description: Donald Trump se právě teď dozvídá největší tajemství amerických tajných služeb. A samozřejmě už má také IKEA návod k atomovce. Ani to ale není nejfantastičtější zpráva uplynulého týdne.

title: Týdenní dekomprese: Hra o Trumpy a ochrnutý opičák

maintext:
Je to takový pěkný zvyk, že v mezidobí, kdy si nově zvolený americký prezident brousí půlky na židli v Oválné pracovně, je také zasvěcován do největších tajemství Spojených států. Jak informuje deník The Washington Post, dozvídá se kupříkladu o takzvaných „findings“ - o operacích, jimiž americké tajné služby na tajňačku ovlivňují dění v jiných zemích (jde kupříkladu o zabránění zemím v tom, aby hráli vodní pólo s nukleárními hlavicemi, či o kybernetické protiútoky), aniž by se o tom kdy mohla dozvědět širší veřejnost. Či užší veřejnost. Vlastně jakákoliv veřejnost.
Nově zvolený prezident (v tomto případě Donald Trump, pokud jste v uplynulém týdnu dali před zprávami přednost soutěži Tvoje tvář má známý hlas) dostane ve stejné době také takový ten kufřík s kódy k pověstnému tlačítku, kterým se odpalují atomovky na Čínu, na Rusko a na Bruntál. Tenhle kufřík, kterému se říká „football“, obsahuje i takzvanou „Černou knihu“ („Black book“), což je v podstatě takový IKEA motivační manuál, který prezidentovi pomůže s rozhodnutím, jestli už je pravá chvíle na to rozpoutat atomový večírek, a obsahuje dokonce i konkrétní bodycounty, čili odhadované počty mrtvol (ve stovkách milionů) (zaokrouhleno).
No, a pak se nový prezident asi dozví také o mimozemšťanech.
Když vás Obama nabriefuje o mimozemšťanech a vy se snažíte přijít na to, jak postavit vesmírnou zeď. • Foto internet
Dosluhující prezident a příležitostný stand-up komik Barack Obama jednou zažertoval, že když ho takhle jednou v roce 2008 briefovala o největších státních tajemstvích tajná služba v Chicagu, uvítal, že jsou na oknech mříže, protože kdyby tam nebyly, tak si to okamžitě skočí oknem ven.
Skutečný stand-up komik Bill Hicks kdysi podobný briefing pro nastupující americké prezidenty popisoval tak, že nově zvolenému je v temné místnosti plné vládních agentů promítnut záběr na událost vraždy J. F. Kennedyho z úhlu, který předtím nikdy neviděl. Pak se světla v místnosti rozsvítí, jeden z agentů zabafá z cigarety a praví: „Nějaké otázky?“
„Ehm...“ setře si pot z čela nový prezident a nahodí smířlivý úsměv, „jaká je má agenda?“
Pochopitelně. • Foto Profimedia.cz
Ne, že by se v uplynulém týdnu neřešilo nic jiného než americké volby, ale musí se nechat, že naprosto splašená popkultura vychrlila – ať už v plačtivém šoku, či plačtivé radosti – výtečné exempláře myšlenkových produktů, které na Trumpovo zvolení reagovaly. Ať už vystřízlivěním v podobě drastického překopání srdceryvné reklamy na obchoďák John Lewis...
...nebo nepokrytou oslavou skutečnosti, že slzy celebrit emigujících do Kanady prezidenta nevolí; jak ve svém cartoonu vyjádřil kreslíř a profesionální Joker v kovbojské čepici Ben Garrison:
No, a teď tedy k té skutečně zásadní věci z uplynulého týdne. Ve čtvrtek přinesl magazín Nature zprávu o tom, že neuroinženýrům z Brown University se podařilo znovu umožnit chůzi ochrnutým opičákům.
Opičák (napsal bych, zda to byl šimpanz či kosmánek, ale všechny ty opice vypadají stejně) (není to rasismus?) dostal do mozku bezdrátový implantát, díky němuž získal své nehybné končetiny znovu pod kontrolu – a dokázal znovu chodit jako pán. Funguje to tak, že signály z motorického systému v mozku Pana Opice implantát zaznamená, pošle je počítači k dekódování a ten signály následně posílá zpátky do stimulátoru v poškozené páteři, což stimuluje nervy a voilá, invalidní opice znovu chodí. Co z toho podle vědců vyplývá? Nic menšího, než že do deseti let by mohli takhle znovu chodit i lidé, které odkázal na invalidní vozík úraz páteře.
A těm pak bude srdečně jedno, jestli se největší tajemství o mimozemšťanech právě teď dozvídá v temných pracovnách amerických tajných služeb Trump, nebo Hillary.


description: Obrovský kovový objekt spadl doslova z nebe do oblasti severní Barmy, zrovna do míst, kde se těží nefrit. Podle některých teorií může jít o část družice, která se uvolnila při jejím opravování. Co však skutečně je záhadný kovový válec z Barmy, se zatím neví.

title: Barmská záhada: Z nebe spadl obří kovový předmět. Není jasné, odkud

fasttext_language: cs


description: „Ti říkám, jestli si ten fotbal neprosadíš, tak jsi u mě mrtvej muž.“ Věta z filmu „Ecce homo Homolka“, kterou Josef Šebánek alias děda Homolka nabádá svého syna Ludánka k neústupnosti a odhodlání ubránit si před svou ráznou ženou Heduš výlet na fotbal, už zlidověla a baví diváky i po 47 letech od natočení prvního dílu slavné homolkovské trilogie. Představitel Ludánka – herec František Husák – už však plody svého umění nevychutnává. Známý umělec, který by letos oslavil své 80. narozeniny, totiž zemřel přesně před 25 lety, na následky zranění způsobených neznámými útočníky.

title: Před 25 lety vyhasl život herce Františka Husáka, jeho Ludánek Homolka diváky baví dodnes

maintext:
František Husák se narodil 24. května 1936 v Praze. Rodiče z hubeného vytáhlého chlapce chtěli mít úředníka. O to s větší nelibostí nesli, když se přihlásil do hornického učiliště. Sen o hornické kariéře však brzy vzal za své. Po roce Husák přešel na vojenskou školu Jana Žižky z Trocnova v Moravské Třebové. Po maturitě se chtěl věnovat studiu medicíny, jenže nebyl přijat.
Na vojně se pomalu začal věnovat divadlu a recitaci. Na popud tehdy velice populárního herce Františka Vnoučka se rozhodl pro herectví a studia na DAMU ukončil v roce 1959. Do roku 1965 pak působil v ostravském divadle Petra Bezruče, odkud přešel do pražského Činoherního klubu. V roce 1983 přijímá angažmá v pražském divadle Na zábradlí, v němž hraje až do své smrti.
Diváci znají Františka Husáka především jako nezapomenutelného Ludánka z Papouškovy satirické trilogie o rodině Homolkových. Po boku Josefa Šebánka, Heleny Růžičkové a Marie Motlové v ní zpodobnil zápecnictví a křupanství obyčejné české rodinky v nastupující době normalizace. Během třiceti let pak sehrál desítky větších či menších rolí v rozličných filmech a seriálech. Mezi nejznámější jistě patří Jáchyme, hoď do stroje, Sestřičky, Vlak dětství a naděje, Jen o rodinných záležitostech, Lékař umírajícího času nebo Jára Cimrmann ležící, spící.
Husák byl velmi křehkou až plachou osobností, trpěl depresemi, které pak přemáhal alkoholem. Jeho někdejší herecký kolega Pavel Landovský po čase vzpomínal, jak se Husák snažil svoji závislost před svými kolegy utajit. „Franta sliboval, že nebude pít a nepil. Ale každý večer byl ožralej. Pak jsme zjistili, že má na horním hajzlu v nádobce na splachování flašku vodky. Poznali jsme to podle toho, že se tam ozvala strašlivá rána. Když to tam dával zpátky, tak se smekl a spadnul do toho hajzlu. Pak jsme to prohledali a tam skutečně byla flaška vodky. Vždycky ji vytáhl, cvakl si,“ vzpomíná. Časem k pití Husák přidal i prášky.
360p 240p František Husák jako Ludánek Homolka REKLAMA František Husák jako Ludánek Homolka • VIDEO Youtube.com
Nicméně chtěl se sebou ještě něco udělat a proto se rozhodl odejít na léčení, ale to jeho stavu nepomohlo. Naopak, v léčebně byl často sám a zpřetrhal během něj poslední kontakty, které měl.
František Husák umřel předčasně 8. listopadu 1991 v jedné z pražských nemocnic na následky zranění od neznámých útočníků z února téhož roku. Bylo mu 55 let a zůstala po něm bohatá kytice filmových rolí, které baví diváky dodnes.


description: V mnoha střediscích v Alpách se již lyžuje. A prestižní studie „Best Ski Resort“, ve které hodnotilo skoro 49 tisíc milovníků zimních sportů 54 alpských středisek má svého letošního vítěze – je jím švýcarský Zermatt. Hodnotilo se celkem ve 20 kategoriích, a pokud pojedete tuto sezonu na hory, je dobré se na některé podívat.

title: Jedete na hory? Velká studie o Alpách tvrdí, že nejlepším střediskem je švýcarský Zermatt

maintext:
Zvláštním rysem studie „Best Ski Resort“ je fakt, že v ní hlasují jak turisté, tak profesionální odborníci a že každé z 54 středisek je navštíveno v průběhu dvou let celkem 4 krát. Dvakrát v hlavní sezoně a dvakrát mimo sezonu.
Pořadatelem je organizace Mountain Management ve spolupráci s univerzitou v rakouském Innsbrucku.
A co nejvíce ovlivňuje to, kam se do Alp v zimě jezdí?
Jak široká je nabídka sjezdovek a stále více se přihlíží k tomu, jaká může být záruka, že zde bude skutečně sníh. Důležitá je pak nabídka zábavy, kvalita jídla a jaké služby jsou nabízeny rodinám s dětmi. Jenže pozor – návštěvníci jsou stále více promiskuitnější. Co to znamená? Že jen 30 procent se jich dnes vrací pořád na stejná místa. Konkurence je totiž čím dál větší, a kdo chce uspět, musí investovat hodně peněz a být kreativní. Na rozdíl od předchozích generací „požadují“ hosté i zážitek.
Švýcarský Zermatt se umístil mezi prvními pěti středisky ve 14 kategoriích z celkových dvaceti. Současně ale patří k nejdražší místům pro dovolenou v Alpách.
10 nejlepších alpských středisek:
1. Zermatt, Švýcarsko
2. Livigno, Itálie
3. Serfauss-Fiss-Ladis, Rakousko
4. Kronplatz, Itálie
5. Saas Fee, Švýcarsko
6. Val Gardena, Itálie
7. Adelboden-Lenk, Švýcarsko
8. Alta Badia, Itálie
9. Aletsch Arena, Švýcarsko
10. Obergurgl-Hochgurgl, Rakousko
Nejlépe hodnocená alpská střediska pokud jde o největší nabídku sjezdovek:
1. Val Gardena (Itálie)
2. Zermatt (Švýcarsko)
3. Alta Badia (Itálie)
4. Les 3 Vallées (Francie)
5. Ischgl (Rakousko)
Záruka, že skutečně zde najdete sníh:
1. Saas Fee (Švýcarsko)
2. Zermatt (Švýcarsko)
3. Livigno (Itálie)
4. - 5. Sulden (Itálie) a ledovec Stubai (Rakousko)
Nejlepší zábava po lyžování:
1. Ischgl (Rakousko)
2. St. Anton am Arlberg (Rakousko)
3. Livigno (Itálie)
4. Zermatt (Švýcarsko)
5. Sölden (Rakousko)
Nejlepší střediska pro snowboardisty a přátele freestyle:
1. Laax (Švýcarsko)
2. Livigno (Itálie)
3. Serfaus-Fiss-Ladis (Rakousko)
4. Kronplatz (Itálie)
5. St. Moritz (Švýcarsko)
Největší komfort v dopravě a přepravě:
1. Kronplatz (Itálie)
2. Adelboden-Lenk (Švýcarsko)
3. - 4. Serfaus-Fiss-Ladis (Rakousko) a Obergurgl-Hochgurgl (Rakousko)
5. Ischgl (Rakousko)
Spokojenost s ubytováním:
1. Lech-Zürs am Arlberg (Rakousko)
2. - 3. Sulden (Itálie) a Zermatt (Švýcarsko)
4. - 5. Kronplatz (Itálie) a Saas Fee (Švýcarsko).
Nejlepší nabídka pro rodiny s dětmi:
1. Serfaus-Fiss-Ladis (Rakousko)
2. Livigno (Itálie)
3. Kronplatz (Itálie)
4. Stubaiský ledovec (Rakousko)
5. Schladming (Rakousko).
Nejlepší poměr cena versus výkon a spokojenost:
1. Sulden (Itálie)
2. Livigno (Itálie)
3. Sextner Dolomity (Itálie)
4. - 5. Serfaus-Fiss-Ladis (Rakousko) a Kronplatz (Itálie)


description: Neznámý internetový vtipálek si pohrál s aktuální vánoční reklamou na obchodní dům John Lewis a hlavní aktéry, tedy malou holčičku a psa, změnil na bývalé soupeře o křeslo amerického prezidenta. "Holčička" Hillary si chce užít dárek od svého "táty" Obamy, ale zlý "pes" Trump jí to překazí. Podívejte se na celé video!

title: Parodie na slavnou reklamu: Hillary bude mít zkažené Vánoce. Trump jí vzal hračku


description: Česky konečně vychází jedna z nejlepších noirových komiksových sérií, jaké mainstreamový americký komiks v posledních letech přinesl. Jde o příběhy z policejního okrsku Gotham Central, v němž autoři Ed Brubaker a Greg Rucka popisují nelehký život strážců zákona v Batmanově městě. Dát detektivům projednou hlavní roli se ukázalo jako skvělý nápad, navíc oba scenáristé patří ke skutečné špičce. Není divu, že řada získala jak Eisnerovu, tak Harveyho cenu.

title: Komiksová událost sezony: Jak být policistou ve stínu Batmana

maintext:
Dvě směny. Denní a noční. O jedné píše Brubaker, o druhé Rucka. Je na čtenáři, kterou partu si oblíbí víc. Ale bude to mít komplikované, protože scénáře jsou prvotřídní oba. Drsné detektivky, ve kterých sice vystupují superpadouši, ale nehoní je maskovaný strážce zákona. Kdepak. Jsou to obyčejní lidé jako my. A jako obyčejní lidé snadno umírají.
Zajisté, kdykoli mohou dojít na střechu a zapnout netopýří signál, ale je přece potřeba ukázat tomu zparchantělému městu, že jeho policie je k něčemu i bez ušatého nočního strážce – zejména když komisař Jim Gordon odešel do penze. I to je jeden z podstatných motivů téhle řady: legenda policejního sboru už není ve službě. Policie osiřela a snaží se správně pracovat i bez ostříleného Batmanova přítele.
Nebude to jednoduché, protože hned na začátku příběhu superzločinec Mr. Freeze (v nepovedeném Schumacherově filmu z roku 1997 ho hrál Arnold Schwarzenegger) zabije v podstatě náhodou jednoho z detektivů. A celý sbor ho za to chce dostat. Bez netopýří pomoci. Navíc před tím, než maniak uskuteční svůj další zločinný plán.
Druhý příběh je o poznání zamotanější – jde v něm o detektivku Renee Montoyovou a její sexuální orientaci. Bigotní rodiče, stresující pracovní prostředí a neochota komukoli přiznat náklonnost k ženám. Kdo měl zapotřebí odhalit něco tak osobního? Kdo jde Montoyové po krku?
Gotham Central z nakladatelství BB/art zaujme i kresbou Michaela Larka, která jen podtrhuje pochmurnost celého prostředí a vzdává hold komiksům sedmdesátých let. Přes retro odkazy je však kresba moderní a to samé platí o scénářích. Oba autoři skvěle zachycují život na stanici, mezilidské vztahy, všednodenní rutinu a střety s maniaky, kterými se to v Gothamu jen hemží.
Gotham Central – Při výkonu služby trochu připomíná další policejní komiks – TOP 10 Alana Moora. Jeho policisté však měli superschopnosti, což srovnávalo jejich šance při boji se superzločinem. Tak dobře na tom Gothamští nejsou. Žijí v šíleném městě a mají co dělat, aby z toho, s čím denně přicházejí do styku, nezešíleli také.
Sečteno a podtrženo: jde o jednu z hlavních komiksových událostí letošního podzimu. Gotham Central ocení všichni milovníci skvělých scénářů a neodloží ho, dokud jej nedočtou do konce. Celá řada měla dohromady čtyřicet sešitů, první kniha jich obsahuje deset. Máme se nač těšit.


description: Zatímco je veškerá mediální pozornost po amerických prezidentských volbách upřena na Donalda Trumpa a jeho první předprezidentská jednání, lehce v ústraní zatím stojí Trumpův viceprezident Mike Pence. Od dosavadního guvernéra Indiany a bývalého člena Sněmovny reprezentantů však rozhodně nelze čekat jen jakousi brzdu Trumpova rozjetého válce, jak byl Pence během kampaně někdy představován.

title: Trumpův viceprezident Pence je přepjatý puritán, ale i záruka pro Evropu

maintext:
Tea Party a „křesťanský džihád“
Co se týká domácí politiky, dá se dokonce Pence prohlásit za podobně kontroverzního a radikálního, jako je budoucí prezident. Republikánskou stranou byl do pozice kandidáta na viceprezidenta pravděpodobně dosazen především kvůli svému skutečně tvrdému konzervatismu, jímž měl oslovit puritány, evangelikály a další radikálně pravicové skupiny voličstva republikánů. Pence je koneckonců dlouholetým příznivcem tzv. Tea Party – nejkonzervativnější odnože Republikánské strany.
Zatímco Trump není pro mnohdy nábožensky fundamentální pravé křídlo republikánského elektorátu sám o sobě přijatelný, s Pencem mu tito voliči nemuseli mít větší problém dát svůj hlas. O Trumpově ne zrovna příkladném osobním životě se mluvilo jako o překážce již během primárek. Experti a komentátoři čekali, že dvakrát rozvedeného sukničkáře z New Yorku zvolí religiózní jižané jen těžko, daleko bližší byl dle předpokladů těmto skupinám Ted Cruz.
Pence v tomto směru Trumpovi jistě výrazně pomohl, byl například jedním z podporovatelů tzv. Vlasteneckého zákona, zasahujícího do několika občanských svobod, dlouhodobě se staví negativně k sexuálním menšinám (mimo jiné označil homosexualitu za volbu) a rovněž je pro plošný zákaz interrupcí. Chce také trestat pálení americké vlajky, odmítá dohled Kongresu nad výslechy prováděnými CIA a je proti ochraně před stíháním pro „whistleblowery“ – lidi, kteří nahlásili trestný čin.
Dá se tedy říci, že v rámci domácí politiky Pence doplňuje Trumpa v tématech, kterým se vítěz voleb v kampani tolik nevěnoval. Pence Trumpa zároveň podporuje v úmyslu deportovat nelegální imigranty a postavit zeď podél jižních hranic Spojených států. Především ale má být příslibem dobře fungující komunikace Trumpovy administrativy s republikánským establishmentem, jehož představitelé proti němu po celou dobu primárek i v závěrečné kampani brojili.
Paradoxem celé Trumpovy spolupráce s Pencem je fakt, že ani jeden z nich by se bez pomoci druhého nemusel dostat zdaleka tak vysoko. Respektive Trump by dost možná byl zvolen i s jiným viceprezidentem, naproti tomu Pence ani nikdo jemu podobný by to patrně, nebýt Trumpa, tak daleko nikdy nedotáhl. Takto tvrdě konzervativní hodnoty v dnešní Americe řadí politika na samý okraj spektra. Nebo aspoň až doposud řadily. Teď se z gurua dlouho vysmívaných „fanatiků“ navzdory všem předpokladům a názorům médií (jak už to tak letos v Americe je) stal viceprezident.
Vždy s Izraelem, nikdy s Putinem
Jestli v něčem nastával během kampaně mezi Pencem a Trumpem rozpor, tak to byly postoje v zahraniční politice. Trump je znám svým nebývale kladným pohledem na Putinovo Rusko, zpochybnil také povinnost USA bránit pobaltské státy při napadení právě ruskou armádou. Jeden z Trumpových nejbližších spolupracovníků a bývalý předseda Sněmovny reprezentantů dokonce označil Pobaltí za pouhé „předměstí Petrohradu, kvůli němuž by neriskoval jadernou válku“. V této souvislosti se mluvilo i o možném budoucím ohrožení států ve středu Evropy včetně Česka, jimž by Trump mohl odmítnout přijít v případě ohrožení na pomoc.
Penceovy zahraničněpolitické postoje se oproti tomu výrazně více blíží tradičnímu republikánskému pohledu. Zvolený viceprezident se silně vymezuje proti Vladimiru Putinovi, a oživil dokonce nápad bývalého prezidenta Bushe na výstavbu protiraketového štítu ve střední Evropě. V tomto směru se dá očekávat, že bude Trumpa krotit a on nakonec bude muset s některými předvolebními plány ustoupit.
Z pohledu českého a evropského je Pence nadějí a zárukou soudnosti Trumpova kabinetu v zahraničních otázkách. Pro Američany může Penceova přítomnost přinést spoustu kroků nazpět, očekávat se dá výběr velmi konzervativních nových členů Nejvyššího soudu. Jako má ale Pence krotit Trumpa, pravděpodobně zbytek republikánů zase zkrotí militantního Pence a Amerika i svět zůstanou celé.


description: Potravinářská společnost Hamé ve svém kunovickém závodě zpracovává zelí tradičním způsobem - šlapáním. Kvůli modernizaci prostor letošní sezona začala o něco později než obvykle. Hamé v Kunovicích každoročně vyrobí asi 1500 tun kysaného zelí. Třetinu využije na svá chlazená jídla, 1000 tun kysaného zelí koupí spotřebitelé.

title: Zelí, významný zdroj vitamínů, se v Kunovicích zpracovává tradičním šlapáním již od roku 1925


description: Pokud by chtěl mít někdo pod vánočním stromečkem trvalou vzpomínku na nového amerického prezidenta Donalda J. Trumpa, tak internetový obchod na jeho webových stránkách nabízí hodně zvláštní dárek: Červenou trumpovskou kšiltovku s nápisem Make America Great Again. Je ozdobená zlatem.

title: To už je úchylka: Trumpova kšiltovka orámovaná zlatem jako dárek k Vánocům


description: Šéf kultury Reflexu Milan Tesař vám přináší pravidelný pateční balíček tipů, co o víkendu musíte a naopak nesmíte slyšet, vidět a číst.

title: Kapela Ortel opět útočí na Slavíky, kdopak jí zatleská letos?

maintext:
Slavičí Ortel
Tak v sobotu zas po roce přiletí Slavíci a bude to drama jako noha. Vždyť kurs na vítězství Karla je – považte – 1,03:1. Na scénu se vrací Ortel, takže bude i sranda a napětí navrch. Loni mu za dvojnásobné stříbro tleskala celá Státní opera, a když celebrity sejmul zdravý hlas lidu, dušovaly se, že neznaly bardovy strašidelné, trochu xenofobní a tak trochu náckovské texty. Tak teď už je znají. Co budou dělat, až Ortel zas vyleze na bednu? Počítám, že si preventivně nechají dát ruce do sádry. Můj kluk si teď zlomil kotník, takže informuju, že za příplatek lze získat vylehčenou, s níž lze mávat z červeného koberce.
Půvabné obrázky Davida Vávry
David Vávra je velice skromný. Opakovaně nás omračuje v roli zasvěceného průvodce Šumnými městy, navzdory operaci kyčle hraje každou sklepáckou Besídku jako o život, ale málo se ví, že když vyjede na dovolenou za dobrou architekturou, otevře si blok a kreslí do něj nesmírně půvabné obrázky. Snadno se o tom přesvědčíte v knížce Jedeme k moři, v níž David řeší svou zatím poslední cestu – do Chorvatska.
Můj pokus o mistrovský pokus
Kdybych chtěl být opravdu skromný já, nikdy bych nenapsal, že právě na ČT art běží vynikající cyklus Můj pokus o mistrovský opus. Virtuos versus skladba, bitva o dokonalost. Pochybnosti a obří tlak v druhé řadě seriálu, jehož jsem – prosím pěkně – duchovní otec. Nejbližší středu večer dávají už čtvrtý díl: Jana Boušková versus Koncert pro harfu a orchestr Lukáše Sommera. Jebať skromnost!
Mrtvých sedm statečných
Když už jsme u naší rodiny. Můj brácha teď právě dopsal knížku, která… Ne! Kecám! Vážně: V tištěném Reflexu jsme si s kolegou Matějem dali práci a u příležitosti úmrtí posledního ze Sedmi statečných (Robert Vaughn, který hrál Leeho) jsme došetřili, na co ti herci umřeli. A považte: pět ze sedmi skonalo na plicní choroby. Jenom Jamese Coburna skolil infarkt a právě Vaughna leukémie. Já vím, že za to nedostaneme Nobelovu cenu za medicínu, ale uznejte, je to zvláštní. Že by tolik hulili?
A znova Slavíci…
Jo a k těm Slavíkům – osobně s JXD povedeme v soboru večer on-line přenos a vzhledem k tomu, že Jirka patří – skromnost stranou – k nejlepším barytonistům mezi českými paleontology, můžeme se všichni těšit na jeho odborné postřehy.


title: Ivana Trumpová chce být velvyslankyní USA v České republice

maintext:
České kořeny bývalé manželky čerstvě zvoleného amerického prezidenta se zdají být dostatečnou kvalifikací pro to, aby Trumpová mohla být velvyslankyní Spojených států amrických v Čechách. Alespoň podle ní. Zprávu dnes přinesla americká média.
Ivana Trumpová, matka tří dětí Donalda Trumpa a bývalá modelka, požádá svého manžela o to, aby jí svěřil post velvyslankyně v její rodné zemi. Rodačka z Gottwaldova neboli současného Zlína si myslí, že ji v České republice všichni znají, a když navíc umí česky, je pro post ideální kandidátkou.
Nahradí Trumpová Andrewa Schapira, současného velvyslance USA v republice? “Jsem známá po celém světě a nepotřebuji příjmení Trumpová,” dodala ještě exmanželka prezidenta Trumpa pro americký server deníku New York Post. Donald Trump se k možnému umístění exmanželky do postu velvyslankyně zatím nevyjádřil, zprávu nijak zatím nekomentoval ani současný velvyslanec USA Schapiro. Zprávu naopak ihned zaznamenal mluvčí Miloše Zemana Jiří Ovčáček. Podle něj by byla Trumpová na tento post vhodná.
Byla by to skvělá volba! - Ivana Trumpová se chce stát velvyslankyní v Česku. ‚Navrhnu to exmanželovi,‘ říká - https://t.co/2704N2ALXx — Jiří Ovčáček (@PREZIDENTmluvci) 13. listopadu 2016
Zprávu dnes přinesl americký tisk. První Trumpova manželka, bývalá lyžařka a modelka, byla za nově zvoleného prezidenta vdaná mezi lety 1977 a 1992. Mají spolu tři děti, Donalda Johna, Ivanku a nejmladšího Erica.


description: Když jsme v Reflexu číslo 43 u reprodukce obálky knihy Fenomén Trump: Poslední vzpoura bílých mužů komentátora Tomáše Klvani napsali, že jde o „knihu o muži, po kterém už brzy pes neštěkne“, šeredně jsme se zmýlili. Inu, přání bylo otcem myšlenky…

title: Trumpské historky k oslavě nového prezidenta USA

maintext:
Přinášíme vám recenzi chytře napsané, komplexní publikace, po které se teď v knihkupectví zapráší – neboť si spousta čtenářů připomene heslo „Poznej svého nepřítele“. Vydalo ji nakladatelství Pejdlova Rosička v září, aktuálnější než nyní už být nemůže. Vybrali jsme pro vás také pár ukázek.
Fenomén Trump: Poslední vzpoura bílých mužů (což je parafráze z článku amerického levicového dokumentaristy Michaela Moorea) je životopisná kniha, skvělá v tom, že má při jejím čtení člověk pocit, že sedí s autorem v restauračním zařízení a poslouchá volně plynoucí příběhy.
Publicista, vysokoškolský pedagog a někdejší redaktor Reflexu Tomáš Klvaňa totiž nepoučuje, ale vypráví; občas odskočí od tématu, hodí vtip či zdánlivě nesouvisející historku „z lyžování“. Přitom má ale přesně vybrané zdroje, jeho informacím i analýzám věříte stejně jako jeho pohledu na současný svět, kde všechno souvisí se vším. Díky knize pochopíte i to, proč je Trumpův populismus globálně tak nebezpečný.
Klvaňa tudíž napsal knihu, kde se dozvíte hodně nejen o Trumpovi, ale taky o autorově rodině, o jeho prvním i mnoha dalších pobytech ve Spojených státech, o systému fungování amerických médií a dalších zkušenostech očitého svědka a spoluúčastníka amerického života. Kupte si ji; při kavárenských politických debatách budete za hvězdy, i když se budete bavit třeba o našem prezidentovi. Ono totiž opravdu všechno souvisí se vším…
A několik proroctví a donaldovských špeků z knihy Tomáše Klvani:
„Trumpů je na světě mnoho, v každém z nás z něj přebývá aspoň část, ale jen jeden je The Donald. Jenom v New Yorku se mohl ze syna realitního magnáta stát realitní magnát-celebrita jeho ražení. Představte si třeba Luďka Sekyru nebo Sebastiana Pawlowského a la Trump v Praze. Nejde to. Jen v Americe, dané současnými a historickými parametry, mohl Trump proměnit svoji slávu v politický úspěch, ať už skončí jakkoliv.“ (str. 233)
„Trump není jediný populista, který strach z měnícího se světa využívá k politickému prospěchu, je jen nejviditelnější a potenciálně nejnebezpečnější. Bez ohledu na jeho úspěch či neúspěch tu jeho voliči zůstanou, jen se jich ujme někdo jiný. Trump a na levici Sanders přivedli do volebních místností nové voliče a rozšířili tak okruh politicky zapojených lidí, což je pozitivní. Lidé angažovaní, byť jen prostřednictvím voleb, cítí, že se jejich hlas počítá, že jsou reprezentováni, cítí se být součástí systému, a nikoliv jako jeho vyhnanci, o nichž rozhodují vzdálené elity. Nechtějí systém zbořit, jen změnit. Na liberálních politicích je, aby aspoň některým dokázali vysvětlit, co, jak a proč v demokracii funguje a co ne. V nynějším politickém klimatu to není jednoduché a liberály čeká řada zkoušek. Směřujeme k jinému typu demokracie, než na jakou jsme byli v Evropě a Americe v posledních desetiletích zvyklí – drsnější, nestabilnější, méně slušné, ovlivňované extremisty.“ (str. 232)
„Donaldovo klaunství mělo také temnější kontury. V rozhovoru s enfant terrible rozhlasových talk shows Howardem Sternem se bavili, jak jinak, o Melaniiných sexuálních atributech (Trump si pochvaloval, že družka poctivě a bez řečí bere každý den pilulky), načež se Stern rozhodl otestovat manželovu loajalitu: Představ si, že Melania bude mít hroznou autonehodu, která ji znetvoří, znehybní její ruku, poškodí nohu, pod okem bude mít hnisavý červený flek — zůstaneš s ní? „A co prsa, jak vypadají?“ ptá se zvědavý Trump. Stern ho ujistil, že prsa budou okay. Pak jo, samozřejmě, Trump zůstane milé po boku. „Protože to je důležité,“ zdůraznil. Berme to jako šatnový humor dvou přestárlých puberťáků, což je nejlepší možná varianta, k nim nejmilosrdnější.“ (str. 22)
„Každý expert, s nímž jsem tehdy mluvil, považoval Trumpův vzestup sice za pozoruhodný, avšak dočasný. Všichni očekávali, že Donald brzy vyhoří a všechno se vrátí do očekávaného normálu: favority budou Jeb Bush, syn a bratr prezidentů a velmi úspěšný bývalý guvernér Floridy, jeho někdejší chráněnec Marco Rubio, mladý senátor za Floridu a úspěšný guvernér středozápadního státu Wisconsin Scott Walker. V Kalifornii jsem měl tehdy schůzku s politologem Francisem Fukuyamou, jenž nevěděl, co si má o Trumpovi myslet, a jen špatně maskoval pohrdání při vyslovení jeho jména. O několik dní později jsem v hlavním městě obědval v restauraci Morton’s Steakhouse nedaleko Bílého domu s vydavatelem a konzervativním komentátorem Billem Kristolem. Ani on se Trumpa nebál. Situace se během následujících měsíců měla dramaticky změnit. Na jaře 2016 už Kristol ve svém týdeníku Weekly Standard psal jednoznačně: Trump nemá ani kvalifikaci, ani potřebný temperament na to, aby byl prezidentem. Co se tedy stalo? Fenomén Donald Trump je příběhem proměny současné Ameriky v posledních pětadvaceti letech. Ještě než jsme se s Kristolem rozloučili na červené dlažbě chodníku Connecticut Avenue, probrali jsme slabý výkon guvernéra Bushe v clevelandské debatě. Bill si všiml, že nejmladší z rodu Bushů je trochu zrezivělý. „Uvědomte si, že poslední kampaň, kterou vedl, byla ta v roce 2002. Od té doby se svět změnil. Tehdy byl internet v začátcích, neexistoval Twitter ani Facebook.“ Kristol si však myslel, že se Bush rozhýbe, a v tom jsme se oba pletli. Změna je klíčové slovo a média v ní hrají rozhodující roli.“ (str. 26)


description: Jako jeho rodiště je však v matrice uvedena obec Dědice. Přišel na svět 23. listopadu 1896 jako nemanželský syn. Vyrůstal v chudých poměrech a ve Vídni se vyučil truhlářem.

title: Před 120 lety se v Herolticích u Vyškova narodil první dělnický prezident Klement Gottwald


description: Koaliční síly dobývají irácký Mosul a syrskou Rakku. Dvě centra samozvaného Islámského státu na Blízkém východě. Málokdo si umí představit, že extremisté obě města udrží. Nikdo ale také nevěří, že s pádem Mosulu, Rakky a posléze snad celého Islámského státu problém zmizí. Naopak.

title: Co se stane, až padne Islámský stát? Narodí se nový...

maintext:
S tím ostatně souhlasí i sami islamisté. „Budeme poraženými a vy vítězi, pokud se zmocníte Mosulu, Syrty, Rakky nebo všech měst a my se vrátíme tam, kde jsme byli na počátku? Ne, porážkou by bylo, kdybychom ztratili vůli a touhu bojovat,“ vzkázal letos v květnu nepřátelům Mohamed Adnání, mluvčí a stratég Islámského státu. Libyjskou Syrtu mezitím jeho spolubojovníci ztratili a on zemřel při náletu.
Podobně se vyjádřil i expert z administrativy odcházejícího amerického prezidenta Baracka Obamy. „Zničení Islámského státu je nezbytným krokem, ale lze jej chápat spíše jako konec začátku než začátek konce,“ řekl listu The Wall Street Journal Daniel Benjamin.
Jinými slovy: Islámský stát možná nepřežije pod tímto jménem a patrně ztratí vedoucí pozici na džihádistickém trhu, jeho lidé ale nekončí. Už proto, že důvodů k boji mají stále dost.
Irák: Starý produkt v novém obalu
Islámský stát platí nejen profesionální vojáky, ale i kvalitní marketéry. Ti úspěšně vzbudili dojem, že jde o zcela nový, neopakovatelný, revoluční projekt, který tu nebyl od časů Mohamedových.
Pravda je, že nynější lídři irácké části Islámského státu mají s bojem a terorem letité zkušenosti. Jádro skupiny se zformovalo na konci minulého století. V roce 2004 se přihlásili k síti Al-Káida a nedlouho poté, mezi roky 2005 a 2008, poprvé zkusili vytvořit vlastní stát. Nikoli překvapivě na těch iráckých územích, které obývají sunnitští Arabové. Jejich souvěrci.
Extremisté některé části irácké provincie Anbár opravdu na čas kontrolovali. I proto, že je místní lidé když ne vítali, tak trpěli, jakkoli s jejich postoji nesouhlasili. Po invazi do Iráku (2003) a následných volbách se moci ujali v zemi většinoví šíité, které Američany sesazený sunnitský diktátor Saddám Husajn upřímně nenáviděl. Vládnoucí šíité teď nelásku sunnitům oplácejí, což sunnity staví před nelehkou volbu mezi domácími a přespolními tyrany – sunnitskými extremisty, respektive šíity z jihu Iráku v uniformách bagdádské armády.
Když v roce 2008 al-Káidu porazila koalice Američanů a lokálních kmenů, radikálové – hlavně ti iráckého původu – zmizeli v pustých koutech země, odkud přišli. Což po pádu Mosulu zopakují, pokud se nevydají válčit za kolegy do sousední Sýrie. „Experti očekávají, že po pádu Mosulu se Islámský stát uchýlí ke guerillové válce,“ píše Andrew Tilghman pro americký web Military Times.
Co bude pak? „V tuto chvíli není jasné, zda a jak se Amerika zúčastní následné protiteroristické operace,“ dodává suše Andrew Tilhgman. V Iráku je teď oficiálně přes pět tisíc amerických vojáků, o jejichž budoucnosti rozhodne nová administrativa. Je ale zřejmé, že pokud se uvnitř Iráku nezmění poměry, sunnitští radikálové se vrátí, byť třeba pod jiným jménem. Navíc lze očekávat, že Islámský stát v těch městech, která kontroloval, zanechá spící teroristické buňky. V Mosulu je dokonce vytvořil předem, což mu v roce 2014 pomohlo město tak rychle obsadit.


description: Kromě nejmocnějšího muže nebo ženy světa Američané rozhodují také o složení Sněmovny reprezentantů, třetiny Senátu a o 12 guvernérech. V některých regionech se navíc konají místní volby a referenda.

title: Boj o Kongres. Bude vládu příštího prezidenta komplikovat?

maintext:
Převahu v obou komorách mají v současnosti Republikáni. Rozložení sil se ale může po volbách zásadně změnit. Rozhoduje se o všech 435 členech Sněmovny reprezentantů a o 34 ze 100 senátorů.
Senát míří k demokratické většině
Server Huffington Post předpovídá právě výraznou obměnu Senátu. Těsnou většinu by podle jeho průzkumů mohli nově získat Demokraté. Připadnout by jim mohlo 51 křesel. Republikáni jich v tuto chvíli mají 54. Převahu si drží od roku 2014.
Noví demokratičtí senátoři by mohli přijít ze států Illinois, Wisconsin, Pensylvánie, New Hampshire a Indiana. V případě prohry Demokratů v Indianě by vznikl pat v podobě rozložení sil 50:50. Rozhodující hlas by pak měl viceprezident. Pokud se odhady Huffington Post potvrdí a volby vyhraje Hillary Clintonová, byl by to Tim Kaine.
Sněmovna reprezentantů zůstává pro Demokraty tvrdým oříškem
Ovládnout Sněmovnu reprezentantů je v tuto chvíli pro Demokraty výrazně náročnější, přesto podle některých průzkumů ne zcela nemožné. Republikáni mají v tuto chvíli v dolní komoře Kongresu jasnou převahu. Demokraté by tak museli dosáhnout drtivého vítězství, aby získali o potřebných 30 křesel víc, než mají teď.
Někteří republikánští politici, v čele s předsedou Sněmovny reprezentantů Paulem Ryanem, se tomuto obratu na poslední chvíli snažili zabránit. Otevřeně přestali podporovat Donalda Trumpa, vynechali účast na jeho turné Amerikou. Většina průzkumů teď předpovídá, že i díky tomu si Republikáni převahu ve Sněmovně reprezentantů udrží.
Tření mezi Obamou a Kongresem
Republikánská nadvláda v minulosti politiku prezidenta Baracka Obamy několikrát zkomplikovala. V září například Senát vůbec poprvé přehlasoval prezidentovo veto, když umožnil pozůstalým po obětech z 11. září žalovat vládu Saúdské Arábie, jejíž občané se na teroristických útocích podíleli.
Autorka je členkou redakce nového zpravodajského webu Info.cz


title: Dívka trpící rakovinou si přála být po smrti zmrazena. Soud jí vyhověl

maintext:
Smrtelně nemocná 14letá dívka z Londýna zemřela letos v říjnu. A měla zvláštní poslední přání, které jí posvětil svým rozhodnutím soud. Po smrti si přála být zmrazena, aby ji mohli za několik stovek let oživit a vyléčit.
O případu včera informovala britská BBC. Ta také uvedla, že vzhledem k citlivosti případu byl příběh dívky zveřejněn s měsíčním zpožděním. Média neuveřejnila její jméno, pouze jmenovala soudce, který případ rozhodoval. Soudce Nejvyššího soudu Peter Jackson dokonce za dívkou byl v nemocnici, protože se vzhledem ke svému zdravotnímu stavu nemohla účastnit jednání, kde se o jejím případu rozhodovalo.
Ve Velké Británii, kde dívka se svou rodinou žila, však kryoprezervace není povolená. Její tělo bylo proto po smrti převezeno do Spojených států, kde kryoprezervace možná je. BBC navíc uvedla, že cena zmrazení lidských ostatků stojí v přepočtu téměř 1,2 miliony korun.
Mladá dívka doufá, že věda umožní, aby se za několik set let vyléčila. Proto nechtěla být pohřbena do země. Lékař, jehož citovala BBC, však uvedl, že takové naděje jsou bohužel liché. “Smrt je nevratná,” uvedl Simon Woods z univerzity v Newscastle. “Zvláště pro ty, kdo zemřeli na tak závažné onemocnění, jako je v tomto případě rakovina,” uvedl dále pro BBC s tím, že možnost uzdravení v řádech dalších stovek let považuje za “science-fiction”.
Proti kryoprezervaci ve Spojených státech zprvu protestoval otec dívky, který se s matkou nemocné rozvedl v roce 2008. Od té doby se s dcerou téměř nevídal, kontakt částečně obnovil až letos, kdy se dověděl o dceřině nemoci. Matka naopak respektovala přání své dcery. I otec však nakonec s kryoprezervací souhlasil, tělo dívky tak bylo převezeno do Spojených států. Možnost kryoprezervace, tedy uchování lidského těla či jeho částí za teploty až -130 stupňů je kromě USA dostupná například i v Ruské federaci.


description: 14 měsíců stará siamská dvojčata již nejsou siamská. Týmu chirurgů se podařilo oba chlapce srostlé hlavami úspěšně oddělit. Jejich rodiče pak po zdařené operaci zachytili unikátní okamžik. Bratři se poprvé v životě podívali navzájem do očí.

title: Matka zachytila unikátní okamžik. Oddělená siamská dvojčata se na sebe poprvé podívala


title: Opovrhované potraviny bývají zpravidla ty nejužitečnější, například zelí

maintext:
Obyčejné zelí dokáže takřka zázraky, každopádně dodá dávku vitamínu C potřebnou k přežití zimy. Platilo to před sto lety, platí to i dnes.
Roste skoro samo, i tam, kde jeho choulostivější příbuzní selhávají. Jeho pěstování je nenákladné stejně jako pokrmy, které z něj lze připravit. Zelí by si zasloužilo medaili za skromnost, univerzálnost, výživnost, odolnost a leccos dalšího… Je nejvyšší čas se k němu začít chovat s respektem, jak si právem zaslouží.
Doprostřed stolu se dala mísa se zelím, k tomu další s vařenými brambory, případně bochník chleba… Takhle vypadala nejčastější večeře dělného lidu před sto, dvěma sty a více lety. Píše se o tom nejen v České stravě lidové, monumentálním díle Marie Úlehlové-Tilschové z roku 1945, ale potvrdila by to i vaše prabába, pokud by měla ten patřičný původ a pocházela z chalupy.
Kdo měl ve sklepě škopek zelí, metrák brambor a jablek, nemusel se bát, že by měl v zimě hlad. Brambory, zelí, jablka a chléb – to byly po staletí základní stavební kameny chudého středoevropského jídelníčku. O bramborách, chlebu i jablkách už jsem psala, zelí se omlouvám, že přišlo na řadu tak pozdě. Ale člověk (já) zahlcen všemi těmi cizokrajnými laskominami někdy ignorantsky přehlíží, co má pod nosem.
Zelím proti kocovině i kurdějím
Zelí rostlo už v pravěku kolem Středozemního moře, tehdy to byl sice poněkud neuspořádaný keřík, který měl k tvarové dokonalosti dnešních hlávek daleko, ale výživovou hodnotou si s nimi nezadal. Tahle brukvovitá rostlina, příbuzná kapusty, byla postupně vyšlechtěna ke značné univerzálnosti a odolnosti. Je sice náročná na vláhu, ale když se dokáže poprat s běláskem zelným a dřepčíkem olejkovým, nic ji nezastaví.
Hlávkového zelí si cenili už staří Římané, Cato mladší ve svém zemědělském pojednání líčí, jak „zelí podporuje trávení, zahání opilost, hojí melancholii, ba i rány a vředy“. Doporučoval zelí před hostinou i po ní, věřil, že díky zelí se lze vcelku bezbolestně opít do němoty.
Právě zelí zachránilo evropskou populaci před kurdějemi, protože bylo rozšířené a dostupné. Už předtím si námořníci během cest klíčili obilí, které částečně kompenzovalo nedostatek vitamínů. Oč líp by se jim žilo, kdyby tehdy měli na palubě pár beček s kvašeným zelím. Přitom kvašení je s největší pravděpodobností ještě starší způsob zpracování potravy než vaření. A kvašené zelí, tedy to, které neprošlo tepelnou úpravou, a přesto má velkou trvanlivost, si zachovává vysoký obsah vitamínu A, několikero béček, a hlavně vitamín C, o hořčíku, vápníku a troše železa nemluvě.
Kvašení se jako konzervační metoda udrželo hlavně v chudších a severněji položených krajích, kde bývá tuhá zima. A zelí, ať už kysané, sterilované, či čerstvé, hraje důležitou roli právě v kuchyních těchto zemí – neobejdou se bez něj v Polsku, Rusku, na Ukrajině, v Německu, Rakousku, Maďarsku, ve Skandinávii, na Slovensku a samozřejmě v Čechách i na Moravě. Rozlišení Čech a Moravy je podstatné, asi jako rozdíl mezi českým zelím a tím moravským, zadělávaným.
Zastánci jednoho či druhého jsou poměrně nesmiřitelní a zákonitě to neznamená, že Češi holdují české úpravě zelí, tedy té jednodušší, a Moraváci té moravské. Podobně je na tom česká zelňačka a valašská kyselica, ačkoli receptů na polévku z kysaného zelí je tolik, kolik je domácností, kde se připravuje. Pokud si na ni v létě nakrouháte a našlapete do zeláku vlastní zelí, bude vám chutnat o poznání víc.
Moravské zelí je prostě moravské zelí, ke knedlíkům a pečené huse nebo kusu vepřového není nic lepšího. Jíška, a především nastrouhaná syrová brambora mu dodají kašovitou konzistenci, vizuálně nepříliš vábnou, ale chuťově dokonalou.
Recept
Hlávku bílého zelí očistěte, zbavte košťálu, pokrájejte na nudličky a spařte vroucí vodou. Dejte do hrnce, zalijte trochou vody, nechte přejít varem, přiklopte a na mírném plamenu duste do měkka asi 30 minut. Mezitím nakrájejte nadrobno jednu cibuli a zpěňte ji na lžíci sádla, přidejte kmín a zarestujte. Poté přisypte asi lžíci hladké mouky, cibulovou jíšku dobře promíchejte, krátce zapražte a odstavte z ohně. Najemno nastrouhejte jednu syrovou bramboru. Ke změklému zelí s minimálním množstvím vody přidejte jíšku a bramboru, dobře promíchejte, podle potřeby případně doplňte tekutinu, dochuťte octem, solí a cukrem a ještě tak pět minut povařte.


description: Hosté hotelu Castle House Inn v historické části švédského Stockholmu (říká se jí Gamla Stan) byli po ubytování v minulých dnech velmi překvapeni neobvyklými zákazovými značkami, které zde našli. Kromě obvyklého zákazu kouření byla hostům odepřena i „masturbace“.

title: Turisté ve Stockholmu byli pořádně překvapeni, jeden hotel jim zakázal masturbaci


description: Těžko uvěřitelný příběh se před několika dny odehrál v německém městě Bad Müenstereifelu. Místní důchodce, který žije ve svém domku ze zahradou, sklízel poslední kořenovou zeleninu ze své zahrady. Doma pak zjistil, že v jedné z mrkví je zarostlý prstýnek, který na zahradě před rokem ztratil.

title: Muž ztratil snubní prsten na zahradě, našel jej po roce zarostlý v mrkvi


description: Policie a úřady ve Španělsku se potýkají v poslední době se stále častějším počínáním tvůrců pornofilmů, kteří některé scény točí na veřejných místech, včetně slavných památek. Samotné obnažování není trestný čin, jen přestupek, a za originální záběr filmaři klidně zaplatí pokutu.

title: Španělské úřady zaskočil nový trend: Pornofilmy se stále více točí u památek či na ulici


description: Státní zástupce podmíněně zastavil trestní stíhání dvou mladíků, kteří letos v červnu poškodili pomník obětem komunismu v Praze pod Petřínem. Vandalové musí ve zkušební lhůtě uhradit škodu ve výši 60.000 korun. O rozhodnutí žalobce dnes informovala Česká televize. Pachatelům ve věku 19 a 20 let hrozily za výtržnictví a poškození cizí věci až dva roky vězení.

title: Mladíci, kteří poničili sochu na Petříně, se asi vyhnou soudu


description: V polovině ledna byla schválena novela zákona o vinohradnictví a vinařství, která je déle než rok a půl od svého vzniku zahalena mlhou různých zájmových skupin a vystavena ostré kritice. Řada lidí mu bez „právnického překladu“ nerozumí, neshodnou se ani politici. Přestože pro zákon, jehož cílem je boj proti černému trhu, hlasovala KSČM, ČSSD i ANO, za KDU-ČSL pro zákon zvedl ruku pouze ministr zemědělství Marian Jurečka. Petr Bendl (ODS) jako nejhlasitější odpůrce v poslaneckých řadách prohlásil, že zákon prošel v té nejhorší možné podobě. Kritici upozorňují, že sudové víno zdraží.

title: Vyvalte sudy, zní v písni. Jako by totéž hlásal i nesmyslný zákon o víně

maintext:
Šalamounsky napsaný zákon prodej sudového vína přímo nezakazuje, ovlivní však trh s vínem v celém řetězci, od dodavatele až po spotřebitele. Systém prodeje zásadně poznamená především ustanovení v § 16b, které říká, že sudové víno může být prodáváno spotřebiteli pouze v provozovně výrobce nebo příjemce (dovozce). Vinotéky, jež budou chtít sudová vína nabízet, se musí papírově stát výrobcem, přestože víno vyrábět nebudou. Víno si budou muset nechat vyrábět na zakázku, nebudou pouze pohodlně nakupovat od distributora, jak tomu bylo doposud. To znamená uzavírat smlouvy s každým vinařstvím a v horším případě si je samy dovážet. Ještě větší komplikace to bude v případě zahraničních vín, ať už kvůli administrativě, (a)nebo jazykovým bariérám.
Novela dále stanovuje některé podmínky, které jsou pro řadu živnostníků a obchodníků s vínem těžko splnitelné. Jednou z nich je například požadavek prodeje vína z jednorázových plastových „bag-in“ boxů, jež nahrazují sudy. V případě, že nakupujete víno od nějakého malého moravského producenta, usilovně přemýšlíte, jak vzniklou situaci řešit. Velké společnosti získávají nezaslouženou konkurenční výhodu, protože mnohdy nabízejí standardní vína téměř bez barvy, chuti a zápachu. Na plastové boxy už mají dokonce i nakoupené linky.
Zákon jistě nepotěší ani spotřebitele. Kvůli řadě výše zmíněných opatření víno pravděpodobně podraží nebo se stane nedostupným. V posledních asi patnácti letech se přitom v Česku vytvořila síť více než deseti tisíc vinoték, provozovaných jak samotnými pěstiteli a producenty vína, tak drobnými živnostníky. Získaly si značnou oblibu. Z vináren se často stala oblíbená místa nabízející posezení těm, kteří si nepotrpí na zakouřené hospody a výčep.
A jak vzniklou situaci vnímají živnostníci? „Pro nás to může znamenat úplný konec. Zákon bije do očí. Dovážíme především perlivé víno, které se nedá dát do bag-in boxů, takže mě to zničí úplně,“ předjímá majitel společnosti La Rocchetta René Junek. Lahvové víno tvoří řádově jen procenta prodejů, propady tržeb proto nezachrání. „O práci by přišli čtyři lidi, jsme malá firma,“ dodává. Víno od něj odebírá zhruba 150 vinoték a obchodů.
Zákon, jenž mj. zakazuje prodej vína z automatů a zvyšuje pokuty za falšování ze čtyř na 50 miliónů korun, podporoval Svaz vinařů ČR, který vítá, že se trh vyčistí od nelegálních prodejců. Zákon vítá také Vinařská unie, sdružující asi dvacet společností. „Do prodeje se stále dostávají falšovaná či jinak nelegálně upravená vína a týká se to především těch stáčených. Dlouhodobě a pracně budovaná dobrá pověst moravského vinařství je tak ohrožena,“ uvedla v prohlášení. Co na tom, že falšovaná jsou především vína lahvová.
Výbor Vinařské asociace ČR zastoupený Jiřím Maděřičem a Petrem Markem má výhrady. „Novela obsahuje určité problematické body a podle našeho názoru jsou úpravy třeba, pokud nebudou prosazeny námi nebo jinými oborovými sdruženími, povede novelizovaný zákon jednoznačně k likvidaci velké části trhu malých a středních vinařů a nárůstu prodejů těm, kteří své výrobky realizují přes nadnárodní obchodní řetězce.“


title: V Íránu mají tabuli, která odpočítává hodiny do konce Izraele

maintext:
Španělský deník El País si všiml fotografie, která začala před několika dny kolovat po sociálních sítích. Vyobrazuje ceduli, která stojí podél hlavní dopravní tepny íránského města Mašhad. Odpočítává hodiny, sekundy a minuty, které ještě zbývají do zániku Státu Izrael.
Jak k výpočtu designéři této íránské kuriozity došli, je jasné. Souvisí to s oblíbeným výrokem íránského duchovního, který řekl, že za 25 let už Izrael nebude existovat. Cedule výborně ilustruje současný vztah Íránu ke svému nepříteli, židovskému Státu Izrael. Ten měl život doslova na vlásku již od poloviny května roku 1948, kdy se jej okolní státy snažily zničit při jeho samotném vzniku, a těm se to nejen nepovedlo, ba naopak. Zatímco s některými státy se Izraeli podařilo normalizovat vztahy (například Egypt, který byl původně také součástí Arabské ligy), s některými jsou vztahy stále napjaté (Írán, Libanon).
Podle španělského El Paísu má cedule dokonce oficiální posvěcení, nechal ji totiž instalovat zástupce starosty města Mašhad, Vahdí Jalilí. V okamžiku, kdy byla pořízena fotografie kolující nyní po sociálních sítích, zbývalo izraelskému státu 8711 dnů, 1 hodina, 12 minut a 25 sekund pomyslného života.
A digital billboard in Mashhad, #Iran, displaying countdown to destruction of #Israel:
Days: 8711
Hours: 10:12:35 pic.twitter.com/zKvLz7zSuQ — Rohullah Yakobi (@Roh_Yakobi) 5. listopadu 2016
Zástupce starosty údajně k vytvoření cedule inspiroval projev íránského duchovního vůdce ajatolláha Chameneího, které ve svém proslovu konec nenáviděného státu předpověděl. Těchto 8711 dní je totiž přesně 25 let, které ještě bude muset Írán “čekat”, než židovský stát zanikne. “Dá-li Bůh, za 25 let už nebude existovat žádný sionistický region,” uvedl ajatolláh. Toto prohlášení se stalo ve veřejné anketě na webových stránkách ajatolláha vůbec nejoblíbenější.
Írán přerušil diplomatické styky s Izraelem v roce 1979, po íránské revoluci, kdy země změnila své směřování z prozápadního na přísně sekulární. Vůdčí osobností byl revoluce byl také duchovní vůdce, ajatolláh Chomejní. Po jeho smrti převzal úřad právě citovaný Chameneí, který antiizraelskou rétorikou nezdůraznil ve svých proslovech poprvé.


description: Jak vypadala někdejší hudební ikona Kurt Cobain, když začínal. Jak to slušelo herečce Angelině Jolie před více než dvaceti lety, když dělala modelku? A měl bývalý prezident Bill Clinton vždy zálibu v saxofonech? Podívejte se na originální fotografie amerických celebrit z doby, kdy byla jejich kariéra na startu. Archivní fotografie zveřejnil web Bright Side.

title: To je rozdíl! 15 amerických celebrit v době, kdy jejich kariéra jen začínala


description: Účinnost novely zákona o loteriích se rychle blíží a svaté tažení proti hazardu vrcholí. Zákazy a omezování pokračují, a kolega JXD  napsal, že by Michal Horáček neměl kandidovat na prezidenta z mravních důvodů.

title: Sázení není hřích, Horáčka sázkařská minulost nediskvalifikuje a zakazovat hazard je nesmysl

maintext:
Vlastně to není nic nového. Snaha stvořit lepšího člověka tím, že mu znemožníme přístup k čemukoliv, co se k lepším lidem jaksi nehodí, je prastará. Stejně staré je ignorování faktu, že administrativní zákaz čehokoliv zpravidla vybublá v ještě větší problém.
Nemožnost zákazu
V poslední době se v Česku restriktivně postupuje vůči hazardu, zejména hracím automatům. Výsledek? Masívní vznik nelegálních heren, v nichž hazard pokračuje, jen do veřejných rozpočtů nic nekape. Podobné výsledky mají snahy třeba o prohibici — ta nejznámější, americká, v meziválečné době stvořila obří kriminalitu, organizovaný zločin s bossy typu Al Capona, ilegální palírny a nálevny. A neptejte se, jak skončil podobný pokus v Sovětském svazu.
Sprovodit ze světa to, co považujeme za neřest, se prostě nedá jen tak nějakým zákazem. Takový zákaz je ve skutečnosti nesmyslem podobně, jako kdyby naše milovaná vláda zákonem zakázala třeba dopravní zácpy. „Pokud by každá sázka uzavřená v tichosti mezi Jimem a Jackem na fotbalový zápas, volební výsledek nebo prakticky cokoliv jiného byla nelegální, bylo by k vynucování takového zákona zapotřebí obrovské, mnohamiliónové gestapo, aby každého špehovalo a vyčmuchalo každou sázku,“ glosoval kdysi zákazy sázení americký ekonom Murray Rothbard.
Nechápu, proč tolik lidí po tak primitivních pokusech stále volá.
Dobrovolné riziko
Stejně tak netuším, proč bychom člověka, jenž provozuje sázkovou společnost, měli považovat za nemravného. Nikoho do sázení nenutí. Když se vsadím s kamarádem o výsledky amerických prezidentských voleb, je to v principu stejné, jako když bych se o to vsadil se sázkovou kanceláří.
Jestliže přijmeme jako fakt, že Michal Horáček zneužíval závislosti gamblerů, ze kterých vytáhl peníze, pak si tedy řekněme, že zemědělci a potravináři zneužívají naší závislosti na jídle. Vždyť kolik z nás kvůli této závislosti už přivedli do obezity, k infarktům a předčasným úmrtím?
Co je nemravné
Závislost na hraní, jež může skončit ožebračením rodiny, není nic, co bychom měli obdivovat, ale chyba není na straně hazardního byznysu jako takového, stejně jako moje obezita není chyba žádného zemědělce (dokonce ani Babiše ne).
Nemravná ve skutečnosti není věc (alkohol), byznys (hazard), ale vždycky jen jednání člověka. Čtení knihy je ctnost sama. Když knihou umlátím souseda, je to zločin. Když vinař na jižní Moravě vyrobí víno, které získá světové ocenění, asi to nikdo (krom snad doktora Nešpora) nebude považovat za nemorální. Když někdo vypije pět krabičáků a pozvrací Národní muzeum, lze to nazvat nemravným jednáním. Víno za to ale nemůže.
Abych se na závěr preventivně aspoň trochu očistil od nadávek, jež přijdou v komentářích: Ne, nechci, aby půlka národa prosázela majetek na automatech. Ano, cením si lidí, kteří gamblerům pomáhají od závislosti. A myslím, že by bylo vůbec nejlepší, kdyby lidé vůbec neměli motiv prosázet výplatu. Ale na to zákaz oficiálních heren nepomůže.


title: V Pise muselo nouzově přistát letadlo kvůli hromadné rvačce na palubě

maintext:
Až deset lidí se zapojilo do rvačky, kvůli které muselo letadlo nouzově přistát.
Pro nouzové přistání v italském města Pisa se rozhodl kapitán letounu mířícího z Bruselu na Maltu kvůli hromadné rvačce, která se strhla mezi cestujícími na palubě. Incident se odehrál už v noci na pátek, ale italská média o něm informovala teprve až dnes poté, co se na internetu objevil záznam incidentu pořízený jedním z pasažérů.
Do bitky, v níž přišly ke slovu pěsti i kopance, se postupně zapojilo deset lidí. Původcem maléru byl podnapilý muž, který, jak se následně ukázalo, byl v minulosti už trestán za násilí. Pustil se totiž do starší ženy za to, že mu údajně obsadila jeho místo. Na její obranu se ale postavilo několik dalších cestujících.
720p 480p 360p 240p Rvačka na palubě letadla Ryanair. REKLAMA Rvačka na palubě letadla Ryanair. • VIDEO Youtube.com
Posádka se snažila rozpálené hlavy uklidnit, avšak marně, a tak se kapitán rozhodl přistát s letadlem předčasně v Pise. Po několikahodinové přestávce letoun pokračoval v cestě, ale bez čtyř pasažérů. Násilník, jehož státní příslušnost zprávy neuvádějí, putoval do cely předběžného zadržení. Další tři osoby se v Pise zdržely kvůli vyšetřování incidentu.


description: Další otřesný příklad bestiality bojovníků Islámského státu ukazuje jasně: My, lidé židokřesťanského okruhu, máme být podle islamistů vyhlazeni. A to pokud možno co nejbrutálněji.

title: Když jsi křesťan, umřeš jako Kristus!


description: Protesty proti prezidentce Pak Kun-hje po týdnu relativního klidu opět s přicházejícím víkendem nabyly na intenzitě. Demonstranti se chtěli dokonce shromáždit i před sídlem neoblíbené prezidentky, která již přes týden čelí odhalení skandálu, jaký v zemi nemá obdoby.

title: V Jižní Koreji se opět protestuje, země se zmítá v krizi


description: Nejstarší zařízení pro klienty s Alzheimerovou chorobou v jižních Čechách je ohroženo nedostatkem finančních prostředků.  Podle Alzheimercentra v Písku, za to může rozhodnutí úředníků Jihočeského kraje, kteří Alzheimercentru odmítli přidělit dotaci na provoz.

title: Centrum pro klienty s Alzheimerovou chorobou zažalovalo Jihočeský kraj. Ten jim nepřidělil dotace


description: Toto pondělí jsme si připomínali sté výročí úmrtí rakouského císaře a českého (nekorunovaného) a uherského krále Františka Josefa I. Zemřel po neuvěřitelných 68 letech panování v 86 letech uprostřed dosavadní největší a nejkrvavější válečné lítice, kterou paradoxně proti své vůli (Rakousko-Uhersko ani Rusko nebyly – na rozdíl od kaiserovského Německa – na konflikt tak olbřímích rozměrů a intenzity vůbec připraveny) rozpoutal.

title: Jak se tužily jednotlivé národy za Franze Josefa ve Velké válce?


description: A už je to zase hezky česky. Skupina lidí se naštvala na současnou politiku, zahájila Týdny občanského neklidu a už to má na talíři: chtějí cosi určovat jako nezvolení, podporují prezidentskou kandidaturu Horáčka, jsou to kýčaři, pořád ti samí, patetičtí umělci a vůbec, komu tím slouží, ha?! To my, správní čeští skeptici víme, že takové protesty nemají cenu, tak ať se nepředváděj a jdou raději makat do těch svých divadel…

title: Jsou to kýčaři, ať jdou makat, stejně nic nezmění! I tohle mají autoři „týdnů neklidu“ na talíři


description: Profesorka Damiánová v chartistickém dramatu PF 77 či „Lakmé“, manželka Rudolfa Hrušínského alias Karla Koprfkingla, v legendárním Herzově snímku Spalovač mrtvol. Desítky nezapomenutelných divadelních i filmových rolí. Mnohaleté působení v Národním divadle, ale i vlastní bytové divadlo. Spolupráce s StB, ale i podpis Charty 77 a následné pronásledování komunistickým režimem. Herečka Vlasta Chramostová prožila život plný zvratů. Dnes slaví své 90. narozeniny.

title: Zářila ve Spalovači mrtvol i na prknech „Zlaté kapličky“. Herečka Vlasta Chramostová slaví své 90. narozeniny

maintext:
Vlasta Chramostová se narodila v Brně, své dětství však prožila ve Skryjích u Moravského Krumlova. Konzervatoř vystudovala v Brně, kde poté také působila ve Svobodném divadle. Nakrátko pak přesídlila do Olomouce, odkud přes Brno přešla do Prahy a od roku 1950 se na dvacet let stala přední členkou Vinohradského divadla. Na Vinohradech hrála řadu velkých rolí, například Roxanu nebo Marii Stuartovnu. V roce 1969 jí byla kvůli politickým postojům zakázána činnost ve filmu, televizi a rozhlase, přesto však ještě pár let poté hrála Divadle Za branou a v roce 1973 krátce hostovala v Západočeském divadle v Chebu.
V 50. letech si však zadala s komunistickým režimem. V roce 1950 se totiž provdala za zapáleného komunistu Miloše Pavlince, jenž v té době zastával post šéfa brněnského rozhlasu. Potíž však byla v tom, že Pavlincovým blízkým spolupracovníkem byl Otto Šling, který byl zanedlouho v jednom z temných politických procesů té doby odsouzen k smrti a popraven. Pavlinec se rázem ze dne na den také stává psancem a mladému páru nastávají potíže. Chramostová se zároveň dostává do hledáčku StB. Zatímco v roce 1954 se z nabízené spolupráce ještě vylže, o tři roky později se upisuje pod krycím jménem „Klára“. Zároveň se její manželství s Pavlincem rozpadá. V roce 1962 následně vstupuje do KSČ, kde zůstává až do příchodů spřátelených vojsk v létě 1968.
Ve světle srpnových událostí dochází k dalšímu zlomu v jejím životě. Vystupuje ze strany a se svým partnerem, kameramanem Stanislavem Milotou, zvažuje emigraci. Nakonec zůstávají v obsazené zemi, ačkoliv Milota má řadu pracovních nabídek ze zahraničí.
V roce 1977 Vlasta Chramostová podepsala Chartu 77 a její aktivní zapojení se do uměleckého disentu následně vyústilo v založení takzvaného bytového divadla. V lednu 1989 se zúčastnila vzpomínkového aktu za Jana Palacha, čímž si vykoledovala podmíněné odsouzení k trestu odnětí svobody.
Listopadové revoluce v roce 1989 se aktivně zúčastnila a tyto události znamenaly její velký návrat mezi přední osobnosti české kultury. V roce 1990 byla jmenována čestnou členkou Národního divadla. V následujících letech se objevila v inscenacích Falkenštejn, Oblak a valčík, Bloudění, Maryša, Lucerna nebo ve své benefici Tři životy. S jevištěm se rozloučila v roce 2010 titulní rolí Babičky v dramatizaci románu Boženy Němcové.
Vlasta Chramostová zanechala svoji velkou stopu i na filmovém plátně. Zahrála si v legendárním Spalovači mrtvol i v Havlově filmové prvotině Odcházení. Z 90. let má na svém „kontě“ snímky Kuře melancholik nebo Je třeba zabít Sekala. V novém miléniu své role měla v seriálech Hraběnky či První republika. V roce 2003 si zahrála v televizní inscenaci PF 77, dramatickém příběhu o cti, morálce a důstojnosti, za nějž získala Cenu České filmové a televizní akademie.
Za celoživotní přínos divadlu obdržela Vlasta Chramostová v roce 2007 zvláštní cenu Thálie. Z mimouměleckých cen je potřeba zmínit Řád T. G. Masaryka III. třídy, který jí v roce 1998 propůjčil tehdejší prezident Václav Havel za zásluhy o demokracii a lidská práva.


description: Kritici Donalda Trumpa nadále tvrdí, že prezident bude pohromou pro americkou zahraniční politiku a že na to doplatí spojenci USA. Aktivity Trumpa v tomto směru údajně provází chaos. Jenže srovnání s tím, jak v této věci fungoval po svém prvním zvolení v roce 2008 Barack Obama, vyznívá jednoznačně pro Trumpa. Spojenci Ameriky musí být naopak navýsost spokojeni. Zatím.

title: Škarohlídi ostrouhali, Trump po zvolení více komunikuje se spojenci než kdysi Obama

maintext:
Podle dohledatelných informací Obama po svém zvolení v listopadu 2008 hovořil za první týden s celkem 22 politiky světa. Trumpova kancelář vydala po týdnu podobný seznam. Je na něm ale 35 jmen. Pravda, s několika lidmi v zastoupení Trumpa hovořil viceprezident Mike Pence a v případě Turecka se jednalo s prezidentem i premiérem. Podobné to bylo také v případě Spojených arabských emirátů, kde byl na lince vládce a pak i korunní princ.
Trump nejenom počet rozhovorů rozšířil, ale také naznačil, v jakých oblastech a regionech bude zřejmě více působit. Spojenci Ameriky mohou být zatím absolutně spokojeni, protože to vypadá na daleko aktivnějšího prezidenta, než byl Obama. Což je například zejména na bouřlivém Středním východě i jinde potřeba.
Nenastal ani žádný odklon od tradičních partnerů, jak v předvolební kampani mnozí strašili.
Za první týden po zvolení měl Obama již zmíněných 22 rozhovorů se světovými vůdci a v 17 případech hovořil Trump se stejnými zeměmi. Shoda byla u velmocí (Rusko, Čína, Indie), u sousedů (Mexiko, Kanada), u spojenců z Evropy (Británie, Německo, Itálie, Francie, Polsko) i Asie (Japonsko, Jižní Korea, Izrael, Jordánsko), ale i u Austrálie, Egypta a Saúdské Arábie.
Trump první týden na rozdíl od Obamy nemluvil s představiteli Pákistánu (podporuje mnoho teroristických organizací), Brazílie (přechodný stav po odvolání prezidentky), španělským premiérem a papežem (tehdy Benediktem XVI.). Specialitou byl v případě Obamy telefonát s prezidentem Keni, protože tam se narodil jeho otec. U Trumpa zase s premiérem Irska (dokonce hned v den zvolení), kterého podle všeho zná ze svých podnikatelských aktivit na ostrově.
Nový prezident se ale navíce spojil s mnoha jinými a dnes důležitými hráči. S Tureckem, Irákem, Libanonem, Katarem, Argentinou, Kolumbií i ukrajinským prezidentem Porošenkem.
Ale také s politiky z Dánska, Nizozemska, Nového Zélandu a prezidentem Ázerbájdžánu.
Obama vždy o svých aktivitách ve světě rád hovořil, ale výsledky měl spíše negativní. Jak jsme viděli v boji s terorismem, islamismem, na Ukrajině i na Blízkém, Středním i Dálném východě.
Trump navíc ukázal, že média a jeho protivníci vedou řeči, zatímco on koná.
Pozoruhodné a pro Českou republiku nesmírně důležité proto je, že hned v prvním týdnu hovořil i se šéfem NATO Jensem Stoltenbergem a s předsedou Evropské rady Donaldem Tuskem. A také s generálním tajemníkem OSN Pan Ki-munem, což je ale rutina.
Z toho všeho je vidět, kam Trump a jeho administrativa zřejmě upřou v zahraniční politice pozornost. Budou to hlavně jejich sousedi, Čína, Rusko, NATO, evropští spojenci, Izrael a konflikty na Blízkém východě.
Zatím jsou to dobré zprávy. S čím dokáže Donald Trump skutečně hnout v pozitivním slova smyslu, to ale uvidíme až za několik let. Obama zklamal, takže má určitou výhodu.
Po prvním týdnu se v otázkách diplomacie nejvíce Trumpovi vyčítalo, že jako vůbec první nezavolal zásadnímu spojenci, a to britské premiérce Therese Mayové. Volal ji „až“ den po volbách. Obě strany pak řekly, že jejich nadstandardní vztahy budou pokračovat a už se dokonce vyjednává státní návštěva prezidenta USA ve Velké Británii, při které by ho měla přijmout královna Alžběta II. O ní Trump otevřeně říká, že je její „velký příznivec“. V Buckinghamském paláci to tedy bude mít zjevně dobré.
Za přešlap se považuje i to, že při setkání s japonským premiérem Šinzó Abem v New Yorku byla u schůzky přítomna i Trumpova dcera Ivanka a její manžel Jared Kushner. Odhalení tohoto tajemství ale nemusí trvat dlouho, nový americký prezident prý s někým z nich počítá do svého týmu do Bílého domu.


description: Zdá se být neuvěřitelné, co moderní technologie a jejich správné využití dokáží. Japonská firma On-Art představila svůj projekt, díky němuž oživli vyhynulí tvorové, kteří nepřestávají fascinovat generace lidského pokolení. Pomocí unikátních technologií se podařilo rozpohybovat dinosaury.

title: Japonci oživili dinosaury. Vznikl nový Jurský park


description: Dlouhé peripetie kolem nezákonně anarchisty obsazeného objektu bývalé plicní kliniky na pražském Žižkově vrcholí. Soudruzi ultralevičáci se rozhodli, že v objektu, který jim nepatří, nedovolí vystavět kanceláře.

title: Klinika: Drzí frackové to fakt přehánějí!

maintext:
Nový majitel bývalé plicní kliniky na Žižkově, Správa železniční dopravní cesty (SŽDC), vyzval squattery, aby vyklidili neoprávněně obsazenou budovu. Že ji majitel začne přestavovat — na kanceláře. Anarchisté tedy dali dredy dohromady a zmohli se na odpověď cařihradskému sultánovi, jež stojí za pozornost. „Rozhodli jsme se, že v budově zůstaneme. Myslíme si, že fungující autonomní sociální centrum má větší hodnotu pro město než kanceláře SŽDC,“ sdělila Lidovým novinám Jana Bednářová z kolektivu Kliniky.
Je to vysoce štěpná a racionální informace. S majetkem se má nakládat tak, jak si představují lidé, kteří ten majetek protizákonně užívají. A kanceláře v něčí budově, jež tam majitel chce? No to už je úplná blbost. Squatteři dobře vědí, že kanceláře jsou líhní buržoazie, a tak v budově prostě zůstane jejich autonomní, sociální, vegansko-anarchistický kvelb. Myšlenka, že budovy se mají užívat podle toho, co si anarchisté myslí, je opravdu štěpná. A chci se jí držet i já, i když nejsem anarchista.
Tímto bych tedy chtěl požádat policejního prezidenta, aby k 30. listopadu v úplnosti nechal vyklidit budovu Policejního prezídia, všechny její sklady, kanceláře i sklepy. Jsem si totiž naprosto jist, že mám pro budovu Policejního prezídia lepší využití.
Jak je všeobecně známo, užívání marihuany tlumí agresivitu. Takže hodlám v budově bývalého Policejního prezídia vybudovat velkopěstírnu, odkud by se zdarma rozdávala marihuana všem, kteří se budou cítit neklidní a ohrožení, že spáchají nějaký trestný čin. Tím se výrazně sníží trestná činnost (zhulení občané se zklidní a nebudou porušovat zákon), a Policejního prezídia tak v podstatě nebude nadále potřeba.
Pokud mé žádosti policejní prezident nevyhoví, a navíc nechá Kliniku vyklidit a anarchisty vyhodí, bude vše O.K. Pokud ovšem klinikáře nechají v jejich neoprávněně obsazené budově a pro moje potřeby velkopěstírny Policejní prezídium nevyklidí, budu to považovat za hrubou diskriminaci narkomanů a budu se soudit až do Štrasburku.


description: Narodila se v Kanadě indickým rodičům jako Karenjit Kour Vohra. Ve světě je ale známá jako „Sunny Leone“, jedna z nejslavnějších pornohvězd posledních 15 let. Její fotky a videa pořád najdete na nejrůznějších pornoserverech. Ale v minulých dnech se překvapivě objevila i v britské BBC, která ji zařadila do výběru „100 vlivných a inspirativních žen roku 2016“. Jak je to možné?

title: Fotila a točila nejtvrdší porno, teď ji BBC nominovala mezi inspirativní ženy roku


description: Zaplněnou besedou Jak se dělá Designblok, tedy rozhovorem Veroniky Bednářové s Janou Zielinski a Jiřím Mackem, skončila včera spolu s Designblokem i Reflex Stage, jež v levém křídle Openstudia na pražském Výstavišti hostila prezentace designérů, přednášky zahraničních hostů i besedy redaktorů Reflexu s hosty 18. ročníku Designbloku.

title: Jak se dělá Designblok? Hostem Reflexu byla ředitelka výstavy Jana Zielinski

maintext:
Hodinový rozhovor, kterého se svými dotazy účastnili i diváci, začal chronologicky rokem 1998 a tím, co vzniku dnes největší české přehlídky českého i světového designu předcházelo. „Tehdy byl design elitářské slovo, pod nímž si většina Čechů představila kovovo-skleněný stolek, do kterého neustále kopete, máte z něj modřiny a leze vám na nervy, protože stál hrozně peněz,“ shrnula vztah k designu na konci 90. let ředitelka Jana Zielinski.
Spolu s kreativním ředitelem Jiřím Mackem, s nímž pracuje už od počátku v kongeniální symbióze, mluvili o postupném vývoji akce, který přinesl České republice výraznou demokratizaci designu. Dnes má jejich čerstvě „plnoletý“ projekt více než 50 000 návštěvníků ročně, mezinárodní ambice a velkou šanci udělat z Prahy designové centrum středoevropského regionu.


title: O čem se nepíše, nemluví a nevysílá

maintext:
Důležitých zpráv, které zůstávají nepovšimnuty, je mnoho. Buď se nehodí do politickokorektního krámu našich (především veřejnoprávních) médií, nebo jsou opominuty, protože si naši mediální šéfové myslí, že prostě nejsou důležité.
Vybral jsem vaší ctěné pozornosti dva podobné typy těchto událostí. A to navzdory našim zásadním starostem, jestli pan Forejt volal panu Bradymu a slíbil mu vyznamenání, jestli pan Herman slíbil něco panu Zemanovi, nebo ne, a jestli to něco slyšel pan Mládek a pan Ťok, nebo ne.
Zpráva první: Již několik týdnů protestují francouzští policisté, k nimž se přidali hasiči i řidiči veřejné dopravy, proti netečnosti své vlády. Chtějí dosáhnout větší legislativní ochrany svých profesí a žádají, aby je vláda vybavila novou výzbrojí a výstrojí, včetně neprůstřelných vest.
Pohár francouzské policejní trpělivosti přetekl ve chvíli, kdy skupina patnácti maskovaných zločinců hodila dvěma hlídkujícím policistům do auta zápalnou láhev a snažila se je udržet ve voze tak dlouho, dokud neuhoří. Nestalo se, protože je zachránili dva jejich uniformovaní kolegové. Všichni čtyři ale nakonec skončili s popáleninami v nemocnici, jeden z nich bojuje o život. Francouzská vláda se tváří v tvář rozhořčeným policistům rozhoupala a přislíbila jim dvě stě padesát miliónů eur na nové vybavení.
Ale co je možná důležitější než peníze: Díky veřejným protestům se prolomilo mediální ticho, jež panuje kolem tzv. no-go zón, kde žijí převážně arabští přistěhovalci, jejich děti a kde neplatí většinové zákony a pravidla. Právě v jedné z nich k pokusu o upálení policistů došlo. Policisté, hasiči a řidiči veřejné dopravy, kteří z popisu své práce musejí do takových míst vstupovat, se rozhodli s výše zmíněným způsobem multikulturního obohacení nesmířit. A svoji bitvu s vládou, jež před rostoucí přistěhovaleckou agresí strkala hlavu do písku, nakonec vyhráli.
Zpráva druhá: Izrael protestuje proti tomu, že nová škola, kterou Palestinci začali stavět ve městě Tulkarm na západním břehu Jordánu, má nést jméno Saláha Chaláfa, zvaného také abú Ijád. Což byl vůdce teroristické skupiny Černé září, jež mimo jiné zavraždila během mnichovské olympiády v roce 1972 jedenáct členů izraelské výpravy a jednoho německého policistu.
Palestinci se izraelským protestům samozřejmě vysmáli – Chaláf je podle nich významná osobnost a mučedník. A lídři Evropské unie, která ze svého rozpočtu palestinské „školství“ platí? Mlčí. Jsou zjevně zahlceni usilovnou prací na nových vyhláškách a nařízeních, jež mají pořádně ztrestat ty členské země, které stále zatvrzele odmítají přijímat uprchlíky – absolventy podobných typů škol, jakou bude i ona Chaláfova základka.
Nejsem tak naivní, abych si myslel, že se po přečtení této informace zaplní ulice protestujícími, kteří budou žádat Brusel, aby skončil s financováním palestinské výchovy k teroru. Nic takového se totiž kvůli samotné podstatě bruselské blízkovýchodní politiky nestane. Ale informace, že se z vlastních peněz podílíme na takové hanebnosti, bychom si upírat neměli.


description: Nic netrvá věčně a žádný strom neroste až do nebe. Tyto otřepané, leč stále platné, fráze platí i pro situaci na českém hypotečním trhu. Po letech poklesu úroků u hypoték nastává razantní změna. Všechny významné banky už ohlásily (a některé už i uvedly v život) zdražení hypoték.

title: Po hypoteční horečce přijde dlužnická kocovina aneb Když bankéře střídají exekutoři

maintext:
Finanční ústavy tím reagující na novelu zákona o spotřebitelském úvěru, díky níž budou moci lidé dříve a bez sankcí hypotéku splácet. Na úvod dojde ke zvýšení úroků minimálně o půl procenta a další zdražení nejspíš bude následovat i v dalších měsících. Financování vlastního bydlení se tak prodraží.
Na povrch tak vyplují i záležitosti, o kterých se v minulých měsících moc nemluvilo. Asi se moc nehodily do krámu. Ale pojmenujme je jasně: nemalé množství lidí bude mít se splácením hypoték problémy a někteří bohužel o své nedoplacené byty či domy přijdou.
Podle aktuálních statistik však zatím vše vypadá jako uprostřed kvetoucích zahrad. Banky i ministerstvo pro místní rozvoj předpokládají, že v letošním roce se poskytne rekordní množství hypoték v rekordním objemu. Vzduchem lítá i astronomická částka 200 miliard korun. Hned se k nim přidávají developeři a všichni společně jako přes kolovrátek melou svoji mantru o tom, že za hypotečním boomem stojí nízké úrokové sazby, dobrá kondice české ekonomiky a z ní plynoucí důvěra lidí ve vlastní budoucnost, ale i také hlad po pořízení vlastního bydlení. Pravda přitom už tak růžová není.
Kondice české ekonomiky už nikterak hvězdná není. Hospodářství vyčerpalo všechny impulsy plynoucí z intervence ČNB stejně jako z propadu cen ropy. Žádné další tu nejsou, proto ekonomika už neroste o čtyři a více procent, ale maximálně o dvě procenta. Skončí-li režim intervencí a nebo dojde-li ke zdražení ropy, růst ekonomiky bude ještě nižší se všemi důsledky.
Zároveň nikdo neví, jaké vlivy budou působit na ekonomiku ve světě, například po nástupu nového amerického prezidenta. Dříve nebo později je ve svých talířích ucítí i Češi. Optimismus pak může zmizet ze dne na den, ale co s milionovými hypotékami na krku?
Problém spočívá v tom, že v uplynulých měsících si na hypotéku sáhli lidé, kteří by ji za normálních okolností nedostali. Ale banky bojovaly o každého klienta a tak půjčili opravdu takřka všem. Po zvýšení úroků však nastane problém. Řada lidí bude mít problémy se splácením hypotéky a to ještě nemluvím o tom, že někteří z nich třeba přijdou v důsledku propadu ekonomického cyklu o práci a tudíž i stabilní příjem. Kdo jim pomůže?
Developer, který je lákal na to, že levnější byty už nebudou anebo banka, která jim sama peníze přinesla až pod nos do obýváků a skoro na nic se neptala? Ha ha, nikdo z nich. Developer si umyje ruce, peníze už má v suchu, tak se starat nebude. Potíž, ale mnohem menší, bude mít banka. Ta to nejprve zkusí s dlužníkem po dobrém a když to nepůjde, přeprodá jeho dluh někomu jinému, většinou exekutorovi nebo nějaké vymahačské firmě. Z dlužníka pak budou lítat chlupy a v krajním případě skončí na dlažbě a jeho byt si koupí někdo jiný.
Hypoteční boom měl (a zatím ještě má) i jinou svou podobu a tou jsou rostoucí ceny domů a bytů. Například v Praze se téměř nic nového kvůli legislativní blokádě nestaví, proto se ceny šplhají do astronomických výšek. Nabízené byty jsou pak pro většinu lidí nedostupné a zkupují je investoři, kteří je pak nabízejí k pronájmu. Jde zhruba o 25 až 35 procent z množství prodaných bytů. Tohle jen ten hlad po vlastním bydlení, jak o něm píšou marketingové brožury developerů.
Dalším počinem jsou zásahy České národní banky, která bankám doporučuje zpřísnit pravidla pro poskytnutí hypoték. Od jara bude platit, že když si někdo bude chtít koupit byt, bude muset mít minimálně 15 či 20 procent z ceny ve vlastních zdrojích. Pro příklad, bude-li si chtít koupit mladá rodina byt v Praze o 50 metrech čtverečních (dle statistik by činila cena cca 3 miliony korun), bude muset mít naspořeno cca 600 tisíc korun. To aby mladí už začali šetřit...
Banky zatím říkají, že procento nesplácených hypoték je nízké. Statistiky České národní banky jim zatím dávají za pravdu. To se ale brzy změní. Ostatně banky už se v tajnosti chystají, že brzy mohou nastat problémy a školí pro dlužníky a neplatiče své poradce. Protože, kdo je připraven, není překvapen. A jsou na to připraveny desítky, stovky nebo možná tisíce Čechů?


title: Melania Trumpová pracovala v USA načerno, píše AP

maintext:
Manželka republikánského kandidáta Donalda Trumpa pracovala ve Spojených státech ještě před tím, než tam získala pracovní vízum. Vyplývá to z dokumentů Associated Press, které dnes agentura zveřejnila.
Do Spojených států se Melania Trump přesídlila v roce 1996, kdy měla pouze vízum návštěvníka. Než získala pracovní vízum, pracovala v modelingu či například pro módní časopis. Dnešní zpráva však uvádí, že na rozdíl od toho, co tvrdí oficiální prameny Trumpovy kampaně, se Melania nechala vyplácet ještě v době, kdy byla v USA de facto “pouze” jako turistka.
AP se pokoušela získat vyjádření od advokta Michalea Wilderse, který se ve věcech Trumpové dlouhodobě angažuje. Vyjádření advokát neposkytl, pouze konstatoval, že to, co AP předložila, je v rozporu s dokumenty, které má on sám k dispozici. Což samozřejmě není odpověď na otázku, protože právě kvůli tomuto rozporu se začala AP případem hlouběji zabývat.
V souvislosti s ilegální prací Trumpové v USA je nutné připomenout, že migrace se stala pro Trumpa hlavním populistickým tématem kampaně. Nepřišel s žádným konkrétním plánem, ovšem hesel a prohlášení učinil v tomto smyslu mnoho. Při jedné z debat například řekl na adresu migrantů “Prostě je odstud dostaneme.” Šéfové kampaně zřejmě však těsně před samotnou volbou (ta proběhne 8. listopadu) zjistili, že nenávistný tón nemusí působit na všechny, a tak se smířlivějšími prohlášeními na téma migrace v USA přišla před dvěma dny právě Melania Trump, která se poprvé aktivně zapojila do manželovy kampaně čistě politickým prohlášením.


description: Prezidentka Jižní Koreje Pak Kun-Hje je podezřelá, že se nechala leta ovládat dcerou sektářského vůdce. Prezidentce se rapidně snížila popularita, v Soulu se proti ní chystají rozsáhlé protesty. Za své chyby se žena v čele státu sice omluvila, část Jihokorejců však žádá její rezignaci.

title: Jihokorejská prezidentka čelí skandálu, demonstruje se za její odstoupení

maintext:
Čche Son-sil byla několik let nejbližší spolupracovnicí a hlavně důvěrnou přítelkyní prezidentky Pak Kun-hje. Ukazuje se však, že jejich vztah do značné míry přerostl meze běžného přátelství. Naopak to vypadá, že se prezidentka nechala ženou ovlivňovat, a to až do té míry, že Čche a prezidentčin poradce rozhodoval o tom, kam potečou státní peníze.
Prezidentka uznala svou vinu v emotivním veřejném prohlášení, při níž se jí podle agenturních zpráv třásl hlas. Svému národu se omluvila a slíbila, že bude s vyšetřujícími orgány bude plně spolupracovat.
Postavení prezidentky je ale i přes její omluvu jihokorejskému národu nejisté. Na dnešek byla svolána velká protivládní demonstrace, která požaduje její odstoupení. Odhad účasti prezidentčiných odpůrců je až 40 tisíc lidí. A to i přes to, že pochod demonstantů - údajně kvůli kolizi s veřejnou dopravou - úřady demonstrantům zatrhli.


title: Ekonom Pavel Sobíšek: Česká ekonomika se Západu přibližuje, ale velice pomalým tempem

maintext:
Čeští zaměstnanci mají ve srovnání se Západem nízkou produktivitu práce a proto mají i mnohem nižší platy. Změna k lepšímu však nastane až s proměnou struktury celé ekonomiky. Pavel Sobíšek, hlavní ekonom UniCredit Bank a jeden z mediálně nejznámějších ekonomických komentátorů v zemi, v rozhovoru pro Reflex.cz kritizuje laxní přístup státu při investicích do infrastruktury a poukazuje na skutečnost, že stávající rozpočtový přebytek je jen souhrou příznivých okolností a nestojí na trvalých základech.
Bude mít nějaký dopad na českou ekonomiku zvolení Donalda Trumpa americkým prezidentem?
Kdyby splnil Donald Trump všechny své předvolební sliby ohledně ochranářských opatření, nevyhnuli bychom se citelně negativnímu dopadu koncem roku 2017 nebo v roce 2018. Nezbývá než věřit, že jeho ambice pod tíhou reality poklesnou.
České hospodářství v posledních letech sice roste, ale úrovni vyspělého Západu se nikterak zásadně nepřibližuje. V čem spočívají naše hlavní nedostatky?
Reálná konvergence (sbližování, pozn. aut.) české ekonomiky k vyspělejšímu Západu probíhá, byť ne uspokojivým tempem. Obecný problém je, že jsme v HDP na obyvatele dosáhli přes 80 procent průměru eurozóny, což je úroveň, z níž bývá podstatně těžší pokračovat směrem nahoru. Jeden konkrétnější problém za všechny – nedokázali jsme využít všechny nabízené příležitosti ke zlepšení stavu infrastruktury. Její špatný stav může být do budoucna brzdou růstu ekonomiky.
Dožijí se vůbec alespoň současní dvacetiletí stavu, kdy na tam bude česká ekonomika svojí úrovní stejně jako u ta u našich západních sousedů?
Pro horizont padesáti let není těžké narýsovat si jakýkoliv scénář – papír a kalkulačka snesou vše. Takový horizont je ovšem příliš vzdálený na jakékoliv seriózní ekonomické prognózy. Může se dokonce stát, že „naši západní sousedé“ přestanou být homogenním blokem a některým se v té době bude dařit výrazně lépe než jiným.
České platy stále dosahují zhruba 25 až 30 procent výše platů v Německu či Rakousku. Proč zde nedochází k prudšímu růstu výdělků? Vždyť Češi si tak stále mohou připadat jako levní montéři a nádeníci...
Průměrnou mzdu v Česku snižuje mimo jiné stále velký podíl zaměstnanců v jednoduchých typech výroby. Mzdy mohou dlouhodobě růst jen tak, jak roste produktivita. A ačkoliv úrovní HDP na obyvatele vede Česko žebříček nových zemí EU, z hlediska produktivity zaostává za Slovenskem a Slovinskem. K rychlejšímu růstu produktivity pomůže jen postupná změna struktury celé ekonomiky.
Z České republiky odchází obrovské množství peněz na dividendách. Proč zde zahraniční firmy reinvestují své zisky tak málo nebo vůbec? Co by podle vás měla vláda či příslušné úřady učinit, aby se tento jednostranný dividendový veletok alespoň trochu zmenšil?
Odliv dividend svědčí o velké ziskovosti podniků se sídlem v Česku a skutečně, poměrem zisků k vlastnímu jmění patří firmy v Česku ke světové špičce. Repatriace zisků je v určité fázi života investice nevyhnutelná a přineslo by víc škody než užitku jí jakkoliv bránit. Jediné, co mohou odpovědné orgány dělat, je přesvědčovat investory o výhodnosti investování v tuzemsku. Na přímé investice je ale třeba se dívat nikoliv jako na cíl, nýbrž jako na prostředek ke zvyšování zaměstnanosti a růstu přidané hodnoty.
Státní rozpočet v letošním roce zatím vykazuje obří přebytek a lze předpokládat, že v kladných hodnotách skončí i za celý rok. Neměla by vláda přistoupit k nějakým razantním změnám v systému jako je snížení některých daní a odvodů z mezd, podpoře mladých rodin či motivování firem, aby umožňovaly větší množství zkrácených pracovních úvazků pro ženy?
Příčin nečekaného přebytku ve státním rozpočtu je několik, žádná z nich ale nedává předpoklad, že se rozpočtové příjmy zvýšily trvale. Jen taková situace by přitom umožnila razantně snižovat daně či odvody. Podpořit nižšími odvody zkrácené úvazky ale považuji již delší dobu za prospěšné opatření, které by ani nebylo příliš drahé. Samozřejmě by se mělo týkat nejen žen.
Pomáhají nějak kondici české ekonomiky i intervence České národní banky? Co si myslíte o názoru, že vliv tohoto opatření je mizivý a za svůj růst ekonomika vděčí především prudkému poklesu cen energií, především ropy?
Oslabení koruny dodalo české ekonomice jednorázový růstový impuls v roce 2014. Pokles cen energií pomohl (spolu s dalšími faktory) v roce 2015. Letošní slabší růst je mimo jiné výsledkem toho, že není žádný podobný impuls k dispozici.
Nedávno se rozproudila vášnivá debata ohledně zavírání velkých obchodů ve vybrané státní svátky. Nepřeceňuje se dopad tohoto opatření na naši ekonomiku?
Ekonomové poukazují v souvislosti se zavíráním obchodů spíš než na ekonomický dopad tohoto opatření na principiální otázku zasahování státu do vztahů mezi obchody a jejich zákazníky. Ztotožňuji se s názorem, že by měl stát nechat tuto oblast bez regulace.


title: Volby v USA 2016 můžou skončit nerozhodně

maintext:
Letošní prezidentské volby jsou zatím natolik vyrovnané, že mohou reálně skončit překvapením v podobě remízy. Ta je možná od roku 1964, kdy ústavní dodatek dal právo volit prezidenta i občanům amerického hlavního města Washington – zvaného oficiálně District of Columbia. Do sboru volitelů tehdy přibyli tři noví volitelé za hlavní město a volitelů je od té doby sudý počet — 538.
Aktuální rozložení hlasů a systém voleb, kdy stát ve 48 případech (Nebraska a Maine, jsou navíc rozděleny na menší obvody) přiděluje všechny hlasy volitelů kandidátovi, který v daném státě získal nejvyšší počet hlasů od voličů, totiž dávají šanci na to, že se odehraje jeden ze tří netypických volebních výsledků.
Lucky looser
Může se stát, že prezidentem bude zvolen kandidát, který dostane méně hlasů od voličů. Jak je to možné? Jednoduše proto, že například Clintonová vyhraje s velkým náskokem ve velkých státech, jako je Kalifornie nebo Illinois, ale Trump získá velmi těsné výhry v menších bitevních státech a to mu přinese potřebných 270 volitelů.
Podle současného stavu se zdá jasné, že letos představitelné je pouze to, že nastane scénář, kdy kandidátka demokratů bude mít většinu hlasů voličů, ale nedostatek volitelů a prohraje. Lucky looser – šťastný poražený – tak může být jen Trump, protože opačný scénář je početně už asi nemožný. Naposledy se „nevítěz“ stal prezidentem v roce 2000, kdy republikán G. Bush takto předstihl demokrata Ala Gorea.
Remíza
Stát se ovšem může také to, že oba hlavní kandidáti získají hlasy přesně 269 volitelů a volba skončí ve sboru volitelů remízů. Zde je ale jeden zádrhel: podle ústavy nemusí volitelé hlasovat pro toho, kdo v jejich státě získal nejvíce hlasů od voličů. Může se tedy stát, že mezi 8. listopadem a 19. prosincem, kdy budou volitelé hlasovat o prezidentovi, někdo „přeběhne“, a remízu tím „zruší“.
Když ale verdikt volitelů bude opravdu v prosinci znít 269:269, rozhodne o budoucím prezidentovi až lednové hlasování Sněmovny reprezentantů – dolní komory amerického Kongresu. V takovém případě nehlasují jednotliví poslanci, ale sčítají se hlasy za jednotlivé státy. V praxi se sejdou poslanci z každého státu a hlasují, koho podpoří. Kdo má většinu, získává tento stát.
Zajímavé je, že do volby ve Sněmovně reprezentantů postoupí tři kandidáti s nejvíce hlasy mezi voliteli. Byli by to tedy asi Trump, Clintonová a buď nezávislý kandidát z Utahu Evan McMullin, pokud svůj stát vyhraje, nebo někdo, komu dá hlas někdo z „přeběhlých“ volitelů Trumpa nebo Clintonové.
Kdo má pak v hlasování ve Sněmovně reprezentantů více států, je zvolen prezidentem. Zatím mají převahu ve Sněmovně reprezentantů republikáni a všechny dosavadní odhady jim dávají předpoklad, že většinu obhájí. To je důležité, protože prezidenta by vybírala již nová Sněmovna reprezentantů.
Scénář, kdy dojde k volební remíze
Trump–Kaine v Bílém domě
V případě remízy 269:269 i u viceprezidenta by ho zvolil nový Senát, kde by už hlasovali všichni senátoři samostatně. Teoreticky by se tedy mohlo stát, že většinu v Senátu získají demokraté a v Bílém domě v případě remízy v prezidentské volbě pak bude sedět republikánský prezident a demokratický viceprezident.
Nevítězové
Existuje i možnost třetího netypického výsledku, pokud v Utahu opravdu vyhraje alternativní republikánský, protitrumpovský kandidát a mormon Evan McMullin, který zatím ztrácí na Trumpa v silně mormonském Utahu jen několik procent. Takový výsledek může vést k situaci, kdy žádný kandidát nebude mít potřebných 270 volitelů a pak také o prezidentovi rozhodne Sněmovna. Do rozstřelu by pak postoupili Trump, Clintonová a právě McMullin.
A co by se dělo při lednové volbě ve Sněmovně? Dlouho se předpokládalo, že kdyby nastala volba ve Sněmovně, zvolí poslanci prezidentem někoho jiného z republikánské strany než Trumpa, kterého stranický establishment nemá úplně v lásce. Například se spekulovalo o republikánském šéfovi Sněmovny Paulu Ryanovi. Teď se ale vztahy mezi Trumpem a republikány poněkud zlepšily, takže by asi poslanci nešli proti vůli voličů a Trumpa potvrdili.
Scénář, kdy nikdo nezíská celkové vítězství
Zda nastane některý z „divokých“ výsledků, poznáme už za čtyři dny.


description: Odpůrci postmoderního vynálezu, který někteří milují a jiní zatracují, mají další argument, proč jej odsuzovat. Kvůli neopatrnému užívání selfie tyče se po více než dvou stech letech své existence rozbila socha svatého Michaela v Národním muzeu v Lisabonu.

title: Muž si v muzeu fotil selfie, zničil přes 200 let starou sochu

maintext:
Socha z konce 18. století je tak zřejmě nenávratně zničená. Miguel Rodriguez, jeden z návštěvníků lisabonského Národního muzea, celou scénu vyfotografoval a zveřejnil ji na sociální síť Facebook.
Tam také popsal, co se stalo. Návštěvník, jehož jméno nebylo zveřejněno, se postavil zády k soše a začal nastavovat selfie tyč tak, aby se do fotografie se sochou co nejlépe vešel. Během manipulace s tyčí se obrátil tak neobratně, že sochu povalil a ta se rozbila na několik kusů. Celou scénu pozorovalo několik návštěvníků muzea, kde byl zrovna onu sobotu byl volný vstup.
“Pracuji zde už mnoho let a toto jsem ještě neviděl,” uvedl zástupce ředitele muzea Jose Alberto Seabra Carvalho. “Nemohu si vzpomenout na nic podobného, co by se této situaci jen trochu podobalo,” diví se zástupce ředitele.
Identitu brazilského turisty, který sochu zničil, portugalská policie nechce prozradit. “Vyšetřování totiž stále probíhá,” uvádí. Škoda zatím není vyčíslená, ve spolupráci s odborníky z muzea a kunsthistorického ústavu ji policie teprve sdělí.


description: U některých slavných světových značek si myslíme, že svá vysoce ceněná loga mají vlastně odjakživa. Ve většině případů to ale není pravda. Podívejte se na první a současná loga některých známých firem. Všechny působí či prodávají také v České republice.

title: Originální výlet do neznáma: Jak se změnila původní loga nejslavnějších firem světa


title: Divadlo kolem muslimského šátku. Ombudsmanka Šabatová ničí sekularismus ve školách

maintext:
„Červený šátečku, kolem se toč, kolem se toč, kolem se toč, má milá se hněvá, já nevím proč, já nevím proč, já nevím proč.“ Tolik česká lidová píseň, ale kvůli hněvu a šátečku (muslimskému) se odehrává dokonce soud. Ve středu by u něj radostí výskal i dramatik (jistou dobu také prezident) Václav Havel. Tolik materiálu by na další absurdní drama nenasbíral na jednom místě v tak krátkém čase nikde.
Svým způsobem za to může státem placená veřejná ochránkyně práv Anna Šabatová, která by z logiky věci měla vášně krotit, ne jitřit. I kvůli ní, přestože nebyla osobně přítomna, se včerejší jednání na Obvodním soudu pro Prahu 10 podobalo spíše frašce.
Soud projednával žalobu Somálky Ahmednuur Ayan Jamaalové, která prý byla v roce 2013 nepřímo diskriminována (to „vymyslela“ dávno předtím, než soud začal, paní ombudsmanka Šabatová) kvůli zákazu nošení svého muslimského šátku ve zdravotnické škole v Ruské ulici v Praze.
Mladá žena, společně s jinou studentkou z Afghánistánu, školu kvůli tomu opustily. Somálka pak kolem toho rozpoutala soudní spor. Zatímco v Česku je to určitá novinka, v západních zemích se jedná o běžný test muslimů, kam až úřady couvnou. Je to prostě nátlaková metoda, nic nového.
Jenže v tomto případě jde o skutečně absurdní žalobu. Ombudsmanka Šabatová se do toho plést vůbec neměla, protože požadavek na nošení muslimského šátku je namířen proti sekularismu ve školách, který by si Česko mělo naopak za každou cenu udržet. To není žádná, ani nepřímá, diskriminace. Navíc vše bylo jinak.
Školní řád zdravotní školy v Praze prostě nošení pokrývek hlav zakazoval. Důvody byly různé, ale vyloženě to vadilo hlavně při některých praktických předmětech. V tomto případě při ošetřovatelské praxi. Po aféře ale škola v roce 2014 sama řád změnila, a pokud někdo požádá, tak by mohl z náboženských důvodů šátek nosit. Jakápak diskriminace?
Dívka ze Somálska ale odešla především z jiných důvodů - nepředložila škole potřebné doklady o pobytu.
Zvláštní také je, že poměrně starý případ se s pomocí ochránkyně veřejných práv Šabatové táhne dál a dál. Žaloba byla totiž podána až letos v březnu. Na co se několik let čekalo?
Ředitelka školy Ivanka Kohoutová dokonce popírá, že by se s dívkami o nošení šátku vůbec bavila. Prý jim chtěla umožnit studium, přestože neuměly česky (to se přiznám, že nevím, jak může fungovat). Když zjistila, že Somálka nedoložila potřebné doklady, zavolala si ji do ředitelny, kam přišly obě dívky společně a rozčílená Somálka řekla: „Nebudu chodit.“ Později přinesla i oznámení o ukončení studia, jako důvod tam napsala nošení hidžábu.
Soudkyně nakonec včerejší jednání odročila na 18. ledna a chce vyslechnout další svědkyni.
Absurdní jednání veřejné ochránkyně práv Anny Šabatové ale dokládají i další dvě věci.
Na jednání k pražskému soudu dorazila včera i aktivistka a členka předsednictva Strany zelených Monika Horáková. V šátku zakrývajícím vlasy… Zcela náhodou je to snacha ombudsmanky Šabatové. Že by odtud foukal vítr?
Soukromě byl ale u soudu i zástupce ombudsmanky Stanislav Křeček. Ten mluvil zcela jinak, než jeho šéfka: „Otázka rovnosti lidí ve společnosti je podle mě v těchto dnech klíčová. Jsem proti tomu, aby nějaká skupina měla mimořádná práva. Žaloba je projevem nevděku od dívky, která v Česku dostala azyl,“ řekl Křeček.
Absurdní divadlo bude tedy pokračovat v lednu.
Pokud žaloba uspěje a potlačíme i díky Šabatové sekularismus ve školách, budeme na začátku konce.


description: Šéfem britské protievropské a protiimigrační Strany nezávislosti Spojeného království (UKIP) byl dnes zvolen Paul Nuttall. Tento europoslanec nahradí v čele rozdělené strany charismatického Nigela Farage, jenž odstoupil v červenci poté, co dosáhl svého dlouholetého cíle, tedy odhlasování odchodu Británie z Evropské unie.

title: Nigela Farage nahradil v čele britské protievropské strany UKIP Paul Nuttall


title: ČSSD je strašně nemoderní a proto dál oslabuje. Je jedno koho Sobotka vymění

maintext:
Nevím, zda sociální demokraté vědí, co to je „mani khorlo“. Když už si ale stěžovali na návštěvu dalajlamy, tibetsky se tak říká modlitebnímu mlýnku, kterým buddhisté točí a modlitby na papírcích, které jsou uvnitř, letí do světa. Něčím podobným teď točí i premiér Bohuslav Sobotka, jenže jeho socialistické modlitby (chápu, je to protimluv) o modernizaci strany jsou marné. A proto je jedno, jaké ministry vymění.
Pokud z vlády odejdou Svatopluk Němeček (zdravotnictví), či Michaela Marksová (práce a sociální věci), Jan Mládek (obchod a průmysl), nebo Jiří Dienstbier (ministerstvo něčeho, nikdo neví čeho), tak pro ČSSD je to šumafuk. Nic se nezmění a noví ministři toho už ani moc nestihnou, protože kampaň na říjnové volby v roce 2017 do Poslanecké sněmovny v podstatě začala.
Největším problémem sociální demokracie (v tom je ale stejná jako její kolegyně v Německu, Rakousku, ve Francii, ve Španělsku či na Slovensku), je to, že je strašlivě nemoderní. Působí jako poněkud přestárlý sbor někdejších funkcionářů socialistického svazu mládeže. Není v tom dynamika, šmrnc, zapáchá to úředničinou.
O modernizaci ČSSD hovořil už před 10 lety Jiří Paroubek. Co se ale vlastně v Lidovém domě za tu dobu změnilo? Ve skutečnosti nic, protože výměna stráží neznamená výměnu zabetonovaného hradu.
Absurdní je například tvrzení, že mladé lidi straně přitahuje Jiří Dienstbier. Mohli by socialisté tu skupinu „mladých“ představit veřejnosti? Vždyť Dienstbier je pravým opakem toho, čemu se říká moderní politický vůbec. U takového člověka totiž ani nezáleží tolik na věku, ale na „čerstvosti“ myšlenek, na schopnosti reagovat na poptávku voličů, na tom, jak správně vyhodnotit rychle měnící se stav společnosti.
To ČSSD nedokáže a nedělá. Takže výměna několika ministrů nebude znamenat nic. Jen to, že Andrej Babiš o jakémkoli odvolaném řekne, že měl být vyměněný dávno. A bohužel ať to bude kdokoli, bude mít téměř na sto procent pravdu.
Jeden příklad za všechny: Sociální demokracie si dlouho loni neuměla poradit s uprchlickou vlnou. Někdo z jejich řad se přidal k „vítačům“, Sobotka zůstal někde uprostřed, jiný migranty nechtěl. V tom se nikdo nevyznal a nevyzná.
Strana se štěpí i v pohledu na Miloše Zemana, vůbec není rozumět tomu, co chce. Část ČSSD prezidenta miluje, část nesnáší. Milý voliči, vyber si. Jenže on si raději vybere jinde, kde je to jasné.
Problémem ČSSD jsou nekonečná prázdná hesla, která nemohou přitáhnout více příznivců. Někdy je to až směšné. Vytroubíte světu, že chcete ve straně na důležitých postech více žen, ale napětí rychle opadne, protože žádné skvělé ženy prostě socialisté nepředstavili.
Sociální demokraté také doplatili na to, že jsou ve vládě s ANO a lidovci. Andrej Babiš si s nimi dělá, co chce a Pavel Bělobrádek zcela v duchu všech politiků KDU-ČSL uhne tu vlevo, tu vpravo, tu zmizí, tam se zase vynoří.
Proto je úplně jedno, koho Sobotka ze svého týmu odvolá a koho nasadí. ČSSD by pomohlo, kdyby premiér nejdříve odvolal sám sebe. Jenže to se stane až příští rok po prohraných volbách…