description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Държавата пречи на информационната сигурност на фирмите и гражданите

maintext:
Постинг
23.09.2013 23:55 - Държавата пречи на информационната сигурност на фирмите и гражданите
Борисов и Цветанов прокараха нормативна база, която пресича в корен защитата на личните и фирмени комуникаци чрез криптиране. Какво мислят Орешарски и Йовчев?
Агресивен шпионски софтуеър, „цецомобили“ и „още нещо“ ...
През последните две - три седмици, от дълбините на блатото на българската национална сигурност отново изплува информация за използуване на „агресивен софтуеър“ за тотално следене на хора и фирми. Изплува и изобилна информация за използуването на разни технически средства - „кечъри“, „цецомобили“ и всякакви други чудеса на високите информационни технологии за задоволяването на любопитството на властимащите по отношение на делата на управляваните. Последните по съвместителство се падат и данъкоплатци, но на тях е съдено да научават от чуждестранни източници като „Уикилийкс“, как се харчат парите им за да бъдат всеобхватно контролирани и озаптявани.
Още преди доста години, когато властта прокарваше нормативната база, с която да си осигури безпрепятствувано следене и слухтене в Интернет, предупреждавахме, че ще станем свидетели на създаването на черен пазар на търговски тайни. Предупреждавахме и това че при сегашното морално и нравствено състояние на силовите ни ведомства, захранването на този пазар ще бъде приоритетната дейност на придобилите технически удължения към ушите си. На фона на изключителния интерес към делата на бизнеса и към личното пространство на хората, терористите и организираната престъпност направо щяха да играят ролята на „бедни роднини“. (Движение “Гражданско действие” очаква всички блогъри, противници на следето в Интернет на протеста, който ще се състои на 1 януари 2010 г., http://teodordetchev.blog.bg/drugi/2010/01/13/dvijenie-quot-grajdansko-deistvie-quot-ochakva-vsichki-blogy.472060 от 13 януари 2010 г.).
Протестите срещу държавния Биг Бръдър не престанаха от 14 януари 2010 г. до изборите през 2013 г. Те обаче не попречиха на ГЕРБ-овците да саботират възможността на гражданите да защитят личната си информационна сигурност с помощта на криптирането, което Европейският парламент ... препоръчва. Снимка: БУЛФОТО.
“Свободен народ online” отдаде дължимото на разкритията на „Уикилийкс“ и на „Биволъ“, които за кой ли път извадиха на яве тайни с не дотам благовонно ухание. (И при Борисов, и при Орешарски ни следят с агресивен шпионски софтуеър, http://www.svobodennarod.com/bulgaria/2290-i-pri-borisov-i-pri-oresharski-ni-sledyat-s-agresiven-shpionski-softuer.html от 05 септември 2013 г.).
Работата обаче е там, че българските управници не просто подслушват предприемачите и надничат зад рамената на политическите активисти. Българските управници провеждат целенасочена политика, с която да пресекат всякакви опити на свободните граждани да защитят кореспонденцията си, търговските си тайни и интелектуалната си собственост. И тук изобщо не може да се хвърля вината единствено върху щатния състав на така наречените „силови ведомства“, „служби“ и прочее.
По-долу ще бъде показано съвсем нагледно как с нормотворчеството си, точно изпълнителната власт в България не просто пречи, а се опитва да пресече в корен всякаква възможност, юридическите и физическите лица в България (тоест – фирмите и обикновените хора) да защитят кореспонденцията си, търговските си тайни, интелектуалната си собственост и не на последно място – личния си живот със средствата на криптирането на информацията.
Всички са застрашени от тоталното електронно следене. Да си спомним Горна Оряховица ...
Има разбира се хора, които смятат, че нямат какво да крият от родните служби, защото не извършват никаква незаконна дейност, нямат връзки с организираната престъпност, нямат непатентовани научно-изследователски разработки и никога не изневеряват на жените, респективно на мъжете си. На тези добри хора и блажени наивници ще се наложи да напомня, че нивото на деморализация в държавната ни администрация, в „службите“ е такова, че постоянно се намират хора, които са готови да злоупотребят със служебности си положение, за да придобият и след това да продадат конфиденциална информация дори и за най-дребни проблеми от типа на общински търгове за обществени поръчки.
Още по-тъжно е, че вече имаме български прецедент, който показва, че се използуват специални разузнавателни средства точно за нахлуване в личното пространство на хората и в частното им общуване. Това се прави с единствената цел да бъдат намерени компрометиращи факти за тях, които да могат да бъдат използувани за отстраняването на съответните набелязани хора от някакви заемани позиции. Тук дори не става дума за висши политически длъжности или за високи нива в държавната администрация. Става дума за длъжности от регионално и общинско значение.
Всички си спомнят драмата около обвинението срещу група лекари от Горнооряховската болница, че „са убили бебе“. Изпълнителната власт раздуха случая до неимоверност, като дори министърът на вътрешните работи чете от парламентарната трибуна текстове от разговорите между горнооряховските лекари, придобити със специални разузнавателни средства. Тук изобщо няма да се спирам на изключително сериозните обвинения срещу тогавашния министър на вътрешните работи – Цветан Цветанов, че е нарушил закона драстично. Много по-важният въпрос е защо спрямо лекарите от Горнооряховската болница са били използувании специални разузнавателни средства?
В хода на пренията по случая, никой не обвини групата лекари нито във връзки с организираната престъпност, нито в държавна измяна. Причините за използуването на СРС просто бяха премълчани. Защо? Защото най-вероятно ще се окаже вярно „основателното предположение“,, което се споделя от кажи – речи цяла Горна Оряховица, че шефът на горнооряховската болница е бил следен за да му се открие някакъв „дамар“. Иначе казано – търсено е слабото му място, за да бъде отстранен от поста си. За въпросния пост имало готов кандидат, с правилна ГЕРБ-овска партийна ориентация, само нямало конкретен повод за да се опразни шефското място в болницата.
Дори детайлите на тази хипотеза да не са идеално точни, случаят от Горна Оряховица и христоматиен пример как съвършенно обикновени хора, без всякакви политически амбиции или мега бизнес начинания, могат да станат жертва на тоталното следене. Хора, които са работили в съответните служби, описват как се работи, когато по някакво чудо не се е намерил съдия, който да подпише разрешение за използуване на СРС по отношение на нарочения за подслушване гражданин. Тогава не се правят съответните звукозаписи, а се на работи „на тетрадка“ - водят се записки за разговорите ти и се докладва на когото трябва. След унищожаването на съответните записки, за което естествено не се прави протокол, както при СРС-тата, не остават никакви документални следи за извършеното нерегламентирано подслушване.
Споделям с публиката тези съображения не за първи път. Правил съм го дори на семинар в присъствието на ректора на Академията на МВР и така и не съм чул някакво възражение. Наистина, на кого му трябва да се препира за „честта на пагона“ в ситуации, когато във всеки момент може да бъдеш оглушително опроверган, дори с прякото участие на министъра на вътрешните работи, както беше в Горна Оряховица.
Европейския парламент в защита на информационната сигурност на гражданите на ЕС.
Всъщност още през 2001 г., депутатите от Европейския парламент Патриша Маккена и Илка Шрьодер са написали като свое особено, „малцинствено“ мнение по един доклад от особено значение за европейската сигурност следното:
„Не съществува в глобален план ефективен механизъм за публичен контрол на тайните служби и на техните недемократични практики. В самата природа на тайните служби е те да не могат да бъдат контролирани. Затова те трябва да бъдат премахнати. ... За мнозинството в Европейския парламент, вниманието се фокусира върху индустрията, чиито интереси и печалби са застрашени от индустриалния шпионаж. Всъщност, жизнено важният въпрос е, че вече никога никой няма да може да комуникира поверително от разстояние. Политическият шпионаж е по-голяма заплаха от икономическия шпионаж“.
Двете дами разбира се отиват в абсолютна крайност, предлагайки да бъдат премахнати специалните служби изцяло, но не можем да не се съгласим с констатацията им относно неспособността на обществото да контролира собствените си тайни служби, да не говорим за чуждите.
Тук е мястото да се каже, кой е докладът, кометиран от Патриша Маккена и Илка Шрьодер. Става дума за “Доклад за съществуването на глобална система за прихващане на частни и търговски комуникации (система за прихващане ECHELON), 11 юли 2001 г., Окончателен текст, А5-0264/2001“. (Report on the existence of a global system for the interception of private and commercial communications (ECHELON interception system) (2001/2098(INI)), Temporary Committee on the ECHELON Interception System, Rapporteur: Gerhard Schmid, http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//NONSGML+REPORT+A5-2001-0264+0+DOC+PDF+V0//EN&language=EN ).
Въпросния доклад не е елементарна журналистическа спекулация или конспиративна теория, създадена за да се изкара някой лев от сензационна книга. Това е доклад на Европейския парламент, подготвен от специален временен комитет, докладван в пленарна зала, разгледан, обсъден и обнародван. Най-общо казано, поводът за създаването на доклада е поредицата от случаи на индустриален шпионаж, при които американски компании печелят търгове в състезание с европейски компании. Особеното в тези случаи е, че провалът на европейските компании се дължи на това, че срещу тях е използувана информация, която е получена от ДЪРЖАВНИТЕ специални служби на САЩ. Тайните служби на САЩ без скрупули са използували техники на индустриален шпионаж срещу европейските компании и по този начин са осигурили на американски частни компании сключването на сделки за колосални суми.
Европейският парламент провежда разследване и стига до извода, че съществуват системи за глобално прихващане на електромагнитни сигнали, които най-общо казано правят от конфиденциалността на комуникациите чрез телефон, факс или електронна поща, само добро пожелание. Освен американците (които работят в сътрудничество с още няколко англо-саксонски държави), се предполага, че подобни системи са създали французи и руснаци. „Черешката на тортата“ се оказва фактът, че американската система за глобално подслушване, наречена в доклада „ECHELON“, работи с дейната помощ на Великобритания, която е член на ЕС. Така с помощта на държава – член на ЕС, се извършва тотално следене на комуникациите на компании и граждани от същия този Европейски съюз. За капак се оказва, че едно от съоръженията, които Великобритания е предоставила за работата на ECHELON се намира на територията на друга страна – членка на ЕС, а именно Германия.
Междувременно, на своя среща на 30 март 2000 г., Съветът на министрите, дава ясно да се разбере, че „по никакъв начин не може да приеме създаването или съществуването на система за прихващана на сигнали, която не съответствува на правилата заложени в законодателството на страните от ЕС и който погазва фундаментални принципи, изковани да защитават човешкото достойнство“.
Европарламентът препоръчва „електронна самозащита“.
Така в крайна сметка се стига до подробните и обемисти препоръки, формулирани в доклада на временния комитет, разследващ системата ECHELON, които са докладвани от Герхард Шмид. Докладът констатира, че гражданите на ЕС не са адекватно защитени срещу действията на различните тайни служби, още по-малко срещу техните незаконни операции. Докладът препоръчва компаниите и отделните граждани да вземат мерки за САМОЗАЩИТА.
Поради огромното значение на тези препоръки, ще ги цитирам дословно:
„Възможни мерки за самозащита: фирмите трябва да осигурят безопасност на цялата работна среда и да защитят всички комуникационни канали, които се използуват за изпращане на чувствителна информация. Достатъчно сигурни системи за криптиране съществуват на достъпни цени на Европейския пазар. Частните лица също трябва да криптират е-мейлите си: един некриптиран е-мейл е като писмо без плик. Относително удобни за ползуване системи съществуват в Интернет, които дори се предоставят за лични нужди безплатно“.
Тези препоръки са напълно публични, а в горния абзац се съдържат два изключително важни момента, които се отразяват от там нататък на цялата философия на европейското законодателство по въпроса. Единият момент е, че информацията трябва да се криптира, в това число и от частните лица. Вторият момент е, че може и трябва да се ползуват криптиращи системи, които се предлагат на Европейския пазар на достъпни цени или дори да се ползуват криптиращи системи, предлагани безплатно в Интернет.
Какво препоръчва Европа и какво прави България?
Така стигаме до въпроса за съответствието между европейското законодателство, свързано с криптирането и българската нормативна база. Още в началото излязох с твърдението, че нашата нормативна база съзнателно е така конструирана, че да ПРЕЧИ на използуването на криптиращи системи от страна на фирмите и на отделните граждани, въпреки, че това е в очевиден конфликт с европейското законодателство. Стоя на тази позиция повече от всякога.
Да разгледаме два документа. Първият е европейската регулация № 388/2012 на Европейския парламент и на Съвета на ЕС от 19 април 2012 г., допълваща Регулацията на Съвета на ЕС № 428/2009 установяваща режима в Общността за контрол на експорта, трансфера, брокеража и транзита на изделия с двойно предназначение. (Regulation (EU) No 388/2012 of the European Parliament and of the Council of 19 April 2012 amending Council Regulation (EC) No 428/2009 setting up a Community regime for the control of exports, transfer, brokering and transit of dual-use items).
Вторият документ е Постановление № 158 от 24 юли 2012 г. за приемане на Списък на продуктите, свързани с отбраната и Списък на изделията и технологиите с двойна употреба, които подлежат на контрол при внос.
Нека видим как се разглеждат съответните средства и техники за криптиране според Европейското засконодателство и съответно – според нормотворчеството на българския Министерски съвет. Цялата Категория 5 „Телекомуникации и информационна сигурност“ според Постановление № 158 на МС от 24 юли 2012 г. се състои от точно три изречения, които се отнасят единствено и само до криптоаналитичните функции на софтуеър и оборудване. Тези три изречения драстично ограничават личното използуване на стандартен софтуър за криптиране. Те просто определят като изделия с двойно предназначение, подлежащи на контрол при внос всякакво „оборудване, проектирано или модифицирано за изпълнение на криптоаналитични функции“, както и софтуеъра „имащ характеристиките или изпълняващ или стимулиращ функциите на оборудването“, за което стана дума. (Виж страница 56 на Постановление № 158). Защо ли не се учудвам, когато поглеждам отново към датата на приемането на Постановлението и се уверявам, че то е прието по време, когато Бойко Борисов и Цветан Цветанов ковяха съдбините на Отечеството.
Какво ни казва Европейското законодателство? Аналогичната Категория 5 започва от страница 173 от Регулацията и завършва чак на 191 страница. Излиза, че българските норми са доста по-лаконични от европейските в сферата на информационните технологии с двойно предназначение, но тепърва ни предстои да видим, че съществува и явно противоречие. На страница 184 от Регулацията в бележка 3 (Note 3: Criptography Note) ясно и изрично е записано, че списъкът на подлежащите на контрол изделия и технологии не се отнася до продукти, които: се продават свободно на пазара; не могат да бъдат променяни лесно от потребителя; могат да бъдат инсталирани от потребителя без някаква съществена помощ от доставчика.
Мисля, че всеки човек с елемeнтарна интелигентност вижда разликата между европейското закондателство и Бойковско – Цветановското нормотворчество. Такива продукти, които отговарят на описаните три европейски изисквания се предлагат широко от Microsoft, Oracle, Symantec и от Boole Server. И четирите компании имат представителства в България, като последната се представя от компанията „Майндтек“.
Заключение: Българският „Биг Бръдър“ кипи в ежедневния живот, а не по телевизията.
Мисля, че по-горе бяха представени безспорни доказаталества, че в България се прокарват нормативни документи, които умишлено (за да не кажа „злонамерено“) пречат на компаниите и на отделните граждани да гарантират информационната си сигурност. Българинът нормативно е „отрязан“ от възможността да се прадпазва от злонамерено подслушване и прихващане на електронните му съобщения чрез криптиране. Заслугата за това е на господата Борисов – Цветанов. Господата Пламен Орешарски и Цветлин Йовчев са изправени пред избор – дали да поправят безобразията на Б. Б. и на Цв. Цв. или да станат съучастници в държавния Биг Бръдър, като се направят, че не знаят за какво става дума.


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: От „замразени“ към „припламващи“ и разгарящи се конфликти

maintext:
Постинг
18.02.2015 15:23 - От „замразени“ към „припламващи“ и разгарящи се конфликти
Повод и „вдъхновение“ да напиша следващите размишления е един текст на проф. Гиндев в блога му:
http://gindev.blog.bg/drugi/2015/02/17/rusiia-v-normandskiia-format-pobeda-ili-porajenie.1339232
Боя се, че цитираният текст отразява в доста голяма степен възгледите на голяма част от така наречените „русофили“ в България. Слагам кавички, защото част от тях примерно не знаят руски, а други разбират русофилията просто като омраза към САЩ, Европа, евреите или някой друг подходящ. Проф. Гиндев поне със сигурност знае руски, ако не друго …
Моят коментар не цели да влиза в полемика с проф. Гиндев, нито пък да коментира публикацията му точка по точка. Той обаче със сигурност е провокиран от изказа на проф. Гиндев. И със сигурност, той е предизвикан от желанието ми да се опитаме да изясним някои обстоятелства около ставащото в Украйна, което пък да ни помогне да се ориентираме поне за това което можем да очакваме в близките месеци.
Как бяха заклеймени три велики сили и отречена една доста голяма държава.
В статията си, проф. Гиндев демонстрира величествено презрение към Германия (била окупирана страна …) и към Франция (тя пък била попаднала случайно сред победителите във Втората световна война). За Украйна – да не говорим –Порошенко бил „нелегитимен президент“ на „разпадаща се държава“. След което едва ли не заклеймява Путин, че преговаря с „Бандеровци“ и „нацисти“.
Подобни квалификации спрямо участниците в преговорите в Минск не говорят добре за автора им. Порошенко е напълно легитимно избран президент, при избирателна активност, за която ние можем само да мечтаем. Вярно е, че в част от Донецка и Луганска област избори не се проведоха, но такава беше волята на "опълченците". Освен това, каквито и да бяха резултатите на тези територии, Порошенко пак щеше да бъде избран. Украйна в момента има и напълно законно избран парламент - изборите за Радата също бяха проведени доста коректно.
Франция продължава да е велика ядрена сила и постоянен член на Съвета за сигурност, а Германия не е спирала да бъде „локомотивът на Европа“. Но тези неща са незначителни подробности за хора изпадащи в еуфория, когато научат, че „опълченцине“ в Източна Украйна са се придвижили километър, два или пет напред …
Къде „скърцат“ отношенията между Путин и „опълченците“ от ЛНР и ДНЛ ?
И Порошенко и сегашната Рада са признати от Русия и това съвсем не е от куртоазия. Всъщност, тук се отразява едно от противоречията между местните дейци на "опълчението" в Луганска и Донецка област (да си ги наречем просто сепаратисти, каквито те са си реално) и централната власт в Руската федерация. Лидерите на сепаратистите искат да бъдат държавни глави, управници на нова държава, съществуването на която изцяло да се гарантира от Русия - финансово, икономически и най-вече военно.
Президентът Путин иска преди всичко да има максимално възможният контрол над ЦЯЛА Украйна. За него обявяването на някаква "Новороссия", която обхваща парчета земя в Източна Украйна не струва нищо. За него е важно Украйна да бъде далече от НАТО и от ЕС, да има контрол над местния политически елит и да е сигурен, че евентуалният военен противник няма да прехвърли Карпатските планини. Както казва Джордж Фридман, "руснаците са параноични, което не значи, че нямат основание за това". В Москва разсъждават в категориите на класическата геополитика. Те искат сухопътните сили на вероятния противник, за какъвто те разглеждаха НАТО, дори и в дните на най-жарката дружба и партньорство между Монс и Москва, да стои ОТТАТЪК Карпатите. Необходима им е физическа и географска преграда пред предполагаемия военен враг.
По тази причина, Путин многократно подсещаше сепаратистите да не бъдат по-католици от Папата и да се опитат да се внедрят колкото се може повече в новата Рада.
За „оглушките“ на сепаратистите и тънките им сметки.
Водачите на сепартистите отлично разбират, какво иска от тях Путин. Те не може да не са "забелязали" и факта, че Путин изтегли от Луганска и Донецка област всички "управници" на двете новообявили се народни републики, които имат руско гражданство. Изгря звездата на хора, които са по принцип местни - с украинско гражданство.
Едновременно с това, бяха изтеглени в Русия и някои от най-популярните военни командири, сред които с неотразима светлина грее небезизвестният Гиркин - Стрелков. Същият Гиркин, за когото се знае, че въпреки доста емоционалния си изказ следва стриктно путиновата логика и е смятан за крайно лоялен към президента на Русия, многократно призовава военните командири в Лунска и Донецка област, които са с руско гражданство, както и казашките атамани да се върнат в Русия.
Междувременно, някои от най-крайните военни командири на сепаратистите се оплакват доста на висок глас, че руската материална помощ изобщо не достига до тях, а се разпределя между не чак толкова гръмогласни полеви началници.
Стигна се и до физическото ликвидиране на един от най-нашумелите полеви командири на "опълченците" в Луганска област. Това предизвика невъобразим сканадл между различните фракции в ЛНР, като единственият неизяснен въпрос остана дали въпросният "war lord" е ликвидиран от актуалния министър-председател на ЛНР или направо от руското военно разузнаване. Имаше дори слухове (непотвърдени до този момент), че всъщност въпросният пълководец е пленен от руските служби, а е избита само охраната му.
Каквото и да е станало, важното е друго - на всеки здравомислещ човек е ясно, че на Путин му трябва послушна, НЕ натовска и НЕ европейска Украйна и затова той предпочита да търси начин да "внедри" там свои хора, които трябва поне формално да са украински граждани. Самите граждани, които са се озовали по върховете на ЛНР и ДНР хич даже и не искат да слизат от тези висини и те се опитват да балансират между указанията на президента на Русия и екстремизма на част от полевото командуване на опълченците.
Дебалцево, преди около 36 часа. Снимка: www.eurocom.bg
На водачите на ЛНР и ДНР много им се иска хем да не ядосват жизнено важния си покровител, хем ако е възможно войната в Украйна да продължи до победен (за тях) край. За тях е много важно в ЛНР и ДНР да има постоянно напрежение. От една страна това спира всякакви преговори за нормализация, за реинтеграция на самообявилата се „Новорусия“ в Украйна с една или друга степен на автономия. От друга страна, това е демонстрация пред Путин, че като местни военни командири те струват нещо.
Така се стигна до над 200 дневните боеве за летището на Донецк, където и двете страни дадоха големи жертви – напълно НЕсъответствуващи на военното и стратегическо значение на вече напълно неизползуваемото и извадено от строя летище. Така се стигна и до сегашните епични боеве около Дебалцево, за които и двете воюващи страни не могат да дадат смислено обяснение за какво се лее кръв след ужким сключеното примирие.
От страна на украинците се появи едно доста съмнително обяснение, че който контролира Дебалцево – той контролира транспорта на въглища, но към такава трактовка на въпроса могат да се направят много и най-различни възражения. От страна на „опълченците“ дойдоха меко казано абсурдни тези – че Дебалцево е тяхна „вътрешна територия“, по която могат да си стрелят колкото искат, както и че … нямало да е „морално“ ако боевете там спрат.
Всъщност, украинците не искаха, а може би и в определен момент не можеха да се изтеглят. Без значение как ще се изтеглят, за тях това би било тежка загуба на престиж. За „опълченците“ пък е жизнено важно конфликтът да не спира, за да не спират и конвоите с всякаква помощ от страна на Русия.
И на Путин не му е лесно …
В такава ситуация, за Владимир Путин е необходимо да се опита да продължи да прокарва своята политика – постигане на пълен контрол над Украйна. За него е ясно, че това вече е непостижимо с военни средства. Затова трябва да се водят някакви преговори. Форматът на който се чуди проф. Гиндев е възможно най-удобният за Путин. На него не му е необходимо да има на масата на преговорите нито САЩ, нито консолидирано европейско представителство.
Друг е въпросът, че дори и в този формат, крайните цели на руската политика не са лесно постижими, още по-малко – от днес за утре. Затова ще продължаваме да сме свидетели на примирия и на нови възпламенявания на конфликта, като всеки цикъл „примирие – бой - примирие“ ще цели да легитимира промените във фронтовата линия между украинците и сепаратистите. По принцип в Москва вероятно смятат, че линията на фронта ще се променя все благоприятно за „опълченците“, макар че последните събития около Мариупол показаха, че е възможен и друг развой в тактически план.
Освен това, Путин основателно смята, че Украйна е в по-тежко икономическо и финансово състояние от Русия. Колкото и да е притеснен президентът на Руската федерация от икономическия и финансов колапс в страната му, той знае, че Украйна е в още по-тежко продължение и във войната на изтощение шансът е по-скоро на негова страна.
Така че, няма какво да се чудим защо Владимир Путин сяда да води преговори в такъв формат – с Германия, Франция и Украйна. Това е възможно най-комфортната формула за него. Лошата новина за нас е, че конфликтът има огромна вероятност да се проточи. Протакането на конфликта най-вероятно ще вкара Русия в рецесия, ако това вече не е и станало и е въпрос на кратко време статистиката да го установи като факт. Рецесията на Русия обаче се отразява зле и на регионалната и на европейската икономика. Това не може да ни радва.
В тези схватки обаче, примат има политиката над икономиката, а не обратно. За съжаление – иначе подобни конфликти изобщо нямаше да започват, но не би. Точно в навечерието на Първата световна война, един икономист беше доказал черно на бяло, че нови мащабни европейски войни вече са невъзможни, защото щетите от тях щели да бъдат обществено непоносими. Знаем какво стана …

fasttext_language: bg


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Защо загинаха руските ракетчици на гарата във Волгоград?

maintext:
Странно съвпадение повдига въпроса, дали атентатът на гарата във Волгоград е „безадресен“ терористичен акт
Двата атентата във Волгоград, станали на 29-ти и 30-ти декември 2013 г., съвсем естествено предизвикаха голямо оживление в световните медии и в интернет дискусиите. Масово разпространените коментари бяха в посока на действия на кавказки терористи, които искат да компрометират олимпийските игри в Сочи – най-голямото пи-ар мероприятие на Владимир Путин в рамките на цялото му пребиваване във властта като президент и като министър-председател на Руската федерация.
Логиката на тези коментари беше подчинена на съображението, че Доку Умаров и компания държат много да развалят триумфа на Путин и след като в Сочи са предприети драконови мерки за сигурност, те естествено ще се насочат към „меки“ и болезнени цели, като струпванията на хора в различни транспортни възли от страната. Тази теза беше възприета и от известния с по-нестандартното си мислене и анализи сайт за геополитика и сигурност „Стратфор“. Още в деня на пъривя атентат, агенцията на Джордж Фридман коментира, че олимпийските игри в Сочи ще бъдат помрачени от последния самоубийствен взрив в Русия. (Sochi Olympics to be Shadowed by Latest Suicide Bombing in Russia, December 29, 2013, http://www.stratfor.com/analysis/sochi-olympics-be-shadowed-latest-suicide-bombing-russia ).
„Свободен народ online“ отрази своевременно двете събития, както безброй други електронни и интернет медии. Ние се въздържахме да преповтаряме и да препотретваме сипещите се от всякъде коментари за опитите на чеченците да провалят зимните олимпийски игри. Не толкова, защото сме имали някакво предчувствие, че нещата не стоят точно така, колкото поради нежеланието ни да се превръщаме в медийни папагали, които предъвкват коментари втора и трета ръка.
Оказа се, че все пак е имало основание за сдържаността ни. Още докато не беше стихнала всеобщата врява за покушението срещу олимпийските игри, на повърхността на информационния водовъртеж изплуваха факти, които пораждат известни съмнения, дали провалянето на надпреварата в Сочи е била единствената цел на атентаторите.
Оказа се, че на гарата във Волгоград са пострадали и са убити неколцина души от екипа, извършващ изпитанията на най-новата руска междуконтинентална балистична ракета, известна като „Тополь-М“ или като SS-X-27 по натовската класификация. А когато двама изпитатели на междуконтинетална балистична ракета си отидат от този свят, други трима са на ръба между живота и смъртта, човек започва да си задава въпроса, дали пък единствено сопокойствието на олимпийското село и на гостите на „Сочи 2014“ са били единствената мишена на терористите?
Какви са потвърдените факти около взривяването на изпитателния екип на „Тополь-М“ ?
И така, на 30 декември 2013 г., сайтът на Президента на Удмуртия, съобщава, че по данни на Главното управление на Министерството на извънредните ситуации на Русия, при терористичния акт във Волгоград са пострадали петима жители на Удмуртската република. Сайтът на президента съобщава също така, че един човек е умрял на мястото на взрива, един е умрял в болницата, а трима са хоспитализирани. (В Волгограде пострадали жители Удмуртии, 30 декември 2013 г., 11:34:37, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9258).
В 11 часа 34 минути и 37 секунди, президентът на Удмуртия, правителството и Държавният съвет на републиката вече са изразили дълбоките си съболезнования на роднините и на близките на загиналите. Загиналите са сътрудници – работници и служители на Воткинския машиностроителен завод.
Междувременно е организирано бързото заминаване на близки на загиналите и на пострадалите, които е трябвало да отпътуват от Воткинск за Волгоград някъде към 13 часа. (Бързината на организирането на отпътуването на близките е впечатляваща, но все пак става дума за организация, създадена най-вероятно от властите и от администрацията на завод, в който се произвеждат междуконтинентални ракети със сухоземно и морско базиране).
Сайтът на президента информира също така, че близките на загиналите и на пострадалите са съпровождани от трима сътрудници на Министерството на извънредните ситуации – един офицер и двама психолози. (В Волгограде пострадали жители Удмуртии, 30 декември 2013 г., 11:34:37, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9258).
В 13 часа 44 минути и 59 секунди, вече са публикувани официалните съболезнования на президента, на Държавния съвет и на правителството на Удмуртската република. От него се разбират точните имена на двамата загинали от Воткинския машиностроителен завод – Миксим Николаевич Садилов и Андрей Дмитриевич Котенко. (Соболезнование родным и близким работников ФГУП „Воткинский машиностроительный завод“, 30 декември 2013 13:44:59, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9265).
Междувременно руските медии подхващат информацията за пострадалите във Волгоград работници и служители на Воткинския машиностроителен завод. Едни от първите са „Лайфнюз.РУ“, които един час преди полунощ съобщават, че на гарата във Волгоград са загинали монтажници на Воткинския машиностроителен завод, които са се връщали от изпитания на междуконтинеталната ракета „Тополь – М“. Мултимедийният сайт на „Лайфнюз.РУ“ съобщава дословно:
„Петима работници на Воткинския отбранителен завод, които са се завръщали от командировка са станали жертва на терористичния акт на гарата във Волгоград. Четиримата монтажнци, водени от конструктор са били на секретни изпитания от месец ноември.
Терористичният акт е отнел живота на двама работника от отбранителното предприятие. След като са извършили успешно изстрелване на междуконтиненталния комплекс „Тополь – М“, сътрудниците си купили билети за влака, за да посрещнат Новата година заедно със семействата си.
Когато сътрудниците на отбранителния завод преминавали през металотърсача, изтрещял взрив. На място е загинал 24 годишният монтажник Андрей Котенко. Неговите колеги – 27 годишният Максим Садилов и Виталий Жуванов, както и 28 годишният Егор Повышев и 41 годишният конструктор Павел Фефилов са откарани спешно в болницата. На същия ден в болницата е починал Максим Садилов“. (На вокзале Волгограда погибли возвращавшиеся с испытаний сборщики "Тополя-М". 30 декември 2013 г., 23:03, http://lifenews.ru/news/124907).
От „Лайфнюз.РУ“ очевидно използуват не само информация от правителствени източници. Те успяват да се свържат с родителите на оцелелия Егор Повышев, които съобщават, че той е извадил късмет, защото е минал първи през металотърсача и затова е пострадал по-малко от останалите си колеги. Според майка му, освен, че има рана в бедрото, той е и обгорен. От руското мултимедийно издание съобщават и мястото, където са настанени пострадалите от Воткинския отбранителен завод – 25-та градска болница във Волгоград.
Фактът, че сътрудници на Воткинския завод са загинали при терористичния акт във волгоград е потвърден пред руската медия и от прессекретаря на Удмуртската република – Виктор Чулков. Той потвърждава и огласената от сайта на президнета на Удмуртия информация, че на семействата на пострадалите е предоставен микробус, който да ги откара във Волгоград, а в предприятието е създаден комитет по погребението. (На вокзале Волгограда погибли возвращавшиеся с испытаний сборщики "Тополя-М". 30 декември 2013 г., 23:03, http://lifenews.ru/news/124907).
Междувременно, на следващия ден се провежда извънредно заседание на Антитерористичната комисия на Удмуртската република, под председателството на президента й – Александър Волков. Главната тема е „предприемане на всички необходими мерки, насочени към защитата на населението от терористични заплахи по транспорта и на други места на масово струпване на хора“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).
Разбира се, поради атентатите от 29-ти и 30-ти декември 2013 г., мерките за безопасност са усилени в цялата Руска федерация, но прави впечатление, че в Удмуртия напълно сериозно смятат, че е възможно повторение на атентатите от Волгоград на тяхна територия. Това се вижда от изричното подчертаване н съобщението, че:
„В Удмуртската република, освен мерките за усилване на охраната, които се предприемат традиционно в празнични дни, са въведени допълнителни мерки за повишение на безопасността. Усилена е охраната на обектите на инфраструкутрата, провеждат се допълнителни проверки на обектите, инструктирани са водачите и кондукторите от обществения транспорт за повишаване на бдителността. Силовите ведмоства са приведени в режим на повишена готовност“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).
Завършекът на съобщението не оставя никакво съмнение, че местните власти смятат, че е възможно продължение на атентатите от Волгоград на територията на Удмуртия:
„Членовете на антитерористичната комисия още един път се обръщат към жителите на републиката с молба да се отнесат с разбиране към всички предприети мерки по осигуряване на безопасността в празничните дни, в частност – проверката на документите и по ограничаването на движението по време на щафетата на олимпийския огън на 2 януари 2014 година. Също така, във връзка с терористичните актове във Волгоград, да бъдат по-внимателни и бдителни в обществения транспорт и на местата на масово струпване на хора“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).
Какво представлява Воткинският машиностроителен завод и какво точно са изпитвали пострадалите на Волгоградската гара ?
Воткинският завод е едно от най-старите промишлени предприятия в Русия въобще. През септември 2009 г., се навършиха 250 години от създаването му през 1759 г. Цялата история на Воткинския завод минава през постоянното обслужване на руската държава и на нейната армия. През годините и дори през вековете във Воткинския завод са произвеждани желязо за обработване, корабни котви, морски и речни кораби, железопътни мостове, парни локомотиви, екскаватори, оръдия, оборудване за изследователски реактори, както и за реактори на кораби, ракетна техника и друга сложна и „наукоемка“ продукция.
Днес заводът представлява мощен машиностроителен комплекс със свое собствено металургично, механомонтажно, заваръчно, монтажно и инструментално производство. Заводът има изпитателна база, собствена лигистична система и развита инфраструктура.
Съвсем официално това е заводът, който осигурява „ракетния щит“ на Русия. Тук се произвеждат серийно оперативно-тактическите ракети „Искандер-М“, стратегическите ракети „Тополь-М“ и се завършва разработването на ракетите с морско базиране „Булава“.
Двата атентата във Волгоград, станали на 29-ти и 30-ти декември 2013 г., съвсем естествено предизвикаха голямо оживление в световните медии и в интернет дискусиите. Масово разпространените коментари бяха в посока на действия на кавказки терористи, които искат да компрометират олимпийските игри в Сочи – най-голямото пи-ар мероприятие на Владимир Путин в рамките на цялото му пребиваване във властта като президент и като министър-председател на Руската федерация.Логиката на тези коментари беше подчинена на съображението, че Доку Умаров и компания държат много да развалят триумфа на Путин и след като в Сочи са предприети драконови мерки за сигурност, те естествено ще се насочат към „меки“ и болезнени цели, като струпванията на хора в различни транспортни възли от страната. Тази теза беше възприета и от известния с по-нестандартното си мислене и анализи сайт за геополитика и сигурност „Стратфор“. Още в деня на пъривя атентат, агенцията на Джордж Фридман коментира, че олимпийските игри в Сочи ще бъдат помрачени от последния самоубийствен взрив в Русия. (Sochi Olympics to be Shadowed by Latest Suicide Bombing in Russia, December 29, 2013, http://www.stratfor.com/analysis/sochi-olympics-be-shadowed-latest-suicide-bombing-russia ).„Свободен народ online“ отрази своевременно двете събития, както безброй други електронни и интернет медии. Ние се въздържахме да преповтаряме и да препотретваме сипещите се от всякъде коментари за опитите на чеченците да провалят зимните олимпийски игри. Не толкова, защото сме имали някакво предчувствие, че нещата не стоят точно така, колкото поради нежеланието ни да се превръщаме в медийни папагали, които предъвкват коментари втора и трета ръка.Оказа се, че все пак е имало основание за сдържаността ни. Още докато не беше стихнала всеобщата врява за покушението срещу олимпийските игри, на повърхността на информационния водовъртеж изплуваха факти, които пораждат известни съмнения, дали провалянето на надпреварата в Сочи е била единствената цел на атентаторите.Оказа се, че на гарата във Волгоград са пострадали и са убити неколцина души от екипа, извършващ изпитанията на най-новата руска междуконтинентална балистична ракета, известна като „Тополь-М“ или като SS-X-27 по натовската класификация. А когато двама изпитатели на междуконтинетална балистична ракета си отидат от този свят, други трима са на ръба между живота и смъртта, човек започва да си задава въпроса, дали пък единствено сопокойствието на олимпийското село и на гостите на „Сочи 2014“ са били единствената мишена на терористите?И така, на 30 декември 2013 г., сайтът на Президента на Удмуртия, съобщава, че по данни на Главното управление на Министерството на извънредните ситуации на Русия, при терористичния акт във Волгоград са пострадали петима жители на Удмуртската република. Сайтът на президента съобщава също така, че един човек е умрял на мястото на взрива, един е умрял в болницата, а трима са хоспитализирани. (В Волгограде пострадали жители Удмуртии, 30 декември 2013 г., 11:34:37, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9258).В 11 часа 34 минути и 37 секунди, президентът на Удмуртия, правителството и Държавният съвет на републиката вече са изразили дълбоките си съболезнования на роднините и на близките на загиналите. Загиналите са сътрудници – работници и служители на Воткинския машиностроителен завод.Междувременно е организирано бързото заминаване на близки на загиналите и на пострадалите, които е трябвало да отпътуват от Воткинск за Волгоград някъде към 13 часа. (Бързината на организирането на отпътуването на близките е впечатляваща, но все пак става дума за организация, създадена най-вероятно от властите и от администрацията на завод, в който се произвеждат междуконтинентални ракети със сухоземно и морско базиране).Сайтът на президента информира също така, че близките на загиналите и на пострадалите са съпровождани от трима сътрудници на Министерството на извънредните ситуации – един офицер и двама психолози. (В Волгограде пострадали жители Удмуртии, 30 декември 2013 г., 11:34:37, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9258).В 13 часа 44 минути и 59 секунди, вече са публикувани официалните съболезнования на президента, на Държавния съвет и на правителството на Удмуртската република. От него се разбират точните имена на двамата загинали от Воткинския машиностроителен завод – Миксим Николаевич Садилов и Андрей Дмитриевич Котенко. (Соболезнование родным и близким работников ФГУП „Воткинский машиностроительный завод“, 30 декември 2013 13:44:59, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9265).Междувременно руските медии подхващат информацията за пострадалите във Волгоград работници и служители на Воткинския машиностроителен завод. Едни от първите са „Лайфнюз.РУ“, които един час преди полунощ съобщават, че на гарата във Волгоград са загинали монтажници на Воткинския машиностроителен завод, които са се връщали от изпитания на междуконтинеталната ракета „Тополь – М“. Мултимедийният сайт на „Лайфнюз.РУ“ съобщава дословно:„Петима работници на Воткинския отбранителен завод, които са се завръщали от командировка са станали жертва на терористичния акт на гарата във Волгоград. Четиримата монтажнци, водени от конструктор са били на секретни изпитания от месец ноември.Терористичният акт е отнел живота на двама работника от отбранителното предприятие. След като са извършили успешно изстрелване на междуконтиненталния комплекс „Тополь – М“, сътрудниците си купили билети за влака, за да посрещнат Новата година заедно със семействата си.Когато сътрудниците на отбранителния завод преминавали през металотърсача, изтрещял взрив. На място е загинал 24 годишният монтажник Андрей Котенко. Неговите колеги – 27 годишният Максим Садилов и Виталий Жуванов, както и 28 годишният Егор Повышев и 41 годишният конструктор Павел Фефилов са откарани спешно в болницата. На същия ден в болницата е починал Максим Садилов“. (На вокзале Волгограда погибли возвращавшиеся с испытаний сборщики "Тополя-М". 30 декември 2013 г., 23:03, http://lifenews.ru/news/124907).От „Лайфнюз.РУ“ очевидно използуват не само информация от правителствени източници. Те успяват да се свържат с родителите на оцелелия Егор Повышев, които съобщават, че той е извадил късмет, защото е минал първи през металотърсача и затова е пострадал по-малко от останалите си колеги. Според майка му, освен, че има рана в бедрото, той е и обгорен. От руското мултимедийно издание съобщават и мястото, където са настанени пострадалите от Воткинския отбранителен завод – 25-та градска болница във Волгоград.Фактът, че сътрудници на Воткинския завод са загинали при терористичния акт във волгоград е потвърден пред руската медия и от прессекретаря на Удмуртската република – Виктор Чулков. Той потвърждава и огласената от сайта на президнета на Удмуртия информация, че на семействата на пострадалите е предоставен микробус, който да ги откара във Волгоград, а в предприятието е създаден комитет по погребението. (На вокзале Волгограда погибли возвращавшиеся с испытаний сборщики "Тополя-М". 30 декември 2013 г., 23:03, http://lifenews.ru/news/124907).Междувременно, на следващия ден се провежда извънредно заседание на Антитерористичната комисия на Удмуртската република, под председателството на президента й – Александър Волков. Главната тема е „предприемане на всички необходими мерки, насочени към защитата на населението от терористични заплахи по транспорта и на други места на масово струпване на хора“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).Разбира се, поради атентатите от 29-ти и 30-ти декември 2013 г., мерките за безопасност са усилени в цялата Руска федерация, но прави впечатление, че в Удмуртия напълно сериозно смятат, че е възможно повторение на атентатите от Волгоград на тяхна територия. Това се вижда от изричното подчертаване н съобщението, че:„В Удмуртската република, освен мерките за усилване на охраната, които се предприемат традиционно в празнични дни, са въведени допълнителни мерки за повишение на безопасността. Усилена е охраната на обектите на инфраструкутрата, провеждат се допълнителни проверки на обектите, инструктирани са водачите и кондукторите от обществения транспорт за повишаване на бдителността. Силовите ведмоства са приведени в режим на повишена готовност“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).Завършекът на съобщението не оставя никакво съмнение, че местните власти смятат, че е възможно продължение на атентатите от Волгоград на територията на Удмуртия:„Членовете на антитерористичната комисия още един път се обръщат към жителите на републиката с молба да се отнесат с разбиране към всички предприети мерки по осигуряване на безопасността в празничните дни, в частност – проверката на документите и по ограничаването на движението по време на щафетата на олимпийския огън на 2 януари 2014 година. Също така, във връзка с терористичните актове във Волгоград, да бъдат по-внимателни и бдителни в обществения транспорт и на местата на масово струпване на хора“. (Усиление мер по обеспечению безопасности, 31 декември 2013 г., 14:53:14, http://www.udmurt.ru/about/info/news/?ELEMENT_ID=9284 ).Воткинският завод е едно от най-старите промишлени предприятия в Русия въобще. През септември 2009 г., се навършиха 250 години от създаването му през 1759 г. Цялата история на Воткинския завод минава през постоянното обслужване на руската държава и на нейната армия. През годините и дори през вековете във Воткинския завод са произвеждани желязо за обработване, корабни котви, морски и речни кораби, железопътни мостове, парни локомотиви, екскаватори, оръдия, оборудване за изследователски реактори, както и за реактори на кораби, ракетна техника и друга сложна и „наукоемка“ продукция.Днес заводът представлява мощен машиностроителен комплекс със свое собствено металургично, механомонтажно, заваръчно, монтажно и инструментално производство. Заводът има изпитателна база, собствена лигистична система и развита инфраструктура.Съвсем официално това е заводът, който осигурява „ракетния щит“ на Русия. Тук се произвеждат серийно оперативно-тактическите ракети „Искандер-М“, стратегическите ракети „Тополь-М“ и се завършва разработването на ракетите с морско базиране „Булава“.
Една от политическите загадки, свързана с идването на Новата 2014 година беше странната картичка, за която се твърди, че е изпратена от руския вицепремиер Дмитрий Рогозин до ръководството на Североатлантичския пакт. На картичката, за която се твърди, че е публикувана от Рогозин в „Туитър“ са изобразени Дядо Мраз, Снежанка и редица от храбри руски солдати, които позират на фона на Междуконтиненталната балистична ракета „Тополь-М“. Това съобщение стана повод за бурни дискусии, дали „картичката“ е истинска и дали вицепремиерът не е направил дипломатически гаф. Дискусиите още не са приключили, но междувременно стана ясно, че при атентата на гарата във Волгоград са загинали двама от изпитателите на ракетата „Тополь-М“ и са тежко ранени още трима. Това придава съвсем друг привкус на хумора с ракетата, без значение дали „картичката“е идея на Рогозин или на руския „Бъзиклийкс“. Снимка: Форум „Усадьба урсы“ - Клуб любителей переводов
Воткинският завод, обслужва сериозно и другото стратегическо оръжие на Русия – нефтената и газовата промишленост. Произвежданото оборудване от Воткинския завод се използува от най-големите нефто-газови руски компании - „Газпром“, „Газпромнефть“, „Лукойл“, „Роснефть“, „Татнефть“, „Удмуртнефть“, „Башнефть“, „Сургутнефтегаз“ ... Производството включва екипировка за подземен капитален ремонт на нефтени кладенци, помпи и помпени агрегати за поддържане на пластовото налягане с производителност от 25 до 240 кубически метра в час, арматура за топлопроводи и спирачни кранове, сондажни помпи, сондажни „длета“ от изкуствени диаманти и прочее и прочее ... На практика, Воткинският завод произвежда цялаа възможна гама от сондажно и добивно оборудване за нефтената и газовата промишленост на Русия, в това чисо и устройства за измерване на разхода на газ. Още от 1956 година, заводът произвежда металорежещи стругове.
Воткинският завод има опит и в производството на екипировка за обекти, където се използува ядрена енергия. Заводът е произвел оборудването за изследоветлския атомен реактор ИРВ.М2 във ФГУП „НИИП“ оборудването на Центъра з аядрени изследвания в град Троицк, оборудването на комплексите за улавяне на неутрони и за „неутронна терапия“ и друго оборудване за изследователски ядрени инсталации. Пак Воткинският завод е произвел оборудването на комплекса за преработка на твърди радиоактивни отпадъци на Калининската АЕЦ, както и оборудването на установката за циментиране на течни радиоактивни отпадъци на Курската АЕЦ. По данни на предприятието в момента там се изработва оборудване за втората АЕЦ в Белоярск и за АЕЦ Куданкулам в Индия.
Още по-интересно е, че Воткинският завод е взел участие в международния прокет по създаването на Големия адронен колайдер в CERN - Международния център за ядрени изследвания в Женева. В цеховете на Воткинския завод са изработени възлите на детектора ATLAS на гигантския ускорител, като научен пъртньор на предприятието е бил Новосибирският институт по ядрена физика на Сибирското отделение на Руската академия на науките.
Разбира се, нашият интерес към житието – битието на Воткинския завод се дължи преди всичко на факта, че това е родното място на ракетите „Булава 30“, „Тополь-М“ и на Ракетния комплекс РСД-10 „Пионер“. Първите две ракети са надеждата на Русия за въвеждане на ново поколение стратегическо ядрено оръжие. Ракетният комплекс РСД-10 „Пионер“ е много по-познат на поколението, израстнало по време на Студената война с натовската си класификация – SS-20. Тези ракетни комплекси бяха постепенно унищожени в рамките на международните споразумения за ограничаване на стратегическите въоръжения.
Подробна информация за произвежданите от Воткинския завод ракети - „Булава 30“ МБР Р-30 3М30 (SS-NX-30); “Тополь-М” (SS-X-27); Ракетният комплекс РСД-10 „Пионер“ (SS-20 Saber), може да се види тук: Информационное агентство оружие России, Информация о компании „Воткинский завод“ ФГУП, http://www.arms-expo.ru/049057056050.html . Интересното е, че тази информация не може да се открие на сайта на Воткинския завод - http://www.vzavod.ru/ независимо, че е широко достъпна на много други руски сайтове.
Въпреки поредицата от проблеми около изпитанията на рекетата с морско базиране „Булава“, перспективите пред Воткинския завод са повече от оптимистични. На 07 февруари 2012 г., министърът на промишлеността и енергетиката на Удмуртия – Олег Радионов огласи чрез ИТАР-ТАСС за започваща широкомащабна реконструкция на производството, какот и за началото на строителството на нови монтажни цехове. Реконструкцията ще струва поне два милиарда рубли. Още през месец август 2012 година се очакваше влизането в експлоатация на първите обекти на реконструкцията, която предвижда изграждане на нов термичен цех с електропещи, вакуумен комплекс за закаляване и друго оборудване.
Финансирането на въпросната реконструкция става за сметка на държавната програма на Русия за модернизация на военно-промишления комплекс, която официално е на стойност 3 трилиона рубли. Част от реконструкцията ще се финансира и от руската програма за нарастване на темповете на производство на ракетно оръжие. Това е в тон с изявлението на Владимир Путин, който в качеството си на тогавашен министър-председател на Русия, обяви през март 2013 г., че от 2013 година нататък, производството на различни ракенти комплекси в страната ще нарастне двойно. Специално за Воткинския завод, Путин беше оповестил, че „в рамките на програми за усвояване на серийното производство на ракетни комплекси“, предприятието ще получи 9,6 милиарда рубли. (Воткинский завод начал реконструкцию производства, 07 февруари 2012 г., 20:13, http://lenta.ru/news/2012/02/07/reconstruct/ ).
Възникване на основателно подозрение.
До тук бяха представени две групи факти. От едната група по безспорен начин се вижда, че при атентата във Волгоград са загинали служители на Воткинския завод. Други служители на същия завод са ранени тежко. Руски източници твърдят, че служителите на Завода са се връщали от секретни изпитания на междуконтиненталната ракета „Тополь-М“. Не открихме опровержение на това твърдение, което навежда на мисълта, че мълчанието означава потвърждение на изнесеното.
Втората група факти се отнася до изключителното значение на Воткинския завод в рамките на руския военно-промишлен комплекс и на амбициите на руското държавно ръководство за убедително завръщане на световната сцена.
Съпоставянето на изложените факти, говори че подобно съвпадение не може да не предизвика ако не друго, то поне първоначални подозрения за целта на атентатите във Волгоград. Тук не става дума да възкресяваме параноята от времето на Студената война, когато „световният империализъм“ и САЩ бяха виновни за всичко. Всъщност, възможни са всякакви обяснения, сред които и случайното съвпадение, но за тях ще стане дума след малко. Така или иначе, не може да бъде игнориран фактът, че при атентата има загинали и пострадали служители от екип за изпитване на ракетите „Тополь-М“. Не може да се игнорира и фактът, че експлозията избухва точно в момента, когато групата от Воткинския завод е минавала през детектора за метал на гарата във Волгоград. Всички свидетелства сочат, че атентаторът, който и да е той не е преминал през детектора и е стоял непосредствено до него.
Най-просто казано, това означава, че при разследването на случая не би могло да се избегне разглеждането и на хипотезата, че атентатът не е „безадресен“, а е насочен към точно определени хора.
Защо никой не иска да коментира?
И тук идва не по-малко интересният факт, че изложените по-горе факти бяха игнорирани и заобиколени от така наречените „големи медии“, че и от тези, които не претендират да са в руслото на официалната журналистика. У нас единственото издание, което обърна внимание на странното съвпадение около атентата на Волгоградската гара беше Българският военен сайт - „Политика, армия, национална сигурност“. На 95 януари 2014 г., там излезе краткият коментар “Съвпадение или ... При първия взрив във Волгоград са загинали двама изпитатели на „Тополь-М“, а трима са ранени” (Виж: http://pan.bg/view_article-5-20857-Syvpadenie-ili-Pri-pyrviq-vzriv-vyv-Volgograd-sa-zaginali-dvama-izpitateli-na-Topol-M-a-trima-sa-raneni.html).
Статията във Военния сайт започва с думите „Интересен извод може да се направи след атентатите в руския град Волгоград по време на празниците“, след което следва кратко изложение на посочената по-горе информация за смъртта на двамата служители на Воткинския завод и раняването на още трима техни колеги. Коментарът е изложен направо в заглавието ...
Цялото останало българско медийно пространство не каза дума по въпроса. Или журналистите изобщо не са си „дали зор“ да влизат в подробности в навечерието на новата година или пък са се изплашили от триумфалните заявления в някои сайтове, които на разговорен език наричат „джихадистки“.
Справедливостта изисква да се отбележи, че седмичникът „Капитал“, мимоходом споменава за случилото се, но някак си „на пръсти“ и „по терлици“. Статия озаглавена „Руснаците атентатори - неочакваната заплаха от Кавказ“ (http://www.capital.bg/politika_i_ikonomika/sviat/2014/01/05/2214013_rusnacite_atentatori_-_neochakvanata_zaplaha_ot_kavkaz/ ), започва по следния наистина впечатляващ начин:
„При предполагаема шахидска атака на 29 декември в историческия мюсюлмански град Саричин бяха унищожени или ранени петима работници, включително конструктор на ядрените ракетни междуконтинентални ракети "Топол-М". ОАО "Воткинский завод" извършва престъпна дейност, като пуска серийно за руската военна машина оперативно тактическо оръжие”.
Статията е редакционна, под нея не стои конкретен подпис. В нея има сякаш закодиран намек, че в атентата във Волгоград има нещо по-особено, но веднага след това вниманието на аудиторията е пренасочено към иначе важните факти за вербуването за екстремистки каузи на руснаци, приели наскоро исляма. Пътьом се повтаря и вече пусналата брада теза, че олимпиадата в Сочи е главната мишена.
Останалото, както казва датският принц Хамлет е мълчание. Иначе доволно бъбривата ни преса и още по-бъбривият ни медиен ъндърграунд предпочетоха да заобиколят фактите около случилото се. Може би защото мислят първосигнално и смятат, че щом пострадалите работят за сглобяването и изпитването на руски междуконтинетални ракети, то потенциалният виновник трябва да са Съединените щати. Проста работа – с разработчиците на стратегически ракети ще се занимава стратегическият противник, кой друг? А такива хипотези не са приятни за разискване. Дори и форумните куражлии, които заклеймяват САЩ всеки Божи ден, предпочитат да си замълчат, пред подобна конкретика.
Рано е за конспиративни теории, но ...
Всъщност, едва ли трябва да заподозираме точно американците за атентата във Волгоград. Те решават проблемите около стратегическите оръжия на масата на преговорите с руснаците. Като резултат от тези преговори, съветските – сега руски ракети SS-20 вече са унишожени. Не толкова отдавна от грешния свят си отиде и последният американски стратегически бомбардировач B-52 Stratofortress. Това обаче не прави специалистите, работещи над „Тополь-М“ по-малко интересна мишена.
Ние не разполагаме с информация относно мястото и значимостта на пострадалите в цялостния екип, който работи над производството и изпитването на „Тополь-М“. Единственото, което е до някъде сигурно е, че споменатият конструктор Павел Фефилов не е от най-високото ниво на разработчиците на ракетата. Но дори и при това положение, възниква въпросът защо хора, които са отговорни за изпитванията на междуконтинентална балистична ракета пътуват по необятната руска страна заедно с редовите ползуватели на железниците. Все са заслужили малко по-голяма грижа за сигурността си. У дома, в Удмуртия те биха могли да си ходят на работа и пеш и с градския транспорт, но когато прекосяват страната и се завръщат от изпитания на „Тополь-М“ не би ли трябвало да има минимални мерки за сигурността им?
Ако пострадалите наистина не принадлежат към ядрото на работещите по „Тополь-М“, би могло да приемем някак си разходките им по руските железници, както и хипотезата за случайно съвпадение на мястото на атентата и тяхното присъствие. Ако обаче става дума за по-важни разработчици, можем само да се дивим на безгрижното отношение към сигурността им. Защото такива хора са мишена за всеки терорист, без значение на мотивите му. Една експлозия сред струпване на хора на връх нова година е болезнена за цялото руско общество. Но десетократно по-болезнено и за руснаците и за тяхното държавно ръководство е покушението над хора, които работят за самия гръбнак на руската отбрана.
Ако жертвите сред екипа на „Тополь-М“ са дадени случайно, атентаторите могат само да си хвърлят шапките и да се благодарят на късмета си. Но ако мишена са били самите разработчици, това квалифицира атентата на гарата във Волгоград в съвсем друга група. Едно е да изпратиш някой надъхан или доведен до отчаяние човек да се взриви сред тълпата на гарата. Съвсем друго е ако организаторите са имали информация за изпитанията на ракетата „Тополь-М“, успели са да проследят част от участниците в изпитанията и са им организирали самоубийствен атентат.
Разликата между двата варианта е колкото между таблицата за умножение от едно до десет и изчисляването на орбитата на Марс. А от къде евентуалните организатори на покушението са могли да се справят с толкова сложна задача е крайно неприятен въпрос за руските служби по сигурността в цялото им многообразие.
Тук няма да се впускам в повече хипотези и спекулации относно това, кой е извършителят на атентата, колкото и голямо да е изкушението за това. Списъкът от възможните отговори на класическия въпрос „кой има полза“ е много по-дълъг, отколкото изглежда на пръв поглед. Може да е случайност, но може и да не е. Има достатъчно заинтересувани страни, които биха причинили остра болка на руснаците и лично на Владимир Путин, ако им се отвори техническа възможност за това.
Ако решат да разследват тази сюжетна линия, руснаците вероятно ще започнат от въпроса за изтичането на информация някъде при тях. Това е „нишката на Ариадна“, която би могла да ги доведе поне до някъде. Но междувременно могат да се намесят всякакви фактори, които са заинтересувани историята обезателно да мине към групата на случайностите и на безадресните, варварски самоубийствени атентати, а светът никога да не научи какво всъщност е станало във Волгоград.
Този текст е публикуван за първи път в "Свободен народ online":
http://www.svobodennarod.com/views/4134-zashto-zaginaha-ruskite-raketchitzi-na-garata-vav-volgograd.html


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Кризата в енергетиката е по-опасна от политическата криза

maintext:
Постинг
05.08.2013 23:30 - Кризата в енергетиката е по-опасна от политическата криза
Най-после дойдоха добри новини от ЧЕЗ. Служители на компанията спасили смок – мишкар. (Виж: „Най-сетне хубава новина от ЧЕЗ“, http://www.svobodennarod.com/views/1389-nai-setne-hubava-novina-ot-chez.html от 23 юли 2013 г.). Закачката е напълно добронамерена но хора, запознати с проблемите на ЧЕЗ, твърдят, че това е първата добра новина за компанията от доста време насам. И наистина – може да се смята за почти доказано, че Бойко Борисов се опита да насочи преднамерено зимните протести изключително срещу ЧЕЗ. Това беше заявено в прав текст и от един от ръководителите на зимните протести. Много анализатори, а и протестиращи смятат, че титанът от Бояна се опита да съчетае полезното с приятното – хем протестиращите да си имат враг, различен от ГЕРБ, хем ако може чешкото държавно дружество да си продаде бизнеса в България евтинко. Естествено – на правилните хора, които Бойко е решил.
Чешкото държавно дружество обаче не се оттегли от България, макар че в последните мигове на управлението си, Бойко Борисов хвърли срещу него кажи – речи цялата държавна машина. Междувременно обаче, прословутите 7 – 9 лева, които ЕРП-тата взимаха от всеки 100 събрани лева от населението, станаха ... 3 лева. Тенденцията да се стяга примката около врата на ЕРП-тата продължава и при новата власт. Единственото „утешение“ на ЕРП-тата, в частност на хората от ЧЕЗ е може би това, че метнаха примка и на ... АЕЦ „Козлодуй“. Ако се прочете внимателно докладът на ДКЕВР ще констатираме, че между откритите „резерви“ за намаляване на цената на електроенергията, фигурира и сериозно намаляване на плановите ремонти в АЕЦ „Козлодуй“!?
Нямам нищо против да ми намалят цената на тока с 5 процента. На всеки 30 лева сметка през лятото, намалението ще ми спестява цели лев и половина .... Но дали пък това трябва да става за сметка на ядрената безопасност? Възможно ли е безопасността на АЕЦ да се повиши с ... намаляване на плановите ремонти? Ако пък някой докаже, че досега са се вършели излишни ремонти и са се харчели излишни пари – защо прокуратурата не е сезирана? Аз лично се съмнявам обаче в излишността на профилактиката в АЕЦ „Козлодуй“ и се питам, струва ли си пет процентовото намаление, поемането на подобен риск?
Междувременно, миньорите в „Марица изток“ обясниха простичко, че ако не се вдигне цената на въглищата, те ще стачкуват. Властта откликна на недоволството им и пое ангажимента да изпълни искането им. Това добре – няма да има стачка и спиране на топлоцентралите в „Марица изток“ в навечерието на зимния сезон, но как ще се отрази това на цената на тока? Всъщност, намаляване на инвестициите и на разходите за планови ремонти има във всички дружества от системата на енергетиката. Случаят с АЕЦ „Козлодуй“ е най-шокиращ, но и ТЕЦ-овете са си „минали по реда“. Дали обаче орязването на ремонтите ще покрие вдигането на цената на въглищата?
Така или иначе, можем да се отнесем с пълно разбиране към хората, които къде с ирония, къде напълно сериозно твърдят, че спасяването на смока – мишкар е първото хубаво нещо, което се е случило на ЧЕЗ от Нова година насам. Кризата в енергетиката набира скорост не по-зле от политическата криза. Коя ще се разреши по-бързо и по-безболезнено е спорно. Аз лично мисля, че с политическата ще се оправим по-лесно.


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: България е страна на разлома !

maintext:
Както вече писах – стигна се до там, да ме интервюират пенсонерските вестници. Какво да се прави, ЕГН-то не прощава и постепенно се превръщам в „интерес e н набор” за хората от третата възрасници. Е, има още малко време до третата възраст – все пак съм на 53, а вестникът на който дадох последното си за сега интервю се казва „Над 55”. Само по себе си това не е чак толкова лошо, ако не друго, тези издания поне имат голям брой читатели.
Заглавието на интервюто – „България е страна на разлома!” е на редакцията и честно казано – много се радвам, че журналистите са усетили може би най-важното ми твърдение в интервюто. Да, България наистина е страна на разлома в смисъла, който влага в това твърдение вече покойният Самюел Хънтингтън. България е страна на разлома от типа на Турция, а не от типа на Украйна.
В Украйна общо взето има географски контур на „разлома”. У нас, както впрочем и в Турция разломът минава през цялото общество. В Турция, разломът е между Божем светски ориентираните кемалисти и нарочените за ислямисти последователи на Ердоган. (Днес, на фона на бурната деятелност на Ислямска държава и нейното халифатско строителство, партията на Ердоган вече все повече изглежда като една консервативна, религиозна партия. Впрочем, така я третират и в Европа – партията на Ердоган е член на ЕНП, ни повече ни по-малко ...).
У нас разломът минава между проевропейски и прозападно ориентираните и „всички останали“. Под „всички останали“ трябва да се разбират всевъзможните последователи на „почвеничеството” в българския му вариант; „евразийците“; различни хора смятащи се за русофили (но стигащи до някакъв странен „русофанатизъм”); антиамериканци; антиНАТОвци; привърженици на „политическото православие”; антисемити; хомофоби и всякакви други „фоби”, за които няма да ни стигне времето да ги опишем.
Разбира се, както винаги има нюанси има и условности при очертаването на двата лагера от двете страни на „разлома”, има дори и „миграция” в двете посоки, но линията на разделението е ясна. Е, да не казвам всичко – все пак прочетете и нтервюто. То беше поместено в брой 41 (606) от 12-18 октомври 2015 г. на „Над 55” на стр. 18, ама пък анонсирано от първа страница – ехехехееее, порастна ми работата ...
Теодор Дечев:
БЪЛГАРИЯ Е СТРАНА НА РАЗЛОМА !
Нашето поколение има още какво да даде – и на близките си, и на цялото общество
Т воята биография е толкова богата, толкова обилна на промени, че човек с право се запитва: кое е основното в твоя ден? Кое е първото, за което със събуждането си мислиш? И кое е това, което нощно време те държи буден?
Ако започнем отзад – напред, нищо не ме държи буден. Изморявам се порядъчно през деня и през нощта спя доста добре. По-скоро проблем ми е, че ми се иска да имам още някой друг час за сън, но за сега няма от къде да се яви. До скоро, заспивах и се събуждах със сметки как ще покрия вноските по кредитите си, но слава Богу, този етап в живота ми приключи. Сега вече основният приоритет сутрин е обсъждането със съпругата ми, с какво ще занимава шестгодишния ми син през деня. След това ме подхваща работата и до вечерта мисля само за нея. Вечерта пак е посветена на домочадието – вече нито искам, нито мога да работя до късно (има и изключения, но те потвърждават правилото) и като се прибера от работа съм в „лапичките“ на сина.
Ти се изправи на публично място преди седмица с тъпан в ръка (на протестите срещу увеличението на производствения ток), как се почувства в тази роля?
В биографията ми има доста случаи, когато съм говорил и на по-големи митинги, макар че искрено се надявам, че в бъдеще няма да става нужда от подобни форми на общуване с гражданството. Ролята ми е доста позната що се отнася до това да съм говорител на някакъв протест или кауза. Виж, тъпанът беше новост, но свърши работа по време на протеста. Всъщност, купихме го специално за въпросното събитие.
Знам, че имаш малък син – успяваш ли да му отделяш достатъчно време? Какво мисли малкия Теодор за големия Теодор? От какво е недоволен и от какво е щастлив с такъв баща?
По принцип винаги съм гледал семейството ми да не попада във фокуса на медиите. Другите хора пълнят фейсбук профилите си със снимки на децата си и на близките си, но аз изобщо не допускам подобни изяви. Смятам ги за неблагоразумни в нашето объркано време. Ако искаш – наречи ме параноичен, но аз се придържам стриктно към тази линия на поведение.
За отделянето на време вече стана дума преди малко, но с една дума – времето никога не стига, когато става дума за най-близките хора, особено пък за сина ми. По-принцип той е по-ранобуден от мен и всяка сутрин настоява да остана в къщи за да си играем, а не да отивам на работа. Понякога дори оставам – слава Богу, работното ми време не е напълно „заковано“.
Напоследък, малкият Теодор стана прекалено чест гост в офиса ми и май ще трябва да поогранича присъствието му там. Все пак, работното ми място не е детска градина. Мога само да гадая, какво точно си мисли. Той е много лъчезарен и много любвеобилен, но все по-малко приема да му се правят забележки или да му се кара някой.
В теб има една очебиеща артистичност, което не е така често явление, да не кажа, че изобщо липсва у нашите политици и държавници. Пречи или ти помага тя?
Не мисля, че съм чак толкова артистичен, но нямам притеснение от това да говоря пред публика, както и да влизам в пряк диалог с нея. Така че, от тази гледна точка – помага.
Имаш богат речник и с лекота употребяваш художествени сравнения, правиш исторически и литературни препратки, остроумен си и находчив в словесните си прояви – какво предимство е това? Ако изобщо е предимство?
Със съпругата ми имаме постоянни препирни на езикови теми. Тя не харесва много някои архаизми, които употребявам. Не харесва и някои турцизми, които употребявам, но какво да се прави. От една страна съм почитател на „Чичовци“, „Хаджи Ахил“ и „Под игото“, а там стилът е точно такъв. От друга страна, моята езикова култура се е формирала под силното влияние на моята покойна баба, която макар и дипломирана висшистка и софиянка, непрекъснато ползуваше речниковия фонд на сопотския си род, където стилът е пак такъв. Като се прибави и това, че от време на време препрочитам Алеко Константинов и нещата около генезиса на речта ми стават съвсем ясни.
С какво искаш да те запомнят внуците?
Хм, първо ще трябва да доживея да имам внуци ...
Къде и как си почиваш истински?
Честно казано, не мисля, че успявам да си почивам истински. Ходя всяка събота на Витоша, поне веднъж годишно водя семейството си в Сандански, където градският парк е изумителен, паркът на резиденцията – също, но не мисля, че успявам да си почина. Не мога „да се изключа“ от нещата, с които се занимавам.
Какво има в твоята кесия най-вече – пари, късметлийска детелина, важни бележки, телефони, визитки, снимки или кредитни карти?
От всичко по нещо. Всъщност, май само детелина си нямам, но за сметка на това половинката ми непрекъснато намира четирилистни детелини и си ги реди в книжката, където събира печати от 100-те национални туристически обекта. Снимките си ги държа на флаш памет – в портфейла ще станат на нищо, знам го от опит. Що се отнася до парите, общо взето не мога да се оплача, но не дай си Боже да се разболея от нещо – това би ме притеснило много, включително и във финансов план.
Успяваш ли истински да общуваш с младите и с децата?
С младите определено общувам успешно – от години преподавам в няколко висши учебни заведения и мисля, че общуването ми със студентите е успешно. С моя син също се надявам, че общувам горе – долу добре, но с чуждите деца избягвам да говоря или да се закачам – не знам кога някой родител ще реши, че представлявам заплаха за потомството му.
В какви отношения си със здравната система?
Аз си имам едно – две хронични заболявания, които не разглеждам като тежки, но здравната система дори дава по някой и друг лев, за да си купувам лекарства. Иначе, последното ми задълбочено общуване със здравната система беше в края на 2011 г., когато свръхизтощението помогна на един хепатитен вирус да ме тръшне. Тогава прекарах 12 дни и нощи в Инфекциозна болница, но по ирония на съдбата ... това доведе до рязко подобряване на проблемите около кръвното ми налягане.
Какъв лек имаш срещу умората, болестите, лошото настроение?
Срещу умората няма лек – при мен всеки ден има един куп причини да съм уморен. Изненадващо, но от всички в къщи аз се разболявам най-рядко, не знам защо е така. Що се отнася до лошото настроение, просто не ми остава време да изпадам в депресия. Изглежда това да имаш много работа си има и добри профилактични страни.
Правиш ли си планове или като повечето хора на възраст суеверно казваш „да доживеем, пък ще видим...” .
С течение на времето се убедих, че някои неща обезателно трябва да се планират. Чудим се примерно на западняците, че си планират отпуските за две години напред, но всъщност, така им излиза по-евтино. Опитвам се да планирам някои неща около семейството ми, но тепърва ще се види дали плановете са били точни. Що се отнася до научната ми кариера, там плановете общо взето се оказаха с цената на вчерашен вестник, но и там нещата вървят някак си напред.
Какво е любовта за теб от този житейски връх?
Аз съм много упорит и последователен в чувствата си.
Студентите ти харесват ли те?
Мисля че да. Опитвам се наистина да ги науча на това, което знам, да им преподавам неща, които са така да се каже „от предния край на науката“. Всъщност, преподавам и на английски и на български, така че имам работа с най-различни категории студенти според мотивацията им. Забавното е, че студентите на които преподавам вече са родени след 10 ноември 1989 г. и понякога стават весели случки. Веднъж, когато обяснявах някои черти на дефицитната икономика и ги илюстрирах с личния си опит от 80-те години на миналия век, един иначе прилежен и начетен студент ме попита: „Ама Вие това видял ли сте го или са Ви го разказвали ?“...
Ако можеше да се върнеш назад, какво би променил в живота си?
Слава Богу, няма връщане назад. Иначе щеше да е голямо мислене ... Мисля, че и така животът ми не е за изхвърляне.
В часове на безсъние не си ли правиш равносметки: това успях, това не успях...
Както вече стана дума, при мен безсънието е рядко явление. В много редки случаи се случва да лежа в леглото си и да зацикля, мислейки над някакъв въпрос. Пък и тогава мога да изгледам някой филм по телевизията и да се приспя Аз по принцип от известно време насам не гледам новини и публицистика по телевизията (така де – като ще „произвеждаме“ новини, няма нужда да ги гледаме), информирам се главно и изключително по интернет или направо от първоизточниците на новините. Ако случайно е излъчено нещо важни и/или стойностно по някоя телевизия го гледам в интернет сайта й. Затова гледам главно филми късно през нощта или някои криминални сериали, които харесвам.
Какво провиждаш в бъдешето за българите, за България?
Нямам никакви претенции да бъда пророк и искрено се дразня от постоянните публикации за това или онова пророчество за България. Ако използуваме една руска дума, медиите , в това число и Интернет са просто „изгадени“ от пророчества и кухи фрази – като се започне от Баба Ванга и се стигне до Слава Севрюкова.
Виж прогнози, при това научноподплатени има доста, но интересното е, че в много голяма степен те някак си заобикалят България. Например във фантастичната книга на Джордж Фридман - „Следващите сто години“, България се споменава точно в две изречиния. Мисля, че това не е поради подценяване на България, а поради това, че тя е една от най-трудните за разбиране и прогнозиране страни в Централна и Източна Европа.
Не ме разбирай погрешно – има достатъчно хора в Брюксел, Вашингтон и Москва, които чудесно се ориентират в българските дела, но в дългосрочен план, България наистина е трудна за прогнозиране. Просто и тя е „страна на разлома“, както се изразяваше Самюел Хънтингтън. У нас се срещат западната и православната цивилизация и демаркационната линия минава напряко през цялото общество, няма някаква териториална граница, както е да речем в Украйна.
Карта на разделението на свeта на различни цивилизации според Хънтингтън. Картата не е част от книгата му, станала световен бестселър, но общо взето отразява написаното в книгата. Наличието на страни на разлома на картата не е отразено. Що се отнася до границата между Западната и Православната цивилизация все още има какво да се уточнява около самите твърдения на Хънтингтън …
(Цивилизации: Западна – тъмно синьо; Православна – светло синьо; Ислямска – с наклонен щрих; Африканска – кафяво; Латиноамериканска – лилаво; Китайска – тъмно червено; Хиндуистка – с растер от точки; Будистка – бяло; Японска – зелено).
Какво би казал на връстниците си от тази трибуна?


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Пропуснатите публикации в „Свободен народ online“

maintext:
Постинг
14.11.2013 13:42 - Пропуснатите публикации в „Свободен народ online“
Електронният ежедневник набира скорост но понякога читателите пропускат интересни текстове
Електронният всекидневник „Свободен народ online“ продължава да набира скорост. Сайтът се появи в интернет в началото на годината, а от средата на месец май се превърна в сериозен конкурент на останалите коментарни политически сайтове. Без да има илюзията, че може да се състезава с новинарлските агенции, „Свободен народ online“ на няколко пъти успя да бъде пръв с важни новини. Коментарите и анализите в сайта също са търсени и четени. „Свободен народ online“ се гордее с разнообразието си от редовно поддържани рубрики, но някои важни и нитересни текстове в сайта понякога биват пренебрегвани за сметка на новините от „фронтоваталиния по жълтите павета“. По-долу, предлагам на читателите на блог.бг, няколко интересни публикации в електронния всекидневник, които определено засляжават много по-голямо внимание от проявения до момента интерес към тях.
11 ноември 2013 г. Земеделските производители ще си получат обратно акциз върху горивата на стойност 84 милиона лева. Това е една от мерките за подпомагане на земеделските производители според министъра на земеделието и храните – проф. Димитър Греков. Това беше заявено от него по време на участието му в предаването „Под лупа“ по телевизия „Европа“.
http://www.svobodennarod.com/bussiens/3510-vrashtat-na-zemedeltzite-84-miliona-leva-ot-aktziza-na-gorivata.html
09 ноември 2013 г. Историята на една от най-големите акции за кризисен пи-ар. След сключването на мира в Израел, Йордания постига огромен ръст на производството и на износа на продукцията на шивашката си промишленост. Тя обаче се крепи на труда на чуждестранни работнички от Шри Ланка, Бангладеш, Непал, Камбоджа и дори от съседен Египет. Успехът на износа на готово облекло се дължи на безмитния внос на йордански стоки в САЩ. В един момент избухва грандиозен скандал, свързан със серийни изнасилвания и сексуален тормоз над чуждестранните работнички в Йордания, който заплашва валидността на Споразумението за свободна търговия със САЩ. Йорданските власти се опитват да удават скандала със средствата на кризисния пи-ар в поредица от „добри дела“ и международни проекти за борба с детския труд и с трафика на жени. За спасяване на репутацията на йорданската шивашка промишленост се използува дори и социалният диалог на международно равнище.
http://www.svobodennarod.com/bussiens/3487-sled-skandal-sas-seriini-iznasilvaniya-mezhdunarodni-proekti-chistyat-reputatziyata-na-iordaniya.html
05 ноември 2013 г. Продължава оживлението около проблемите на корпоративната социална отговорност. След обявеният систематичен преглед на стандарта ISO 26000, за който писахме на 31 октомври 2013 г., на 07 ноември 2013 г. работодателите ще разискват темата „Корпоративна социална отговорност за конкурентоспособното предприятие“ в столицата на Латвия – Рига.
На същия ден, Международната асоциация по социално осигуряване – ISSA (International Social Security Association), Германската федерална работна група по проблемите на безопасността и здравето при работа (BASI) и Асоциацията за застраховане срещу трудови злополуки (DGUV) организират в Дюселдорф семинар, на който ще се разисква въпросът „Може ли корпоративната социална отговорност да допринесе за развитието и за въвеждането на култура на превенция на работното място?“.
http://www.svobodennarod.com/evropa/3418-ot-riga-do-dyuseldorf-kipi-diskusiya-za-korporativnata-sotzialna-otgovornost.html
На 22 октомври 2013 г. , „Главна дирекция Европейски фондове за конкурентоспособност“ в Министерство на икономиката и енергетиката - Управляващ орган на Оперативна програма „Развитие на конкурентоспособността на българската икономика 2007-2013“, ОБЯВЯВИ процедура за подбор на проекти: BG161PO003-2.1.14 Технологична модернизация в малки и средни предприятия.
Процедурата за безвъзмездна финансова помощ се реализира с финансовата подкрепа на Европейския съюз чрез Европейския фонд за регионално развитие. Проектите ще се изпълняват на територията на Република България. Общият размер на безвъзмездната финансова помощ по процедурата е 97 791 500 лева.
http://www.svobodennarod.com/bussiens/3396-do-23-dekemvri-2013-g-malkite-predpriyatiya-mogat-da-kandidatstvuvat-za-sredstva-za-tehnologichna-moderinzatziya.html
31 октомври 2013 г. Стандартът ISO 26000, отнасящ се до проблемите на социалната отговорност, излезе на сцената през месец ноември 2010 г. Международната организация на работодателите (IOE) винаги е подчертавала, че този стандарт е „guidance standard” и се отнася до всички видове организация. Това не е „management standard” и той не трябва да бъде използуван за сертификационни нужди.
На 15 октомври 2013 г., ISO започна пет месечен систематичен преглед на ISO 26000. От Международната организация на работодателите (IOE) се надяват, че работодателските организации в отделните страни ще се ангажират, заедно със съответните национални администрации за да се дадат уверения, че няма искане от съответните страни за въвеждане на нов стандарт, който да доразвива ISO 26000 до положение да се използува за сертификационни нужди.
http://www.svobodennarod.com/bussiens/3334-zapochna-pet-mesechen-sistematichen-pregled-na-standarta-za-sotzialna-otgovornost-iso-26000.html


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Следващият протест май ще трябва да се проведе пред ЕСО

maintext:
От петък насам в медиите се води нещо като „тиха“, „мека“ хибридна война. Последното, разбира се е много силен израз, но то онагледява особените маневри около „количественото оценяване“ на мащабите на протеста, проведен на 26 юни 2015 г. в часовия пояс от 10:30 до 12:30 часа. Протестът, координиран от четирите национално представителни организации беше насочен срещу безумното повишаване на ценовата добавка „отговорност пред обществото“ с близо 120 процента. Иначе казано, протестът беше срещу подготвяното увеличаване на цената на тока за индустрията с 20 на сто, за да може с тези средства да се плаща на една определена категория привилегировани и блажено живеещи извън всякаква пазарна логика производители и търговци на електроенергия.
Тук не е мястото да размишляваме над това как предприети от предишни правителства мерки доведоха до пълно компрометиране на „зелената идея“ в очите на обществото и как ударното „стимулиране“ на изграждането на енергийни мощности от възобновяеми енергийни източници ощастливи двете лобита – атомното и въглищарското. Днес те са спокойни, че преобладаващата част от населението е намразило възобновяемите енергийни източници години напред. България вече се радва на много добре забележим дял на производство на „зелена енергия“, но хората вместо да се радват на тази наша водеща позиция, пустосват и проклетисват финансовите ефекти, които ВЕИ-тата предизвикват върху цената на тока.
Под благовидната аргументация, че трябва да се увеличава делът на електроенергията, произведена от ВЕИ, в страната беше създадена нормативна уредба, която граничи с узаконения грабеж. За да се постигне бързо увеличаване на дела на ВЕИ, на инвеститорите се дадоха такива стимули, че … цената на тока „хвръкна с песни в небесата“, както е казал поетът.
Авторът на тези редове е от привържениците на производството на електроенергия от ВЕИ и точно затова, сегашното положение му причинява почти физическа болка. Вместо в България да се постигне разумно и балансирано увеличаване на дела на ВЕИ в електропроизводството, беше „постигнато“ създаването на особена каста на привилегировани производители и търговци, които са „обдарени“ от нормотворците с такива благини и изкупни цени, че на цялото общество му пищят ушите.
Обществото вероятно би преглътнало някак си цената на „позеленяването“ на енергетиката, ако то не се съпровождаше, освен с „узаконен грабеж“ и с напълно незаконен такъв. Обществото няма как да преглътне изкупуването по привилегировани цени на електроенергията на фотоволтаични централи, включени в мрежата след законноустановения срок. Обществото не може да приеме по никакъв начин да финансира и измамите с когенерацията в топлофикациите и заводските централи, където с пълна сериозност ни уверяват, че едва ли не произвеждат повече пара за отопление през лятото, отколкото през зимата. Обществото отказва да плаща за кражби и за некадърно управление на отрасъл „енергетика“.
Очевидно е, че са необходими реформи за въвеждането на някакъв елементарен ред в енергетиката. Тази теза се подкрепя и от правителството и от независимия регулатор – КЕВР. Неочаквано за всички обаче, точно от КЕВР дойде най-болезненият удар, пряко следствие от негативните ефекти от необмислената, непазарна и в крайна сметка анти – икономическа интервенция за „позеленяване“ на енергетиката. Драстичното увеличаване на цената на тока за индустрията ще бъде платено от всички потребители, а част от индустрията просто може да престане да бъде такава и да се превърне в купчини от движимо и недвижимо имущество.
Всичко това, доведе до протеста на 26 юни 2015 г. Този протест по никакъв начин не беше насочен нито срещу правителството, нито срещу парламентарното мнозинство. Той беше насочен срещу грабежа в енергетиката – и срещу узаконения грабеж и особено срещу незаконния. Този протест беше протест в подкрепа на евентуалното желание на правителството да прави реални и разумни реформи в енергетиката.
Въпреки тези очевидни факти, точно от хора, които са държавни служители потече доста перфидното и отровно внушение, че обявеното от протестиращите изключване на индустриални мощности в периода между 11:00 и 12:00 часа на 26 юни 2015 г., (което беше основното протестно действие, редом с митингите и шествията) не се е отразило върху товара на енергийната система на страната. Един вид – „слаб Ви е бил протестът господа“.
Атаката срещу данните за падане на товара на електро – енергийната мрежа никак не е случайна. За разлика от повечето протести в страната, при които протестиращите твърдят едно, полицията друго, а тези срещу които се протестира разправят трето, протестът на 26 юни 2015 г. имаше уникалното качество, че поне един от показателите му може да се измери точно, с точност до киловат. Точно това огромно предимство и достойнство на протеста срещу кражбите в енергетиката беше атакувано от Електро – енергийния системен оператор (ЕСО). На обществото беше съобщено, че нищо не се е случило.
Всъщност, мащабът на митингите и шествията говореше, че се е случило нещо много сериозно и най-вероятно затова от ЕСО се втурнаха да омаловажават станалото. Те най-вероятно са смятали, че така проявяват лоялност към „големите шефове“ от КЕВР. Лошото е, че има страшно много улики, че „проявената лоялност“ си е живо манипулиране на данни, изопачаване на числени показатели и „четене на Евангелието“ по дяволовски.
Още в петък след обед (26 юни 2015 г.), координаторите и ръководителите на протеста усетиха, че изявленията на ЕСО са в конфликт с реалността и започнаха да изясняват къде е истината и кой си криви душата. За това те имаха и необходимата компетентност и нужните данни.
В 17:10 часа на 26 юни 2015 г., един от основните организатори и говорители на протеста, г-н Румен Радев, разпространи два файла, придружени с коментар. Единият файл беше снимка от екрана на компютъра на г-н Радев с информация от сайта на ЕСО. Другият файл представляваше „екселски“ файл с интерпретация на същата информация.
„Скрийншотът“ от 16:24 часа на 26 юни 2015 г., на който прави силно впечатление, че данните на ЕСО са „замръзнали“ на 11:00.
Г-н Румен Радев се самоопределя като човек, който „не обича да говори неаргументирано, но и не приема безропотно някой да го лъже“ и реакцията му не закъсня. Той заяви в прав текст, че има съмнения за манипулация на данните.
Заявените причини за това негово усещане са няколко. Макар че часът в който е направена снимката е 16:24, прави силно впечатление, че данните на ЕСО в тази част са „замръзнали“ на 11:00. За всички посочени часови пояси от деня на протеста (петък, 26 юни 2015 г.) стойностите са чувствително по-ниски (например интересни са съпоставянията петък/петък), но особено интересна е разликата за часовия пояс 10-11ч, когато достига 610 МВт спрямо 509МВт в предходния часови пояс;
Измененията между двата съседни часови пояси 10-11 и 9-10 за анализираните шест работни дни и два почивни дни показва винаги положителни или около нулата промени, докато само в днешния ден разликата е силно отрицателна. Разликата е минус 103МВт.
Главният енергетик на предприятието, ръководено от г-н Румен Радев (не споменаваме имена на предприятия за да не ни обвинят в скрита реклама) го е информирал, че към 10:45 часа на 26 юни 2015 г., е видял в системата на ЕСО товар от 4100 - 4120 МВт, което е близо до обичайното за работен ден, но доста по-различно от отчетеното впоследствие. Към 11:05 стойностите са 3940-3950 МВт. Иначе казано, налице е спад със 150 – 170 МВт, което не е никак малко.
Един от съдружниците в холдинга на г-н Румен Радев, е следил товара в сайта на ЕСО чрез смартфона си, точно по времето, когато е течал митингът и към 11:45 ( точно когато г-н Радев е говорел пред събралото се множество), е видял, че стойността на товара в сайта на ЕСО е 3880 МВт .
До 11 часа на деня на протеста, 26 юни 2015 г., петък, делът на водноелектрическите централи ( ВЕЦ ) е бил около 10,2-10,5 процента, докато след 11ч., същият дял пада на 6-7 на сто. Подобна внезапна промяна навежда на мисълта, че са ги обърнали в товаров режим (примерно, включили са помпите на ПАВЕЦ…). Въпросът „защо е предприето такова действие ?“ е риторичен, като се има пред вид неистовият напън на ЕСО да „докаже“, че протестът не се е отразил на енергопотреблението в страната ...
Междувременно, в събота (27 юни 2015 г.), бяха разпространени данните на ЕСО за товара на мрежата на 26 юни 2015 г., разбити по типове производители (АЕЦ, кондензационни ТЕЦ, топлофикационни ТЕЦ, заводски ТЕЦ, ВЕЦ, малки ВЕЦ, вятърни ЕЦ, фотоволтаични ЕЦ, био ТЕЦ) и по време – на петминутни интервали за периода от 10:40 до 12:05 часа.
Не е нужно да си от щаба на протестиращите за да видиш, че стойностите на товара за цялата мрежа на РБ в 10:45 и в 12:05 часа се различават точно със 160 МВт. Точно толкова, колкото твърдяха протестиращите. Данните на протестиращите се потвърждават точно от данните на ЕСО. Оказа се, че в ЕСО могат да поизлъжат в оценката дали протестът се е отразил на товара на електро – енергийната мрежа, но не рискуват да фалшифицират числените данни. Когато се намери някой, който може да чете тези данни, истината излиза наяве.
Така че, данните на ЕСО всъщност потвърждават заявеното от четирите национално представителни работодателски организации:
„Около 15:30 часа на 26 юни 2015 г. информациите от различни протестиращи предприятия в страната показват, че реален, ефективен протест е проведен в 76 населени места в страната. Протестът обхваща повече от 170 000 мениджъри, работници и служители от над 1250 предприятия. … По време на протеста се стигна до сваляне на товар от електро-енергийната мрежа с около 150 мегавата. Подчертаваме, че изключването на мощностите от протестиращите предприятия, както и възстановяването им, е извършено поетапно в периода между 10:30 и 12:30 часа, като в отделни случаи предварително е било заявено и по-ниско потребление“.
На лъжата краката са къси. Още по-глупаво е, когато се лъже без необходимост. Протестът на работодателите, работниците и служителите от посочените над 1250 предприятия беше и е насочен срещу кражбите и некомпетентността в енергетика, а не срещу правителството или персонално срещу някого в КЕВР. Протестът наистина беше принципен, наистина беше реален и наистина беше мощен. Той беше „за“ евентуалните реални реформи, които правителството може да предприеме и не целеше да „клати лодката на властта“.


description: ПАНТА РЕЙ - ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Г-н Николай Бареков вече не е индивидуален изпълнител на дудук, а напира към политическата филхармония.

title: ВСИЧКО ТЕЧЕ :: Г-н Николай Бареков вече не е индивидуален изпълнител на дудук, а напира към политическата ...

maintext:
След добрия Цар и хайдутина – народен закрилник, дойде ред и на народния свирец да се пробва да ни управлява.
През последните дни, електронният ежедневник „Свободен народ online “ не спира да отразява и да коментира изявите на Николай Бареков – почти бивш телевизионен водещ, настоящ медиен мениджър и почти готов бъдещ политик. Искам веднага да успокоя читателите, че никой в редакцията не е изпаднал в обсесивно състояние. Нека г-н Бареков не се обижда, но не сме обсебени от магнетичната му личност, нито пък сме си създали негов фен клуб „на работното място“. Пиша „фен клуб“, а не клуб на привържениците, защото от неговата уста излезе размищлението, че в България трябва да се тури ред сред вероизповеданията и те да се признават в зависимост от ... „броя фенове, който докажат“.
Хората твърдят, че нямало лоша реклама, но и тук мога да успокоя публиката, че нямаме намерение да осъществяваме никаква форма на скрита реклама на политическия „проект Бареков“. Нито чрез фокусиране на вниманието към него, нито дори чрез ужким черен Пи Ар. Ние просто не можем да си затворим очите за факта, че една безспорно публично известна фигура започва открито да се домогва до властта.
Живеем във време, когато мисълта на Декарт „Мисля, следователно съществувам“, се е трансформила в „Известен съм, следователно съществувам“. За никого не е тайна, че при подбора на кандидатите за народни представители се търсят „разпознаваеми“ и „публично известни“ кандидатури. Значително по-рядко чуваме, че се търсят компетентни, честни или добросъвестни хора. Въпросът да „разпознаваемостта“ и за „публичната известност“ е постоянно на езика на мениджърите на изборните кампании.
От тази гледна точка, заявката на г-н Бареков за влизане в политиката е повече от сериозна. Тук изобщо не визирам потенциалната материална подкрепа, която той би получил открито, прикрито, пряко или индиректно от досегашните си бизнес – партньори. ( Забавното изказване на г-н Бареков, с което той сведе Корпоративна и търговска банка АД до ранга на малко или средно предприятие е коментирано на друго място в „Свободен народ online “ и не е обект на тези бележки, макар че напълно го заслужава. Виж в: Рени Нешкова, „Лошо Бареков, лошо“,