description: Slavnou stavbu na skále chtěli opravit už za socialismu. Po 27 letech teď snad konečně přestane chátrat a obživne

title: Konec zkázy?

maintext:
Tentokrát jsme se neodvážili zajet autem až k samotným terasám. Na barrandovské skále bylo před koncem září pozoruhodně živo. Okolo zchátralé památky se místo bezdomovců motali dělníci, činil se tu bagr a právě přijelo nákladní auto naložené hlínou. Očividně se po letech mudrování něco pohnulo. Pro architekta Jana Hančla, který nás doprovázel, byl první podzimní den dnem návratu. Na Barrandovských terasách byl naposledy před 27 lety. Tehdy dokončoval projekt jejich rekonstrukce.
„Kdyby nepřišel 17. listopad, už by to tu dobrých 25 let žilo“ tvrdí architekt. Tím rozhodně neobhajuje socialistickou éru.
Poukazuje jen na jednu etapu slavných Barrandovských teras, o které není v celkem detailně a mnohokrát popsané minulosti ikonické stavby nikde ani zmínka.
Neznámá etapa
Vlastně jedna zmínka existuje. Večerní Praha přinesla v úterý 12. září 1989 fotografii skomírajících, ale ještě funkčních teras. V popředí byl už delší dobu uzavřený oblíbený Trilobit bar. „Čtenáři nám píší a zajímají se, jaký bude další osud pohostinského zařízení na barrandovské skále.
Včera jsme se na ředitelství Pražských restaurací dozvěděli: Ke známé restauraci budou přistavěna dvě křídla hotelových budov Lucerna Barrandov, kde bude 330 lůžek a celkem se stávající kapacitou i 575 míst u stolů. Starý Trilobit bar bude stržen a na jeho místo bude postaven nový“ informoval dobový tisk. Výstavba měla trvat 18 měsíců, měla stát 140 milionů a měl ji zaštiťovat podnik se zahraniční majetkovou účastí Pragohotel. Hančl byl tehdy jedním z architektů, který na projektu rekonstrukce už čtvrtým rokem pracoval.
K prestižnímu projektu se Hančl dostal vlastně náhodou. Pracoval tehdy v Energoprojektu. Ten se zabýval především projektováním atomových elektráren a později sídlišť. Hančlův kolega Alois Šulc najednou zjistil, že v ústavu leží projekt menší přístavby Barrandovských teras.
Terasy tehdy patřily pod Pražské restaurace. Dožívaly, ale pořád ještě byly v provozu.
Rozhodlo se proto, že když už na funkcionalistickém skvostu zapracovat, tak z gruntu - terasy budou obnoveny kompletně a přistaví se k nim hotel. A to byla úžasná příležitost, ke které by se jinak Hančl s Šulcem nedostali.
Spád dostaly události, když byl objekt převeden do podniku zahraničního obchodu - Pragohotelu. Takzvané „pézetky“ se tehdy běžně využívaly k obchodování s cizinou, především s tou kapitalistickou. Už za socialismu se počítalo, že k terasám bude přistavěn hotel. Jeho návrh mimochodem architektonicky silně připomíná ten, který by tam měl vyrůst podle plánů současného investora. Fungování teras včetně hotelu měla mít na starost rakouská firma, která provozovala ve Vídni několik luxusních hotelů. Rakušané připravili celou ekonomiku objektu včetně nového luxusního hotelu, kterých bylo tehdy v Praze pomálu.
Havlova inspirace
Hančl s kolegy z Energoprojektu si mohli postavit tým spolupracovníků zvučných jmen. Interiéry teras dělal profesor Jan Fišer (autor rekonstrukce kavárny Slavia nebo Žižkovské věže). „Například pro Trilobit navrhl úžasný vnitřek, do kterého zasahoval i kus skály,“ vzpomíná Hančl. Projektantům pomohly dobové fotografie slavné restaurace, kterou nechal postavit inženýr Václav Maria Havel, otec prezidenta Václava Havla (mimo jiné postavil také pražskou Lucernu). Při návštěvě Spojených států ho v San Francisku okouzlil restaurant na útesu nad Tichým oceánem, nazvaný Clifi House. Pro českou metropoli chtěl něco podobného. Projekt zadal v roce 1924 architektovi Maxi Urbanovi, jenž má na svědomí i Barrandovské filmové ateliéry. V roce 1929 se slavnostního otevření teras zúčastnilo prý padesát tisíc lidí. Brzy se staly útočištěm pražské smetánky - chodíval tam Oldřich Nový, Vlasta Burian, Svatopluk Beneš nebo Lída Baarová a Adina Mandlová. „Svůj“ stůl tam ale měl i Tomáš Garrigue Masaryk.
Snímky z 30. let se projektantům podařilo získat od Havlových přes jednu úřednici památkového ústavu, která měla kontakty v disentu. Nikdo nechtěl sloužit režimu, ale elegantní stavba na skále připomínající maják byla pro všechny natolik srdeční záležitostí, že pomohli. Součástí projektu rekonstrukce teras byl na rozdíl od toho současného i bazén, který má jednu zvláštnost - kromě dopoledne je celý den ve stínu. Tradovalo se, že to byl bazén pražské smetánky - když skončila mejdan na terasách, k ránu se přesunula k bazénu, jelikož nemusela na rozdíl od „plebsu“ - ten využíval přes den plovárnu zalitou sluncem na opačné straně Vltavy - do práce. Občas byl u bazénu pod skálou prý k vidění i opilý Burian, jak skáče do vody. K bazénu se mělo přistavět zázemí a měla od něj vést nahoru k terasám lanovka.
Návrat k Havlovi
„Už byl skoro hotový i jídelní lístek,“ vzpomíná Hančl stojící u trestuhodně zdevastovaných teras, z jejichž vnitřku se teď ozývá bušení a z oken občas vyletí kus plechu nebo dřeva. Kdyby nepřišel listopad 1989, mohlo se během pár měsíců začít s rekonstrukcí. Poslední částí projektu, která zbývala dodělat, bylo zpevnění skály, na které měl vyrůst hotel. „Bylo jasné, že se bude muset injektovat, což je finančně náročné. Myslel jsem si, že i to je ten důvod, proč se s terasami tak dlouho nic neděje.
Přece jen doba developerská pracuje s jinou návratností peněz než tenkrát socialismus,“ říká architekt Hančl. Na projektu pracoval s kolegy čtyři roky, pak už se jen díval, jak terasy chátrají… Když na svatbě kamarádky náhodou potkal Ivana Havla s manželkou Dagmar, kteří v roce 1992 terasy dostali zpátky v restituci, vyprávěl jim o hotovém projektu rekonstrukce. „Co si jako myslíte? Pro nás budou dělat Američané…“ dozvěděl se od Dagmar.
Američané na projektu nakonec nepracovali. Dagmar Havlová si s objektem nevěděla rady a v roce 2001 jej vložila do akciovky Barrandovské terasy, do níž vstoupil Řek Michalis Dzikos a stal se investorem obnovy. Dzikos se u nás specializuje na rekonstrukce historických památek na hotely. Celkem úspěšně. Ve vesnici Ratboř nedaleko Kolína opravil rodinné sídlo cukrovarnické rodiny Mandelíkovy, navržené Janem Kotěrou, a udělal z něj nový hotel.
V Hradci Králové oživil Kotěrův secesní hotel Okresní dům. A konečně v Brně přestavěl někdejší Cyrilometodějskou záložnu na Zelném trhu na hotel Grandezza. Všechny hotely fungují. S rekonstrukcí teras ovšem Dzikos otálel - naposledy jej prý zabrzdila globální finanční krize. Novostavbu hotelu nechal navrhnout ateliér Kuba & Pilař architekti, stavební povolení získal už v roce 2011. Práci na rekonstrukci samotné restaurace zadal mladoboleslavskému architektovi Ondřeji Kukralovi. Toho také Dzikos zmocnil ke komunikaci s médii, se kterými on sám nemluví.
Konec chátrání?
Když se týdeník Euro vypravil na Barrandovské terasy letos v lednu poprvé, potkal se tam s Kukralem, který tam právě vysvětloval úředníkům z odboru památkové péče pražského magistrátu, Národního památkového ústavu a stavebního úřadu, že „vše je pod kontrolou“. Památkáři totiž podali podnět na zahájení správního řízení, na jehož základě byla zpracována ze strany pražského magistrátu výzva ke zpřístupnění objektu.
Všichni zde právě „prováděli místní šetření“. Památkáře znepokojovalo, že řízení o obnově chráněného objektu probíhá už řadu let, během nichž se stal útočištěm bezdomovců. Ti prý dokonce zapálili Trilobit bar, který vyhořel do té míry, že teď mohl být bez lítosti odstraněn. Tedy to, co z něj zbylo. Investor už aktuálně s jeho obnovou nepočítá.
Zdá se, že se teď po letech chátrání konečně začíná se zašlou slávou něco dít. Co přesně, se uvidí. „Už probíhají práce na rekonstrukci střechy a jsou odstraněny novodobé konstrukce v exteriéru. V nejbližší době proběhne kontrolní prohlídka, která bude zároveň řešit další postup rekonstrukce fasád a podobně,“ říká Andrea Holasová, pracovnice pražského územního pracoviště Národního památkového ústavu.
Radnice Prahy 5 tvrdí, že z hlediska povolení už dostavbě a přestavbě teras pár let nebrání.
Ajak to vidí investor, který již mnohokrát začátek rekonstrukce teras slíbil, a pak se nic nedělo? „Začala přestavba hlavní budovy restaurace, k níž vydal kladné stanovisko odbor památkové péče pražského magistrátu na základě schválení podoby projektu Národním památkovým ústavem.
Hlavní budova teras se nebude nijak zásadně lišit od její historické podoby. Snažíme se objekt pietně opravit tak, aby se tu lidé cítili jako v roce 1935. Zároveň začaly terénní práce, po nichž bude následovat samotná přístavba apartmánového ubytování navržená ateliérem Kuba, Pilař,“ řekl týdeníku Euro Kukral.
Tak sláva. snad. *
Pro architekta Jana Hančla, který nás doprovázel, byl první podzimní den dnem návratu. Na Barrandovských terasách byl naposledy před 27 lety. Tehdy dokončoval projekt jejich rekonstrukce.
O autorovi| Hana Boříková, borikova@mf.cz


description: V potravinářské firmě Kofola proti sobě stojí rodinný klan Samarasových a finančníci z fondu Enterprise Investors.

title: Kofola stojí před rozvodem

maintext:
Ospalá pražská burza by mohla po čase opět zažít trochu vzrušení. Po květnovém prodeji akcií bývalé GE Money Bank za osmnáct miliard korun se pravděpodobně chystá další emise akcií Kofoly, která už se na burze obchoduje. Polský finanční investor Enterprise Investors totiž hodlá prodat svůj 37procentní podíl v nápojářské firmě, a pokud většinový vlastník Kofoly, rodina Samarasova, nezmění názor, bude muset prodávat na veřejném trhu.
„Je tam velký spor mezi Jannisem Samarasem a Enterprise Investors. Samaras se zařekl, že prodej musí být přes burzu“ řekl týdeníku Euro finančník blízký společnosti pod podmínkou anonymity.
„Polákům končí investiční horizont a musejí prodávat. Je jim přitom úplně jedno komu. Prodají to třeba Coca-Cole, chtějí hlavně výnos,“dodává. To se přirozeně nelíbí Samarasovi, který chce dlouhodobého stabilního partnera, jenž mu pomůže firmu rozvíjet, a nikoli konkurenta, který firmu ovládne a ve firmě začne vyrábět vlastní značky nápojů. Firma se kvěci nechtěla vyjadřovat.
Kofola za devět miliard
Diametrálně odlišné zájmy rodinné firmy a finančníků, kteří jsou nuceni svůj podíl prodat, aby peníze vrátili investorům, připouští i Ivan Jakúbek, viceprezident společnosti Enterprise Investors. „Střet kultur bude vždy. Je to jako manželství, sice na omezenou dobu, ale je to manželství. Jsme v Kofole osm let, takže už docela dlouho na typický private equity fond, a prodej akcií na burze je určitě součást strategie budoucího postupného exitu,“uvedl na konferenci Prague Capital Market Summit.
Čtěte o tom, jak se letos Kofole daří:
Kofola posiluje na Balkáně. Kupuje chorvatskou minerálku Studenac
Kofole kvůli potížím v Polsku klesl provozní zisk
Kofola v Polsku omezí výrobu a propustí zaměstnance
Podle finančního ředitele Kofoly Daniela Buryše by vstup minoritního partnera na burzu podpořil i cenu akcií, která od loňského prosince klesla o víc než dvacet procent na současných zhruba 400 korun za akcii. „Proces primárního úpisu akcií byla velká škola a nyní jednoznačně můžeme přiznat, že jsme to zvorali. Zcela špatně jsme nastavili množství akcií aza to nás nyní trh trestá. Jsem přesvědčen, že kdybychom prodali větší množství akcií, dosáhli bychom úplně jiné ceny,“ myslí si Buryš. V současnosti se obchoduje necelých sedm procent akcií nápojové firmy, které Kofolu ohodnocují na téměř devět miliard korun.
Pro Samarase by navíc bylo výhodné, kdyby se minoritní podíl obchodoval na burze, jelikož by se nemusel dohadovat s případným dalším partnerem, který může mít o budoucnosti firmy odlišné představy.
Balkánská jízda
Rodina řeckého rodáka Kostase Samarase koupila sodovkárnu státního podniku Nealko Olomouc v Krnově v roce 1993 a od té doby firmu rozvíjí. Výrobu postavila na značkách jako Kofola, Top Topic či Jupík a začala expandovat na Slovensko a do Polska, kde vyrábí hlavně privátní značky pro maloobchodní řetězce. V roce 2008 prodala 42,45 procenta akcií investičnímu fondu Enterprise Investors, aby získala prostředky na další růst. Už pod jménem Kofola skupina investovala na Slovensku, přibírala další značky jako Semtex a Erektus a založila síť ovocných barů Ugo, jichž má dnes přes šedesát. Loni pak Samaras začal mohutně expandovat ve Slovinsku a na Balkáně. Naposledy Kofola koupila od Podravky chorvatské minerálky Studenac.
Ani v současnosti ji nákupní apetit neopouští. „Ve střednědobém horizontu vidíme velmi zajímavé akviziční cíle,“ plánuje Buryš. Zájem skupiny se soustřeďuje hlavně na balkánské země, které by měly vykompenzovat problémy v Polsku, kde firma musela zavřít jeden výrobní závod. Kofole v pololetí meziročně vzrostly tržby o 3,3 procenta na 3,5 miliardy korun, zisk před zdaněním a odpisy (EBITDA) ale klesl o 15,5 procenta na 514 milionů korun.
Komu patří Kofola (v %) René Musila 2,61
Tomáš Jendřejek 2,61
drobní akcionáři na burze 6,72
CED Group (Enterprise Investors) 37,28
KSM Investment (Jannis Samaras s rodinou) 50,78
ZDROJ: Burza cenných papírů Praha

fasttext_language: cs


description: Česká investiční skupina NetBrokers Holding, do níž patří například ePojisteni.cz, vstoupila prostřednictvím fondu Pale Fire Capital do pražského obchodního centra Šestka. To nedávno změnilo majitele, když jej od společnosti Immo Group koupila česká skupina Wood & Company. Šestka je tak nyní plně ovládána česko-slovenským kapitálem.

title: NetBrokers investují do pražského obchodního centra Šestka


description: Z údajů Českého statistického úřadu výdaje, že výdaje na výzkum a vývoj v České republice opět vzrostly a to meziročně o 3,6 miliardy korun (4,2 procenta). Loni tak dosáhly 88,7 miliardy korun. Spolu s tím se zvýšil i počet pracovníků ve výzkumu.

title: Výdaje na výzkum rostou. Česko patří k lídrum regionu

maintext:
Česko vynakládá v posledních dvou letech v poměru k velikosti své ekonomiky na financování vědy více peněz než většina nových členských států EU, s výjimkou Slovinska. Podle ředitele odboru statistik rozvoje Českého statistického úřadu Martina Many vzrostly za posledních pět let výdaje na výzkum a vývoj o dvě třetiny a počty osob, které v odvětví pracují, o čtvrtinu.
Loni v České republice fungovalo 2870 výzkumných pracovišť, v nichž pracovalo 100 tisíc lidí, polovina v podnicích a třetina na veřejných vysokých školách. Podle Marka Štampacha z ČSÚ získalo nově práci ve výzkumu na šest tisíc pracovníků, z toho polovina v Praze a Brně.
Česká podpora výzkumu vysoko nad evropským průměrem
Ve výdajích na výzkum a vývoj ve vládním a vysokoškolském sektoru v rámci zemí EU je Česko na pátém místě, vysoce nad průměrem osmadvacítky. Za poslední čtyři roky šlo do výzkumu v Česku z evropských zdrojů až 50 miliard Kč. „V absolutních hodnotách je to jedno z nejvyšších čísel v rámci EU, více získaly pouze největší země. Ve vztahu k HDP je to vůbec nejvyšší hodnota spolu s Litvou a Lotyšskem,“ řekl Mana.
V Česku je v oblasti podnikového výzkumu a vývoje podle Many sice v popředí zpracovatelský průmysl, ale v jeho rámci hrají významnou roli jiná odvětví, než ve většině západních států EU. „U nás je to automobilový průmysl, strojírenský, který je i na Západě, ale tam jde spíše více peněz do výzkumu a vývoje ve farmaceutickém průmyslu, výroby informačních a komunikačních technologií, leteckého průmyslu,“ řekl. Jde o odvětví, které jsou v Česku v žebříčku „TOP deseti“ až na spodních příčkách.
Ačkoliv jde v automobilovém průmyslu v Česku do výzkumu vysoká částka, ve vztahu k přidané hodnotě, která se v tomto odvětví vytvoří, je mnohem nižší než v Německu nebo Rakousku, poznamenal Mana. Podíl přidané hodnoty, která míří na výzkum a vývoj, je tak z globálního pohledu nižší, než ve vyspělých státech Evropy, upozornil.
Zahraniční podniky v České republice dávají na výzkum více peněz než domácí. „Za pět let se rozevřely nůžky mezi jednotlivými aktéry v oblasti výzkumu a vývoje. Je vidět, že zahraniční podniky na něj vydávají daleko více než domácí podniky, do vysokých škol jde více peněz než do domácích podniků. A vládní sektor pomalu ztrácí za vysokoškolským,“ uvedl Mana. V posledních třech letech vydaly veřejné vysoké školy na tuto oblast každoročně 20 miliard Kč, o deset miliard více než v roce 2010.
Za posledních pět let šlo v Česku do výzkumu a vývoje zhruba 400 miliard Kč. Na podnikatelský sektor připadlo zhruba 210 miliard, na vysoké školy 100 miliard a 75 miliard na vládní sektor. Ve většině žebříčků se Česko drží na průměru EU, ne však u podnikatelského sektoru.
Také si přečtěte:
Češi mezi pracanty Evropy. Na Američany ale nemáme
Výnosy sdílené ekonomiky stoupnou do roku 2020 na půl bilionu korun


description: Do osobních životů milionů lidí po celém světě zasahuje sociální síť Facebook již několik let. Nyní hodlá vstoupit také do toho pracovního. S novou platformou Workplace, jejíž provoz byl oficiálně zahájen toto pondělí, nabízí uživatelům prostředí pro efektivní řešení pracovních záležitostí.

title: Facebook spustil svoji firemní verzi


description: Úřady při návrzích nových elektronických služeb prostě nespolupracují

title: Proč je to pořád tak těžké

maintext:
Na úvod si dovolím ocitovat premiéra, který nedávno řekl: „Pokud lidé chtějí komunikovat s úřady přes internet, musíme jim k tomu dát šanci…“ Navíc od září 2016 začal platit zákon, který implementuje evropské nařízení známé pod zkratkou eIDAS. Jasně říká, že úřad nesmí odmítnout dokument, protože je v elektronické podobě.
Proč je tedy pořád tak těžké s úřady elektronicky komunikovat?
Dle mého názoru úřady při návrzích nových elektronických služeb nespolupracují.
Na vině může být také nedostatečná propagace již hotových elektronických služeb poskytovaných různými úřady. Při rozhovorech s klienty často narážím na zjištění, že o nových službách prostě nevědí. A to jsou lidé, kteří znají a běžně využívají třeba Czech POINT, pracují s internetovým bankovnictvím, využívají moderní aplikace v mobilu apod. Jenže když potřebují výpis z některého systému státní správy, běží si vystát frontu na úřad nebo na poštu.
Ani netuší, že to samé mohou získat mnohem jednodušeji a bez časové ztráty, elektronicky z pohodlí domova nebo práce. Stačí jim k tomu aktivní datová schránka. Že tohle umí, ale nevědí, protože stát neumí svým občanům říct, že pro ně komunikaci s úřady zjednodušil. Dalším problémem jsou nové elektronické služby, které v poslední době nabízejí různé státní úřady. Hned pochopíte, že úřad připravoval službu sám izolovaně, bez ohledu na již hotové služby eGovernmentu. Sami je snadno rozeznáte. Jakmile po vás nová služba chce, abyste se registrovali a založili si nový uživatelský účet, je to špatně. Není nic jednoduššího než umožnit přihlášení se s využitím třeba právě přihlašovacího jména a hesla jako do datových schránek a v budoucnu třeba e-občankou. Danému úřadu by to jistě přineslo více uživatelů využívajících jeho elektronické služby. Ale to ať si posoudí každý úřad – kolik investoval do nové služby a kolik má reálně přistupujících uživatelů, když je nutí k novému procesu registrace. Já bych tipoval, že těch uživatelů je málo.
O autorovi| Ing. Martin Řehořek, jednatel NEWPS. CZ s. r. o.


description: Miliardář Pavel Tykač má zjevně hotovosti na rozdávání. Z účetní závěrky Vršanské uhelné totiž vyplývá, že firma během minulého roku získala půjčku 2,5 miliardy korun od společnosti Charlinvest Limited.Dalších 645 milionů pak ke konci roku dlužila tuzemské firmě Charlton. Celkem tedy šlo o závazky ve výši 3,18 miliardy korun.

title: Miliardový polštář: Tykač úvěruje Vršanskou uhelnou

maintext:
Obě společnosti spadají do Tykačova impéria. Tyto půjčky označuje těžební společnost jako „jiné závazky“. Kromě nich dlužila Vršanská uhelná ke konci minulého roku přes 950 milionů společnosti Satoranix. Tento dluh je označený jako závazek vůči ovládané nebo ovládající osobě.
Důvodem finančního posilování během minulého roku byla možnost, že by ČEZ využil právo (opci) na prodej Elektrárny Počerady právě Vršanské uhelné. „Bylo potřeba mít finanční polštář, abychom byli schopni reagovat na využití opce. Kromě toho se zajišťovaly úvěrové linky od bank,“ komentuje úvěry Tykačův mluvčí Jan Chudomel.
ČEZ totiž mohl loni uplatnit opci a Elektrárnu Počerady Tykačovi prodat. Nakonec ale polostátní energetická společnost loni v květnu oznámila, že ji nevyužije.
Energetický kolos ale bude mít ještě jednu možnost elektrárnu prodat, pokud bude chtít. Má totiž ještě jednu opci na prodej Elektrárny Počerady, která může být využita v roce 2024. V tomto případě by ČEZ podle výroční zprávy za rok 2015 inkasoval dvě miliardy korun. Od opce ale lze do konce roku 2019 odstoupit. Do té doby se proto ČEZ musí rozhodnout, zda ji uplatní, či nikoli.
Miliardy nasypané do Vršanské uhelné ale nebudou rozhodně v příštích letech zahálet. „Investiční program je rozsáhlý. Zahrnuje modernizaci elektrárny ve Chvaleticích a Hořanský koridor,“ uvádí Chudomel. Vršanská uhelná musí podle něj udělat přeložku komunikací nebo produktovodu z Unipetrolu, aby se dostala do dalšího dobývacího prostoru.
V letošním roce by nicméně měla být prodloužena splatnost půjčky od společnosti Charlton ve výši 645 milionů. „Zatím o tom není rozhodnuto,“ dodává Chudomel.
Mimochodem právě přes Charlton půjčil Tykač v minulosti několik miliard korun skupině J&T. Bylo to ještě předtím, než se kvůli energetice se zástupci J&T do krve rozhádal. Rozchod vygradoval na začátku roku 2007. „Vzhledem ke vzniklé situaci se finanční skupina J&T rozhodla vypovědět všechny smluvní vztahy, předčasně splatit svoje závazky a tím ukončit spolupráci s panem Tykačem a jím ovládanými společnostmi,“ komentoval půjčku v roce 2007 v časopise Týden Jozef Tkáč, hlavní postava finanční skupiny J&T.
Peníze poskytnuté Vršanské uhelné se navíc Tykačovi zhodnocují lépe, než kdyby je nechal v bance. Půjčky od Charltonu a Satoranixu jsou úročeny roční sazbou 4,57 procenta a peníze od firmy Charlinvest pak sazbou, která se odvíjí od jednoměsíční sazby PRIBOR, za niž si peníze půjčují banky mezi sebou. Ta je pak navýšena o 2,2 procentního bodu. Nyní by se půjčka úročila sazbou 2,4 procenta. Je to ovšem jen nepatrně více než úroky u půjček pro Vršanskou uhelnou od bank.
Vršanská uhelná patří do energetické skupiny Czech Coal, kterou Tykač kontroluje se svým byznysovým souputníkem Janem Dienstlem.
Přečtěte si:
EPH a PPF dokončily nákup německých dolů a elektráren Vattenfallu
Krúpa: Při likvidaci Agrobanky se uplácelo. Arca podala trestní oznámení
Majetek českých miliardářů poprvé překročil hranici 1 bilionu korun


description: Hnutí ANO suverénně ovládlo letošní krajské volby i první kolo voleb do třetiny Senátu, zatímco dosud dominantní sociální demokracie výrazně ztratila. ANO vicepremiéra Andreje Babiše vyhrálo v devíti ze 13 krajů, ČSSD vedená premiérem Bohuslavem Sobotkou dokázala zvítězit jen v Jihočeském kraji a na Vysočině. Dosud přitom měla nejsilnější vládní strana 11 hejtmanů.

title: ANO rozdrtilo ČSSD v krajích 9:2. Sledujte ohlasy voleb ONLINE


description: Slavné Španělské schody v Římě se po roce restaurátorských prací opět otevřou veřejnosti. Už nyní se však řeší, co je zapotřebí, aby se znečištění od bezohledných návštěvníků brzy neobnovilo. Paolo Bulgari, předseda firmy vyrábějící luxusní šperky, by proslulou památku neváhal oplotit, nebo zakrýt plexisklem.

title: Ubraňme Španělské schody před barbary, žádá miliardář Bulgari

maintext:
Španělské schody, postavené v roce 1725, celosvětově proslavil film Prázdniny v Římě s Audrey Hepburnovou a Gregorym Peckem. V posledních letech se staly místem, na kterém se denně vystřídají stovky návštěvníků, kteří na nich jedí, pijí, či kouří. To mělo za následek jejich znečištění, kdysi zářivý mramor začal postupně tmavnout.
Situace došla tak daleko, že bylo zapotřebí památku zrestaurovat a na rok ji před veřejností uzavřít. Náklady na obnovu přesáhly 1,5 milionu eur (40 milionů korun). Za úlevu při zdanění za ně zaplatila právě společnost Bulgari. Synovci zakladatele slavné značky možná i kvůli tomu záleží na tom, aby restaurátorské práce nebyly za pár let zapotřebí znovu.
(Autor: Dennis Jarvis, CC BY-SA 2.0, Flickr.com
„Restaurátoři odvedli skvělou a těžkou práci. Schody byly znečištěné vínem, kafem či žvýkačkami,“ pochvaloval si Bulgari výsledek. „Teď mám ale starosti. Pokud nezavedeme přísná pravidla, tak se schody opět stanou tábořištěm barbarů,“ dodal.
Co tedy Bulgari navrhuje? Jedním z jeho nápadů je postavení plotu, který by zamezil přístupu na památku v nočních hodinách, kdy se po ní nepohybují hlídači. Nezavrhoval by ani myšlenku schovat Španělské schody za plexisklo.
Podobné nápady ale místním i turistům připadají přehnané. „Je pravda, že v noci se schody hemžily opilými lidmi a my je hlídali jen do půlnoci a pak až od sedmi hodin ráno,“ přiznal pro americkou stanici NBC News místní policista Mario, který na památce několik let působil jako stráž. Sám ale navrhuje mírnější řešení: „Měli bychom tam nasadit hlídače přes noc, nainstalovat bezpečnostní kamery a umístit upozornění, že se tam nesmí jíst a pít.“
Vládní program na daňovou úlevu za financování restauračních prací u římských památek využily kromě Bulgari další dvě velké módní značky. Výrobce luxusní obuvi Tod’s zaplatil 25 milionů eur za pětiletý plán na vyčištění fasády Kolosea, módní dům Fendi zase financoval obnovu čtyř římských fontán, včetně slavné Fontány di Trévi.
Dále čtěte:
Rodina Agnelliových opouští Itálii. Země přijde o miliardy dolarů
Albánie: římské památky mimo civilizaci


description: Státní Exportní garanční a pojišťovací společnost (EGAP) pojistila v letošním roce vývoz do Ruska za 2,7 miliardy korun, což je meziročně téměř o polovinu méně. Rozjednány jsou nové obchody za pět miliard korun.

title: EGAP pojistila export do Ruska za 2,7 miliardy, o polovinu méně než loni


description: Krajské volby v Moravskoslezském kraji vyhrálo hnutí ANO před ČSSD a KSČM. Z celkových 65 mandátů jich ANO získalo 22, ČSSD bude mít 14 zastupitelů a komunisté obsadí devět křesel. Lidovci budou mít v zastupitelstvu osm míst a po šesti křeslech budou mít ODS a Koalice Svoboda a přímá demokracie - Tomio Okamura (SPD) se Stranou Práv Občanů. K volbám přišlo 30,58 procenta voličů, což je 2,59 procenta méně než při minulých krajských volbách v roce 2012.

title: ANO volila v Moravskoslezském kraji čtvrtina lidí. ČSSD jen 16 procent


description: Pražský dopravní podnik podal stížnost proti půlmilionové pokutě za pochybení při uzavírání smluv bez otevřeného tendru souvisejících s projektem opencard. O pokutě rozhodl před třemi lety Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (ÚOHS), letos v září ji potvrdil Krajský soud v Brně. Nyní jí bude řešit podle České televize Nejvyšší správní soud (NSS).

title: Dopravní podnik podal stížnost proti pokutě za opencard


description: Kulinářství zbavuje bohatší Brazilce obav z chudinských čtvrtí Ria de Janeiro. Dofavel labužníky z vyšších vrstev táhne vůně netradičně připravených jídel

title: Strach stačí jen uvařit

maintext:
Riodejaneirský číšník mi doporučuje specialitu šéfkuchaře.
Ukazuje mi na displeji telefonu fotku pokrmu s názvem Vzkříšení, se kterým se jeho nadřízený uchází o vítězství v celobrazilské gastronomické soutěži Comida di Buteco (zhruba Jídlo na baru). Je to chutný koktejl z mořských plodů smíchaný s drobnými fazolkami a olivami servírovaný místo na talíři v pevném lupenu fialového zelí.
Nenalézám se ale v žádné ze špičkových restaurací v luxusní čtvrti Leblon. Sedím na modré plastové židličce vystrčené do ulice tak, že kolem projíždějí mototaxikáři, kteří do prudkého kopce vozí ženy s jejich objemnými nákupy. Jsem na obědě v Baru U Davida ve favele Chapéu Mangueira - tedy v jednom z mnoha riodejaneirských rajonů, který chudí Brazilci bez urbanistického plánu a bez schválení úřadů svépomocí postavili na kopcích, z nichž mají pohádkový výhled na „Nádherné město“. Ještě před osmi lety bylo toto místo v rukou nebezpečných kriminálních gangů, dnes láká návštěvníky na kulinářské speciality.
Obyvatelé „asfaltu“
Jejich tvůrcem je čtyřiačtyřicetiletý David Bispo.
Usměvavý muž s vousem, v kraťasech a s baseballovou čepicí kšiltem dozadu se zastaví u každého hosta u svých osmi stolů, ke kterým se vejde při dobré vůli maximálně padesát strávníků. O víkendech tu bývá plno. Šéfkuchař a zároveň majitel podniku s každým klientem chvilku ve své mateřštině poklábosí. Když si povídáme spolu, řekne, ještě než se stihnu představit: „Ty jsi novinář, viď? Vy se ptáte jinak než obyčejní turisté.“
Bispo už mluvil s desítkami brazilských i světových žurnalistů. Je na něm vidět, že se v kontaktu s médii až moc zprofesionalizoval, protože odpovědi neznějí od srdce, ale naučeně. Je to dané tím, že všechny reportéry zajímá to samé: Jak gastronomie otevírá okolnímu světu nebezpečné čtvrti, kam desetiletí mohli vkročit jen jejich obyvatelé. První se do sousedství Chapéu Mangueira, které roste nad proslulou Copacabanou, odvážili zahraniční batůžkáři. Masově zamířili do nově otevřených hostelů poté, co v roce 2009 policie tento dosud gangy ovládaný kout Ria obsadila během takzvané pacifikace. Dříve muži zákona do favely jen podnikali výpady v plné zbroji a po zatčení či spíše zastřelení hledaného (a klidně i někoho dalšího, kdo se připletl do cesty) se zase stáhli do bezpečí. V letech před fotbalovým mistrovstvím světa a olympiádou se vláda Ria de Janeiro rozhodla favely konečně skutečně začlenit do národního teritoria, což bez stálé přítomnosti policie nebylo možné.
Levně ubytovaní turisté také potřebovali někde jíst, a tak se z vyváření pro ně brzy stal lukrativní byznys.
Vstoupil do něj i Bispo, který do té doby dělal rybáře a v kuchyni se realizoval jen v době různých rodinných oslav. V roce 2010, kdy bar specializující se na kuchyň z brazilského severovýchodu otevřel, nepočítal s tím, že bude fungovat ještě o šest let později. Mělo to být jen provizorní řešení, než přijde nějaká lepší pracovní možnost. „Dnes mám dohromady dvanáct zaměstnanců, z nichž šest chodí na výpomoc o víkendech, kdy je tu nabito. Všichni jsou z favely, velká část z nich patří k mé rodině,“ říká Bispo.
Že se mu takto daří, není ale zásluha jen turistů.
Podstatné je, že se do kopců rozhodli vyrazit kvůli zvědavému žaludku i lidé z asfaltu, jak se mezi favelany tradičně říká obyvatelům bohatších částí města. Je to velká společenská změna, protože movitější Brazilci si s výjimkou pracovníků neziskovek a zákazníků drogových dealerů ani nedokázali představit, že by do takových míst vstoupili. Jako by stačilo dosavadní strach uvařit.
„Brazilci jsou národ, který rád kopíruje cizince.
Když viděli, že gringové chodí na jídlo do favel, začali to napodobovat,“ říká Bispo. Ostatně v jedné takové restauraci v problematické čtvrti Complexo do Alemäo za pozornosti místního tisku poobědval i britský princ Harry. Na otázku, zda mezi jeho klienty převažují zahraniční hosté, domácí obyvatelé Ria, nebo Brazilci z jiných měst, krčí Bispo rameny: „Pro mě jsou turisty všichni, kdo nejsou z Chapéu Mangueira.“
Jisté je, že jeho sousedé se u něj nestravují, na to má ceny nastavené příliš vysoko. Nepříliš velká porce převážně z mořských produktů vyjde nejméně na 30 realů (210 korun), zatímco hned ve vedlejší restauraci se oběd složený z obří nálože rýže, fazolí, juky, hranolek, salátu a fláku masa dá pořídit za polovinu.
Michelin ve favelách
Jíst ve favele se stalo in, takže si Bispo takovou cenovou politiku může dovolit. Filmař Sérgio Bloch, který o tamních šéfkuchařích natočil dokument, řekl americké stanici Fox News: „Jídlo je excelentní nástroj, s jehož pomocí lze odstranit předsudky.“ Napadlo ho využit celosvětovou vlnu zájmu o kulinářství, která silou tsunami zasáhla i Brazílii, a vedle natáčení se pustil i do vytváření gastronomického průvodce po riodejaneirských favelách. Bylo to přece jen větší dobrodružství než být gurmánským kritikem Michelinu. „Byli jsme na místě, kde byly skvělé pokrmy, ale smrad z blízké skládky byl nesnesitelný. Jindy zase zápach vychází ze stok, které většinou bývají ve favelách nekryté,“ popisuje pro Fox News.
Jedním z těch, kdo v knize na křídovém papíru s naprosto profesionálními fotografiemi figuruje, je i David Bispo. Jeho kulinářské umění žádný nepříjemný odér nekazí. Je vidět, že se majitel snaží svůj bar zařídit v rámci možností tak, aby vyhovoval i náročnější klientele. Jeho pracovníci v kuchyni mají na hlavě síťky, záchod je naprosto čistý, jídelní lístek je i v anglické verzi, na plazmové obrazovce v rohu běží klipy s romantickou brazilskou hudbou a na stěně vyskládané zhruba dvěma stovkami lahví různých značek cachagy je připevněn pěnový hasicí přístroj.
Bispo je tu spokojený a rozhodně se nechce přesunout na „asfalt“, kde by měl přece jen šanci na ještě lepší výdělky. „Ale jméno Bar do David a jeho logo jsem si nechal zaregistrovat. Do budoucna přemýšlím, že bych udělal pobočku formou franšízy,“ říká.
Minimálně neutralita
Šéfkuchaři se stávají jakýmisi lokálními celebritami, což pro ně ale může být nebezpečné.
Čtyřicátník Daniel Brandao, který se snaží turisty nalákat i do odlehlejší a přes mnoho částečných úspěchů policie stále málo kontrolované favely Complexo do Alemäo, o tom vypráví při procházce touto čtvrtí.
Na svou slávu už doplatil Jorge Ribeiro, který rovněž figuroval ve výše zmíněném gastronomickém průvodci. „Dělal výborné hamburgery, kterým říkal Big Favela. Fízlové to k němu měli ze své základny pár kroků a on se s nimi začal moc kamarádit. Narcos k němu přišli, zmlátili ho a donutili ho odstěhovat se. Nezachoval neutralitu, kterou od nás bandité ve vztahu ke strážcům zákona požadují,“ líčí Brandao. Je za tím vidět klasická praktika mafie, která si podá známou osobnost, aby dala výstrahu všem ostatním.
„Ke mně policisté také chodí občas na jídlo. Platí stejně jako ostatní zákazníci, tak proč bych jim neuvařil,“ říká Bispo. Tvrdí, že jemu nikdy nikdo nevyhrožoval nebo ho nežádal o výpalné.
Přičítá to skutečnosti, že jeho rodina je ve favele od jejího vzniku, a tak se do ní nikdo nenaváží. Otázka je, jestli v této věci mluví upřímně. Když se ho ptám na březnovou přestřelku, při níž zahynuli dva členové znepřátelených gangů, které by teoreticky už dávno měly být rozprášeny, snaží se to zlehčovat. Je za tím kombinace omerty, kdy se před cizími o lokálních věcech nemluví, a zároveň snaha nestrašit případné klienty.
„Policie v tomto případě zaspala, ale od té doby jsou zase aktivnější a více patrolují v ulicích. Díky její přítomnosti od roku 2009 se tu dá normálně podnikat,“ říká ještě Bispo. Doufá přitom, že policie se ze čtvrti zase nestáhne. Dobře ví, že pak by se vše vrátilo ke starému. První cena, kterou nakonec za svůj v úvodní pasáži popsaný pokrm v gastronomické soutěži Comida di Buteco vyhrál, by mu pak byla asi tak platná jako děravý hrnec při přípravě polévky. •
Ještě před osmi lety bylo toto místo v rukou nebezpečných kriminálních gangů, dnes láká návštěvníky na kulinářské speciality.
První se do sousedství Chapéu Mangueira, které roste nad proslulou Copacabanou, odvážili zahraniční batůžkáři.
O autorovi| Tomáš Nidr, spolupracovník redakce


description: Americká ekonomika rostla ve třetím čtvrtletí nejrychleji za dva roky. Hrubý domácí produkt se zvýšil o 2,9 procenta oproti růstu 1,4 procentního bodu v předchozích třech měsících. Ekonomiku podpořil růst vývozu a oživení tvorby zásob, které vyrovnaly zpomalení růstu výdajů spotřebitelů.

title: Ekonomika USA rostla ve třetím čtvrtletí nejrychleji za poslední dva roky


description: Jak bude v Česku fungovat letecká záchranka po roce 2020? Po jednom kraji si rozdělí armáda a policie, dalších osm dostane na starost nově zřízený státní podnik. Takové doporučení expertní komise se chystá schválit vláda.

title: Leteckou záchranku zajistí nový státní podnik


description: Středočeský kraj povede koalice ANO, STAN, ODS a tří zastupitelů z TOP 09. Hejtmankou bude Jaroslava Jermanová z vítězného ANO. V pětašedesátičlenném zastupitelstvu bude mít koalice 44 hlasů. ANO má v krajské radě čtyři zástupce včetně hejtmana, STAN také čtyři, ODS dva a TOP 09 jednoho. Na středočeském hejtmanství to uvedli zástupci koaličních partnerů, kteří dnes podepsali koaliční smlouvu.Programové prohlášení by měli partneři představit zhruba za dva týdny.

title: Středočeskou hejtmankou bude Jermanová. Pomohla ji nejednotná TOP 09

maintext:
ANO získalo ve volbách 16 mandátů a STAN o jeden méně. ČSSD získala 11 křesel, ODS deset, komunisté osm a TOP 09 pět.
Personální obsazení rady budou strany ještě řešit. „Máme rozdělené obory, kdo se čím bude zabývat,“ uvedla Jermanová.
Ta se chystá opustit svůj post místopředsedkyně Sněmovny, a to po konání ustavujícího zastupitelstva. To bude nejpozději 5. listopadu, pokud se nikdo proti výsledkům voleb neodvolá, pokud odvolá, tak až 25. listopadu.
ANO bude mít kromě hejtmana na starosti oblasti financí, dopravu a sociální věci. Starostové budou mít zástupce v radě pro oblast bezpečnosti a cestovního ruchu, dále hospodářského a regionálního rozvoje (včetně evropských projektů a rozvoje venkova), oblast investic, majetku a veřejných zakázek a také oblast životního prostředí a zemědělství. Občanští demokraté budou mít resort školství a zdravotnictví. TOP 09 kulturu a památkovou péči.
Sledujte vývoj vyjednávání po krajských volbách:
Předsedkyně Státního úřadu pro jadernou bezpečnost (SÚJB) Dana Drábová podle lídra STAN Víta Rakušana dle svého rozhodnutí v radě nebude.
Dle koaliční dohody klesne počet orgánů kraje z 16 na 13, tedy bude pracovat 10 výborů a tři komise. Zrušena bude například komise pod zahraniční vztahy. Ty bude mít na starost hejtmanka. Podle ní postačí pro tuto oblast pracovní skupina složená z odborníků a není třeba zřizovat komisi.
Podle Jermanové se koalice shodla v první řadě na prioritách v dopravě, zdravotnictví a školství. Průniků je tam ale mnohem více. „Dohoda se promítne do toho, že se podaří navýšit prostředky na správu a údržbu silnic a samozřejmě také na středočeské školství. Takže to lidé pocítí v krátkém sledu, nebude to trvat čtyři roky volebního období,“ řekl dnes lídr středočeské ODS Martin Kupka.
V opozici skončili sociální demokraté a komunisté, kteří dosud kraj vedli. S nimi ještě dva zastupitelé z TOP 09, lídr Petr Tiso a dvojka na kandidátce Jan Jakob. Jejich postoj schválil krajský výbor TOP 09. Místo předsedy kontrolního výboru nabídne koalice sociálním demokratům.
Středočeská TOP 09 zastavila vyjednávání o koalici ve čtvrtek, důvodem bylo podle lídra Petra Tisa rozšíření původního tříčlenného uspořádání o ODS a nominace Jermanové na hejtmanku. Tři zastupitelé, místopředseda středočeské TOP 09 Daniel Marek, Milan Schweigstill a Michaela Vojtová, ale navzdory rozhodnutí krajského výboru ve vyjednávání pokračovali. Podle jeho předsedkyně Heleny Langšádlové se tak jedná o koalici založenou na přeběhlících. Langšádlová navrhne ve čtvrtek výkonnému výboru strany jejich vyloučení, řekla České televizi. „Vyzývám je, aby se mandátů krajských zastupitelů vzdali,“ uvedla předsedkyně v prohlášení.
Podívejte se na výsledky voleb v jednotlivých krajích:
Středočeský kraj, Jihočeský kraj, Plzeňský kraj, Karlovarský kraj, Ústecký kraj, Liberecký kraj, Královéhradecký kraj, Pardubický kraj, Vysočina, Jihomoravský kraj, Olomoucký kraj, Moravskoslezský kraj, Zlínský kraj


description: Suverénním poraženým krajských voleb se stala ČSSD, osmiletý krajský hegemon. I její šéf a sem tam i premiér Bohuslav Sobotka už před volbami cítil, že partaji teče do bot, a proto zůstával ve svých veřejných předpovědích dost u zdi - ostatně jak bývá jeho zvykem, když jde o osobní odvahu. Proto radši říkal, že úspěch pro ČSSD bude, pokud vyhraje v sedmi krajích.

title: Sobotkovo obdivuhodné zabednění

maintext:
Teď už víme, jak moc se Sobotka aspoň jednou v životě odvázal: ČSSD vyhrála pouze ve dvou krajích a ve volbách celkem utrhla 15 procent. Tedy o téměř 40 procent méně než v předchozích krajských volbách. A o více než 70 procent méně než v těch v roce 2008, které straně vyhrál tehdy ještě buldozer Jiří Paroubek, když se v oranžovém americkém trucku bez příslušného technického povolení rozjel proti nenáviděným zdravotním poplatkům. ODS se z toho nevzpamatovala dodnes.
Navíc Sobotka coby šéf strany prohrál s ANO už třetí volby v řadě. Takže by jeden čekal, že si v Lidovém domě rychle sbalí věci, a protože mluvíme o politikovi, který kromě politiky v životě nic jiného nedělal, bude se intenzivně někde snažit přisát na veřejné peníze. Nejspíš jako poradce, to neúspěšným politikům nejlíp sedí.
Ne však Sobotka: starý mladý předseda místo toho hrdě vyrazil k dalšímu předsednictví, které chce obhájit na jarním volebním sjezdu. A pak neméně hrdě vyrazí i ke sněmovním volbám 2017, podle vlastních slov i s tématy Pirátů. Něco takového česká politika nepamatuje. I její největší titáni uměli včas prozřít a padnout, než budou potupně padnuti. Dokonce i „presumptivní premiér“ Paroubek padl ještě ve volební sobotu, když v roce 2010 naplnil partajní předvolební očekávání podobně úspěšně jako teď Sobotka.
Ano, doba i politická geometrie se změnila od nástupu ANO, které nasává voliče zprava i zleva. Takže 20 procent ve volbách v roce 2013 a 15 procent nyní určitě není to samé jako v časech, kdy ČSSD soupeřila s ODS a získávala kolem 30 procent. Preference ČSSD se dlouhodobě pohybují kolem 20 procent a ODS bojuje sama se sebou. Nebo jinak: je „hegemonem pravice“, jak po volbách vtipně ujelo jejímu šéfovi Petru Fialovi, aniž by ovšem chtěl být vtipný. ODS je devítiprocentním hegemonem pravice, jíž po setrvalé smrti TOP 09 tvoří v podstatě sama. Všichni jsme tak vlastně hegemoni, i když ještě nevíme čeho.
Ani nejsofistikovanější analýzy dnes ČSSD neřeknou, kde je její maximální volební potenciál a co je tedy jen volební prohra a co už fiasko. Přesto: letošní krajské volby jasně ukázaly, že „kinder management“, jak v ČSSD říkali Sobotkovi s Haškem, narazil na vlastní strop; Sobotka coby předseda straně celostátní preference spíš snížil, a to i přesto, že lidé místo starostí o politiku nakupují, zatímco Hašek v těchto volbách získal o polovinu hlasů méně než v těch dvojích předchozích.
Pro kinder management je však příznačné, že zatímco se Sobotka i po dalším neúspěchu nadšeně vrhá do další práce a vyráží vstříc hlavně mladým, kteří ho považují za robota z dávných časů, Hašek hází i vlastní neúspěch na Sobotku. Takhle nějak vypadá politické kamarádství.
Svým způsobem to ale nepřekvapí. I novináři už se na Sobotkovi naučili oceňovat, že drží, a „Slávek“ drží i tentokrát. Ale možná nakonec prohlédne i on. Mladé voliče chce totiž nově zaujmout i zájmem o virtuální prostor. Takže až do něj jednou fakt nahlédne, možná konečně prohlédne i vlastní virtuální realitu.
Přečtěte si další komentáře autora:
Děti, v neděli přijede Bohouš (a pak možná zmizí)
Česká ústava potřebuje klauzuli proti demenci
Idiocie pravice ohledně kouření


description: Marta Šorfová poznala jako bývalá starostka Prahy 11 (2002 – 2006) i ty extrémní stránky politiky. Její oponenti ji nechali sledovat legendární agenturou ABL Víta Bárty (Věci veřejné). Nikdy se nepodařilo případ vyšetřit.

title: Marta Šorfová: Levici je třeba ohlídat

maintext:
„Nikdo nebyl shledán trestně odpovědný. Neoficiálně jsem se dozvěděla různé věci sama nebo je vypátrali novináři. Já osobně vím, kdo si to objednal. Vím, proč si to objednal, ale nejsou na to důkazy, které by se mohly položit na stůl,“ říká kandidátka na senátorku v Praze 11 za ODS. Proč zůstala přesto věrná této straně a na politiku nezanevřela, se mimo jiné dozvíte v rozhovoru.
Proč by lidé měli přijít k podzimním volbám?
Lidé by měli k volbám přijít, aby projevili své přání, jakým směrem se má politika utvářet a posouvat. Vím, že hodně lidí si myslí, že už to neovlivní, ale to není pravda. Každý hlas to může ovlivnit.
A proč budou důležité senátní volby?
Důležitá je rovnováha mezi pravicí a levicí. To znamená, že je vždy špatné, když některá z těch stran není hlídaná a politici nabývají dojem, že mohou všechno. A to, mám pocit, se momentálně děje v případě sociální demokracie. Jejich pozice daleko převažují a je potřeba to kyvadlo vyrovnat směrem k pravici, aby tam byla kontrola z druhého pólu. Pravice měla vždy tendence vytvářet hodnoty a dobře ekonomicky pracovat.
Na rozdíl od levice?
U levice, mám pocit, že jde o to, finance bezúčelně rozpustit a leckdy populisticky rozdávat zvlášť v období voleb. Levice má štěstí v tom, že vládne nyní v době ekonomického boomu, což u ní vzbuzuje dojem, že máme mnoho na rozdávání. Mně osobně vadí, že v době, kdy se máme dobře, máme neustále nevyrovnaný rozpočet a zadlužujeme naše děti a další generace do budoucna. To si myslím, že je veliký problém.
Jaké je podle vás hlavní téma podzimních senátních voleb?
V první řadě to jsou volby krajské a tady žádné celorepublikové téma nevidím. Ani pro senátní volby nevidím nějaké společné téma. Ani u nás jako u ODS, ale ani u jiných stran. Každý si hledáme svoje vlastní téma. V mém případě se skrze všechna témata vine jedna společná nit a tou je zmíněná rovnováha mezi pravicí a levicí. Vzájemné hlídání jeden druhého ve prospěch občanů. Společné obrovské téma vidím pro poslanecké volby v příštím roce a to získávání si pozice v rámci Evropské unie.
Senát není brán jako pozice, ze které lze něčeho dosáhnout? Jaké oblasti se zde chcete věnovat, do jakého výboru senátu chcete kandidovat?
Tato úvaha je ještě trochu daleko. Nicméně mám tři okruhy, kterým jsem se věnovala jako starostka. Zaprvé to jsou sociální služby, kde jsem úspěšně spolupracovala s Centrem sociálních služeb a jednotlivými seniorskými aktivisty. Toto je důležité téma, kde má stát ještě neobhospodařené široké pole působnosti. Chtěla bych se zaměřit na to, aby senioři i po ukončení své pracovní kariéry, měli spektrum možností, jak vést nadále plnohodnotný život. Chci se zasazovat o to, aby stát vytvářel vhodné podmínky pro seniorské aktivity.
A druhá oblast?
Druhou prioritou je státní a veřejná správa. Díky tomu, že v komunální politice aktivně působím od roku 1994, mě toto téma zajímá. Dopady jednotlivých přijímaných zákonů na komunální politiku, na jednotlivé obce, jejich radnice a jejich rozhodování bývají mnohdy necitlivé a přinášejí radnicím i občanům mnohé komplikace, místo toho, aby jim život ulehčovaly.
A jaké je třetí téma?
To s tím druhým úzce souvisí. Jedná se o neustálý legislativní boom a nepřehlednost českého právního řádu. Zákonů se přijímá stále víc a víc a lidé se v nich nejsou schopni orientovat. Když jsem se začala tímto tématem zabývat, zjistila jsem, že nikdo pořádně neví, kolik je platných zákonů. Dostala jsem se k číslu 60 tisíc zákonů, vyhlášek a různých nařízení, z nichž některé jsou ještě převzaty z Rakouska-Uherska, a setkáme se zde například s pojmem „císař pán“. Připadá mi vůči lidem nezodpovědné dělat neustálé novelizace a vzájemně zákony provazovat, protože důsledkem je pak to, že nikdo neví, kde platný zákon hledat. Chtěla bych spolupracovat s právníky, kteří se tímto zabývají, aby se český právní řád pročistil. Vím, že to nebude jednoduché, ale kdyby se povedla alespoň malá část, lidem by se ulevilo.
Jaká je Vaše představa podpory seniorů? Nové pečovatelské domy nebo nějaká forma docházkové podpory v bytě seniora?
Tyto formy je potřeba podporovat všechny. Zde na Jižním Městě jsou domovy důchodců momentálně přeplněné. Kapacity jsou nedostačující. Máme tu dva domy s pečovatelskou službou, na které musí zájemci dlouho čekat. A to i přesto, že ti staří lidé vrátí městské části byt, čímž by logicky měli mít větší naději na získání místa v pečovatelském domě. V tomto případě by bylo třeba pomoci i skrze legislativu.
Jak dlouhé jsou čekací lhůty?
V době, kdy jsem byla starostkou, byla čekací doba rok a déle. Záleželo na tom, zda byl senior z Jižního Města, protože pečovatelský dům přijímal i klienty z jiných městských částí. Obyvatele Jižního Města jsme upřednostňovali. Máme tu i velký dům vozíčkářů a tělesně postižených, kde jsou obdobně dlouhé čekací lhůty. Ten je ale pro všechny obyvatele Prahy.
A jaká je zde perspektiva?
Vzhledem k tomu, že populace stárne, tak je těchto zařízení nedostatek. Dožíváme se stále delšího věku a je potřeba, abychom se o seniory postarali. A zároveň jim umožnili trávit čas aktivně a se svou rodinou. Toto jsem řešila se svojí maminkou, která prodělala mozkovou mrtvici. Nakonec jsem jí přestěhovala ze Spořilova ke mně na Jižní Město, abych jí nemusela dávat do takového zařízení. Toto jsou často případy, které musí lidé řešit ze dne na den.
Jak zde řešíte případy, kdy potřebuje senior péči 24 hodin denně?
Pro tyto případy máme jedno zařízení, kde bude probíhat rekonstrukce, abychom mohli navýšit počet pacientů. Vzhledem k tomu, že dříve se řešily mateřské školky, teď se zase řeší domovy důchodců, tak mám v hlavě určitý plán na diskuzi s majiteli pozemků o tom, zda by sami nebyli ochotni postavit domov pro seniory. Když jsem končila jako starostka v roce 2006, tak jsme měli rozpracovaný krásný projekt na Roztylech, který spojoval mateřskou školku a domov pro seniory. Bohužel pozemky byly po mém odchodu prodány a jsou tam naplánovány byty.
Z kterého protikandidáta máte největší obavy?
Já bych ani neřekla, že mám obavy. Většinu protikandidátů dlouhodobě znám.
A který je vám nejbližší, s kterým si nejvíce rozumíte?
Nejvíc si rozumím s kolegou Lepšem, se kterým jsem byla poslední dva roky na radnici. Pak velmi dlouho znám Honzu Koukala, se kterým máme spoustu společných názorů. I s paní doktorkou Skovajsovou se shodujeme v mnoha bodech. S Láďou Kosem se znám taky z radnice, protože v rámci komunální politiky jsem s Hnutím pro Prahu 11 spolupracovala. I pana starostu Vilímce znám z doby starostování. Pochopitelně asi nejméně společného mám s kandidáty za komunisty, tam žádné vztahy nejsou.
A proč by měli dát voliči přednost zrovna vám?
Když mluvím s voliči na předvolebních mítincích, tak zdůrazňuji fakt, že jsem v komunální politice 20 let a díky tomu jsem zvyklá vnímat potřeby občanů a naslouchat jim. Komunální politika mi dala schopnost posuzovat dopady zákonů na život občanů. Nikdy jsem od normálního života nebyla odtržená. Druhá věc je, že na Jižním městě bydlím 40 let, takže tuto městskou část a celý jihovýchod Prahy znám velice dobře od doby, kdy se stavěly. Zároveň mě lidé znají z doby mého starostování (pozn. redakce: v letech 2002-2006) a mohou odhadnout mé chování.
Jaký návrh zákona máte v plánu v senátu prosadit?
Žádný. Já bych naopak chtěla nějaké zákony zrušit. V dané chvíli chci spolupracovat se Zdeňkem Zajíčkem, který se zabývá se zeštíhlením a uspořádáním zákonů, které se týkají obcí a městských částí. Aktuálně mě napadá hlavně potřeba novelizovat zákon o insolvenci, který je pro dlužníky naprosto likvidační.
Který z kandidátů za ostatní pražské části je Vám nejsympatičtější a proč?
Pochopitelně mi jsou nejsympatičtější moji spolukandidáti. Pana Stárka znám ještě ze Špalíčku, kde jsem po roce 1989 politicky začínala. S Irenou Pálkovou jsme se seznámily na senátních volbách, ale hned jsme si sedly a máme pěkný vztah. Byla bych ráda, kdybychom se spolu sešly v Senátu a mohly spolupracovat, protože ona se zajímá o sféru podnikání a mohly bychom se dobře doplňovat.
Kandidujete za Prahu 11. Jak byste z pozice senátorky chtěla této MČ pomoci?
Kandiduji za Prahu 11, ale volební obvod č. 19 se skládá ještě z dalších městských částí a to jsou Praha 15, Praha 22, Benice, Dolní Měcholupy, Kolovraty, Královice, Křeslice a Nedvězí. Já si myslím, že teď bude pro Jižní Město a možná i pro Prahu 15 a 22 důležité, co chystá vláda. Jedná se o vyhlášku, podle které se budou muset obce postarat o bydlení všech svých obyvatel, tzn. i sociálně slabých. To bude třeba řádně ošetřit. Tady vím, že probíhala velká privatizace, která Jižnímu Městu pomohla. Domy se opravily, ale městské části zbylo velmi málo bytů na zajištění ubytování pro sociálně slabší.
A jak to bude Jižní Město řešit?
V tomto případě bude potřeba ohlídat legislativu. Na Jižním Městě bohužel v současné době nejsou volné pozemky, na kterých by se dala postavit ubytovna. Za svého starostování jsem se stavěla proti prodávání domů a pozemků, přesto byly rozprodány ve funkčním období mého nástupce. Nyní bude tedy potřeba jednat s majiteli pozemků a soukromými investory. Hodně bude záležet na legislativních podmínkách a státní podpoře, protože pouze nařídit obcím, aby se postaraly, je cesta, která nikam nevede. V okamžiku dostanete tisíc žádostí a budete muset rozhodnout, kdo je potřebný a kdo už není. To bude jeden bod, který tady vidím. A pro ty malé části bude potřeba řešit nedostatek škol a školek. Zatím musí děti z menších částí dojíždět.
A Háje a Chodov jsou na tom jak s místy ve školkách a školách?
Tady se situace teď lehce zlepšila. Mateřské školky jsou tu v dostatečném počtu. Žádné budovy bývalých školek se v minulosti naštěstí neprodaly. Já jsem v té době byla v zastupitelstvu a hlasovala jsem zásadně proti prodeji školních budov. Nejsou tu bohužel žádné jesle. Problémem jsou teď ale děti v první a druhé třídě. Dřív měla každá škola jako své detašované pracoviště školku, kam chodili předškoláci, dneska se v těchto školkových učebnách učí 1. a 2. třídy. Ale proto, že zde máme 9 základních škol, které disponují třídami pro předškoláky, tak žádné větší problémy neočekávám. Horší bude situace v menších městských částech jako například v Kolovratech, kde by potřebovali školu dostavět nebo nějak jinak situaci s prvňáky vyřešit.
Co podle Vás dělá město městem?
Když jsem se přestěhovala na Jižní Město, tak mi připadalo, že město městem bude dělat obchod, chodníky a zeleň. Dneska je můj pohled trochu jiný. Pro Jižní Město je důležitá doprava, která by odsud měla být vytlačena. A aby bylo Jižní Město celkem, tak by nemělo být rozděleno dálnicí na dvě části. Proto si myslím, že by měl být dostavěn obchvat, díky němuž by se mohla Praha rozvíjet bez toho, aby skrz ni projížděly kamiony a ničily životní prostředí.
To už se ale řeší dlouho…
20 let. Já se o obchvat zajímám od roku 1996.
A kdo ten projekt brzdí?
Vždycky to vázne na něčem jiném. Na začátku v 90. letech jsem chodila do Petrovic na setkání s občany, kde se řešilo, kudy obchvat povede. To byly první diskuze. Tehdy se rozhodovalo mezi JVK a JVD, to znamená obchvat blíž u Prahy a dál od Prahy. Já osobně jsem protěžovala variantu dál od Prahy, právě kvůli tomu, aby město bylo ucelené a ne předělené dálnicí. Tady na Jižním Městě a v okolních obcích jsme to vydiskutovali, i když při každých volbách se z toho znovu udělalo volební téma. Nicméně na té vzdálenější trase se začalo pracovat i projekčně, aby se technicky zabezpečila. A dalším problémem byly pochopitelně peníze. A přicházely i aktivity, které toto řešení pozdržely o x let. Mnoho z nich pocházelo od bývalého ministra životního prostředí Bursíka, který projekt z nějakých svých důvodů shodil. A celé řešení se vrátilo na začátek.
A jak to vypadá aktuálně dnes?
No vzhledem k tomu, že je tlak na vládu zase v souvislosti s volbami, je tady příslib, že do několika měsíců by se měla rozjet nová EIA k variantě 511. Já osobně si myslím, že jiná varianta, než 511, která by tu dopravu odklonila a propojila s hradeckou dálnicí, není. Jsou tu hlasy, které tlačí ještě vzdálenější trasu, ale proti ní vystupují dotčená města jako Říčany, Úvaly, … Varianta 511 má tu výhodu, že s obcemi je komunikována již 20 let a obchvat je zanesen i v územních plánech, takže s ním kupci pozemků počítají. Jsou už projednány i výkupy pozemků. A na celou trasu byla uvalena stavební uzávěra. Na nové trase by to byl problém. Nedovedu si představit, že by se s projednáváním začalo zase od nuly.
Myslíte, že se centrum Prahy vylidňuje?
Myslím, že ano. Je to hlavně z toho důvodu, že tam bydlí staří lidé, kteří umírají a rodiny s dětmi se tam příliš nehrnou. Já osobně bych taky nechtěla vychovávat děti mezi auty. Proto zde byl boom satelitních městeček, do kterých se stěhovaly rodiny s malými dětmi. Naopak do středu města míří středoškoláci a vysokoškoláci, kteří si tu pronajímají byty z důvodu blízkosti večerních zábavních podniků a škol.
A máte vhodné byty pro rodiny s dětmi na Praze 11?
Já jsem tady hodně bojovala s Magistrátem hl. m. Prahy za pozemky u Milíčovského lesa, které jsem chtěla zachovat na zástavbu menších rodinných domků. Magistrát zde plánoval postavit vysoké budovy o dvanácti patrech, aby byla co největší finanční návratnost. Tomu se mi podařilo díky podpoře místních občanů zabránit. Na místě byly postaveny malé domky se zahrádkami, jejichž atraktivitu ještě umocňuje blízký Milíčovský les.
Jaký máte názor na řešení automobilové dopravy v Praze?
Část automobilové dopravy dostaneme na okruh a pro druhou část, což jsou lidé jezdící do Prahy za prací, je potřeba vystavět vhodná záchytná parkoviště nejlépe v blízkosti metra tak, aby lidé mohli rychle své auto zaparkovat a přejít na blízké metro.
A na Praze 11 je dostatek parkovišť?
Jedno parkoviště je na Opatově, ale leží částečně na soukromých pozemcích, což je potřeba ještě dořešit. Taky by bylo dobré rozšířit kapacitu parkoviště, aby tu zaparkovalo víc aut. Obrovské parkoviště vzniklo v obchodním centru Chodov, které bylo vystavěno za mého starostování. Tehdy jsme dotlačili firmu Rodamco ke stavbě povrchového parkoviště, které se mělo jinak stavět až v dnešní etapě. Z parkoviště jsme odmítli ustoupit a udělali jsme dobře. Dnes se díky plynulé dopravě stalo OC Chodov nejvyužívanějším centrem v rámci Prahy, za což nás chválí i investoři.
Nenavyšuje se tím ale provoz v městské části?
OC Chodov je dobře situováno na kraji městské čtvrti, takže nakupující nemusí projíždět středem Chodova a nenavyšují počet aut v ulicích městské části. Podle mě je ještě cesta k navýšení parkovacích míst ve stavbě zvýšených podlaží na stávajících pozemních parkovištích. Takhle jsme postavili v roce 2006 parkovací dům na Jižním městě 2, na který jsme získali státní podporu. Platí se tu poměrně nízké parkovné a vesměs jsou všechna místa obsazena. Bohužel od té doby tu nebyl postaven žádný jiný, ačkoli je zde více pozemních parkovišť, které vlastní magistrát a kde by to asi bylo možné.
Byla s magistrátem již vedena nějaká jednání na toto téma?
Současné vedení má s magistrátem dost špatné vztahy, vhledem k tomu, že pan starosta Štyler chtěl Jižní Město odtrhnout od Prahy. Nicméně probíhá teď diskuze o zmíněném parkovacím domě na Opatově.
Podporujete cyklodopravu v Praze a jezdíte sama na kole?
Na kole jezdím, i když momentálně na to nemám moc čas. Cyklistiku podporuji, pořádali jsme tu jízdy po Jižním Městě, s ostatními městskými částmi jsem projednávala napojení cyklostezek, takže podle mě je Jižní Město docela dobře cyklisticky saturované. Cyklostezky vedou do Hostivařského parku nebo do Kunratic. Tady máme výhodu v tom, že je Jižní Město obklopeno zelení a lesy, takže je kam vyjíždět.
Jak byla vyšetřena kauza vašeho sledování agenturou ABL v roce 2006? Zjistilo se, kdo si vaše sledování objednal?
Oficiálně jsem dostala od Policie ČR vyrozumění, že se nezjistilo, kdo si sledování objednal. Nikdo nebyl shledán trestně odpovědný. Neoficiálně jsem se dozvěděla různé věci sama nebo je vypátrali novináři. Já osobně vím, kdo si to objednal. Vím, proč si to objednal, ale nejsou na to důkazy, které by se mohly položit na stůl. A na zastavení těchto metod do budoucna bych chtěla spolupracovat. Jedna věc je moje vnímání, kdy já jako člověk v politice musím být na tyto praktiky připravená. Ale zasáhlo to mojí rodinu a to je věc, která je nemorální a odsouzeníhodná. Vždycky jsem se snažila rodinu do politiky nezatahovat. A to, že i oni byli sledováni, se mě velice dotklo.
A jak vy jste se s tím sledováním vyrovnala? Nevzalo vám to vítr z plachet? Neznechutilo vám to politiku?
Já jsem věděla, že mám v rámci svých kolegů v ODS nepřátele, že se mě snaží z politiky vytlačit. Nejprve mi nabízeli po dobrém, abych nekandidovala, abych odešla, s tím, že se o mě postarají. To jsem odmítla. Netušila jsem, že sáhnou až k takovým metodám. To jsem se dozvěděla až později díky novinářům a díky různým náhodám. Musím říct, že když to na mě tehdy pan Kmenta chrlil, tak to se mnou zamávalo. Nejvíce informace týkající se mých synů. Co, kde a kdy dělali. To jsem lapala po dechu. Nenapadlo mě, že toto ještě v politice zažiju. Trvalo dlouho, než jsem se s tím srovnala.
A nezvažovala jste odchod z ODS?
Samozřejmě byl tu i tlak rodiny, která nechápala, že bych s ODS mohla dál pokračovat. Ale já znám v této straně i spoustu slušných lidí. A program ODS mě oslovuje a vždy oslovoval, protože cílí na aktivní občany a podporuje je.
A jak se k této celé kauze stavěl váš nástupce pan Dalibor Mlejnský?
Pan Mlejnský tvrdil, že s případem nemá nic společného a vinu házel na ABL.
ABL se ale od kauzy také distancovala?
Tak v celém případu šlo o to, mi politiku tak znechutit, abych nepřekážela a abych odešla. Trvalo to vlastně celou dobu, co už jsem nebyla starostka, ale byla jsem v zastupitelstvu. Nelíbilo se jim, že jsem vznášela připomínky, nezvedala jsem ruku pro jejich návrhy. Hlavně šlo tehdy o prodeje pozemků.
Tehdy jste byla jediná v zastupitelstvu proti?
Ještě se mnou tehdy držel basu pan Popov.
A toho také sledovali?
Ne, on už byl v zasloužilém věku a neměl žádné větší ambice, takže ten jim tolik nevadil. Z celého asi dvacetičlenného klubu jsme to byli jen my dva. Výsledkem je, že dnes jediní z klubu nejsme trestně stíháni a obviněni z nelegálních prodejů či jiných aktivit v neprospěch městské části.
O jaké projekty hlavně šlo?
Jednalo se o předražené stavby a prodeje pozemků, díky kterým městská část velmi nevýhodně přišla o všechny lukrativní pozemky. My jsme usilovali o to, aby si městská část vždy pozemek uchovala ve svém vlastnictví, dokud na něm nestojí to, co bylo dohodnuto s investorem. Dalo by nám to jistotu, že to, co chceme postavit, bude skutečně postaveno. Tuto cestu volil i magistrát například při stavbě administrativních budov na Chodově. My jsme tuto strategii protěžovali proto, že je složité se účelu, velikosti či tvaru budovy domáhat zpětně. Pan Mlejnský se přiklonil k prodeji zeleného pozemku. To byly poměrně negativní záležitosti, v kterých byly peníze, protože nepřipadá v úvahu, aby si pan Mlejnský vydělal 30 miliónů poctivě. To jsou peníze městské části.
Jak je vyšetřování daleko?
Případ je ve stavu vyšetřování. Já jsem chodila jako svědek na výslechy a policie má k dispozici veškeré zápisy z jednání zastupitelstva. Trestně stíhaných je 40 zastupitelů městské části. Ale nedělám si iluze, pokud za to bude někdo obviněn, tak to bude maximálně rada městské části.
Kdo byl podle Vás poslední dobrý primátor a proč?
Myslím, že dobrý a slušný primátor mohl být Bohuslav Svoboda, kdyby měl více času. Díky své odbornosti a profesi je zvyklý logicky uvažovat a musí se umět rychle rozhodovat. Ocenila bych také první období Pavla Béma, kterého znám ještě z doby, kdy se zabýval problematikou drogově závislých a starostoval na Praze 6. Myslím, že jako starosta chyby nedělal. Na magistrátu měl smůlu v tom, že se nechal ovlivňovat špatnými lidmi.
Jak vede radnici primátorka Krnáčová?
Ve chvíli, kdy tady máme Trojkoalici a je potřeba vyvažovat tlaky, nemá úplně jednoduchou situaci. Vzhledem k tomu, že nikdy nebyla v komunální politice a do této funkce spadla, aniž tušila, co jí čeká, tak na to asi nebyla připravená. Navíc paní primátorce se nepodařilo dát dohromady vedení radnice, které by fungovalo jako celek. Vím to podle sebe, protože jsem byla v opozici jako zastupitel, v koalici jako zastupitel, pak teprve jako starostka, takže jsem věděla, jakým způsobem se zastupitelstvem jednat a kdy je potřeba ustoupit. Toto všechno paní primátorce chybí a její občasné zkratovité jednání tomu nepřispěje. Ona by chtěla být razantní, aby se to někam posouvalo, ale v tomhle směru narazil i vicepremiér Babiš, který si myslel, že lze stát řídit jako firmu. Tady ale nefunguje ten prvek, že bouchnete do stolu a všichni jedou podle vás. Je potřeba přesvědčovat, vyjednávat, ne samostatně rozhodovat.
Jaký je váš názor na současného prezidenta?
Obdivuji jeho rétorické schopnosti, ale jiné jeho vlastnosti mě deprimují. A nepatří k hlavě státu. Já jsem ho nevolila.
Co si myslíte o přímé volbě prezidenta u nás?
Určitě je dobré, pokud mají lidé možnost si hlavu státu sami vybrat, ale je otázkou, kteří lidé tuto možnost využijí a k volbám přijdou. Určitě bych po první zkušenosti přímou volbu nezatracovala, její přínosy se mohou projevit později.
Myslíte si, že jsou ženy v politice lepší než muži?
Nechci říct, že lepší, ale rozhodně mají jiné metody a jiné chování. Já jsem jako starostka byla obklopena samými muži, svými místostarosty. V dané chvíli jsem leckdy musela našlapovat opatrně s ohledem na mužské ego, aby neměli pocit, že se nad ně chci jako žena povyšovat. Ale na druhou stranu zase vím, že leckdy je možné ten ženský pohled takticky využít. A nedochází k takovým nárazům, jako když jsou ve skupině pouze muži. To jsou pak jako kohouti a nikdo nechce ustoupit, v tomto případě žena umí situaci zjemnit a usmířit. Takže nemyslím, že jsou lepší, ale v politice jsou potřebné.
A proč jich je tak málo hlavně na vyšší úrovni nejen v politice?
Je rozdíl mezi politikou a politikařením. Myslím, že ženy méně politikaří. Ženy si mezi sebou tak nerozdávají funkce a jsou zvyklé na přímější jednání. Buď se prosadí, nebo se neprosadí, ale nebudou to dělat oklikou. I v době mého starostování jsem zažila, že muži se domlouvají jinak a jinde. Ženy se některými věcmi nechtějí zabývat a druhá věc je, že na to nemají tolik času jako muži. Takže odpadají odpolední a večerní restaurace a golfy. Já jsem výjimka potvrzující pravidlo. V politice se pohybuji už 20 let, při tom jsem vychovala děti, ale není to jednoduché.
Přečtěte si rozhovory s dalšími pražskými kandidáty do Senátu:
Renata Chmelová: Ze Senátu chci lepit díry v komunálu
Jaroslav Dvořák: Prahu obchází strašák zeleného bolševismu


description: V kauze dvousetmilionových daňových úniků spojených s developerskou společností Central Group dnes pražský vrchní soud snížil čtyřem obžalovaným tresty. Podle obžaloby Aleš Novotný, Luděk Jůza, Jaroslav Kukla a Antonín Beránek krátili pomocí falešných faktur daň z přidané hodnoty a daň z příjmu. Podle rozsudku zkrátili daň o 163 milionů korun. Rozhodnutí soudu je pravomocné.

title: Soud snížil tresty za daňové úniky v kauze Central Group

maintext:
Bývalému výkonnému řediteli Central Group Aleši Novotnému vrchní soud uložil sedm let vězení, jednateli společností H.Q. Print a Duosprint Luďku Jůzovi o rok méně. Důchodce Jaroslav Kukla půjde do vězení na pět let a podnikatel Antonín Beránek na čtyři roky. Všem mužům dnes soud tresty snížil, pražský městský soud jim původně uložil o rok a půl více.
Muži podle obžaloby mezi roky 2004 až 2010 úmyslně vkládali do účetnictví Central Group stovky falešných faktur, které obstarával Novotný. Ostatní obvinění prý daňové doklady vystavovali nebo jejich vystavení zprostředkovávali. Faktury byly vystaveny za propagační nebo marketingové služby, které však firmy nikdy nevykonaly. Muži tak podle spisu krátili daň z přidané hodnoty a snižovali daňový základ pro výpočet daně z příjmu.
Vrchní soud v Praze dnes zrušil část rozsudku, která se týkala faktur za říjen 2010. Původně je pražský městský soud posoudil jako pokus o další zkrácení daně ve výši 20 milionů korun, podle soudu tomu ale tak nebylo. Odvolací senát také při ukládání nižšího trestu zohlednil délku trestního řízení, na nařízení odvolacího jednání čekali obžalovaní tři roky.
Pražský městský soud vynesl nepravomocný rozsudek už v červenci 2013, rok a půl ale trvalo vyhotovení a sepsání rozsudku, který má přes 600 stran. Nařízení jednání trvalo dlouho mimo jiné proto, že spis kauzy čítá přes 18.000 stran.
Všichni obžalovaní kromě Jůzy vinu odmítají. Jůza se k trestné činnosti přiznal a pomohl jejímu odhalení. Podle Novotného advokáta Libora Kapalína nejde o trestní případ, ale o obchodní spor dvou společností - Central Group se skupinou Natland. Natland nařčení odmítla, za pravdu dal dnes skupině i soud. „Vrchní soud odmítá úvahu o tom, že bylo celé trestní stíhání vyvoláno skupinou Natland,“ zdůraznil předseda senátu.
Obžaloba z krácení daně původně vinila ještě manažera společnosti MPI - Marketing & Consulting Andrie Gindriuka, pražský městský soud ho ale před třemi lety pravomocně viny zprostil.
Přečtěte si také:
Kunovský vs. Korec aneb Když se perou realitní kohouti
Praha odložila vypracování studie na zástavbu Nákladového nádraží Žižkově
Zadeh označil kauci ve výši 150 milionů za vydírání


description: Německá spolková země Sasko chce urychlit výstavbu nové železniční tratě mezi Drážďany a Prahou, která by měla zkrátit dobu cesty mezi oběma městy na méně než hodinu.Trať, na které se Česká republika a Sasko dohodly letos v dubnu, by mohla být hotová kolem roku 2030.

title: Sasko chce urychlit výstavbu nové železnice z Drážďan do Prahy


description: Turecké úřady v souvislosti s červencovým zmařeným pučem postavily mimo službu více než 12 tisíc policistů. Podezírají je z napojení na hnutí duchovního Fethullaha Gülena, kterého Ankara viní ze zosnování plánů na převrat.

title: V Turecku skončilo kvůli puči přes 12 tisíc policistů


description:
Nedostatek empatie je děsivý a netýká se jenom politiků
Nečiň ostatním to, co nechceš, aby činili oni tobě. To je jednoduchý logický koncept, který řeší zašmodrchaná morální dilemata. V době, kdy je těžké rozeznat špatné od dobrého, ale toto zlaté pravidlo poněkud vychází z módy.

title: Zlaté pravidlo v ohrožení

maintext:
Etika „vzájemnosti“ se vine celou historií lidstva, přičemž počátek má ve starověkých civilizacích Egypta, Řecka, Indie a Číny. Je jednou z mála spojnic každého významnějšího náboženství a filozofů napříč staletími, od Seneky po Jeana-Jacquese Rousseaua, Johna Locka či Jeana-Paula Sartra a Johna Rawlse.
Jde o středobod našeho porozumění univerzálním lidským právům a jádro moderní společenské smlouvy. Stojí rovněž na začátku našich interakcí jednoho s druhým nejen uvnitř komunity, ale i na globální bázi. Můžeme tuto etiku vidět i na pozadí současného vzestupu sdílené ekonomiky, která je dobře patrná na projektech typu Uber či Airbnb. Vede nás ovšem i v osobních vztazích.
V současnosti ale toto „zlaté pravidlo“ čelí útokům, které vedou ti nejmocnější.
Politici včetně těch z tradičních demokracií odmítají poskytnout přístřešek lidem, kteří prchají před brutální válkou. A titíž politici dělají jen velmi málo pro to, aby zmírnili rychle rostoucí ekonomickou nerovnost. Ignorují i občanská hnutí, jako je třeba americké Black Lives Matter.
Navoněná bída
Nedostatek empatie je děsivý a netýká se jenom politiků. V době, kdy má byznys celosvětově obrovský vliv, firmy v honbě za ziskem často nedbají na vlastní sociální povinnosti. Jako jeden z příkladů může sloužit společnost Theranos, kterou v roce 2003 založila Elizabeth Holmesová jako firmu, která uskuteční revoluci v testování krve.
Několik let byly její výrobky vnímány jako přelomové. S finančními a farmaceutickými obry v zádech tak tržní hodnota společnosti vystřelila na devět miliard dolarů.
Loni ale vyšlo najevo, že Theranos je jen navoněná bída. Nejenže firma testovala většinu krevních vzorků na tradičních přístrojích, ale mnoho výsledků bylo nepřesných. Theranos své „revoluční“ přístroje přestal používat v roce 2015 a zneplatnil výsledky testů provedených od roku 2014. Desítky tisíc pacientů a doktorů pak obdržely opravené výsledky testů. Škodu, kterou firma chybnými daty způsobila, už ale nelze napravit. Holmesová, jež kryla, že „přelomové“ přístroje nefungují, „zlaté pravidlo“ nejen porušila, ale zcela vymazala z hodnotového žebříčku.
Náruživý optimalizátor
Kauza Panama Papers - dokumentů uniklých ze čtvrté největší ofishorové právnické firmy na světě Mossack Fonseca - ukazuje trnitou cestu, již jsou někteří ochotni podstoupit jen proto, aby ušli placení daní. Nadnárodní koncerny Apple, Amazon, Starbucks postavily svůj byznys tak, aby se vyhly zdanění. A to do takové míry, že čelí sankcím ze strany Evropské unie. Deník The New York Times koneckonců odhalil, že náruživým daňovým optimalizátorem je i současný kandidát na amerického prezidenta Donald Trump.
Podle něj je vyhýbání se daním důkazem chytrosti. Většina lidí to ale považuje za sobecké, zákeřné a nezodpovědné jednání. Jde rovněž o porušení společenské smlouvy, která jemu a jeho rodině umožnila zbohatnout. Žádná společnost, která z takového chování dělá ctnost, nemůže fungovat.
Tento přístup je ale stále častější a má to vážné dopady. Ve Velké Británii političtí lídři šíříli strach a slibovali před hlasováním o brexitu nesplnitelné. Nový filipínský prezident Rodrigo Duterte zase vyhlásil válku lidským právům a chová se agresivně vůči ostatním státům. Svou zemi tím posouvá do stále větší izolace.
Společnost zdí
Trumpova kampaň se možná hroutí pod váhou jeho osobní historie, ale důležité je, že se mu podařilo mezi americkou pracující vrstvou rozšířit lež, která stavbu zdí (skutečných i metaforických) považuje za prospěšnou pro společnost. Ve skutečnosti ovšem Trumpův izolacionistický přístup, který nezemře ani sjeho porážkou, bude mít přesně opačný dopad.
Norma „vzájemnosti“ byla přítomna od úsvitu lidské civilizace, ale nemůžeme ji brát jako nehynoucí jistotu. V našich osobních a profesních životech se jí nikdy nesmíme vzdát a neměli bychom ani dopustit, aby se jí vzdali naši lídři. •
V době, kdy má byznys celosvětově obrovský vliv, firmy v honbě za ziskem často nedbají na vlastní sociální povinnosti.
O autorovi| Lucy P. Marcusová, Autorka je šéfkou společnosti Marcus Venture Consulting


description: Šíité a sunnité v Sýrii vedou vyhlazovací sektářskou válku, v níž nelze zvítězit. Nahrává to Moskvě.

title: Groznyj v Aleppu. Sektářská řež přerostla hranice občanské války


description: Je to tak každý rok touhle dobou: pro všechny, kteří se aspoň trochu zabývají světovou ekonomikou a mezinárodním makrem, nastává čas povinného čtení. World Economic Outllook vydávaný Mezinárodním měnovým fondem se nečte zcela snadno, ale alespoň ve veřejné doméně nic lepšího neznám.

title: Pravidelné podzimní čtení

maintext:
Zkombinujete-li ekonomický výhled ještě se skvělou databází MMF zvanou Data Mapper a pravidelnými přehledy věnovanými jednotlivým členským zemím pod názvem IMF Article IV Staff Reports, pak máte k dispozici zcela zdarma nástroje, díky nimž se udržíte v obraze.
Ze současného výhledu na příští rok (na jaře vždy vychází ještě aktualizace a menší revize se dělá i v létě) vybírám pár grafů, které, pokud je vhodně seřadíte a interpretujete, ušetří spoustu času při rychlé orientaci.
Tohle srovnání současného výhledu oproti jarní předpovědi mají krásně přehledné, řekl bych až příkladné.
Že vývozci komodit musejí se slzou v oku vzpomínat na nedávnou minulost, vidíte v tomto přehledném srovnání, jen zkratka APSP je průměrná spotová cena ropy.
Následující čtyři grafy mám rád, protože se dívají na sektor domácností, přičemž spotřeba je dnes ve všech vyspělých zemích dominantní složkou HDP. Kudy přesně vede kauzalita mezi úvěry a růstem, to je dobrá otázka. Povšimněte si vývoje zelené křivky na prvním grafu, která ukazuje Španělsko – těžko bude výrazně klesat nezaměstnanost, když je úvěrová aktivita v záporu už osm let. Na druhém grafu je pozoruhodné to silné zhoupnutí čisté hodnoty majetku amerických domácností následované růstem až skoro na předkrizovou úroveň.
Zvýšení netto majetku je doprovázeno oddlužením domácností a zotavením cen nemovitostí, pozoruhodné jsou časové posuny a také amplituda v USA oproti Evropě. Netto majetek klesl v USA skokově a hluboko, zatímco oddlužování bylo taky hodně výrazné, byť nastalo později.
Musí to souviset s tím, jak jsou v USA nastaveny hypotéční kontrakty, kdy se zástava majetku vztahuje typicky pouze na vlastní nemovitost („limited recourse“). Fakticky jde o to, že tržní riziko u nemovitostí nese v Americe financující subjekt, v Evropě zase spíše dlužník, který se nemůže dluhu zbavit jednoduše tím, že pošle klíče od nemovitosti, jejíž tržní cena se dostala „under water“ (klesla pod hodnotu jistiny), zástavnímu věřiteli. Když to udělá hodně lidí najednou, táhne to dolů celý trh, takže čistá hodnota majetku klesá i u nezadlužených domácností, ale rychle klesá i zadluženost, jak se americké domácnosti s odesláním klíčů zbavují i vysoce pákovaných hypoték.
Vzhledem k tomu, že netto majetek závisí v USA také více než v Evropě na tržní ceně cenných papírů a burzovní index S&P 500 se dostal na dno na začátku jara 2009, je příběh těchto čtyř grafů docela silný. Američané padají hluboko, ale rychle se dovedou zotavit. V Evropě je více stability, ale také malátnosti. Japonsko je kapitola sama pro sebe. Domácnosti nejbohatší a nejzadluženější. Mrkněte na to, jak dlouho jsou reálné ceny bydlení v Japonsku pod hladinou roku 2000. Patnáct let fuč a konec v nedohlednu. A to bychom tu čáru mohli protáhnout až někam na začátek 90. let a bylo by to ještě horší – o jednu generaci později nejsou ani na polovině. Investovat v bublině není legrace.
Přečtěte si další komentáře autora:
Deutsche pevná jako skála
Konec stoprocentních hypoték, už od října
Soud s ekonomickými důsledky


description: Hurikán Matthew, kterému nyní čelí americký stát Florida, si předtím na Haiti podle nové oficiální bilance vyžádal nejméně 478 obětí. Čtyři mrtvé hlásí také Dominikánská republika, naopak Kuba, Bahamy i USA dosud žádnou oběť neoznámily.

title: Hurikán Matthew si už vyžádal téměř 500 obětí. U Floridy zeslábl


description: Syrská vláda otevřela humanitární koridor, kterým mohou povstalci a civilisté opouštět obléhané oblasti na východě města Halab. Hodně místních obyvatel ale podle agentury AP odejít nechce, protože neexistují žádné záruky, že evakuovaní nebudou zadrženi vládními silami. Moskva již oznámila, že islamisté z radikální organizace Fronta dobytí Sýrie, dříve známé jako An-Nusra, odmítají město opustit. V oblasti dnes platí humanitární příměří.

title: Z bombardovaného Halabu mohou odejít civilisté. Asad otevřel humanitární koridor


description: Vizionář Elon Musk zveřejnil svou představu kolonizace Marsu lidmi. Priority jsou jasné - voda a palivo získané na rudé planetě.

title: 4 kroky ke kolonizaci Marsu. Musk představil plán

maintext:
Majitel Tesla Motors věří, že na Mars bude možné dostat až milion lidí. V případě rozsáhlé katastrofy na Zemi by se tam prý mohli dostat docela levně. Jen za 200 tisíc dolarů.
V rámci projektu SpaceX tak představil plán, jak lidi dostat na Mars a připravit jim zázemí pro budoucí život na nové planetě. Popisuje složité schéma meziplanetárního dopravního systému sestávajícího z raket, kosmických lodí, palivových nádrží a dalších důležitých složek. Portál Businessinsider se je pokusil popsat co nejjednodušeji.
1. Průzkumné mise
V první fázi plánuje Musk vyslat na Mars průzkumné sondy s názvem Dragon. Měly by co nejdetailněji zmapovat povrch planety a zanalyzovat možnosti získávání vody z tamních surovin. První takovou misi by rád vyslal v roce 2018.
Po úspěchu první fáze by Musk rád zřídil systém opakovaných misí, které by postupně přivážely na Mars nový materiál potřebný pro činnost dříve vyslaných sond.
Čtěte: SpaceX vyvíjí obří vesmírnou raketu pro kolonizaci Marsu
Hlavním úkolem sond pak bude provést experimentální výrobu vody z uhlíku a vodíku dostupných na Marsu. Musk chce také přijít na to, jak získat vodu z ledových zásob pod povrchem a jak těžit metan, který poslouží jako palivo.
2. Přistání plně vybavené továrny na palivo
Vzhledem k tomu, že zatím na Zemi nedokážeme vyrobit dostatečně účinné palivo, které by zvládlo dopravit vesmírnou loď na Mars a zpět, chce Musk v rámci druhého kroku kolonizace poslat na Mars továrnu, která bude ze surovin Marsu vyrábět palivo.
„Bylo by docela absurdní, kdybychom se pokusili postavit město na Marsu, přičemž kosmická loď bude pořád zůstávat na Marsu. Vypadalo by to jako obrovské pohřebiště lodí,“ řekl Musk.
3. Lidská průkopnická mise
„První lidská posádka by na Mars přinesla pouze základní vybavení a dokončila by palivovou továrnu,“ uvádí při další fázi projektu Musk.
Když se lidem podaří vyrobit dostatek paliva pro cestu zpátky, pustí se do výroby kyslíku, pěstovaní základních rostlin a recyklace vody. První obydlí by mělo kupolovitý tvar a s prací by posádce pomohly důlní roboty.
První základnu chce šéf SpaceX nazvat Mars Alfa. Po zřízení palivové stanice a základny by bylo možné spustit pravidelný provoz mezi planetami, který by obousměrně přepravoval suroviny. S palivem by se rovněž posádka mohla pokusit rozšířit na větší plochu Marsu.
4. Kolonizace
Samotná kolonizace Marsu by mohla probíhat podle výpočtů SpaceX pravidelným turnusem přepravy lidí. Na novou planetu by se noví zájemci mohli vydat každých 26 měsíců.
V prvním městě by v Muskově představě mohlo žit až milion lidí. Na zařízení plnohodnotných podmínek k životu by však mělo postačovat několik tisíc dobrovolníků s profesionálními znalostmi. Vstupenka na Mars by měla stát podle Muska pouze 200 tisíc dolarů.
Čtěte také:


description: Pět stran dnes v Hradci Králové podepsalo dohodu o koalici v Královéhradeckém kraji. Hnutí ANO, které volby v kraji vyhrálo, bude v opozici. Hejtmanem má být lídr ČSSD Jiří Štěpán. Koalice bude disponovat 24 mandáty ze 45 a tvoří ji ČSSD, ODS, Koalice pro Královéhradecký kraj, Starostů a Východočechů a TOP 09.

title: Dohoda proti ANO v Hradci podepsána. Babišovo hnutí jde do opozice

maintext:
„Zahajujeme další novou etapu politiky v Královéhradeckém kraji založenou na slušnosti a férovosti a na základě komunikace, nikoliv na základě nějakého diktátu či příkazů,“ řekl Štěpán.
Tvůrci podepsanou dohodu nazvali memorandem o spolupráci v záležitostech budoucí správy kraje ve volebním období 2016 až 2020. Dosud kraj vedla koalice ČSSD a KSČM, která měla 23 mandátů.
Nyní budou strany koalice připravovat samotnou koaliční smlouvu. Pracovní skupiny složené ze zástupců stran budou podle Štěpána pracovat na konkrétní dohodě o programových prioritách, které zakotví do koaliční smlouvy. „Tato koalice je vedena velmi slušným dialogem. Nezaznamenali jsme nikde žádné třecí plochy, které by bránily spolupráci a diskusi,“ řekl Štěpán.
Strany se již dohodly na tom, že v devítičlenné radě kraje obsadí ČSSD místo hejtmana. Jeho prvním náměstkem bude zástupce ODS, druhým náměstkem zástupce Koalice pro Královéhradecký kraj, třetího náměstka budou mít Starostové a Východočeši a čtvrtého náměstka TOP 09. Radu dále doplní čtyři radní z ČSSD, ODS, Koalice pro Královéhradecký kraj a od Starostů a Východočechů.
Sledujte povolební vývoj:
Konkrétní jména náměstků a radních zástupci stran neoznámili s výjimkou Koalice pro Královéhradecký kraj. Její lídr Vladimír Derner (KDU-ČSL) potvrdil, že v radě by za ně měli zasednou on a Karel Klíma (KDU-ČSL). „Konkrétní personálie teď nejsou na pořadu dne,“ řekl k obsazování míst v radě stranou ODS její lídr Martin Červíček.
ODS měla podle něj pro vstup do případné koalice s ČSSD podmínku, že bude spolupracovat s „novou důvěryhodnou ČSSD“. Podle Červíčka to bylo splněno tím, že do vedení kraje ČSSD vysílá nové lidi. Štěpán na to reagoval prohlášením, že není pravděpodobné, že by v radě nadále pracoval současný radní pro investice Josef Dvořák (ČSSD). ODS také podle Červíčka chtěla rovnocenné postavení, což bylo naplněno navrženým složením rady.
Krajský předseda TOP 09 Aleš Cabicar uvedl, že dohoda splňuje představy TOP 09 o vytvoření koalice s demokratickými a proevropsky orientovanými stranami. „Pestrobarevnost koalice by měla být zárukou věcného a pragmatického řízení kraje bez emocí,“ uvedl.
Koalice bude chtít nyní jednat i s opozicí. V úvahu například přichází obsazení míst ve vedení výborů zastupitelstva. „Konkrétní obrysy v tuto chvíli sdělit nemohu,“ řekl k tomu Štěpán.
Předběžná dohoda o koalici pěti stran vznikla již v sobotu zhruba pět hodin po uzavření volebních místností a hradecký kraj byl prvním, kde bylo vítězné ANO odsunuto do opozice. Konečné jednání pěti stran před dnešním podpisem dohody se odehrálo v úterý večer. V opozici ANO jako vítěz voleb také již skončilo v Pardubickém a Plzeňském kraji.
Hradecké ANO již dříve označilo chystanou pětičlennou koalici za podvod na voliče. Od noci ze soboty na neděli se ANO na různých jednáních pokoušelo vývoj neúspěšně zvrátit a vytvořit vlastní koalici. Ustavující zasedání nového krajského zastupitelstva by mohlo být 7. listopadu.
Podívejte se na výsledky voleb v jednotlivých krajích:
Středočeský kraj, Jihočeský kraj, Plzeňský kraj, Karlovarský kraj, Ústecký kraj, Liberecký kraj, Královéhradecký kraj, Pardubický kraj, Vysočina, Jihomoravský kraj, Olomoucký kraj, Moravskoslezský kraj, Zlínský kraj


description: Kalifornský kuchař, mezinárodní kuchyně, zahraniční hosté a zajímavá, leč nedotažená jídla

title: Žádný zázrak

maintext:
Mezi námi, co se zajímáme o jídlo, se nikdy nic dlouho neutají. A tak když v červnu otevřel Christopher Hora na Vinohradech svůj Hora Haus, začaly se zvěsti šířit docela rychle. Prý fantastické zajímavé jídlo, odlišné od toho, co Praha už dávno nabízí. Samozřejmě, že mě to nenechalo úplně chladnou, ale trvalo docela dlouho, než jsem se do restaurace vypravila.
Stránky restaurace, psané pouze v angličtině, mluví o —eklektickém jídle“ a o menu, které se každý den mění, takže pro aktuální nabídku je třeba sledovat Facebook. Z nesourodé směsice jídel, která tamní profil podniku uváděl, jsem ale byla natolik rozpačitá, že jsem čekala, až mi někdo z mých blízkých potvrdí, že návštěva vážně stojí za to.
Potvrdili, a tak jsem vyrazila. Hned první jídlo, které jsem zkusila, mi svojí chutí úplně vyrazilo dech. Tak dobrou růžičkovou kapustu jsem ještě nikdy předtím nejedla. Vše ostatní už pak mělo bohužel spíše sestupnou tendenci.
Známka punku
Restaurace má velmi jednoduchý, leč funkční interiér, který se začíná plnit až v pozdních hodinách a většinu hostů tvoří expati žijící v Praze. Češtinu tu v podstatě nezaslechnete, a to ani z úst obsluhujícího personálu.
Při mé první návštěvě mě sympatický vousatý šéf placu Stefan Lange ujišťoval, že v podniku je vždy někdo, kdo česky mluví a neanglicky mluvící hosty obslouží, jen zrovna dneska chybí.
Nevadí, s angličtinou nemám problém. Nikdo takový se ale na place neobjevil ani při dalších návštěvách.
Dále mi vysvětlil, že nabídka se mění podle toho, co se zrovna v ten který den nakoupí v holešovické tržnici a přiveze z okolních farem. Prozradil mi, odkud berou to které maso, a odkázal na nabídku jídel psanou anglicky na papírech přilepených na zdi s tím, že mi cokoli blíže vysvětlí. Na některých byly uvedeny i alergeny, na většině ceny. Občas během večera některý z papírů spadl na zem, ale co už. Všechno tu je tak trochu punk, takže nabídka na zemi nikoho nerozhází. Většinou jde o relativně malé porce, takže je lepší objednat víc než jen to, v čem tušíte předkrm a hlavní jídlo.
To dobré…
Poručili jsme si od všeho trochu, nechali se ujistit, že jídla jsou vhodná ke sdílení mezi spolustolovníky, a čekali na slibovaný vinohradský zázrak. Zpočátku to vypadalo, že se tu vážně odehrává něco mimořádného. Růžičkové kapustičky, které kdekdo nenávidí ještě od dob jejich povinné konzumace ve školní jídelně, tu servírují smažené s vyladěnou nakyslou chimichurri omáčkou se štiplavým zázvorem a limetovou šťávou.
Křupavé půlky kapustiček se skvěle ochucenou výraznou omáčkou podávané na krásném starém talíři si mě okamžitě získaly. Následoval tatarský biftek zamíchaný se sladkokyselou zeleninou (rajčata, okurka, chilli) a s topinkami z chleba z pekárny Praktika, které byly na tomhle jídle dost možná to nejlepší. Tatarák byl i díky zelenině hodně výrazně ochucený a především velmi pikantní, takže chuť masa v něm úplně zjistit nešlo. Rovněž pikantní, ale dobře chuťově vyladěný byl barmský rajčatový salát ze tří druhů barevných rajčat, s avokádem, buráky, trochou česneku a sójové omáčky, mátou a samozřejmě s chilli.
… a to špatné
Velmi nepovedené – i s ohledem na velikost porce – mi přišly dvě smažené won ton taštičky plněné dýní a trhaným masem z hovězích líček a podávané s omáčkou Hoisin. Taštičky byly úplně tvrdé, náplň nevýrazná a rozhodně to není nic, co bych vám mohla doporučit. A tak už bych mohla pokračovat dál průřezem z následujících návštěv. Přes klasické americké „comfort food“ v podobě mac & cheese, tedy těstovin tady připravovaných se třemi druhy sýra a smetanou, které byly zřejmě vařené v neosolené vodě, takže celé jídlo bylo úplně bez chuti. Dále kroketa ze sladkých brambor a dýně, ve které měla být i niva a sýr Morbier. Ve skutečnosti ale chutnala jako velká hrouda smažené strouhanky s výrazně sladkou jogurtovou omáčkou s koprem a medem, tak trochu jako studený knedlík se sladkou studenou koprovkou. Opravdu mě udivily lilky parmigiana (na lístku psané jako eggplant parm, jinak známé jako melanzane alla parmigiana), které se skutečně standardně nepřipravují smažené v jakémsi obalu s kapkou rajčatové salsy a trochou strouhaného sýra.
Kromě alespoň základní snahy dodržet recept, na nějž název odkazuje, jim chyběla hlavně chuť.
Dorazila mě 12 hodin pomalu pečená hovězí líčka, která nám číšník přinesl, když jsme měli na stole ještě nedojedená předchozí jídla, a tak sám uznal, že během pár minut opravdu nelze všechno sníst, a navrhl, že nám je dá do „ohřívače“.
Když je přinesl, omáčka byla téměř vysušená. Ale to nevadilo, beztak nebyla dobrá, stejně jako hrubá bramborová kaše (mashed potatoes), která byla lepivá, jako kdyby byla připravená tyčovým mixérem.
Maso samo o sobě bylo dobře připravené, měkké jako dort. Když jsem se pak podívala na účtenku a zjistila, že tohle jídlo stálo 410 korun, málem mě ranila mrtvice. Na papíru na zdi cena uvedena nebyla.
Nic propracovaného
Z hlavních jídel, která většinou prozradí vyšší cena, mi vcelku chutnala kachní prsíčka s pečenou zeleninou (dýně, cibule) s redukcí z portského vína a balsamika. Leč prsíčka, resp. část jednoho prsíčka, protože porce byla velmi malá, byla udělána o trochu více než do růžova. Ale je třeba říct, že zelenina a omáčka byly skvělé. Jako by práce se zeleninou a její dochucení bylo to, co jde kuchaři nejlépe. Z dezertů jsem ochutnala zázvorovou zmrzlinu a borůvkový sorbet. Nenadchly ani krystalickou konzistencí, ani chutí.
Je mi líto, zázrak se nekoná. Jídla jsou taková domácká, nic propracovaného. Je fakt, že doma se také občas něco nepovede, ale hosté vám pak za to většinou neplatí. Možná se při některých domácích večírcích stane i to, že hostitel očekává své hosty před domem s cigaretou a půllitrem piva v ruce, ale v restauraci by se to opravdu přihodit nemělo. A během večera už vůbec ne.
Hora Haus Korunní 1251/48, Praha 2 otvírací doba: Út–So 18.00–21.30, So–Ne 11.00–14.00 t: 223 004 700 e: info@horahaus.com www.horahaus.com Výběr z jídelního lístku ? Kroketa ze sladkých brambor, dýně, nivy, sýru Morbier, kopr, med, jogurtová omáčka 90 Kč ? Mac’n’Cheese, 3 druhy sýra, smetana 145 Kč ? Smažená růžičková kapusta, zázvor, limeta, chimichurri 120 Kč ? Hovězí líčka, dýně, won ton knedlíčky, hoisin 185 Kč ? Kachní prsa, pečená zelenina, redukce z portského vína a balsamika 320 Kč ? Hovězí líčka (pečená 12 hodin) s bramborovou kaší 410 Kč ? Rib eye steak, pečené brambory, chimichurri omáčka 495 Kč Výběr z nápojového lístku ? Voda perlivá, neperlivá 0,33 l 29 Kč ? Aperol Spritz (Aperol, prosecco) 145 Kč ? Boulevardier (bourbon, campari, červený vermouth) 195 Kč ? Regina Coeli, Frankovka rosé, zemské, 2015 0,7 l 455 Kč (Přeloženo z angličtiny)
O autorovi| Klára Donathová, donathova@mf.cz


description:
Spor Bruselu s irskou vládou má celoevropské důsledky
Evropská unie s Iry navzdory jejich nespornému evropanství opakovaně špatně zachází. Když tamní voliči odmítli v roce 2008 Lisabonskou smlouvu, donutila je k dalšímu hlasování, tentokrát už se správným výsledkem. Když se o rok později zhroutily soukromé irské banky, a ohrozily tak své (převážně) německé soukromé věřitele velkými ztrátami, okamžitě „informoval“ tehdejší prezident Evropské centrální banky Jean-Claude Trichet irskou vládu, že ECB uzavře všechny bankomaty v zemi, pokud irští daňoví poplatníci neudrží německé banky vcelku.

title: Apple a pošramocená suverenita


description: Zvyšující se ruská vojenská síla je předzvěstí éry, která bude nebezpečnější než studená válka. Tvrdí to bývalý šéf britské tajné služby MI6 John Sawers. Kvůli výzvě k protestům před ruskou ambasádou v Londýně také zkritizoval britského ministra zahraničí Borise Johnsona.

title: Bývalý šéf MI6: Nadcházející éra bude nebezpečnější než studená válka

maintext:
Podle Sawerse si Západ musí uvědomit, že se rovnováha síly posunula, zejména kvůli stále silnějšímu Rusku a také Číně. Podle něj obě země v posledních letech výrazně investovaly do armády, na což západní státy dostatečně nezareagovaly. „Dostáváme se do éry, která bude stejně nebezpečná jako studená válka. Možná dokonce více, protože se neklade takový důraz na strategické partnerství mezi Moskvou a Washingtonem jako tenkrát,“ tvrdí Sawers, který byl v čele MI6 mezi lety 2009 až 2014.
Sawersovi se zároveň nelíbí poslední počínání Borise Johnsona. Britský ministr zahraničí totiž kvůli ruské aktivitě v Sýrii vyzval občany, aby protestovali před ruskou ambasádou v Londýně. Zároveň řekl, že by se Rusko mělo zodpovídat z válečných zločinů. „Měli bychom být více opatrní a mít na paměti bezpečnost naší ambasády v Moskvě,“ okomentoval Johnsonovu výzvu Sawers. Oba mají odlišné názory dlouhodobě. Bývalý starosta Londýna byl například velkým zastáncem brexitu, zatímco Sawers před ním varoval, když uvedl, že by byl nebezpečný pro národní bezpečnost.
„Všichni si pamatujeme, co se před lety stalo na našem velvyslanectví v Teheránu,“ připomněl Sawers události z roku 2011, kdy Íránci při protestech proti sankcím rozbíjeli okna ambasády a zapálili britskou vlajku. „V Moskvě by se to asi nestalo, ale stejně musíme být opatrní a uvědomovat si následky toho, po čem voláme,“ dodal.
Kvůli situaci v Sýrii ostatně zkritizoval i bývalého premiéra Davida Camerona. Z prohlubující se krize viní právě jeho rozhodnutí z roku 2013 nezasahovat do občanské války. „Opustili jsme území, do kterého vlezli Rusové,“ popisuje Sawers, který se v současnosti věnuje poradenské činnosti. „Určitě to byla chyba. Syrský režim pak na vlastní civilisty použil chemické zbraně.“
Během svého působení v čele MI6 Sawers podporoval plán generála Davida Richardse vytrénovat a vybavit stotisícovou armádu syrských rebelů, která měla svrhnout prezidenta Bašára Asada. Tento plán ale britská bezpečnostní rada odmítla.
Dále čtěte:
USA ukončily spolupráci s Ruskem na příměří v Sýrii
Brexit volili nevzdělanci, tvrdí bratr Borise Johnsona


description: Chystaný burzovní debut provozovatele populární aplikace Snapchat by podle Wall Street Journal mohl mladou společnost Snap ohodnotit na přinejmenším 25 miliard dolarů. V takovém případě by se jednalo o nejúspěšnější vstup technologické firmy na burzu od dob Alibaby.

title: Snapchat míří na burzu. Blíží se největší technologické IPO posledních let

maintext:
Mateřská společnost populární aplikace Snapchat podle amerických médií pracuje na dokumentaci týkající se plánovaného vstupu na burzu, ke kterému by mělo dojít ve druhé polovině března příštího roku.
Podle nejmenovaných zdrojů listu Wall Street Journal by chystané IPO (primární úpis akcií na burze) mohlo společnost ohodnotit na více než 25 miliard dolarů. Poslední aktuální odhad hodnoty firmy činil 17,8 miliardy dolarů poté, co se společnosti v květnu podařilo získat investici ve výši 1,81 miliardy. Hodnota Snap Inc., jak se mateřská společnost provozující aplikaci jmenuje, by tak stoupla o více než 7 miliard dolarů.
Přečtěte si, co o dalších úmyslech společnosti Snapchat:
Snapchat se přejmenoval a připravuje chytré brýle
V případě, že by odhady byly správné, by IPO Snapchatu bylo jedním z nejúspěšnějších vstupů na burzu posledních let, píše Reuters. V oblasti technologických společností by pak bylo nejhodnotnějším burzovním debutem od roku 2014, kdy se na burze začaly obchodovat akcie čínského eshopu Alibaba, kterému vstup na trh vynesl 25 miliard dolarů a celou společnost ohodnotil na 168 miliard dolarů.
Hodnota Snapchatu dynamicky roste od doby, kdy zavedl reklamy. V roce 2014 na reklamách společnost vydělala 3,1 milionu dolarů. Pro rok 2017 pak očekává miliardu.
Prostřednictvím Snapchatu si uživatelé mohou posílat zprávy či dojmy prostřednictvím videa. Novinkou, která aplikaci proslavila, je časová omezenost určitých videí. Po uplynutí jistého časového rozmezí dojde k jejich automatickému smazání. Koncem letošního roku by podle odhadů měla aplikace jen v USA mít 58,6 milionu uživatelů. V roce 2017 by pak číslo mělo narůst o 13,6 procenta na 66,6 milionu.
O technologiích čtěte více:
Twitter je krok od převzetí. Zájem může mít Google i Salesforce
Virtuální realita jako součást života. Facebook představil nový Oculus
Zakletý bitcoin. Stát nedokáže ohlídat byznys ve virtuální měně