долара от баща си и основава компания с една проста цел: внос на висококачествени и евтини маратонки от Япония. Докато продава обувките от багажника на своя Plymouth Valiant, Найт постига брутна печалба 8 000 долара през онази първа 1964 година. Днес годишните продажби на Nike надхвърлят 30 милиарда долара. В ерата на стартъпите Nike на Найт е златният стандарт, а неговият swoosh е нещо повече от лого. Символ на елегантност и величие, това е една от малкото икони, които се разпознават незабавно във всяко кътче на света.
Но Найт, мъжът зад логото, винаги е бил загадка. Сега той най-сетне ни разказва историята си в мемоарите “Изкуството на победата” (Locus), които са изненадващи, нецензурирани, забавни и талантливо написани.
Всичко започва с класически преломен момент. На 24 години, докато пътува из Азия, Европа и Африка и се бори с големите житейски въпроси, Найт решава, че нетрадиционният път е единственият път за него. Решен е да създаде нещо ново, динамично и различно.
Найт описва подробно плашещите рискове, с които се сблъсква по пътя, смазващите неуспехи, безпощадните конкуренти, многобройните скептици, недоброжелатели и враждебни банкери – както и многото си вълнуващи победи и критични ситуации. Но преди всичко си припомня основополагащите отношения, които формират сърцето и душата на Nike, с неговия бивш треньор по лека атлетика, сприхавия и харизматичен Бил Бауърман, и с неговите първи служители, разнородна група от отшелници и специалисти, които бързо се превръщат в екип от вманиачени по Nike братя.
Заедно, впрягайки вдъхновяващата сила на една смела мечта и споделената вяра в избавителната, трансформираща сила на спорта, те създават марка и култура, които променят всичко.
Един от най-влиятелните търговски мениджъри в света, Фил Найт, е основател на Nike, Inc. Той е бил президент на компанията от 1964 до 2004 г., както и председател на борда до 2016 г. Живее в Орегон със съпругата си Пени. Следва откъс в превод на Александра Павлова.
… Въпреки че се намираше в централно Мексико , фабриката се казваше Canada. Веднага попитах мениджърите защо. Казаха, че са избрали това име, защото им звучало непознато и екзотично. Засмях се. Канада? Екзотично? Беше по-скоро комично, отколкото екзотично, да не говорим, че беше объркващо. Фабрика, намираща се южно от границата, кръстена на държава, разположена на север от границата.
Какво пък. Беше ми все едно. След като разгледах мястото и се запознах с настоящата им гама обувки, след като направих оглед на помещението за кожи, останах впечатлен. Фабриката беше голяма, чиста и добре управлявана. Освен това беше одобрена от Adidas. Казах им, че бих искал да направя поръчка. 3000 чифта кожени бутонки, които възнамерявах да продавам като обувки за американски футбол. Собствениците на фабриката ме попитаха за името на моята марка. Казах, че ще им отговоря по-късно.
Те ми връчиха договора. Погледнах пунктираната линия над името си. Спрях се, хванал химикалката в ръка. Въпросът вече официално беше поставен на масата. Нарушавах ли споразумението си с Onitsuka?
Формално не. В споразумението пишеше, че мога да внасям само лекоатлетически обувки на Onitsuka, но не и други; там не се споменаваше нещо за вноса на нечии други футболни обувки. Затова знаех, че този договор с Canada няма да наруши формата на споразумението ми с Onitsuka. А същността му?
Преди шест месеца никога не бих направил това. Сега положението беше различно. Onitsuka вече бяха нарушили същността на нашето споразумение, както и моята същност, така че махнах капачката на химикалката си и подписах договора. Подписах целия скапан договор с Canada. А после отидох да хапна мексиканска храна.
А сега за логото. Новата ми футболна обувка щеше да се нуждае от нещо, което да я отличава от ивиците на Adidas и Onitsuka. Спомних си онази млада художничка, която бях срещнал в Портландския щатски университет. Как се казваше? О, да, Каролин Дейвидсън. Беше идвала в офиса няколко пъти, за да прави брошури и печатни реклами. Щом се прибрах в Орегон, пак я поканих в офиса и й казах, че ни трябва лого.
– Какво лого? – попита тя.
– Не знам – отвърнах.
– Много ми помагаш – каза тя.
– Нещо, което да създава усещане за движение – рекох.
– Движение – изрече несигурно тя.
Изглеждаше объркана. И как иначе, като аз говорех празни приказки. Не бях сигурен какво точно искам. Не бях художник. Показах й футболната обувка и казах безпомощно: това. Трябва ни нещо за това.
Тя каза, че ще опита.
Движение, смотолеви на излизане от офиса ми. Движение.
След две седмици се върна с портфолио от предварителни скици. Всички бяха вариации на една тема, а темата очевидно беше… дебели светкавици? Закръглени знаци за отметка? Болезнено затлъстели завъртулки? Нейните проекти пресъздаваха някакво движение, но предизвикваха и прилошаване. Нито един не ми хареса. Избрах няколко, които бяха обещаващи, и я помолих да работи върху тях.
След няколко дни – или бяха седмици? – Каролин се върна и нареди на заседателната маса втора поредица от скици. Закачи няколко и на стената. Беше направила още няколко дузини вариации на първоначалната тема, но с по-свободна ръка. Тези бяха по-добри. По-близо до целта.
Удъл, аз и още няколко души ги разгледахме. Помня, че и Джонсън беше там, макар че не мога да си спомня защо е дошъл от Уелсли. Постепенно постигнахме съгласие. Харесахме… това… малко повече от другите.
Прилича на крило, каза някой.
Прилича на свистящ въздух, каза друг.
Прилича на нещо, което един бегач би оставил след себе си.
Всички бяхме съгласни, че изглежда ново, свежо и все пак древно. Вечно.
Изразихме огромната си благодарност към Каролин за многобройните часове работа, дадохме й чек за 35 долара и я изпратихме да си върви.
След като тя си тръгна, ние продължихме да седим и да се взираме в логото, което хем бяхме подбрали, хем бяхме определили по подразбиране.
– Нещо в него привлича вниманието – каза Джонсън. Удъл се съгласи. Аз се намръщих и се почесах по бузата.
– На вас ви харесва повече, отколкото на мен – казах. – Но нямаме време. Ще се наложи да свърши работа.
– Не ти ли харесва? – попита Удъл.
Въздъхнах.
– Не много. Може би постепенно ще свикна.
Изпратихме го на Canada.
Сега само ни трябваше име, което да съчетаем с логото, по което не си падах. През следващите няколко дни прехвърлихме десетки идеи, докато се появиха две водещи.
Falcon.
И Dimension Six.
Бях пристрастен към второто, защото аз го бях измислил. Удъл и всички останали ми казаха, че е направо ужасно. Казаха, че не е запомнящо се и че не означава нищо.
Проведохме анкета сред всичките ни служители. Секретарки, счетоводители, търговски представители, търговски служители, деловодители, складови работници – поискахме всеки от тях да участва и да даде поне едно предложение. Ford току-що бяха платили 2 милиона долара на водеща консултантска фирма, за да измисли името на новия им Maverick, съобщих на всички.
– Ние нямаме 2 милиона долара, но имаме 50 умни хора и едва ли ще се справим по-зле от… Maverick.
Освен това, за разлика от Ford, ние имахме краен срок. Canada започваха производството на обувките този петък.
Прекарахме дълги часове в спорове и викове, докато обсъждахме достойнствата на едно или друго име. Някой хареса предложението на Борк, Bengal. Друг каза, че единственото възможно име е Condor. Аз се мусех и мърморех.
– Имена на животни – казах. – На животни! Разгледахме имената на почти всички животни в гората. Задължително ли е да е животно?
Продължавах да агитирам за Dimension Six. Отново и отново моите служители ми повтаряха, че е ужасно зле.
Някой, забравил съм кой, много точно обобщи ситуацията.
– Всички тези имена… не струват. – Мисля, че беше Джонсън, но във всички документи пише, че по това време той вече се е бил върнал в Уелсли.
Късно една вечер всички бяхме много уморени и търпението ни се изчерпваше. Ако чуех още едно име на животно, щях да скоча през прозореца. Утре е нов ден, казахме си, докато излизахме от офиса и поемахме към колите си.
Прибрах се у дома и седнах в креслото. Мислите ми се лутаха напред-назад. Falcon? Bengal? Dimension Six? Нещо друго? Какво друго?
* * *
Денят на решението дойде. Canada вече бяха започнали да произвеждат обувките и мострите бяха готови да заминат за Япония, но преди да изпратим каквото и да било, трябваше да изберем име. Освен това бяхме планирали да пуснем реклами в списания, които да съвпаднат с доставките, и да кажем на графичните дизайнери кое име да сложат в рекламите. И, на последно място, трябваше да подадем документи в Патентното ведомство на САЩ.
Удъл влезе в офиса ми.
– Времето изтече – каза.
Потърках очи.
– Знам.
– Какво ще бъде?
– Не знам.
Главата ми щеше да се пръсне. Всички имена вече се бяха слели в някакъв умопомрачителен хаос. Falconbengaldimensionsix.
– Има… още едно предложение – каза Удъл.
– От кого?
– Джонсън се обади рано тази сутрин – отвърна той. – Очевидно снощи му се е присънило ново име.
Извъртях очи.
– Сънувал е?
– Говори сериозно – каза Удъл.
– Той винаги говори сериозно.
– Каза, че посред нощ рязко се изправил в леглото и името изскочило пред очите му.
– И кое е? – попитах в очакване.
– Nike.
– А?
– Nike.
– Кажи го буква по буква.
– N-I-K-E – произнесе бавно Удъл.
Записах го на жълто листче от бележник.
Гръцката богиня на победата. Акрополът. Партенонът. Храмът. Припомних си ги. За кратко. За част от секундата.
– Нямаме време – казах. – Nike. Falcon. Или Dimension Six.
– Всички мразят Dimension Six.
– Всички освен мен.
Той се намръщи.
– Ти решаваш.
И ме остави. Аз драсках в бележника си. Правех списъци, после ги зачерквах. Тик-так, тик-так.
Трябваше да изпратя телекс на фабриката – веднага.
Не обичах да вземам прибързани решения, а напоследък правех само това. Погледнах тавана. Дадох си още две минути да обмисля различните варианти, а после отидох по коридора до телекса. Застанах пред него и си дадох още три минути.
С нежелание набрах съобщението. Името на новата марка е…
Много неща се въртяха в главата ми – съзнателно и несъзнателно. Първо, Джонсън беше изтъкнал, че всички култови марки – Clorox, Kleenex, Xerox – имат кратки имена. Двусрични или едносрични. И винаги имат някакъв силен звук в името си, някаква буква като „К” или „Х”, която се запечатва в съзнанието. Това звучеше логично. И точно описваше Nike.
Освен това ми харесваше, че Nike е богинята на победата. Какво е по-важно от победата, мислех си?
Може би някъде в дълбините на съзнанието си съм чул гласа на Чърчил. Вие питате каква е нашата цел? Мога да отговоря с една дума: победа. Навярно съм си припомнил медала на победата, който се връчваше на всички ветерани от Втората световна война – бронзов медальон, на чиято лицева част беше изобразена Атина Нике, която пречупва меч на две части. Може би. Понякога си мисля, че е било така. Но в крайна сметка не знам какво ме накара да взема това решение. Късметът? Инстинктът? Някакъв вътрешен дух?
Да.
– Какво реши? – попита ме Удъл в края на деня.
– Nike – смотолевих.
– Хм – каза той.
– Да, знам – отвърнах.
– Сигурно ще свикнем – добави.
Сигурно.
Чисто новите ни отношения с Nissho бяха обещаващи, но съвсем нови, и кой би се осмелил да предвиди как ще се развият? Някога си мислех, че отношенията ми с Onitsuka са обещаващи, а ето какво излезе. Nissho наливаха пари в брой, но не можех да позволя това да ме направи самодоволен. Трябваше да разработя възможно най-много източници на пари.
Което отново ме върна към идеята за публично предлагане. Не смятах, че ще мога да понеса разочарованието от още едно неуспешно предлагане, затова го организирах с Хейс, за да съм сигурен, че този път ще се получи. Решихме, че първото предлагане не е било достатъчно агресивно. Не се бяхме представили в положителна светлина. Този път наехме агресивен търговец.
Освен това решихме да не продаваме акции, а конвертируеми облигации.
Ако бизнесът наистина е война без куршуми, то облигациите са като военни облигации. Обществото ти заема пари, а в замяна ти му даваш квази-акции в твой… интерес. Акцията е квази, защото притежателите на облигации са силно насърчавани и стимулирани да запазят акциите си пет години. След това могат да превърнат дяловете си в обикновени акции или да си получат парите обратно с лихвата.
С нашия нов план и нашия самоуверен търговец през юни 1971-ва обявихме, че Blue Ribbon ще предложи 200 000 облигации на цена от един долар, и този път акциите се продадоха бързо. Един от първите купувачи беше моят приятел Кейл, който не се поколеба да напише чек за 10 000 долара – щедра сума.
– Бък – каза ми, – бях тук в началото и ще остана до самия край.
Canada беше разочарование. Кожената футболна обувка на фабриката беше красива, но при студено време подметката й се разцепваше и напукваше. Ирония след ирония – обувка, произведена във фабрика на име Canada, която не може да издържа на студ. Но пък може би вината беше наша. Използвахме бутонка за американски футбол. Може би си го търсехме.
Коуртърбекът на Notre Dame носеше наши обувки този сезон и беше вълнуващо да видим как тича по онова свещено игрище в Саут Бенд с чифт обувки Nike. Докато те не се разпаднаха. (Както се случи и с ирландците тази година.) Ето защо първата ни задача беше да намерим фабрика, която може да произведе по-здрави и устойчиви на климатичните условия обувки.
Nissho казаха, че могат да ни помогнат. На драго сърце щяха да го направят. Те увеличаваха търговския си отдел, така че Сумераги разполагаше с богата информация за фабрики по целия свят. Освен това наскоро бе наел консултант, истински гений на обувките,последовател на Джонас Сентър.
Никога не бях чувал за Сентър, но Сумераги ме увери, че този човек е истински, стопроцентов експерт по обувки. Неведнъж бях чувал този израз. Експертите по обувки бяха хора, които изцяло се посвещаваха на производството, продажбата, закупуването или проектирането на обувки. Хората, посветили живота си на това, използваха този израз, за да описват шеговито други свои събратя – мъже и жени, които толкова дълго и упорито се бяха бъхтили в обущарския занаят, че не говореха и не мислеха за нищо друго. Това беше някаква всепоглъщаща мания, разпознаваемо психично разстройство – толкова много да се интересуваш от вътрешни и външни подметки, хастари и кантове, нитове и предници. Но аз я разбирах. Обикновеният човек прави по 7500 крачки на ден, 274 милиона крачки за един дълъг живот, което се равнява на шесткратна обиколка на земното кълбо – според мен експертите по обувки просто искаха да бъдат част от това пътуване. Обувките бяха техният начин да се приобщят към човечеството. Какъв по-добър начин да се приобщиш, мислеха си експертите по обувки, от това да усъвършенстваш свръзката, която закрепя всеки човек към земната повърхност?
Изпитах необичайно съчувствие към тези несретници. Запитах се колко от тях съм срещнал по време на моите пътувания.
Точно тогава пазарът на обувки беше залят с фалшиви Adidas и именно Сентър беше отприщил потопа. Очевидно той беше кралят на фалшификатите. Освен това знаеше всичко необходимо за законната търговия с обувки в Азия – фабрики, внос, износ. Беше допринесъл за създаването на обувен отдел на Mitsubishi, най-голямата търговска компания в Япония. Nissho не можеха да наемат самия Сентър поради ред причини, така че наеха протежето му – мъж на име Соул.
– Наистина ли? – попитах. – Експерт по обувки, който се казва Соул ?
Преди да се срещна със Соул, преди да продължа нататък с Nissho, си зададох въпроса дали не попадам в друг капан. Ако станех партньор на Nissho, скоро щях да им дължа много пари. Ако те станеха източник на всичките ни обувки, щях да съм по-уязвим спрямо тях, отколкото бях с Onitsuka. А ако те се окажеха агресивни колкото Onitsuka, това щеше да е убийствено.
По препоръка на Бауърман го обсъдих с Джакуа и той видя уловката. Доста неприятно, каза. Не знаеше какво да ме посъветва. Но познаваше човек, който можеше да ми даде съвет. Зет му, Чък Робинсън, беше президент на Marcona Mining, които имаха смесени предприятия по целия свят. Всяко от осемте големи японски търговски дружества беше съдружник поне в една от мините на Marcona, така че Чък може би беше водещият западен експерт по правене на бизнес с тези хора.
С мъка си уговорих среща с Чък в офиса му в Сан Франциско и се почувствах ужасно застрашен от мига, в който влязох през вратата. Останах изумен от размера на офиса му – беше по-голям от моята къща. А и от гледката – прозорците с изглед към целия залив на Сан Франциско, където огромни танкери бавно пъплеха от и към големите световни пристанища. А стените бяха покрити с модели в умален мащаб на флота от танкери на Marcona, които доставяха каменни въглища и други минерали до всяко кътче на света. Само човек с невероятна сила и интелект можеше да командва такъв редут.
Смотолевих презентацията си, но Чък все пак успя да се ориентира бързо. Той изложи заплетеното ми положение в убедително резюме.
– Ако японското търговско дружество разбере правилата от самото начало – каза ми, – ще бъде най-добрият партньор, който някога си имал.
Успокоен и окуражен, аз се върнах при Сумераги и му съобщих правилата.
– Без собствен капитал в моята фирма. Никога.
Той отиде да се консултира с няколко души в офиса си. Когато се върна, думите му бяха:
– Няма проблем. Но ето какво е нашето предложение. Получаваме 4% от брутната сума, като надценка на продукта. Плюс пазарни лихвени проценти.
Кимнах.
След няколко дни Сумераги изпрати Соул да се срещне с мен. Заради репутацията на този мъж аз очаквах някаква богоподобна фигура с петнайсет ръце, всяка от които да размахва магическа пръчка, направена от калъпи за обувки. Но Соул беше най-обикновен, нормален бизнесмен на средна възраст с нюйоркски акцент и копринен костюм. Не беше мой тип, нито пък аз – негов. И все пак лесно намерихме общ език. Обувки, спорт – както и трайна антипатия към Китами. Когато споменах името на Китами, Соул рече с насмешка:
– Този човек е негодник.
Ще станем верни приятели, помислих си.
Соул обеща да ми помогне да победя Китами и да се освободя от него.
– Мога да реша всичките ти проблеми – обеща. – Знам някои фабрики.
– Фабрики, които могат да произвеждат Nike? – попитах и му подадох новата футболна обувка.
– Веднага се сещам за пет такива! – отвърна той.
Беше непреклонен. Очевидно имаше две умствени състояния – непреклонно и снизходително. Осъзнах, че се опитва да ми се хареса, че иска бизнеса ми, но аз исках да бъда рекламиран и изгарях от желание да бъда търсен.
И петте фабрики, които спомена Соул, се намираха в Япония. Затова със Сумераги решихме да отидем там и да ги разгледаме през септември 1971-ва. Соул се съгласи да бъде наш гид.
Седмица преди да заминем, ми се обади Сумераги.
– Господин Соул е получил инфаркт.
– О, не – отвърнах.
– Ще се възстанови – каза Сумераги, – но на този етап е невъзможно да пътува. Синът му, който е много способен, ще го замести.
Сумераги звучеше така, сякаш опитва да убеди себе си, а не толкова мен.
Отлетях сам за Япония и се срещнах със Сумераги и Соул-младши в офиса на Nissho в Токио. Изненадаха се, когато Соул-младши пристъпи напред с протегната ръка. Предполагах, че ще е млад, но той приличаше на тийнейджър. Имах предчувствие, че ще бъде облечен в коприна като баща си, и наистина беше. Само че неговият костюм беше три номера по-голям. Дали не беше на баща му?
И подобно на много тийнейджъри той започваше всяко изречение с „аз”. Аз мисля това. Аз мисля онова. Аз, аз, аз.
Погледнах към Сумераги. Той изглеждаше силно загрижен.
Първата фабрика, която искахме да разгледаме, беше извън Хирошима. Тримата отидохме там с влак и пристигнахме по обед. Беше прохладен облачен следобед. Във фабриката ни очакваха на другата сутрин, затова реших, че е важно да се възползвам от свободното време и да посетя музея. И исках да отида сам. Предложих на Сумераги и на Соул-младши да се срещнем в лобито на хотела на другата сутрин.
Докато вървях из онези зали в музея… просто не можех да проумея всичко. Не можех да го осмисля. Манекени, облечени в обгорели дрехи. Купища изгорели, облъчени… бижута? Готварски съдове? Не можех да разбера. Снимки, които ме доведоха до много емоционално състояние. Стоях ужасен пред втечнения велосипед на три колела на едно дете. Застанах със зяпнала уста пред почернелия скелет на една сграда, където хората бяха обичали, работили и се бяха смели преди това. Опитах се да усетя и чуя момента на удара.
Почувствах се угнетен, когато завих зад един ъгъл и се натъкнах на изгоряла обувка под стъкло, а отпечатъкът на притежателя й още се виждаше.
На другата сутрин, докато тези ужасяващи картини все още бяха пресни в съзнанието ми, бях мрачен и силно потиснат, докато пътувахме със Сумераги и Соул-младши в провинцията, и почти се стреснах от доброто настроение на служителите във фабриката. Беше им много приятно да се запознаят с нас и да ни покажат изделията си. Освен това веднага ни казаха, че нямат търпение да сключим споразумение. Отдавна се надявали да пробият на американския пазар.
Показах им маратонките Cortez и ги попитах колко време ще им отнеме да произведат голяма поръчка на тези обувки.
Шест месеца, отвърнаха те.
Соул-младши пристъпи напред.
– Ще я направите за три – изрева той.
Ахнах. С изключение на Китами, винаги бях смятал японците за неизменно учтиви, дори в разгара на спор или напрегнати преговори, и винаги се стремях да отвръщам със същото. Но най-вече в Хирошима смятах, че тази учтивост е много по-необходима. Тук повече от всяко друго място на света хората трябваше да бъдат мили и любезни помежду си. Соул-младши изобщо не беше такъв. Най-противният американец.
После стана по-лошо. Докато пътувахме из Япония, той беше груб, невъзпитан, предвзет, надут и снизходителен към всички, с които се запознавахме. Той ме злепоставяше, както и всички американци. От време на време със Сумераги се споглеждахме огорчено. Много искахме да се скараме със Соул-младши и да го оставим – но се нуждаехме от връзките на баща му. Имахме нужда от това ужасно хлапе, за да ни покаже къде се намират фабриките.
В Куруме, непосредствено до Бепу, на южните острови, посетихме фабрика, която бе част от огромен промишлен комплекс, управляван от компанията за гуми Bridgestone. Казваше се Nippon Rubber. Това беше най-голямата фабрика за обувки, която бях виждал някога, нещо като Вълшебната страна на обувките, която можеше да изпълни всяка поръчка, независимо колко голяма или сложна е тя. Седнахме със служителите на фабриката в тяхната заседателна зала непосредствено след закуска и този път, когато Соул-младши понечи да каже нещо, не му позволих. Всеки път, когато отвореше уста, аз казвах нещо и го прекъсвах.
Обясних на служителите какви обувки искаме и им показах Cortez. Те кимнаха важно. Не бях сигурен, че разбират.
След обяда се върнахме в заседателната зала и там, на масата пред мен имаше чисто нова маратонка Cortez, със страничната ивица на Nike и всичко останало, току-що излязла от производствения цех. Магия.
През останалата част от следобеда описвах какви обувки искам. За тенис, баскетбол, с висока горна част, с ниска горна част, както и още няколко модела маратонки. Служителите заявиха, че няма да има проблем да изработят всеки от тези модели.
Чудесно, отвърнах, но преди да направя поръчка, трябва да видя мостри. Служителите от фабриката ме увериха, че могат да произведат мостри и да ги доставят в рамките на няколко дни в офиса на Nissho в Токио. Поклонихме се едни на други. Върнах се в Токио и зачаках.
Минаха дни с хладно есенно време. Разхождах се из града, пиех бира Sapporo и саке, ядях якитори* и мечтаех за обувки. Отново посетих градините Мейджи и седнах под дърветата гинко край портата тории. Порталът към свещеното.
В неделя получих известие в хотела си. Обувките бяха пристигнали. Отидох в офиса на Nissho, но беше затворено. Само че те ми имаха достатъчно доверие, за да ми дадат пропуск, така че влязох вътре и седнах в една голяма зала, сред дълги редици с празни бюра, за да разгледам мострите. Държах ги към светлината, въртях ги наляво-надясно. Прокарах пръсти по подметките, по онзи знак за отметка, крило или както там се наричаше новата ни странична ивица. Не бяха съвършени. Логото на една обувка не беше достатъчно изправено, междинната подметка на друга беше твърде тънка. На трета трябваше да има повече вътрешна кожа.
Написах бележки за служителите от фабриката.
Но като оставим настрана дребните несъвършенства, обувките бяха много добри.
Накрая оставаше само да измисля имена на различните модели. Обзе ме паника. Бях се представил много зле с измислянето на име за новата ми марка…
Dimension Six? Всички в Blue Ribbon още ми се подиграваха. Бях избрал Nike само защото времето ме притискаше и защото се бях доверил на гениалната природа на Джонсън. Сега бях сам в една празна административна сграда в центъра на Токио. Трябваше да разчитам на себе си.
Вдигнах обувката за тенис. Реших да я нарека… Wimbledon.
Е, това беше лесно.
Вдигнах друга обувка за тенис. Реших да я нарека… Forest Hill. Все пак това беше мястото, където се беше провел първият турнир US Open.
Взех една баскетболна обувка. Нарекох я Blazer, на отбора от NBA в родния ми град.
Взех още една баскетболна обувка. Нарекох я Bruin, защото най-добрият колежански отбор по баскетбол на всички времена беше Bruins на Джон Удън. Не беше особено креативно, но все пак.
А сега маратонките за бягане. Cortez, разбира се. И Marathon. И Obori. И Boston, и Finland. Усещах го. Бях в стихията си. Започнах да танцувам в залата. Чувах някаква тайнствена музика. Взех една маратонка. Кръстих я Wet-Flyte. Бум, казах.
И до днес не знам откъде се взе това име.
Отне ми половин час да кръстя всички. Чувствах се като Колридж, който пише „Кубла хан”, замаян от опиум. После изпратих на фабриката по пощата тези имена.
Беше тъмно, когато излязох от административната сграда на оживената токийска улица. Обзе ме чувство, каквото не бях изпитвал никога досега. Чувствах се изтощен, но горд. Чувствах се изцеден, но развеселен. Изпитвах всичко онова, което се бях надявал да чувствам след работен ден. Чувствах се като художник, като творец. Погледнах назад през рамо, да видя за последно офиса на Nissho. Прошепнах тихо: „Успяхме”.
Бях прекарал в Япония три седмици, по-дълго от очакваното, а това създаваше два проблема. Светът беше голям, но не и този на обувките и ако Onitsuka научеха, че съм в техния „район” и не съм се обадил, щяха да разберат, че кроя нещо. Нямаше да им отнеме много време да разберат или да се досетят, че им готвя заместник. Така че трябваше да отида в Кобе и да посетя офиса на Onitsuka. Но беше недопустимо да удължа пътуването си и да отсъствам от вкъщи още една седмица. С Пени никога не се бяхме разделяли за толкова дълго.
Обадих й се и я помолих да ме придружи в този последен етап.
Тя с радост прие. Никога не беше виждала Азия, а това може би щеше да бъде последната й възможност, преди да фалираме и да останем без пари. Сигурно щеше да е и последният й шанс да използва онзи розов куфар. А и Дот беше свободна да гледа бебето.
Полетът беше дълъг, а Пени не обичаше самолетите. Когато отидох да я посрещна на токийското летище, знаех, че ще взема една крехка жена. Но бях забравил колко плашещо може да бъде летище „Ханеда”. То беше едно солидно множество от тела и багаж. Не можех да помръдна, за да потърся Пени. Внезапно тя се появи на плъзгащите се стъклени врати на митницата. Опитваше се да се придвижи напред, да си проправи път. Навсякъде около нея имаше твърде много хора – и въоръжени полицаи. Беше заклещена.
Вратите се отвориха, тълпата нахлу през тях и Пени падна в обятията ми. Никога не я бях виждал толкова изтощена, дори след като роди Матю. Попитах дали самолетът не е спукал гума и се е наложило да я смени. Шегичка? Китами? Нали помниш? Тя не се засмя. Каза, че самолетът попаднал в турбуленция два часа преди Токио и полетът бил като влакче на ужасите.
Беше облякла най-хубавата си лимоненозелена рокля, която сега беше силно намачкана и изцапана, а лицето й имаше същия лимоненозелен оттенък. Имаше нужда от горещ душ, дълга почивка и чисти дрехи. Казах й, че ни очаква апартамент в прекрасния хотел „Imperial”, проектиран от Франк Лойд Райт.
Половин час по-късно, когато спряхме пред хотела, тя поиска да ползва дамската тоалетна, докато аз направя регистрацията. Забързах към рецепцията, взех ключовете от стаята и седнах на диваните в лобито да изчакам.
Изминаха десет минути.
Петнайсет минути.
Отидох до вратата на дамската тоалетна и я открехнах.
– Пени?
– Не мога да помръдна – каза тя.
– Моля?
– На пода в дамската тоалетна съм… и не мога да се движа.
Влязох вътре и я открих на студените плочки, легнала на една страна, докато жените я прескачаха и заобикаляха. Беше получила паник атака. И силни крампи на краката. Дългият полет, хаосът на летището, месеците стрес заради Китами – беше й дошло в повече. Говорех спокойно, казах й, че всичко ще бъде наред и тя постепенно се отпусна. Помогнах й да стане, поведох я по стълбите и помолих от хотела да изпратят масажистка.
Докато лежеше на леглото със студена кърпа на челото, аз бях притеснен, но и някак благодарен. От седмици бях на ръба на паниката. От месеци. Когато видях Пени в това състояние, усетих прилив на адреналин. Един от нас трябваше да запази самообладание заради Матю. Този път това трябваше да съм аз.
На другата сутрин се обадих в Onitsuka и им казах, че със съпругата ми сме в Япония. Заповядайте, казаха те. След един час бяхме във влака за Кобе.
Всички излязоха да ни посрещнат, включително Китами, Фуджимото и господин Оницука. Какво ви води в Япония? Казах им, че сме на почивка. Импровизирана.
– Много добре, много добре – каза господин Оницука. Той много се суетеше около Пени и седнахме на набързо организирана чаена церемония. За миг, насред всички безгрижни разговори, смях и любезности, човек можеше да забрави, че сме пред война.
Господин Оницука дори предостави кола, която да ни разведе из Кобе. Аз приех. После Китами на покани на вечеря същата вечер. Отново неохотно се съгласих.
Дойде Фуджимото, което допълнително усложни нещата. Огледах се из масата и си мислех: моята жена, моя враг и моя шпионин. Ама че живот. Макар че тонът беше приятелски и сърдечен, долавях сложния подтекст на всяка забележка. Сякаш някаква разхлабена жица бръмчеше и мяташе искри на заден план. Все чаках Китами да заговори направо и да ме притисне да отговоря на предложението му да купи Blue Ribbon. Колкото и да е странно, той така и не повдигна въпроса.
Около девет часа той каза, че трябва да се прибере вкъщи. Фуджимото каза, че ще остане да пийне с нас. Веднага щом Китами си тръгна, Фуджимото ни съобщи всичко, което знаеше за плана да прекратят отношенията с Blue Ribbon. То не беше много повече от нещата, които бях научил от папката в куфарчето на Китами. И все пак беше приятно да седиш със съюзник, така че изпихме по няколко питиета и се посмяхме, докато Фуджимото не си погледна часовника и нададе писък.
– О, не! Мина единайсет. Влакът вече не върви!
– О, няма проблем! – казах. – Ела да пренощуваш при нас.
– В нашата стая има голямо татами – потвърди Пени. – Можеш да спиш на него.
Фуджимото прие с много поклони. Отново ми благодари за колелото.
Час по-късно се озовахме в малка стая, преструвайки се, че няма нищо нередно в това тримата да спим заедно.
На разсъмване чух как Фуджимото се събуди, прокашля се и се изтегна. Отиде в банята, пусна водата и си изми зъбите. После си облече дрехите от снощи и се измъкна навън. Аз съм заспал пак, но малко по-късно, когато Пени отиде в банята и се върна в леглото, тя… се смееше? Обърнах се. Не, плачеше. Изглеждаше на ръба на нова паник атака.
– Използвал е… – каза дрезгаво.
– Какво? – попитах. Тя зарови глава във възглавниците.
– Използвал е… четката ми за зъби.
Когато се прибрах в Орегон, поканих Бауърман в Портланд на среща с мен и Удъл да обсъдим състоянието на бизнеса.
Срещата беше като всяка друга.
По някое време в хода на разговора с Удъл изтъкнахме, че външната подметка на маратонката не е променяна от петдесет години. Грайферът още си беше просто вълни или вдлъбнатини по долната част на ходилото. Cortez и Boston бяха открития в областта на подложките и найлона, революционни по отношение на горната конструкция, но при външните подметки нямаше нито една иновация от Голямата депресия насам. Бауърман кимна. Записа си нещо, но не изглеждаше много заинтересован.
Доколкото си спомням, след като разгледахме всички нови точки от дневния ред, Бауърман ни каза, че някакъв богат възпитаник на Орегонския университет наскоро му е дарил един милион долара за нова писта – най-добрата в света. Извисявайки глас, Бауърман описа повърхността, която беше създал с тази неочаквана сума. Беше полиуретан, същата пореста повърхност, която щеше да се използва в Мюнхен на Олимпиадата през 1972-ра, където Бауърман беше готов да бъде главен треньор на отбора по лека атлетика.
Това го радваше. И въпреки това каза, че никак не е доволен. Неговите бегачи все още не извличаха цялата полза от тази нова повърхност. Обувките им все още нямаха подходящото сцепление.
По време на двучасовото шофиране обратно към Юджийн, Бауърман размишлявал над казаното от Удъл и мен, както и над проблема си с новата писта, и двата проблема нахлули и застинали в мислите му.
Следващата неделя, докато седял на закуска със съпругата си, погледът на Бауърман се пренесъл върху гофретника й. Забелязал решетъчната структура на уреда. Тя съвпаднала с някакъв модел в главата му – модел, който виждал или търсел от месеци, или може би от години. Попитал госпожа Бауърман дали може да го вземе.
В гаража си имал бидон с уретан, останал от монтажа на пистата. Занесъл гофретника в гаража, напълнил го с уретан, нагрял го – и моментално го съсипал. Уретанът го запечатил, защото Бауърман не бил добавил химически антиадхезив. Не разбирал от антиадхезиви.
Някой друг би се отказал веднага. Но в мозъка на Бауърман също нямало антиадхезив. Той купил нов гофретник и този път го напълнил с гипс, а когато гипсът се втвърдил, челюстите на гофретника се отворили без проблем. Занесъл получилата се отливка в орегонската каучукова компания и им платил, за да налеят течен каучук в нея.
Още един провал. Каучуковата отливка била прекалено твърда и чуплива. Веднага се счупила.
Но Бауърман усещал, че се доближава до истината.
Отказал се от гофретника. Вместо това взел лист неръждаема стомана, пробил дупки, образувайки вафлена повърхност, и го занесъл в каучуковата компания. Моделът, който изработили от този стоманен лист, бил еластичен и годен за обработване, и Бауърман вече имал два квадрата с големината на стъпало, изработени от втвърден каучук, които занесъл у дома и пришил към подметките на чифт маратонки. Дал ги на един от бегачите си. Той ги обул и хукнал като заек.
Бауърман ми се обади развълнуван и ми разказа за своя експеримент. Искаше да изпратя мостра на неговите обувки с вафлени подметки в една от новите ми фабрики. Разбира се. Веднага я изпратих на Nippon Rubber.
Връщам се назад в годините и го виждам как се труди усилено в своята работилница, докато госпожа Бауърман старателно му помага, и настръхвам. Той беше Едисън в Менло Парк, Да Винчи във Флоренция, Тесла в Уордънклиф. Озарен от божествено вдъхновение. Питам се дали е знаел, дали е имал представа, че той беше Дедал на маратонките, че твореше история, преобразуваше една индустрия, променяше начина, по който спортистите щяха да бягат, спират и скачат поколения напред. Питам се дали в онзи момент можеше да проумее всичко, което бе направил. И всичко, което щеше да последва.
Знам, че аз не можех.
Етикет:


description: 12 загинали и 48 ранени от камиона, 3-ма простреляни в Цюрих; руският посланик в Анкара убит пред камерите с 8 куршума Камионът-убиец в Берлин. Снимка: от тв екрана В рамките на няколко часа Берлин, Цюрих и Анкара станаха арена на няколко брутални терористични атентата. В понеделник вечер камион се е ...

title: » Три атентата в една вечер в Берлин, Цюрих и Анкара

fasttext_language: bg


description: в. Франкфуртер алгемайне цайтунг Камионът-убиец в Берлин. Снимка: от тв екрана Кошмарът се сбъдва: нападение срещу коледен базар. В първите реакции думата “тероризъм” не се използваше или се употребяваше съвсем сдържано. Но очевидно някой в Берлин близо до Мемориалната църква е искал да подражава на терористичното нападение в Ница, при което ...

title: Берлин: Кошмарът се сбъдва


description: Франс прес Спасяване на бежанци край италианския бряг. Снимка: от тв екрана Близо 180 000 спасени мигранти, небивало натоварени дни и въпреки всички усилия - хиляди жертви. Всякакви рекорди донесе 2016 г. на бойците от италианската брегова охрана, все така отдадени на своята мисия въпреки нарастващите спорове около нея. Подредени в ...

title: Печални рекорди за бреговата охрана на Италия


description: С молив из световния печат Куриози в щатските университети след изборите Доналд Тръмп. Снимка: официален сайт • Професорката от Orange Coast College Олга Перес Стейбъл Кокс нарекла избирането на „белия националист” Доналд Тръмп и „хомофоба” Майк Пенс „очевиден терористичен акт срещу представителите на малцинствата”. • Администрацията на ...

title: Насилието с Merry Christmas след победата на Тръмп…

maintext:
24 Декември 2016
С молив из световния печат
Куриози в щатските университети след изборите
Доналд Тръмп. Снимка: официален сайт
• Професорката от Orange Coast College Олга Перес Стейбъл Кокс нарекла избирането на „белия националист” Доналд Тръмп и „хомофоба” Майк Пенс „очевиден терористичен акт срещу представителите на малцинствата”.
• Администрацията на Университета на щат Орегон стартира през зимата нов курс, наречен „Борбата на афроамериканците за своите права и свободи в епохата на диктатурата на белия националист Тръмп”.
• Администрацията на Университета на щат Колорадо през пролетта на 2017 г. открива курс „Проблемите на “белотата”: как да се води борбата за расова справедливост”. В серия лекции щели да бъдат разгледани историята на борбата на малцинствата за граждански права и проблемите, свързани с „„токсичността на белотата в съвременна Америка, пример за която е победата на Доналд Тръмп и тържествуването на белия национализъм”.
• Студенти от Университета на щат Вирджиния инициираха петиция за изваждане на всичко, свързано с Коледа, от учебната програма. Авторите ѝ се мотивират с това, че след победата на Тръмп все по-често на територията на кампуса звучи поздравът „Merry Christmas” и настояват да се прекрати това “културно насилие над представителите на други религии и атеистите”. Под натиска на либералните активисти официалното празнуване на Коледа в университета е било отменено още преди няколко години.
• Студентка от Университета на Мичиган в края на миналия месец подала жалба до администрацията на колежа, че някакъв „бял младеж” на територията на кампуса поискал от нея да си свали хиджаба и заплашил да я подпали, ако не го направи. Ръководството на университета на свой ред се обърнало към полицията. След разпити на очевидци и преглеждане на камерите за видеонаблюдание на кампуса полицията констатирала, че няма такъв инцидент. Сега студентката ще отговаря за предявяването на фалшиво обвинение. В американската преса пишат, че след победата на Тръмп това е петият или шестият случай на измислени истории за нападение на расова или религиозна основа.
• Средната цена на жилище в Манхатън за първи път в историята превиши два милиона долара, по изчисления на сайта за продажба на имоти CityRealty. Ръстът се дължи на нарасналите цени на блокчетата на острова (така наречените condominiums), които се харчат по над $10 млн. (Reuters)
• Както се предполагаше, Тръмп се отказа от изтребителя F-35 на Lockheed Martin в полза на F-18 Super Hornet на Boeing. Той още по-рано нарече стойността за производството на новото поколение изтребители F-35 неконтролируема. Президентът вчера се е срещнал с мениджърите (СЕО) на Lockheed Martin Мерилин Хисън и на Boeing Денис Миленбърг. Обсъждани са основно колосалните разходи по държавните поръчки на двете корпорации, по-специално е станало дума за безумно скъпата и предизвикваща спорове във военните среди програма за закупуване на изтребители F-35 срещу $1.5 трлн. и новия президентски самолет Air Force One с цена $4 млрд. Lockheed Martin преди срещата вече успя да се похвали, че е съкратила стойността на един F-35 от $150 млн. през 2009 г. до $85 млн. сега. Изглежда, че не са успели да убедят президента и той е видял алтернатива в замяната му с F-18 на Boeing, защото написа туит „Based on the tremendous cost and cost overruns of the Lockheed Martin F-35, I have asked Boeing to price-out a comparable F-18 Super Hornet!“ (Поради огромната цена и превишаването на разходите на локхийдския F-35 помолих Boeing за отчет по цената на съпоставимия F-18 Super Hornet.)
• Путин за четвърта поредна година е признат за най-влиятелния човек в света по версията на американския Forbes. Следва го „протежето“ му в САЩ Доналд Тръмп. На трето място е Ангела Меркел, на четвърто - Си Цзинпин и на пето - папа Франциск. Барак Обама е на 48-о място.
• На последната среща с журналисти говорителят на Обама Джош Ърнест най-подробно разказва как още месец преди изборите разузнавателните служби разкрили опит за дестабилизация на цялата американска политическа система, в който е замесен…. Китай!!! Журналистите изпадат в недоумение, мъжки глас зад кадър пита: Китай??? Ърнест (с усмивка): Оооо, сори, Русия, бееее, Русия! Толкова теми са ми главата, че вече се обърках!
И от света
• Президентът на Гамбия Яйя Джаме отказва да напусне поста си след изтичането на мандата му, предаде агенция Ройтер. “Никой не може да ме лиши от победата освен Аллах. Няма да напусна!”, заявява той. По-рано специалният представител на ООН за Западна Африка Мохамед Ибн Чамбас заяви, че на президента на Гамбия ще бъдат наложени “сериозни санкции”, ако остане на власт и след като изтече мандата му на 19 януари.
Президентските избори в Гамбия се състояха на 1 дек. По данни на ЦИК на тях е победил кандидатът от опозиционната Обединена демократическа партия (UDP) Адама Бароу с 45,5%, а Яйя Джаме е получил 36,7% от гласовете. Джаме публично заяви, че отхвърля резултатите поради „сериозни и неприемливи нарушения на електоралния процес“ и се готви да ги оспори пред Върховния съд. Обаче сега страната няма действащ Върховен съд. Победилата опозиция твърди, че президентът няма конституционно право в последните дни от своя мандат да назначава нови съдии, които да разгледат жалбата му.
• Не по-малко от 29 души загинаха вчера при взрив и пожар на пазара за фойерверки в Тултепек, един от най-големите пазари за пиротехника в Мексико. Още 72 са ранените. Сред пострадалите са 25 жени и 10 деца. Причините за инцидента засега са неизвестни.
• Най-голямата италианска банка UniCredit планира през следващите две години да съкрати 14 хил. работни места, да закрие много свои филиали, да се избави от €18 млрд. дългове на своя баланс и да привлече чрез продажба на акции €13 млрд. След като пазарът научи за грандиозните планове, акциите на UniCredit първоначално паднаха, а после нараснаха с повече от 8% на Миланската фондова борса.


description: Асошиейтед прес Широко разпространяван колаж в социалните мрежи по повод селфитата на Меркел с мигранти. Снимка: Нюздоктор.ком Германският канцлер Ангела Меркел вече знаеше, че кампанията й за четвърти мандат като лидер на Германия ще бъде най-трудната досега. Смъртоносната атака с камиона на коледния базар може би я направи още по-трудна и ...

title: Берлинският атентат може да затрудни преизбирането на Меркел


description: Меркел и Оланд. Колаж: глобедия Европа е в лошо състояние, за да отблъсне терористичната заплаха, която се придвижи от нейния близкоизточен праг в дневната й. Политически разделения, народно разочарование, слаба икономика, отсъствие на лидерство и остра международна нестабилност - съчетанието на всичко това направи западните демокрации изключително уязвими в настоящия момент. Естеството ...

title: Липсата на силно лидерство в Европа я прави по-уязвима на тероризма


description: Франс прес Казани за варене на шотландско уиски, свързани за многократна дестилация (преваряване). Снимка: Сайт на “Лагавулин” Макар мнозинството шотландци да гласуваха за оставане в ЕС, производителите на уиски тайничко вдигат наздравица за плюсовете от вторичния ефект на бъдещия Брекзит: срива на курса на лирата. Силното понижение на курса на британската ...

title: Положителен ефект от Брекзита за шотландското уиски


description: Франс прес Почерпка с тинктура от глог в Русия. Снимка: от тв екрана Отвън изглежда като изоставен обор, заобиколен от заснежени полета. Вътре обаче руската полиция намери мини завод за водка, който можел да пласира хиляди литри на черно. Почти индустриалното оборудване, открито в сградата на входа на село Кучки, на ...

title: водка, антифриз и препарат за вана : e-vestnik.bg


description: Асошиейтед прес Военни патрули в Истанбул. Любителска снимка от туитър. Убийството на руския посланик в Турция пасва на дългогодишната традиция на политическо насилие в страна, където страничният ефект от сирийската война се задълбочава до състояние на хаос. Токсичната комбинация от проблеми в Турция включва кюрдските бунтове в съчетание с чистка в ...

title: В Турция нещата може да се влошат преди да дойде подобрение


description: Кошмарът се сбъдва: нападение срещу коледен базар, пише германският ежедневник “Франкфуртер алгемайне цайтунг”. Предполагаемата терористична атака превърна коледната атмосфера в траурна. Шокът от тази жестокост няма да изчезне толкова бързо, изтъква изданието. Удар по сърцето на Берлин, пише в заглавие германският ежедневник “Зюддойче цайтунг”. Снощи в германската столица се случи това, от ...

title: Черна нощ за Берлин и за цяла Германия


description: Асошиейтед прес Дете и жена влизат в разрушения си дом, за да изнесат свои вещи след ракетен удар в Алепо. Снимка: ЕПА/БТА Битката за Алепо угнети света, но това далеч не е единственият активен фронт в разкъсваната от война Сирия. Една от следващите цели на силите на сирийския президент Башар Асад ...

title: Идлиб навярно ще е следващият кървав театър в Сирия след Алепо


description: Росен Плевнелиев. Снимка: Булфото Бойко Борисов подава оставка на правителството – 20.02.2013 г. Росен Плевнелиев обявява състав и структура на служебно правителство – 12.03.2013 г. Период от оставка до правителство – 20 дни Пламен Орешарски подава оставка на правителството – 23.07.2014 г. Росен Плевнелиев обявява състав и структура на служебно правителство – ...

title: Многострадалният Плевнелиев в пиесата „За мандата“


description: в. Независимая газета В мюсюлмански страни продават ризи и фланелки със спомен от атаката на 11 септември. Ислямски отмъстител разстреля публично посланика на Русия в Турция Андрей Карлов. В прощалните викове на убиеца, хванати от камерите, се чува думата “Алепо”. В ислямисткия рай може да го чакат проблеми заради вратовръзката, ...

title: Джихадистите принуждават народите и религиите към сътрудничеството


description: На тази дата преди 45 години става ужасната самолетна катастрофа, при която загиват хора от оркестър “София”, ансамбъл “Аура” и народен състав от певци. Паша Христова, която е една от големите звезди на поп-музиката ни си отива без време. Аз съм бил на няколко месеца и все още мама ме е захранвала с пюрета ...

title: Всичко е в главите ни. Да опитаме… (Коледно)


description: Музиканти от Александровския ансамбъл, журналисти и военни са били на борда на самолета, излетял за Сирия и паднал в Черно море край Сочи Мястото на катастрофата с ТУ-154. Снимка: от тв екрана Самолет на Министерство на отбраната на Русия Ту-154 падна в Черно море. Източник от силовите структури в региона съобщи, ...

title: Нова руска трагедия с ТУ-154 (обновена)


description: в. Независимая газета Терористът, убил руския посланик, с пистолет в ръка и със знака на Ислямска държава, крещи “Аллах акбар”, записан на камерите. Снимка: от видеозапис Убийството на руския посланик в Анкара Андрей Карлов предизвика бурна реакция в турското общество и медиите от страната. Според огромната част от коментарите престъплението ...

title: » Кой е поръчал убийството в Анкара


description: Той беше познат на близо 96 % от американците, една от най-обсъжданите личности на САЩ от 40 години Доналд Тръмп обявява победата си на живо във Фейсбук Продължение – виж „Да забършеш президентството – някои неразбрани причини за успеха на Тръмп” Въпреки, че през 1990 г. Доналд Тръмп е потресен ...

title: Синтетичната знаменитост - някои неразбрани причини за успеха на Тръмп


description: Владимир Путин и Башар Асад. Колаж: иносми Кой би казал, че операцията по евакуиране в Алепо независимо от възникналите в последния момент проблеми ще бъде реализирана благодарение на сътрудничеството между Турция, Русия и Иран? Както и че оглавяваната от САЩ коалиция няма да бъде включена в този процес? Дори само това показва ...

title: Нова сирийска ос


description: Ройтерс Преговорите между ФАРК и властите на Колумбия в Хавана. Снимка: от тв екрана С приближаването на края на 2016 г. в световните новини преобладават кръвопролития, бедствия и болести - от Близкия изток до Африка и Латинска Америка. Изглежда, че нямаше много неща, на които да се радваме през изминалата година. ...

title: 5 добри новини през 2016 г., които може да сте пропуснали


description: Светла Иванова Тревожно-съчувствени интонации владеят ефира - някъде по света или у нас е станало бедствие. Земетресение или атентат, цунами или пожар е отнел човешки живот. Водещи - по правило в черни костюми - скръбно-съсредоточено гледат в аутокютата си, пъргави репортери литват до мястото на катастрофата, за да заврат микрофон в лицето ...

title: " Ница-Хитрино-Берлин : e-vestnik.bg


description: Плевнелиев поканил Радев да му напише новогодишното приветствие, той само щял да го прочете… Такъв виц излезе покрай шикалкавенето на сегашния президент да състави правителство. Дали наистина Плевнелиев постъпи достойно и разумно, като отказа да състави служебно правителство? Защо шикалкави цели 38 дни, преди да откаже, а след оставката на Орешарски направи кабинет на ...


description: Франс прес “Сталинбус” в Санкт Петербург. Снимка: РИА/БТА Двадесет и пет години след края на СССР голяма част от руснаците съжаляват за разпадането на съветската империя - чувство, подхранвано от Кремъл, който от години се мъчи да реабилитира съветското минало. На въпрос “Съжалявате ли за разпадането на СССР” 56 процента от ...

title: носталгията остава силна : e-vestnik.bg


description: Терористът, убил руския посланик, с пистолет в ръка и със знака на Ислямска държава, крещи “Аллах акбар”, записан на камерите. Снимка: от видеозапис Злодейското убийство на руския посланик в Турция Андрей Карлов е голям, знаков терористичен акт, който цели според съобщенията да предотврати по-нататъшно сближаване в позициите на Русия и Турция, засягащи ...

title: Срещу сближаването


description: Дядо Либен я обичал само зиме, с мезенце, тъничко нарязано. Хаджи Генчо я обичал с медец и всякога… Медно калайдисано джезве за кафе и ракия. Снимка: Народни занаяти Орешак Градското население у нас почти е прекъснало българската традиция от село да се пие греяна ракия зимно време. В заведения из ...

title: Забравихме греяната ракия, ей… Как я пият, как се приготвя


description: Ройтерс Убийството на руския посланик в Турция в понеделник вечерта може да е предизвикало импулсивни сравнения с убийството през 1914 г. на ерцхерцог Франц Фердинанд - наследника на австро-унгарския престол, но то със сигурност няма да разпали конфликт по подобие на Първата световна война. Камионът убиец, който погуби 12 души в ...

title: 2016 година бе лоша, но 2017 може да бъде още по-лоша


description: Разпятието в полския Сейм. Снимка: конкордат Партията “Право и справедливост” (ПиС) дойде на власт с обещание да пресуши блатата на полската политика и да ликвидира наследството на предишното управление. Една година по-късно нейната “патриотична революция”, по думите на партията, е “почистила къщата” и е върнала Бог и страната обратно в Полша. Опонентите ...

title: Полша: Какво става, когато популистите дойдат на власт


description: Сочна пълнена пуйка

title: Пълнена пуйка


description: Традиционни Български сармички с кисело зеле

title: Постни зелеви сармички


description: Вкусно ашуре за Коледната трапеза

title: Ашуре с нар и ядки


description: Пръжени яйца на очи в чушки

title: Пържени яйца на очи в чушки


description: Ароматно греяно вино с канела и портокал

title: Греяно вино с канела и портокал


description: Пълнени чушки с боб

title: Пълнени чушки с боб


description: Печени пълнени картофи с лук, яйца и бекон

title: Печени пълнени картофи със зелен лук, яйца и бекон


description: Вкусен чийзкейк

title: Чийзкейк "Филаделфия"


description: Сочен свински врат на фурна

title: Печен свински врат


description: Празнични Коледни сладки

title: Немски коледни сладки


description: Ароматни канелени рулца

title: Канелени рулца


authors:
C
Abc Design

title: ИТ в бизнеса

maintext:
Asseco SEE Banking Technology Forum се проведе за първи път Европейската софтуерна компания Asseco стъпва на българския пазар. Технологични решения за финансовия и банков сектор ще предлага компанията у нас, съобщават от там.
По време на форума Asseco SEE Banking Technology Forum компанията представи визията си за бъдещето на дигиталното банкиране в България и демонстрира авангардни решения за банковия сектор.
В рамките на ден експерти от Asseco, MasterCard и водещи технологични компании обсъдиха със специалисти от финансовите институции в страната ни възможностите за изграждане на банката на бъдещето и посрещане на предизвикателствата пред банковите институции като по-бързо развитие на нови услуги, дигитално банкиране и автоматизиране на процеси.
„Днешният клиент на банкови услуги е потребителят на множеството платформи. Той очаква интеграция на банкирането си чрез различни канали – интернет, мобилно банкиране, SMS и e-mail, всички те свързани с АТМ и киоск . С новите технолологии потребителите ще могат да виждат своето банкиране в един вид, независимо от канала, който използват, дори и през социални мрежи. И нещо повече – " банката на бъдещето " предполага и банкиране с изцяло технологично базирани клонове – автоматизирани офиси с консултанти, които да подпомагат клиентите при вземане на по-добри финансови решения . Нашата цел е да помогнем на българските банки да въвеждат тези технологии и да реализират дигиталното банкиране в България ”, отбеляза Асен Бораджиев, генерален директор на Asseco SEE за България.
В същото време предизвикателствата, които банките срещат, са по-бързо въвеждане на нови продукти на пазара, максимално персонализирано обслужване , продукти, изцяло адаптирани към клиента, и автоматизиране на процесите си.
За решаването на тези предизвикателства по време на форума бяха демонстрирани технологични решения за ATM и киоск, CRM, софтуер за управление на процесите в банката и технология за оценяване на клиента , не само според неговите транзакции, но и според най-добрите международни практики.
Използвайки такава система, българските банки ще могат да повишат качеството на предлаганите услуги и да изнесат процесите си на най-високо международно ниво .
От друга страна, генерирането на допълнителни приходи чрез мрежата от АТМ и Инфо Терминали се превръща в задължително условие в днешното банкиране.
Аsseco SEE представи в страната ни банково решение за автоматизиран обмен на валута. Това решение позволява на банката да автоматизира предоставянето на персонализирани услуги през банкомат на своите клиенти и по този начин да генерира допълнителни приходи от услуги.
Asseco SEE Banking Technology Forum ще се превърне в ежегоден форум, на който банкови експерти от страната ни ще обсъждат технологиите и възможностите, които те дават за развитие на финансовите институции. Присъедини се и сподели: Facebook Twitter RSS Изпрати


title: ИТ в бизнеса

maintext:
Чрез Somalget официално се борят наркотрафиканти
Агенцията за национална сигурност на САЩ записва и съхранява всички обаждания – включително метаданни и съдържание – на Бахамите, съобщава The Intercept.
Програмата, чрез която се извършва следенето, се нарича Somalget и бе разкрита благодарение на предоставените от Едуард Сноудън документи на The Washington Post.
Somalget, която е част от по-голяма програма с името Mystic, се използва за прихващане и съхраняване на всяко обаждане на Бахамите и още една страна, която The Intercept не разкрива поради опасения, че това може да доведе до ескалиране на насилието в страната. Интернет изданието обаче назовава трите страни, в които програмата Mystic позволява на Агенцията за национална сигурност да събира метаданни от миналата година – Мексико, Кения и Филипините.
Според съобщенията Агенцията за национална сигурност е успяла да получи достъп до телефонните мрежи на Бахамите и другата държава благодарение на механизъм за прихващане, тайно внедрен от американски компании в тези страни.
Неназованите компании са добавили тези вратички към т.нар. „системи за законно прихващане”, продадени на Бахамите с цел Управлението за борба с наркотиците на САЩ да поиска законно подслушване на чужди мрежи. Твърди се, че Агенцията за национална сигурност се е възползвала от тези системи, които са законни и известни на чуждите страни, за да записва тайно всички телефонни обаждания.
Чрез Somalget Националната агенция за сигурност може да достъпва над 100 милиона телефонни обаждания дневно и да възпроизвежда съхраняваните записи в продължение на един месец според The Intercept.
Законността на тази програма се урежда чрез Изпълнителна заповед 12333 – документ, който предоставя на американското ведомство и други агенции за разузнаване широки възможности за разузнаване в чужди страни. Не е ясно обаче защо програмата е разгърната на Бахамите, след като Агенцията за национална сигурност е създадена за борба с тероризма.
В документ на Националната агенция за сигурност се казва, че Somalget е разгърната на Бахамите, за да бъдат разкрити международни трафиканти на наркотици и други контрабандисти. В други документи обаче се намеква, че това може да не е единствената причина, като в тях се казва, че програмата на Бахамите е „опитно поле за разгръщане на системата Somalget, за разкриване на възможностите ѝ и подобряването ѝ”.


title: infoWEEKEND

maintext:
Двучасово шоу, 50 кг конфети и над 100 гигантски цветни топки в стил „Up in the Air” са подготвили музикантите от 30 seconds to Mars за българската публика.
Sofia Rocks 2014, което ще разклати стадион „Академик” на 6 юли, крие изненади не само пред, но и зад сцената. Екипите вече работят по подготовката на събитието, а вече са известни част от изискванията на звездите.
Носителят на "Оскар" и фронтмен на 30 seconds to Mars Джаред Лето ще пристигне в София с екип от 30 души, включително собствен фризьор, барист и личен треньор.
Лето има специални изисквания за гримьорната в бекстейджа на рок събитието. Той иска тя да е разделена на две стаи, като едната бъде изцяло черна, а другата бяла.
Температурата в черната стая трябва да бъде точно 26 градуса, а в бялата стая тя не трябва да надвишава 16. Оборудването за бялата стая е задължителният за Лето фреш бар и плот , отрупан с прясно откъснати плодове и зеленчуци, подбрани от местни производители.
Обзавеждането за черната стая е също така минималистично – голямо легло „кинг сайз“, покрито с черни завивки и обгърнато от пълен мрак и с шумоизолация, съобщават организаторите.
В такава обстановка ще почива Джаред часове преди да излезе на сцената. Шоуто ще продължи над 100 минути, стадионът ще бъде потопен в над 50 килограма конфети, а 100 огромни надуваеми топки ще бъдат пуснати в публиката по време на парчето „Up in the Air” .
Специално 10-метрово удължение на сцената ще доближи звездата до най-верните му фенове пред сцената.


description: Руминия Социал-демократик партияси бош вазирликка мусулмон аёлни номзод сифатида кўрсатди. Партия лидери Ливиу Драгня Севил Шхайдех ўз партиясидан ҳукумат раҳбари лавозимига номзод бўлишини маълу...

title: Руминияда мусулмон аёл бош вазирликка номзод ўлароқ кўрсатилди


description: Қирғизистон президенти Алмазбек Атамбаев Ўзбекистонга амалий сафари доирасида Ўзбекистон президенти Шавкат Мирзиёев билан Ўзбекистон-Германия "Man Auto-Uzbekistan”қўшма корхонасини в...

title: Мирзиёев Атамбаевга дам олиш кунлари қандай машина минишини айтди


description: Россия президенти Владимир Путин АҚШ президенти Барак Обама маъмуриятини танқид қилди ва Демократик Партия Ҳиллари Клинтоннинг АҚШ президент сайловида Республикачи номзод Дональд Трампга мағлу...

title: Путин АҚШ билан муносабатлар яхшиланишига умид қилмоқда


description: Вурц: „Ф1 болиди кои возат до 450 км/ч!“


description: „Гаргара“ на душата за топла зима

title: „Гаргара“ на душата за топла зима


description: На Маврово се тренира „без пардон“

title: На Маврово се тренира „без пардон“


description: Поредна година, пореден 8 март, поредни конфузни ситуации около суетнята да се поднесат цветя. Като върл противник на осмомартенския букет винаги се оказвам в положение да се обяснявам и дори оправдавам. Вместо цветя днес искам да подаря на всички жени този текст. Днешният 8 март е специален, защото отбелязва стотния Международен ден на жената. Един…

title: 8 март без цветя

maintext:
Поредна година, пореден 8 март, поредни конфузни ситуации около суетнята да се поднесат цветя. Като върл противник на осмомартенския букет винаги се оказвам в положение да се обяснявам и дори оправдавам.
Вместо цветя днес искам да подаря на всички жени този текст.
Днешният 8 март е специален, защото отбелязва стотния Международен ден на жената. Един век борба за равноправие и равнопоставеност. Разбира се, борбата не започва с 8 март, нито пък се изчерпва само с него, но този ден я символизира.
На днешния юбилеен 8 март искам да призова всички мъже да не подаряват цветя, а всички жени – да не приемат букети. Защото този жест е обида, шамар в лицето на всичко, което 8 март символизира.
Защо цветя? Нима всички жени ги харесват? Сигурен съм, че има жени, които са алергични към тях. Да ги изключим от общата картина е тъкмо обратното на равнопоставеност. А какво да кажем за тези, които не са алергични, но просто не харесват цветя? Със сигурност има и такива. Дори сред жените, които обичат цветя, има различия. Някои предпочитат в саксия, други предпочитат букети; едни харесват рози, други – хризантеми.
Обичайната за много български офиси и учреждения практика на днешната дата всички присъстващи от женски пол да получават едни и същи, организирани от ръководството или колектива цветя обезличава женската индивидуалност и превръща жените в една огромна сива маса от хора, чиято единствена отличителна характеристика в света е любовта към получаването на цветя.
Нещо повече, самата идея, че всички жени харесват цветя, макар и сама по себе си сравнително безобидна, е част от една по-обхватна парадигма от обществени роли, която диктува, че жените правят това и това, а мъжете – онова и другото. Според същата система от социални роли, мястото на жената е в кухнята или в родилната зала. Има много жени, за които домакинската работа или създаването на семейство са наистина призвания. Но има и много, които искат да бъдат щангистки или генерали. Днешният ден е за тях, за тези, които обществото потиска и на които пречи да реализират мечтите си, защото си е наумило, че са неподходящи.
Какво изразяват цветята, които се подаряват на 8 март? Признание? Привързаност? Покровителство? Спокойно можем да зачертнем последните две. Едното е прекалено лично, за да оправдае масовите цветораздавателни оргии, а другото си е чисто и просто обидно.
Какво признаваме днес, подарявайки цветя? Че жените “заслужават”? Че “струват”? Защо изобщо съществува Световен ден на жената? Защо не Световен ден на мъжа? Нека бъда разбран правилно: не питам с какво мъжете са по-незаслужили или по-недостойни, а тъкмо обратното. По каква причина 8 март е дата, която повечето хора разпознават, а 19 ноември не е?
Причините са много, но повечето от тях се свеждат до това: в човешките общества по света жените са като цяло потиснатият пол. Тъй като са в неравнопоставена ситуация, придобивките, които успяват да извоюват в борбата си за равноправие, си струва да бъдат отбелязвани и почитани.
Какво бихме отбелязвали на 19 ноември? Коя е голямата социална победа на мъжете, с която те могат да се гордеят? Няма такава, просто защото мъжете са привилегировани. Те нямат за какво чак толкова да се борят.
На всекиго, който би възразил, че половете са равноправни, бих искал да обърна внимание върху следните факти:
40% от българите твърдят (.ppt), че познават лично жени, които са били обект на домашно насилие. Същевременно идеята за домашно насилие над мъже звучи толкова нелепо в нашето доминирано от “силния” пол общество, че дори няма опити да бъде измервано.
По-малък дял от жените в България оценяват здравословното си състояние като много добро или добро (съответно 23,5% и 40,4%) в сравнение с мъжете (30,1% и 40,2%).
Безработицата при жените в България е по-висока отколкото при мъжете (162 107 срещу 118 873 според Годишника [.pdf] на Министрество на Труда за 2009 г.)
Жените в ЕС получават (.pdf) средно 17% по-ниски възнаграждения от мъжете. (Не успях да открия статистика за България, но вероятно при нас разликата е дори по-висока.)
Делът на жените-ръководители (.pdf) в ЕС е 30%, като в повечето страни-членки този показател е по-нисък.
Днес не е ден за цветя. Днес е ден за размисъл и дискусия по тези въпроси. Подаряването на букети е замазване на очите и тривиализиране на проблемите, които милиони, ако не и милиарди жени по света срещат всеки ден.
Помолете всеки, който днес ви приближи с цвете в ръка, да обясни статистиките от по-горе. Ако човекът отговори, че причината е в неравнопоставеното положение на половете, благодарете му за подкрепата му и му обяснете, че оценявате опита му и защо жестът е неадекватен.
Ако пък ви каже, че двата пола имат абсолютно равни права и възможности и просто жените са по-глупави, по-мързеливи или по-малко амбициозни, вземете цветето и му го ударете в главата.
Честит 8 март!
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: Световно е. Пеят робини. Всъщност не точно робини, а коментатори, които не толкова пеят, колкото ръсят глупости. Безнадеждно е човек да се опита да изкоментира всяка простотия. Един живот може да не стигне да се покрие само творчеството на Пепи Василев - Петела. Но на това световно една тъпня придобива особена популярност и за нея…

title: Не всяка грешка се наказва

maintext:
Световно е. Пеят робини. Всъщност не точно робини, а коментатори, които не толкова пеят, колкото ръсят глупости.
Безнадеждно е човек да се опита да изкоментира всяка простотия. Един живот може да не стигне да се покрие само творчеството на Пепи Василев – Петела. Но на това световно една тъпня придобива особена популярност и за нея искам да говоря.
Става дума за идеята, че във футбола всяка грешка се наказва. Чух я вече няколко пъти, по различни поводи и в различни вариации. Понякога някой отбор дебне, за да се въползва от всяка грешка на съперника. Друг път някой футболист не пропуска да накаже всяка грешка на противника. И т.н.
Постоянството, с което Пепи и сие настояват на тази глупост може да означава едно от две неща: или нищо не разбират от футбол, или изобщо не мислят когато говорят. И за двете тези има и други доказателства, така че е трудно да се прецени какъв е случаят.
Истината е, че една от най-характерните черти на футбола е, че не всяка грешка се наказва. Тъкмо заради това не винаги по-добрият побеждава. Ако всяка грешка се наказваше, нямаше да има мачове, които завършват 0:0; нямаше да има драматични пропуски; и спортът нямаше да е толкова емоционален и интересен.
Направо ми идва да декорирам коментаторите в червено и да им подпечатам визите за България, след като вече съм им резервирал билети за дома, ако мога така да се изразя без да ме заплюеш.
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: По някаква причина напоследък по радиото много често слушам песента на оня, дето посял две праскови и две череши. Не може да не я знаеш. Винаги съм знаел, че мелодията й е заразителна и не излиза от главата дълго, след като човек я чуе, но досега бях останал и с грешното впечатление, че текстът е…

title: Две праскови и две череши

maintext:
По някаква причина напоследък по радиото много често слушам песента на оня, дето посял две праскови и две череши. Не може да не я знаеш. Винаги съм знаел, че мелодията й е заразителна и не излиза от главата дълго, след като човек я чуе, но досега бях останал и с грешното впечатление, че текстът е поетичен и смислен.
Нищо подобно.
Какво ще ми говорите за тлен,
щом този свят от памтивека грешен
ще наследи от мене подир мен
две праскови и две череши?
Аргх! За да бъде един текст поезия е необходимо много повече от това просто да го набухаш с арахизми като тлен, памтивека и подир. А тавтологията (ще наследи от мене подир мен) и труфенето с абсолютно излишни и разводняващи основната теза определения (от памтивека грешен – какво общо има това с аргумента?) са крайно нежелателни в какъвто и да е текст, ако човек иска да бъде правилно разбран.
Най-много ме е яд за това, че вероятно има хора – най-вероятно приятели и роднини – които ще кажат на „поета“ колко е добър и ще го насърчат да продължава да „твори“. Чувствам, че в това има някаква космическа несправедливост.
Peaches and Cherries от *RSF24
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: Миналата седмица на гости ни беше нашият добър приятел и кум Митака. От дума на дума стана въпрос и за световното, и за тъпанарите-коментатори, та Митака ми припомни, че на Петър Василев освен Петела му викат и Шублера, защото винаги преценява с точност до сантиметър разстоянието от топката до вратата. В последствие многократно бях провокиран…

title: На Шублера, с гнъс

maintext:
Миналата седмица на гости ни беше нашият добър приятел и кум Митака. От дума на дума стана въпрос и за световното, и за тъпанарите-коментатори, та Митака ми припомни, че на Петър Василев освен Петела му викат и Шублера, защото винаги преценява с точност до сантиметър разстоянието от топката до вратата.
В последствие многократно бях провокиран да изкрещя по посока на телевизора реплики в духа на „Мълчи ве, тъп Шублер!“ За по-разнообразно и подтикван от Ваня взех да му измислям подходящи имена според отборите, които играеха. Така се роди този списък, който не е съвсем пълен, защото има страни с повтарящи се езици, а и не за всички имах вдъхновение. Някои са по-сполучливи, други – не толкова, но всичките са от сърце. Отвратено сърце.
Бутрус ал-Шублер
Педро Шублерес
Шублериньо
Пиер Н’Шублеру
Петер Шублерсен
Питър Шублър
Пиер Шублери
Ханс-Петер Шублер
Петрос Шублеридис
Пиетро ди Шублероси
Петару Нашублера
Пет Шуб-лер
Пер ван дер Шублер
Педро Василиш да Шублереш
Петар Шублерич
Петер Шублерка
Питър Шублерара
Педро Шублерия
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: Оцветяването на паметника на съветската армия в София предизвика противоречиви реакции, от възторжено одобрение до дълбоко възмущение. Като всяко разногласие, и това е важно, защото в спора се ражда истината. Ако искаме да получим оценка за естетическата и социална стойност на това действие, е необходимо да поспорим, да чуем всички гледни точки и едва тогава…

title: Почистването на паметници като вандализъм

maintext:
Оцветяването на паметника на съветската армия в София предизвика противоречиви реакции, от възторжено одобрение до дълбоко възмущение. Като всяко разногласие, и това е важно, защото в спора се ражда истината. Ако искаме да получим оценка за естетическата и социална стойност на това действие, е необходимо да поспорим, да чуем всички гледни точки и едва тогава можем да търсим компромис.
Но боядисването е важно и по друга причина, която няма нищо общо с това дали случилото се е престъпление или изкуство. Реакциите за пореден път демонстрираха как определени хора, институции и държави гледат на себе си, на нас и на ролята си като наши управници и/или партньори.
Преди да продължа, нека припомня фактите за тези, които може би за първи път чуват за събитието. В нощта на петък срещу събота миналата седмица неизвестен художник оцвети част от партизаните и съветските войници от паметника на съветската армия в София, превръщайки ги в популярни герои от американските комикси и поп-култура. През уикенда хората имаха възможност да се порадват на шаренкото и да се снимат за спомен. В понеделник, първия работен ден след “инцидента”, заваляха официални реакции. Министърът на културата Вежди Рашидов нарече акта “углавно престъпление”, а други, по-нископоставени политици също заклеймиха злодеянието. Медиите в Русия съобщиха новината с подобаваща сериозност и възмущение. Официалните представители на руски интереси в България се заеха незабавно да организират и финансират почистването на паметника. Първоначално то беше насрочено за 8.30 ч във вторник. Научавайки за това, мнозина потребители на социални мрежи като Facebook заявиха готовност да се съберат на протест срещу измиването. Вземайки пример от незнайния художник, радетелите за чист паметник предприеха светкавична и потайна нощна акция и във вторник монументът осъмна чист.
Почистването и начинът, по който то бе проведено, породи нови разногласия. Сред множеството от мнения се очертаха две основни противоречия: първо, дали трябваше паметникът да се изчисти или не и второ, дали трябваше това да стане през нощта.
Разбира се, че паметникът трябваше да бъде изчистен. Личните ми предпочитания са в подкрепа на по-цветното и лековато решение; но същевременно мракобесието на оригиналния монумент е важна част от историческата ни и културна памет. Оцветяването му си беше хулиганска проява. Същевременно, обаче, то беше и творчески акт, който може да бъде тълкуван отвъд чисто визуалното. Едно възможно послание е, че сме заменили едни идоли с други.
Не мисля, че е необходимо да правя съчинения тип “какво е искал да каже авторът”. Авторът си има лично мнение за смисъла на своите постъпки, но в мига, в който публикува произведението си пред широка публика, с която не може да води директен диалог, творението става колкото негово, толкова и на възприемащите го; те придобиват правото да го интерпретират по начини, които може да нямат нищо общо с оригиналната авторова идея.
Моето тълкуване, с други думи това, което аз бих вложил, ако имах смелостта, възможността и порива да оцветя паметника, е, че това е израз на протест срещу определени нагласи и възгледи за света. Търсеният ефект е именно бурното недоволство на хора като г-н Рашидов и руското лоби. Реакцията им беше неоспорим триумф за твореца; дори би било неуспех, ако не бяха скочили като ощипани. В крайна сметка, каква е тази контракултура, която печели одобрението на най-яростните защитници на властващата в момента конюнктура?
Чисто естетически произведението ми допадна; а и като протест го намирам за успешно. Но освен това получихме и неочакван бонус. Реакцията на тези, срещу които то беше насочено, издаде истинската им същност (която впрочем не беше тайна и преди, но сега стана още по-явна). Те постъпиха страхливо и детински. Уплашиха се, че някой друг може да има мнение различно от тяхното и да го изрази (чрез протест срещу измиването). Отказаха да допуснат някой да им каже нещо, което не им харесва. Като деца запушиха уши и запяха на висок глас, за да заглушат всички други гласове. Доказаха, че поне в едно отношение с нищо не се различават от автора, търсейки прикритието на нощта. Но докато той (или тя) е оправдан да се тревожи, защото законът е срещу него, то хората, които му се противопоставиха уж нямат от какво да се боят. Някои от тях СА закона.
Осъзнавайки колко много се страхуват от мнението на тези, които мислят като мен, не мога да направя друго освен да ги съжалявам.
Снимка: Огнян Николов
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related
This entry was posted on 22.06.2011 at 6:40 pm and is filed under Политика. You can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.


description: Животът не се измерва с това колко пъти си поел дъх , а с миговете, които са ти спирали дъха. - Дж. Карлин Снощи Манчестър Юнайтед размаза Милан за ШЛ. На фона на разгромната победа с 4:0, един детайл може би остана незабелязан. Мачът беше завръщане за Дейвид Бекъм на Олд Трафърд, като сега трябваше…

title: Миговете, които спират дъха

maintext:
Животът не се измерва с това колко пъти си поел дъх , а с миговете, които са ти спирали дъха. – Дж. Карлин
Снощи Манчестър Юнайтед размаза Милан за ШЛ. На фона на разгромната победа с 4:0, един детайл може би остана незабелязан.
Мачът беше завръщане за Дейвид Бекъм на Олд Трафърд, като сега трябваше да играе от противниковия отбор. Всеки футболист в такава ситуация се притеснява как ще бъде посрещнат от феновете, на които преди е бил любимец.
На пръв поглед Бекъм нямаше какво толкова да се тревожи: по трибуните се виждаха няколко плаката, които го приветстваха с добре дошъл обратно у дома.
Когато влезе в игра през второто полувреме под бурните аплодисменти на публиката, за кратко видяхме едър план на лицето му. Малоумните коментатори на Pro.bg естествено не забелязаха („това е нормално, драги зрители,“ както вероятно биха казали), но в този момент Бекъм едвам сдържаше сълзите си.
Всички, които твърдят, че той е повече манекен отколкото футболист трябва да се замислят дали с позиране е спечелил обичта на публиката в такава голяма степен, че да бъде аплодиран дори когато играе за противниковия отбор. Макар, че моментът отмина незабелязан, съм убеден, че за него той беше един от най-важните в кариерата му.
Пожелавам на всички поне веднъж в живота си да се почувстват така както Бекъм снощи.
Снимка: kenjipunzalan (busy)
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: В края на юли край Созопол се случи нещо велико. Нещо, което за пореден път доказа, че силата на българския дух е най-силната сила, че българското културно наследство е най-културното наследство и че гордостта да си българин е най-гордата гордост. Български археолози изкопаха мощите на Св. Йоан Кръстител. В други държави, в тези, които завистливо…

title: Поредна срамна страница в бг история

maintext:
В края на юли край Созопол се случи нещо велико. Нещо, което за пореден път доказа, че силата на българския дух е най-силната сила, че българското културно наследство е най-културното наследство и че гордостта да си българин е най-гордата гордост.
Български археолози изкопаха мощите на Св. Йоан Кръстител.
В други държави, в тези, които завистливо наричаме „белите страни“ или „на запад“, където хората обичат родината си, това би било чествано като национален празник. Ние, по стар български обичай взехме да отричаме. Не било сигурно, че мощите са на Св. Йоан Кръстител, нямало доказателства и т.н.
На всички родоотстъпници, които хулят и отказват да признаят очевидното, искам да припомня фактите.
Намерени са мощи. Не какво да е, а мощи, юроде! Намерени са не къде да е, а край Созопол. На кого другиго биха могли да принадлежат, ако не са на Св. Йоан Кръстител? Предателските ви сърчица удобно пропускат да отбележат, че истинността на находката е потвърдена от самия министър Божидар Димитров. Министър Димитров е прав не само защото е министър и е родом от Созопол, а и поради причини. Как не виждате!?
Още от тракийско време по тези земи са ходели българи. Не ги петнете с невежеството и късогледството си!
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: Всичките ми снимки от Facebook събрани в едно видео с помощта на Pummelvision. http://vimeo.com/17907656

title: Pummelvision

maintext:
Всичките ми снимки от Facebook събрани в едно видео с помощта на Pummelvision.
Share this: Reddit
Like this: Like Зареждане... Related


description: Опитите да се състави ново правителство с мандата на РБ изглеждат неубедителни и засилват усещането за несигурност

title: Играта с третия мандат

maintext:
След преговорите между ГЕРБ, РБ и ПФ в понеделник ще се разбере ще има ли ново правителство в този парламент
© Цветелина Белутова
Партиите от все още управляващото мнозинство в парламента - ГЕРБ, РБ, ПФ, ще се съберат за консултации за сформиране на правителство в понеделник, но шансовете да се състави кабинет в рамките на това Народно събрание изглеждат минимални.В последните няколко дни различни представители на досегашното управляващо мнозинство дават противоречиви сигнали за това дали може да се състави ново правителство в този парламент, или ще има избори в началото на пролетта. Резултат от тях може и да няма, но те със сигурност засилват усещането за политическа непредвидимост, което създава несигурност.Надеждите на реформаторите, че с техния мандат може да се сформира правителство, бяха подхранени от изказване на премиера в оставка Бойко Борисов от Брюксел миналия четвъртък, който заяви, че "заради усложнената политическа ситуация в региона и заради резултатите от референдума, който показал, че 2.5 млн. души искат мажоритарна избирателна система", ще участва в нов кабинет. Борисов даже проведе консултации по въпроса с ПФ в петък. Такива имаше и в парламента. В събота обаче стана ясно, че, ако се състави правителство Борисов няма да е премиер, а ГЕРБ няма да участва в него с министри, а само ще подкрепи евентуален кабинет на РБ и ПФ. "Тези, които имат претенциите, че могат, да си излъчат премиер", каза Борисов в интервю за Дарик радио. И допълни: "Казали сме единствено, че сме длъжни да им отговорим с ангажимента от коалиционното споразумение. Това значи, че премиерът, министрите и отговорността е тяхна", заяви министър-председателят в оставка.След изказването му съпредседателят на ПФ Красимир Каракачанов директно заяви, че при това положение до съставянето на ново правителство едва ли ще се стигне. Скептични бяха и ключови фигури от ГЕРБ и от кабинета в оставка. Финансовият министър в оставка Владислав Горанов беше категоричен пред Нова ТВ, че в този парламент ново правителство няма да има. Същото мнение изрази и столичния кмет и зам.-председател на ГЕРБ Йорданка Фандъкова. Председателят на парламента и неуспял кандидат за президент от партията на Борисов Цецка Цачева пък прогнозира, че "животът на това Народно събрание ще приключи през януари.След изявлението на Борисов и ключовите фигури от ГЕРБ, че нито той, нито представители на партията ще участват в правителство, а са склонни само да подкрепят евентуален кабинет на реформаторите и ПФ, зам.-председателят на СДС Румен Христов каза пред ТВ "Европа", че без активното участие на ГЕРБ с премиер и министри по-вероятно е да няма кабинет. Първоначалните планове на партията на Лукарски бяха с техния мандат това правителство да продължи да управлява. А на въпрос дали пред ГЕРБ стои вариант партията да предложи политик, разрличен от Борисов за премиер, председателят на парламентарната група Цветан Цветанов каза пред Дарик радио, че "към настоящия момент такъв вариант не е обсъждан". "Малко песимистично съм настроен, че човек от ГЕРБ може да оглави кабинет", заяви Цветанов. Пред БНТ той прогнозира, че преговорите в понеделник ще са много тежки.Единият от аргумените на Борисов за подкрепа на ГЕРБ за евентуален нов кабинет и удължаването на работата на това Народно събрание е парламентът да приеме промени в Изборния кодекс, свързани с резултатите от референдума. Това обаче едва ли може да бъде обединяващ мотив за все още управляващото мнозинство, защото между тях има съществени различия по въпроса. Борисов настоява да се приеме френската избирателна система, която е мажоритарна. Патриотичният фронт е категорично против въвеждането на мажоритарен вот, а от СДС са склонни да приемат смесена избирателна система. Освен това със сигурност премиерът в оставка е наясно, че независимо, че в подкрепа на въвеждането на мажоритарна избирателна система с абсолютно мнозинство в два тура гласуваха 2.5 млн. души, допитването няма задължителен характер и решението трябва да се вземе от парламента. Борисов би трябвало да е наясно и, че причината депутатите да не обсъждат този въпрос е, че инициаторите на референдума от "Шоуто на Слави" оспорват резултатите му в съда и по тази причина ЦИК все още не е изпратила решението за проведения референдум в парламента. А без него, няма как парламентът да започне работа по Изборния кодекс. Освен това до този момент в Народното събрание е внесен само законопроекта на омбудсмана Мая Манолова. От ГЕРБ твърдят, че техни ескперти работят по текстове за промяна на кодекса, но до този момент няма яснота кога и дали ще ги внесат в парламента.Така че по-вероятно е настояването на Борисов за приемане на нови изборни правила да е по-скоро опит да влезе в популисткия коловоз на Слави Трифонов, както и опит да прехвърли вината за отлагането на промените в Изборния кодекс на другите партии в парламента.Цветан Цветанов очерта и още едно противоречие между партиите от все още управляващото мнозинство и това е искането на ПФ за увеличаване на минималната песния на 300 лв. В неделя той заяви, че ГЕРБ категорично не приема подобна идея и посочи, че това може да се превърне в основния въпрос, който да спъне постигането на съгласие. Депутати от фронта заявиха пред "Капитал", че при преговорите утре за правителство ще продължат да настояват посочените от тях три условия - за увеличаване на пенсиите, за бежанците и за енергетиката, да бъдат приети. В противен случай няма да участват в нов кабинет.Вицепремиерът в оставка Меглена Кунева, чиято партия настояваше РБ да върне мандата за съставяне на правителство, каза пред БНР в неделя, че "ако няма воля за истинско управление, съставянето на кабинет за два-три месеца е излишно". Тя даде да се разбере, че ще продължи да настоява антикорупционният закон да бъде приет в замяна на подкрепа на евентуален нов кабинет. Законопроектът беше отхвърлен от правната комисия миналата седмица с гласовете на ПФ и ГЕРБ.При така очерталите се различия между партиите от все още управляващото мнозинство дори и да се сглоби някакъв вариант на кабинет, неговият живот ще е изключително кратък и целта му ще е свързана преразпределяне на някакъв публичен ресурс, какъвто процес се наблюдава след като Борисов подаде оставка. Правителството предложи на парламента да одобри нов един милиард лева за санирането на жилищата, продължава да възлага обществени поръчки, а министърът на икономиката в оставка Божидар Лукарски направи смени в бордовете на ключови държавни фирми към ведомството си - "Кинтекс", ВМЗ "Сопот", "Ел Би Булгарикум".Не е изключено цялата сага около преговорите за съставяне на нов кабинет да е свързана с опит да не се допусне сегашният президент да назначи служебен кабинет и правителството на Борисов да продължи да управлява в оставка до встъпването в длъжност на Румен Радев на 22 януари. На въпрос дали е склонен на варинт правителството в оставка да бъде преназначено от президента Росен Плевнелиев за служебно, Борисов отговори, че "това не му е интересно да си го мисли". Добави обаче: "Ако имаше отговорни политици, опозицията щеше да каже "Това правителство да остане още 20 дни", както направи ДПС. По-логично от това нямаше няма. Вместо това вървят приказки, че ние заради власт, лъжи и манипулации искаме да стоим. Срещу нас няма политическа класа", каза Борисов в събота.Преди това президентът Росен Плевнелиев очерта три варианта за изход от политическата криза, ако все още управляващото мнозинство не успее да състави нов кабинет и РБ върне мандата във вторник. " Първият е държавният глава да отлага заради Коледа, Нова година, Ивановден ... и старото правителство да остане до 22 януари, когато новият президент ще встъпи в длъжност и ще назначи служебно. Вторият е аз да назнача служебно правителство, а третият - правителството в оставка може да бъде преназначено като служебно. Всеки от тях ще бъде внимателно обмислен от мен в седмицата, която предстои", каза Плевнелиев.


title: Графика на деня: Заетостта в България спада на фона за ръст в ЕС

maintext:
K:Reader
Нов и модерен инструмент, който пренася в дигитална среда усещането от четенето на хартия.
Прочетете целия вестник или списание без да търсите отделните статии в сайта.
Капитал Брой 49 // 10.12.2016 Прочетете Капитал Daily Брой 231 // 14.12.2016 Прочетете


description: Германският производител на автомобили Volkswagen достигна до поредно споразумение относно скандала около дизеловите двигатели, разразил се през...

title: Volkswagen се споразумя и за трилитровите двигатели

maintext:
Неизвестните пред ръководството на Volkswagen постепенно намаляват
© Fabian Bimmer
Със споразумението от миналата седмица
на стойност 1 млрд. долара между Volkswagen и щатските регулатори сумата, която Volkswagen дължи, вече набъбна до 17.5 млрд. долара само за САЩ. Макар все още да не се знае колко точно ще добави към сумата делото за трилитровите двигатели, Volkswagen изтегли заем от 21.2 млрд. долара в края на ноември, които ще отидат за заплащането на задълженията. Жанин Гиниван, говорител на Volkswagen, коментира, че производителят на коли е доволен от споразумението, но засега детайлите трябва да останат конфиденциални. Делото включва не само коли на марката Volkswagen, но и такива от луксозните брандове Audi и Porsche.
Вторият най-голям производител на света е изправен пред опасност за още разходи. Компанията все още е разследвана от правосъдните органи в страната. Възможно е сделка за останалите нарушения да бъде направена още преди 20 януари, когато администрацията на Доналд Тръмп ще смени тази на Барак Обама. По-рано през годината бе потвърдено, че Volkswagen ще заплати общо 14.7 млрд. долара заради 500 хиляди коли с двулитров двигател, които замърсяват природата.
Германският производител на автомобили Volkswagen достигна до поредно споразумение относно скандала около дизеловите двигатели, разразил се през септември 2015 г. Компанията е стигнала до съглaсие за заплащането на компенсации за 80 хиляди коли с трилитров двигател, съобщава Reuters. Тези автомобили не влизаха в първоначалното споразумение, което бе само за колите с двулитров двигател. Това бе най-големият правен проблем, останал за Volkswagen в САЩ.Съдия Чарлз Брайер, който отговаря за всички дела по казуса "дизелгейт", не пожела да коментира колко точно ще заплати фирмата за компенсация на собствениците на автомобили. Сумата обаче със сигурност не влиза в споразумението за 1 млрд. долара между Volkswagen и щатските регулатори, което бе подписано по-рано през седмицата. Половината от компенсацията ще бъде платена при финалното разрешение на съда, което се очаква да се случи през февруари следващата година, но за много коли може да се изчака чак до 2018 г.


description: Руският президент допълни, че това е така, защото страната е модернизирала ядрените си и други мощности. Изказването му идва, след като новоизбраният...

title: Путин заяви, че Москва е "по-силна от всеки потенциален агресор"

maintext: Руският президент допълни, че това е така, защото страната е модернизирала ядрените си и други мощности. Изказването му идва, след като новоизбраният американски президент Доналд Тръмп, който встъпва в длъжност следващия месец, написа в социалните мрежи, че САЩ трябва "да подсилят и увеличат" ядрения си потенциал.


description: Тази сутрин Столичният общински съвет прие оставката на Бояджийска, която заема поста от 2006г., когато кмет на София беше Бойко Борисов. Бояджийска...

title: Заместник-кметът на София по екологията Мария Бояджийска подаде оставка

maintext:
© Анелия Николова
Водихме разговори, опитах се да я убедя, но тя има своите лични причини", коментира днес кметът на София,
Тази сутрин Столичният общински съвет прие оставката на Бояджийска, която заема поста от 2006г., когато кмет на София беше Бойко Борисов. Бояджийска е депозирала оставката си пред Йорданка Фандъкова преди два дни. "цитирана от БТА. Преди дни директорът на завода за механично-биологично третиране на отпадъци Николай Славов беше отстранен заради инцидент, при който загина служител. Ресорът на Мария Бояджийска ще бъде поет от заместник-кметовете Дончо Барбалов и Ралица Стоянова.


description: Програмата е по инициативата на Европейския инвестиционен фонд

title: ДСК е шестата банка, която ще отпуска по-изгодни заеми за малки и средни предприятия

maintext:
Максималният размер на заема към едно предприятие е 5 млн. евро
© Цветелина Белутова
Втората по големина банка в България - Банка ДСК, започва работа по Инициативата за малки и средни предприятия на Европейския инвестиционен фонд. На 19 декември е подписано споразумението, по силата но което банката ще може да отпуска кредити на малки и средни предприятия при по-ниско обезпечение и лихви. За целта ЕИФ поема 60% от риска чрез специални гаранционни инструменти.Кредитите, за които ще може да се кандидатства пред ДСК, са инвестиционни и оборотни. Максимумът на експозицията към едно предприятие е ограничен до 5 млн. евро. Минималният срок за връщане на заемите е 24 месеца, а максималният - 12 години, като в това число е включен и евентуалният гратисен период. За револвиращите кредити максималният матуритет е 4 години, уточняват от банката."Чрез подписаното споразумението Банка ДСК ще осигури на своите настоящи и бъдещи бизнес клиенти възможности за предоставяне на по-лесен достъп до финансиране на фирми и ще стимулира предприемачите да развиват нови проекти, както и да мислят за растеж, което е важен фактор за подобряване на цялостната икономическа среда", коментират от банката. Оттам очакват, че ще могат да предложат приоритетно обслужване на клиентите по Инициативата за малки и средни предприятия чрез мрежата си от центрове за обслужване, която е изградена в цялата страна и работи от три години.МСП инициативата работи от 2016 година в България като публично-частно партньорство, в което страни са правителството, Европейската комисия, групата на Европейската инвестиционна банка и Европейският инвестиционен фонд. Механизмът предвижда споделяне на риска между участниците, при което да се улесни отпускането на кредити за повече от 600 млн. евро на повече от 4 хиляди малки и средни предприятия. До момента кредитните институции - партньори в програмата, бяха Сибанк, ОББ, Райфайзенбанк България, УниКредит Булбанк и ПроКредит Банк, а с включването на ДСК участниците от сектора стават общо шест.


description: Топ 10 на най-големите проекти с разрешително за строеж от 2016 г.

title: Фотогалерия: Новите великани на София

maintext:
3/10
3. Офис сграда в "Малинова долина"
Инвеститор: "Ричхил"
РЗП: 28 138 кв.м
Локация: Сградата се намира в местност "Малинова долина". Имотът, в който е разположена, е на ул. "Панорама София" и граничи на запад с магазин за спортни стоки Decathlon
Проектант: "А и А архитекти"
Откриване: 1 юли 2018 г.
Какво ще се строи: Сградата се състои от две надземни тела, свързани помежду си на ниво партер. Под тях се предвиждат две нива подземен паркинг. Двете сгради имат по 7 надземни етажа - партер и 6 офисни нива
Възможен наемател: Доставчикът на IT и телеком решения "Телелинк" е възможен наемател на сградата. Собственикът Любомир Минчев, който е съинвеститор в офисния проект, каза пред "Капитал", че ако пазарните условия са подходящи, "Телелинк" ще наеме площи в "Малинова долина". "В момента компанията има офиси в Бизнес парк и "Литекс тауърс", затова целим да обединим екипа в една сграда. Търсим да наемем около 5000 кв.м, което би било около една трета от отдаваемите площи в проекта", коментира Минчев.
Един от съдружниците в проекта е инвестиционната "Рослин капитал", в която дялове имат Минчев, Иво Евгениев и др.
Автор: Капитал