description: Saúdská Arábie má spoustu peněz, japonský technologický megapodnikatel Masajoši Son spoustu nápadů. Dohromady mohou překopat světové investiční prostředí

title: Investiční buldozer v Silicon Desert

maintext:
Když se podíváte na žebříček stovky největších firem světa, nemusíte být honěnými burzovními obchodníky, abyste hned věděli, co je která firma zač. Tady tahle těží ropu, tahle vyrábí návykové elektronické hračky, tady je všudypřítomný maloobchodník, vedle automobilka… A pak, někde kolem šedesátky, je Softbank - a tam už to tak jasné není.
Firma sama osobě tvrdí, že je „japonskou telekomunikační a internetovou společností“.
To je sice pravda, ale zhruba tak, jako byste řekli, že John D. Rockefeller byl účetním v Ohiu; podstatnou část věci ta definice vynechává. U Softbank, která vznikla v roce 1981, ale dává o sobě pořádně vědět teprve v posledním desetiletí, je technologická vyspělost sama o sobě takřka věcí minulosti. Důležitější je neuvěřitelný investiční apetit jejího zakladatele a šéfa, devětapadesátiletého japonského podnikatele Masajošiho Sona. V poslední době se proto Softbank projevuje daleko spíše jako sdružení investorů rizikového kapitálu než jako běžný holding.
13 letadel, 500 hodnostářů
Na rozdíl od gigantů přelomu tisíciletí mají Masa (jak je znám mezi podřízenými i partnery) a jeho firma široké ambice: chtějí být u všeho zajímavého, co se ve světě začínajících technologických firem šustne a pokud možno to alespoň částečně vlastnit. A vzhledem k událostem posledních šesti či sedmi týdnů má tato ambice, na první pohled megalomanská a za hranicí zdravého rozumu (i při mimořádně tolerantní definici platné v prostředí technologických startupů) šanci na úspěch. Jak se taková věc přihodí?
Odpověď, řečeno s listem Financial Times, „přiletěla ve třinácti letadlech s pěti stovkami hodnostářů“ ze saúdskoarabského Rijádu, která přistála začátkem září v Tokiu. V čele delegace byl jedenatřicetiletý princ Mohamed bin Salmán as-Saúd, známý jako člověk, jemuž více než jeho gerontokratickým kolegům sejde na modernizaci země a tolik omílané (a stále nepřicházející) diverzifikaci saúdské ekonomiky.
Shodou okolností měl Salmán zrovna naspěch s delikátním úkolem: naplnit obsahem svůj vlastní program, nazvaný Vize 2030, který by oné modernizaci a diverzifikaci dal konkrétnější podobu. Měl k dispozici tolik peněz, kolik si jen lidská bytost dokáže představit: počítal je vdesítkách miliard dolarů. Protože však i Saúdové dnes vědí, že ropa nejspíš nebude zdroj em věčného blahobytu, měl zároveň starost, jak je utratit inteligentně. Již předtím investoval 3,5 miliardy do kvazitaxislužby Uber, což představovalo největší investici do řečené firmy z jednoho zdroje; ale kam vložit další desítky miliard, aniž by se vystavoval zbytečnému riziku?
Stisk rukou za 45 miliard dolarů
Na druhé straně stál Masajoši Son ajeho potíž, kterou je nepružnost investorů na veřejném trhu. Když letos připravoval převzetí britského výrobce polovodičů ARM Holdings, musel si pomáhat likvidací několika jeho divizí, aby mohl koupi ufinancovat.
Jinak řečeno, Salmánovy peníze a Masovy vize se hledaly, až se našly.
Saúdskoarabský hodnostář číslo tři nejprve absolvoval zdvořilostní návštěvu u císaře Akihita a zběžné schůzky s předsedou představenstva firmy Hitachi a několika bankéři. Pak se Salmán, o němž se mluví jako o obdivovateli japonské kultury, sešel vjednom zjejích klenotů, tokijském paláci Geihinkan, se Sonem. „Masa na něj obrovsky zapůsobil,“ citoval deník The Wall Street Journal zdroj, jenž byl devadesátiminutovému jednání blízko, „plány začaly žít vlastní životem.“
Když si v půli října schůzku zopakovali v Rijádu, ukuli plán, jenž de facto znamená, že Saúdi dali Sonovi obrovské peníze na investice, z nichž posléze budou, jak doufají, mít sami užitek. Jak obrovské? Inu, Salmán přislíbil dodat do fondu Softbank Vision Fund během pěti let 45 miliard dolarů. Aby si na takovou částku přišel, musel by Jaromír Jágr hrát hokej ve vrcholné formě přes 400 let (což sice není úplně vyloučené, ale stejně).
Telepatie a život s roboty
Během téže doby do fondu vloží Sonova Softbank Group dalších pětadvacet miliard a ještě třicet miliard by mělo vložit „několik málo“ dalších investorů, které hodlají oba muži oslovit. Mezi nápadníky jsou údajně například Apple, jenž sedí na zhruba bilionu víceméně nečinných dolarů v hotovosti, a Katar, který má také tolik peněz, kolik se mu zlíbí.
Sonův problém tedy nebude, odkud vezme peníze, nýbrž kam je vloží. V tuto chvíli nelze předvídat konkrétně, které Hrmy si jeho přízeň vyslouží. Pokud však minulost může být vodítkem, směr už známe: lidské štěstí. Bez nadsázky. Již v roce 2010 odhalil Son investičním partnerům Softbank svoji strategii - na 300 let. Svůj přístup k„informační revoluci“ zítřka soustředí na „přispívání k lidskému štěstí“, „utěšování lidí ve smutku“ a podobně. Znamená to něco, nebo je to jen marketingový žvást?
„Ideou je vyvíjet technologie, které uvedou v život počítač, jejž nosí lidé vmozku,“ říká Son, „vytvořit budoucnost, v níž se lidé budou dožívat 200 let, budou automaticky překládat z cizích jazyků, budou komunikovat telepaticky - ato i třeba se psy - a koexistovat s inteligentními roboty.“
Někomu to může znít perverzně a někomu nevěrohodně, ale dosavadní činnost Softbank se vyznačuje dobrým čichem na investice do rizika. Před šestnácti lety stály její peníze u zrodu Alibaby, dnešní světové dvojky v internetovém obchodu. V portfoliu má tak rozdílné Hrmy jako Yahoo Japan (nejnavštěvovanější japonské stránky, služby portálu jsou ve většině oblastí v zemi dominantní), výrobce videoher GungHo Entertainment, telefonního operátora Sprint Corporation a distributora mobilních telefonů Brightstar. Cesta k množení lidskému štěstí vypadá pod Sonovým vedením alespoň zpočátku celkem pragmaticky.
Ještě větší bublina
Sto miliard dolarů vržených na trh během pěti let však není jen tak; téměř by to zdvojnásobilo veškerý rizikový kapitál, jenž je dispozici v celých Spojených státech (a to se Son ještě může samozřejmě rozhodnout pro násobení své palebné síly pákovým efektem). „Pakt mezi Softbank a Saúdskou Arábií může vtomto směru být zlomovou událostí,“řekl časopisu Wired Charles Kane z proslulé Sloan School of Management při MIT.
Stomiliardový kolos je schopen zafungovat jako svého druhu investiční buldozer: může pomoci vybudovat velké věci.
Kdyby plány arabského prince a ambiciózního japonského technopodnikatele vyšly do puntíku, vznikne v Saúdské Arábii globální centrum technologického rozvoje. To však je samozřejmě běh na velmi dlouhou trať. „Silicon Valley nepostavíte přes noc,“ říká profesor Kane. „Saúdská Arábie ktomu nemá dost kvalifikovaných lidí,“ dodává.
Jestli lze stomiliardovým buldozerem postavit Silicon Desert, tedy zůstane ještě nějakou dobu nezodpovězeno.
Mezitím hrozí jiné nebezpečí: že spousta peněz bude hledat uplatnění tak důkladně, až vytvoří novou bublinu, ještě větší a s protagonisty ještě bezohlednějšími, než je ta dnešní s Kalanickem, Brinem a Zuckerbergem.
Princ Salmán má k dispozici tolik peněz, kolik si lidská bytost dokáže představit, a jedinou starost: utratit je inteligentně. Kdo platí vize budoucnosti
Softbank Vision Fund – 100 mld. USD (přislíbených během pěti let)
Další investoři 30
Softbank 25
Saúdská Arábie 45
ZDROJ: Business Insider
Kam investují Saúdové…
Majetkový podíl, který drží saúdský státní investiční fond – PIF (v %)
Celková výše ostatních vlastnických podílů (v %)
ZDROJ: Financial Times
… a kam dává peníze Masajoši Son (cena akcií Softbank, v jenech)
Události, které nejvíce ovlivnily cenu 2006 • Vodafone Japan (Japonsko; 17 mld. USD) 2012 • eAccess (Japonsko; 4,4 mld. USD) • Sprint Nextel (USA, 36,1 mld. USD) / 2014 • Snapdeal (Indie, 627 mil. USD) 2015 • Supercell (Finsko, 973 mil. USD) • Coupang (Jižní Korea, 1 mld. USD) • SoFi (USA, 1 mld. USD) / 2016 • Didi Chuxing (Čína, 4,5 mld. USD) • ARM Holdings (Británie, 31,6 mld. USD)
ZDROJ: Dealogic, FactSet, wsj.com
O autorovi| Daniel Deyl, deyl@mf.cz


description: Širší vedení TOP 09, výkonný výbor, dnes podpořil setrvání Miroslava Kalouska ve funkci předsedy strany. Výbor dnes řešil neúspěch strany ve volbách. Kalousek následně řekl, že na základě drtivě většinového názoru svých nejbližších kolegů z krajských výborů i celostátního výboru setrvává ve svém rozhodnutí zůstat v čele TOP 09 a vést ji do voleb do Poslanecké sněmovny.

title: Kalousek to ustál. Vedení TOP 09 ho podrželo, zůstane předsedou

fasttext_language: cs


description: Výnosy českého státního dluhopisu s dvouletou splatností se v úterý krátce dostaly na nejnižší hodnotu na světě. Výnos českých dluhopisů nakrátko klesl až na minus 0,94 procenta. Byl tak nižší než výnosy obdobných švýcarských dluhopisů, které jsou nejnižší na světě. Nižší výnosy podle ekonomů pomáhají ministerstvu financí, kterému tím klesají náklady na obsluhu státního dluhu.

title: Výnos českého dluhopisu byl nejnižší na světě


description: Technologická společnost Facebook představila novou sérii zařízení pro virtuální realitu Oculus. Novinkou je zejména dotyková simulace hmatu ruky. Uživatel se už ve virtuálním prostoru nemusí pohybovat s kontrolerem.

title: Virtuální realita jako součást života. Facebook představil nový Oculus


description: Český průmysl potřebuje tisíce pracovníků z Ukrajiny a úřady práce to neřeší. Z těch se postupně staly pouze ústavy pro vyplácení sociálních dávek. Na dnešním sněmu Svazu průmyslu a dopravy v rámci Mezinárodního strojírenského veletrhu v Brně to řekl prezident svazu Jaroslav Hanák. Získávání pracovníků ze zemí, které jsou Česku kulturně blízké, schvaluje i premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD).

title: Šéf Svazu průmyslu Hanák: Potřebujeme Ukrajince, ale úřady řeší jen dávky

maintext:
„Doufám, že vláda brzy udělá rozklad těch 385 tisíc lidí bez práce. Že nám řeknou pravdu, že skoro sto tisíc z nich jsou na sociálních dávkách a jsou tam rádi. Dalších zhruba 80 tisíc spadá do šedé ekonomiky,“ uvedl Hanák. Většina ze zbývajících uchazečů podle něj buď nemá odpovídající kvalifikaci, nebo jsou „tak trochu nemocní“. Zeman dokonce prohlásil, že „nikdo z těchto lidí pracovat nechce“ a není důvod, aby pobírali dávky, pokud nabízenou práci odmítají.
Českému průmyslu podle Hanáka chybí 140 tisíc zaměstnanců. „Kvalifikovaných především v technicky zaměřených oborech. Je potřeba něco urychleně dělat, protože řada firem říká, že není schopná plnit své zakázky. A když ty zaměstnance nemůžeme sehnat doma, musíme je sehnat v zahraničí. Potřebujeme tisíce Ukrajinců, protože trh práce to neřeší,“ doplnil Hanák.
Podle premiéra Sobotky je pozitivní, že Česko patří s Německem k zemím s nejnižší nezaměstnaností. Míra nezaměstnanosti v Česku v srpnu klesla na 5,3 procenta. „Za dva roky se podařilo zaměstnat 200 tisíc lidí, to je dobrá zpráva. Ovšem špatná zpráva je, že pracovní trh je v některých profesích vyčerpán. Musíme hledat možnosti, jak najít pracovníky v zahraničí. Teď je čas, abychom se v listopadu sešli se zaměstnavateli, jaké je řešení pro přísun Ukrajinců a vydávání pracovních karet,“ doplnil Sobotka. Zároveň ujistil, že je stoupencem získávání pracovníků z regionů, které jsou Česku kulturně blízké.
Přečtěte si:
Za velmi špatný označil Hanák stav infrastruktury v zemi. „Je potřeba se stydět za Českou republiku, jaká máme povolovací řízení. Je nedůstojné, aby příprava staveb trvala 12 až 14 let, když v okolních zemích je to polovina. Vládě trvalo několik měsíců, než se dohodla na novele stavebního zákona, který by měl proces povolování urychlit. A mám hrůzu z toho, co se s ní bude dít v Poslanecké sněmovně,“ uvedl dále Hanák. Za naději považuje úplně nový stavební zákon, na kterém pracuje ministerstvo pro místní rozvoj.
Za to, že v Česku bylo v posledních letech dokončeno minimum nových dálničních úseků, se podle něj současná vláda nemůže vymlouvat na ty předcházející. „Mohli jsme počítat s tím, že Brusel k nám nebude shovívavý ohledně EIA,“ doplnil Hanák. Narážel na to, že u velké části dopravních staveb je potřeba opakovat proces posuzování jejich vlivu na životní prostředí, protože Evropská komise odmítla uznat posudky, které vznikly podle starého zákona z doby před vstupem ČR do EU.
Podle Sobotky není zhruba stovka staveb s propadlou EIA vůbec připravených a Česko ztratilo 20 až 25 let. „Ty stavby neměly územní rozhodnutí ani stavební povolení. Bylo potřeba zamést si před vlastním prahem a stavby začít znovu připravovat. Priorita vlády je zrychlit výstavbu dopravní infrastruktury,“ dodal Sobotka.
Čtěte dále:
Přečtěte si rozhovor týdeníku Euro s šéfem Metrostavu:


description: Minimální mzda stoupne od 1. ledna na 11 tisíc korun měsíčně, o navýšení o 1100 korun rozhodla na základě dohody se sociálními partnery vláda. Pracující za minimální mzdu tak budou pobírat 66 korun na hodinu.

title: Minimální mzda vzroste na 11 tisíc korun


description: V letošních senátních volbách byla nejúspěšnější KDU-ČSL, která vyhrála v devíti z 27 obvodů. Pro zbývající dvě vládní strany - ČSSD a ANO - skončily volby nezdarem. ANO získalo stejně jako Starostové a ODS tři mandáty, sociální demokraté dokázali zvítězit jen ve dvou obvodech stejně jako TOP 09 a Severočeši.cz. Zastoupení KSČM v Senátu zůstane jednočlenné. Vládní koalice si i přes nezdar ČSSD a ANO udržela ústavní většinu.

title: Vítězem senátních voleb jsou lidovci. Pro ČSSD a ANO znamenaly prohru

maintext:
Letošní hlasování provázela rekordně nízká účast - hlasovat přišlo jen 15,4 procenta voličů, což podle politologů nahrálo právě lidovcům.
Premiér a šéf ČSSD Bohuslav Sobotka na debakl strany reagoval výzvou, že ČSSD teď musí diskutovat o tom, jak zlepšit svou práci a jak ji lépe prezentovat. Zlepšit chce i zapojení ministrů. Mládkovo další působení v kabinetu za téma nepovažuje. „Postoupil do druhého kola. Je to téma, které otevřel on sám,“ uvedl Sobotka k Mládkovi.
ČSSD stále nejsilnější
I přes špatný výsledek ČSSD je dosavadní předseda horní parlamentní komory Milan Štěch připraven se o funkci znovu ucházet, pokud ho k tomu klub vyzve. Frakce ČSSD totiž zůstává i po letošním neúspěchu nadále nejsilnější.
Druhý nejsilnější klub vytvoří lidovci a nezávislí. Za vítězstvím KDU-ČSL je podle předsedy strany Pavla Bělobrádka především úspěch samotných kandidátů, i když posílení KDU-ČSL za poslední roky je evidentní. „Značka KDU-ČSL má určitou hodnotu, ať už ideovou, či věcnou,“ řekl Bělobrádek novinářům. Dobrou strategií podle něj bylo spojit se s dalšími politickými subjekty. Upozornil na to, že nešlo o spiknutí proti předsedovi ANO Andreji Babišovi nebo tomuto hnutí, o výsledku rozhodli voliči.
Výsledky druhého kola senátních voleb
Foto: ČTK
Babiš na zisk tří mandátů reagoval slovy, že ANO se musí ještě hodně učit a hledat vhodnější osobnosti pro volby do Senátu. Osobně prý čekal zisk pěti křesel, výsledek nepovažuje za úspěch. „Boj o Senát je fakt těžký, musíme se ještě hodně učit a hledat osobnosti, které lidi znají tam, kde žijí,“ uvedl Babiš. ANO přitom vyhrálo první kolo voleb a v senátním finále mělo 14 zástupců. Jeho senátoři budou podle dnešních vyjádření usilovat o funkci místopředsedy.
Ve vedení Senátu chce mít svého zástupce i hnutí Starostů a nezávislých (STAN). Senátoři za něj zvolení vytvoří spolu s partnerskými senátory klub s dvojciferným počtem členů.
Volby podle předsedy občanských demokratů Petra Fialy potvrdily, že ODS zůstává hlavní pravicovou silou v zemi. Lídr TOP 09 Miroslav Kalousek si myslí, že nízká volební účast do jisté míry ohrožuje demokracii. Zároveň ale podle něj nahrála KDU-ČSL, která má věrnou členskou základnu. Úkolem všech stran bude podle něj přesvědčit veřejnost, že nechodí hlasovat o politicích, ale sami o sobě.
Z letošních senátních voleb čtěte více:
Válková v senátních volbách neuspěla. Na Praze 11 ji porazil Kos
Se Škromachem půjde i Mládek. K dobru by mohl dát i funkci ministra
Letošní volby přinesly několik sledovaných duelů. Na Hodonínsku neuspěl dlouholetý politik ČSSD Zdeněk Škromach, porazila ho starostka Ratíškovic Anna Hubáčková (KDU-ČSL). Škromach tvrdí, že nyní začíná od nuly a současnou situaci, kdy je bez politické funkce, vnímá jako výzvu. Mládka na Táborsku porazil učitel Jaroslav Větrovský (za ANO). V boji o senátorský post na Karlovarsku neuspěl osminásobný vítěz Velké pardubické Josef Váňa (za ANO), více hlasů získal současný senátor a dlouholetý starosta Božího Daru Jan Horník (STAN). Úspěšný nebyl ani bývalý hokejista Jiří Šlégr za ČSSD, exministryně spravedlnosti Helena Válková (ANO) nebo filozof Václav Bělohradský (za ČSSD a SZ).
Přehled sedmadvaceti nově zvolených senátorů (Foto: ČTK)
Prosadili se naopak místopředsedkyně Senátu Miluše Horská (za Nestraníky) z klubu KDU-ČSL, místopředseda ODS Miloš Vystrčil nebo šéf lidoveckých senátorů Petr Šilar. Největším počtem hlasů byl letos senátorem zvolen starosta Chrastavy Michael Canov ze Starostů pro Liberecký kraj (16.579 hlasů), nejmíň hlasů stačilo novému ostravskému senátorovi Zdeňku Nytrovi (6058), který kandidoval s podporou ODS a TOP 09.
Nejvíce žen v historii
V Senátu po dnešku zasedne nejvíc žen v historii - 16. Dosud jich bylo o jednu méně, dnes se prosadilo šest žen. Letos neuspěl žádný poslanec, i když ve finále figurovali čtyři, a to výhradně z vládních stran.
Podle politologa Josefa Mlejnka by se měli poslanci a senátoři nad rekordně nízkou účastí zamyslet a případně upravit volební systém nebo pravomoci Senátu. Politolog Jan Kubáček navrhuje zvážit, zda ze Senátu neudělat regionální komoru: „Když už totiž lidé k volbám jdou, preferují regionální osobnosti. Dnešním vítězem voleb je profese starosty,“ uvedl. Politologové se shodli, že nízká volební účast vždy vyhovuje lidovcům. Podle Mlejnka se díky disciplinované voličské základně dnes lidovci projevili silnější, než ve skutečnosti jsou.
Prezident Miloš Zeman hodlá výsledky senátních voleb komentovat podle dnešního vyjádření Hradu až po víkendu.
Pravděpodobné rozložení budoucích sil v senátu na základě letošních voleb (Foto: ČTK)
Projděte si, kdo a kde během letošních senátních voleb vyhrával:


description:
Experti varují: Sociální sítě jsou poháněny vztekem
Několik megabytů pod povrchem rodinných selfies a nedělních obědů bublá rozpálený tuk lidového hněvu. Kdo se jej pokusí hasit, toho poprská.

title: Facebook, pivo, nenávist

maintext:
Atak jestli mají německé noviny za poslední rok nějakého šampiona mezi titulky, je jím nejspíše tento: Odkud přichází nenávist?
Odpověď už hledal leckdo a leckde, od počátku bylo ale jasné, že hlavní stopy vedou na východ do bývalé NDR. Při oslavách 26. výročí znovusjednocení Německa v Drážďanech, kde dav vypískal kancléřku Angelu Merkelovou a prezidenta Joachima Gaucka (oba narozené v NDR), zaznamenal reportér týdeníku Der Spiegel Stefan Berg výroky jako „více Putina“ a „uprchlíky do klecí“.
Zvedl proto hozenou rukavici a přišel s pronikavou analýzou, která vytipovala jeden zásadní důvod východoněmecké nesnášenlivosti: je jím prý žárlivost. Zjištění je o to pozoruhodnější, že zatímco v ostatních bodech Bergovy sondy si celý Visegrád může číst jako ve vlastním chorobopisu, na východoněmeckou diagnózu žárlivosti mu asi nezbývá než potichu, žárlit.
Berg popisuje typické symptomy někdejší NDR, která tvoří archetypální příklad „closed society“ (uzavřené společnosti) žijící uprostřed společnosti otevřené. Nachází tu přebytek „emocionální tenze“, syndrom vyčerpání a „potřebu uznání“. Toho posledního se východním Němcům v hojné míře dostávalo za socialismu, jehož liturgický rok byl pln různých soutěží o nejlepšího družstevníka, nástěnek s hrdiny socialistické práce, medailí „za zásluhy“ a odznaků za nejlepší výkony. Prakticky každý východní Němec měl během roku šanci být alespoň jednou vyznamenán, hřát se na výsluní pozornosti papalášů.
Spolková republika mu nic podobného nenabízí. Nebohý Ossi, který si osvojil základní životní návyky za minulého režimu, žije v tichém opovržení ze strany Wessis a propuká v něm naplno syndrom vězně propuštěného na svobodu. Jeho naučené zvyky a hodnoty vůbec neodpovídají světu, v němž se ve druhé polovině života ocitl.
Už jedenáctým rokem stojí v čele Ossiho vlády kancléřka, sama též Ossi, která se deset z oněch jedenácti let chovala jako ukázkový příklad chladně kalkulujícího politika. Dnešní spolkové úřady jsou podobně neosobní a vyjma občasné konverzace s telefonními roboty udržuje propuštěný Ossi kontakt s vnějším světem vlastně jen přes bulvární média (plných historek o vzdálených celebritách) a sociální sítě překypující „alternativními“ zdroji informací. Jako kdyby to nevydalo na základ pro duševní poruchu, dorazí náhle do země vlna uprchlíků z Blízkého východu, přičemž - zde se paralela s Visegrádem opět rozchází - kancléřka je náhle samý soucit. Věnuje Syřanům a Afgháncům téměř mateřskou péči a vysvětluje ji křesťanskou povinností vůči bližním. Bližním? Ossi nevěří svým uším. Sám je zarytý ateista a naposledy věřil v marxistický ideál beztřídní společnosti. Nejsem já snad její bližní?
Ano, poznamenává Berg - tato žárlivost na uprchlíky se bude někde ventilovat, nejspíše během příští návštěvě kancléřky v Ossiho bydlišti. Vypískat ji je však málo, bude třeba ještě podpořit nějaké hnutí nebo stranu, která vezme mé názory v potaz. Jako první se nabídla Pegida.
Vymyslela časovou přesmyčku: zrecyklovala heslo Wir sind das Volk (to my jsme lid), s nímž demonstranti pochodovali proti komunistům v Lipsku na podzim roku 1989. Merkelová absurdní drama přikořenila poznámkou, že „toto už není moje země“. Bývalá NDR, která konečně nalezla uplatnění své jedinečné historické zkušenosti, rozšířila nákazu do nových spolkových zemí a inspirovala vznik Alternativy pro Německo (AfD). Ta převzala od Pegidy celou agendu včetně vlajky Wir sind das Volk, jež ovšem nyní odkazuje na požadavek přímé demokracie. Přímá demokracie?
To je jen jiný bič na uprchlíky, uzavírá lapidárně Stefan Berg.
Střih: Facebook nemá tvář
Známý internetový aktivista Christopher Lauer, který strávil pět let v berlínském sněmu jako poslanec za Pirátskou stranu, našel loni v listopadu na svém facebookovém profilu tento post: „Ty tlučhubo, koukej se postarat, aby ty špinavé hordy nedorazily až sem, jinak budeš hořet mezi prvními.“ Mladý pirát učiní něco, co je v bytostném rozporu sjeho agendou - kontaktuje berlínskou pobočku Facebook Germany s žádostí o sdělení IP adresy odesílatele.
Dostane anonymní odpověď od „zákonného týmu“ s poděkováním za upozornění a poznámkou, že může požádat o „mezinárodní soudní pomoc“ skrze automatický formulář. Německé kriminální policii se formulář vůbec nepodaří najít, takže případ uzavře. Lauer se nevzdá a díky dobrým konexím požádá o pomoc vrcholnou manažerku Facebooku Germany, Evu-Marii Kirschsieperovou. Proběhne mezi nimi následující konverzace.
„Evo, jaké kroky má policie přesně učinit, aby získala IP adresu odesílatele, který mi vyhrožoval upálením?“„Je mi líto, Chrisi, ale nevím. Žádné instrukce pro takový případ nejsou. Každý případ je posuzován individuálně.“„Evo, váš ředitel nedávno hovořil o tom, jak propustí domovníka a nechá si v domě nainstalovat umělou inteligenci, a ty neumíš odpovědět, co má zákonná strana podniknout, aby získala IP adresu člověka, který skrze vaši technologickou infrastrukturu hrozí politikovi smrtí?“ „Chrisi, každý případ je odlišný a je vyhodnocen individuálně, neexistuje standardní procedura.“
Pro Lauera nebyl konec překvapením. Čelný pirát, jehož hlavní náplní je hájení absolutní svobody na internetu, po několikaměsíční anabázi konstatoval, že firma se zákazníky největší západoevropské země komunikuje výhradně skrze automatické vzkazy opatřené hlavičkou Facebook Team, na něž nelze odpovědět. Facebook Germany nemá pevnou adresu a jeho veškerou německou korespondenci obstarává asi desetičlenný tým zaměstnanců zákaznického centra v Dublinu, kteří byli najati zprostředkovatelskou agenturou. Hlavními kritérii výběru byly „výtečné znalosti němčiny“, „flexibilita“ a „týmový duch“.
Tým týmových duchů nemá konkrétní jména, přičemž na některé dotazy odpovídá třeba jen smajlíkem. Internetový pirát z toho vyvodil jediný možný závěr: „Jde o faktickou ochranu nenávistné komunikace. Ta pomáhá zvyšovat provoz na síti. Nic tak neudržuje loajalitu uživatelů jako zlost. Jakmile se lidé rozlítí, nemají problém trávit na síti neomezené množství času. Facebook povzbuzuje uživatele, aby nenávistným vzkazům čelili protimluvou' (counter speech). Vzniká tak nekonečná smyčka, protože counter speech vygeneruje ještě více nenávistných vzkazů. Zlost je pro Facebook něco jako mana nebeská.“
Střih: Výlet za sociální bublinu
Autor tohoto textu se právě rozhodl, že sestoupí do neregulovaných vod Facebooku a okusí jejich proudy a víry na vlastní kůži. Po počátečním oťukávání různých uzavřených skupin si vybere tu, jejíž název zní sice krkolomně, zato líbezně: Seznamka zajímavých lidí a slušně inteligentní i duchovní povídání. Členové duchovního kroužku se vyjadřují spisovně, seznamování se moc nevěnují, zato tráví celé dny v nekonečných debatách. Asi tisícičlennou skupinu vede sympatický DJ a jsou v ní zastoupeny různé profese. Je to brána do jiného světa, ven ze sociální bubliny. Ale projít branou znamená krutý zážitek - pár kliků od důvěrně známého prostředí facebookových přátel zuří ledové argumentační vichry, proti nimž má salonní liberální demokrat jen chabou mentální výbavu.
Na přelomu září a října dominovala témata imigrace, rasismus, volby a projevy Miloše Zemana. Tisícičlenný vzorek populace se opakovaně a skoro jednomyslně shodl na několika základních tezích: 1. Migrační vlna je organizovaný útok islamistů na českou společnost. 2. Rasismus je inteligentní projev pudu sebezáchovy.
3. Posledních 27 let bylo pro vývoj v ČR nejhorším obdobím po druhé světové válce. 4. Globální kapitalismus je zrůdnější než sovětský komunismus. 5. Bohuslav Sobotka je vlastizrádce, neboť Čechy zaprodal Bruselu, Miloš Zeman hájí zájmy většinového voliče. 6. Neexistuje nic jako pravda, všechno je osobní náhled, rozhoduje názor většiny. 7. Omílané pravdy (včetně definic rasismu a komunismu) jsou zastaralé, zkorumpované a zralé na přepsání. 8. Různé zdroje informací jsou si rovny, podstatný je přímý videozáznam. 9. Diskutér odmítající zhlédnout přímý videozáznam (třeba z důvodu jeho délky) strká hlavu do písku před nepříjemnými pravdami. 10. Současný mainstream reprezentovaný Bruselem či Barackem Obamou (jinak též „neomarxisté“) šíří falešnou propagandu. Koledují si o výprask od rozhněvaného lidu. Lid je zhruba totéž co většina.
Nelze říci, že by všichni diskutéři z duchovní seznamky na mainstreamový názor reagovali výlučně nepřátelsky - tuto fázi mají probuzení členové za sebou. Na liberálního demokrata hledí se zájmem přírodovědce, který sleduje vymírající biologický druh. Ovládají slušně mluvnici a slova jako „negr“ nebo „cikán“ používají ve „správném“ tvaru a s pocity člověka, který prohlédl sémantickou prapodstatu slov. Moderátor fóra má zvláštní zálibu: ve volném čase chodí do nákupního centra Štěrboholy a oslovuje zahalené muslimky s výzvou, aby opustily republiku.
Nečiní tak z nějaké zášti, za to by mu muslimky nestály. Chce jim dát ale srozumitelně najevo, že o ně zdejší společnost nestojí. Jestli ho napadlo, že šíří nenávist?
„Novináři mají tendenci přetvářet společnost podle svého náhledu. Připomínají mi malé trucovité děti, které si něco vynutí na rodičích, protože mají prostě pravdu. Děti usměrní rodič, ale kdo usměrní novináře?“ Na autora článku se moderátor ani ostatní členové nezlobí - chápou jeho důvody, proč musel skupinu opustit. Jako každé „přitroublé sluníčko“ještě neprohlédl, že je obětí zrůdné oficiální propagandy. Vybavili jej na cestu pár dobrými radami a spoustou odkazů na alternativní videa a dokumenty.
Když je pořádně prostuduje, může se vrátit a podat o tom zprávu. #
Na liberálního demokrata hledí diskutéři se zájmem přírodovědce, který sleduje vymírající biologický druh.
O autorovi| Lubomír Heger, heger@mf.cz


description:
ŘSD
Na ŘSD skončil vedoucí odboru údržby dálnic Miloš Štěpán.
Do jeho kompetence spadalo rozdělování tzv. podlimitních zakázek

title: Šéf údržby dálnic donaděloval

maintext:
Necelý měsíc poté, co týdeník Euro zveřejnil informace o netransparentním rozdělování zakázek malého rozsahu na Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD), skončil ve své funkci šéf odboru údržby dálnic Miloš Štěpán, který měl na starost jejich rozdělování. Na menší opravy na dálnicích proudí z ŘSD stamiliony korun jen několika vyvoleným firmám bez otevřené soutěže.
Zdánlivě jde o nelukrativní zakázky do šesti milionů korun na výměnu poškozených svodidel, obnovu dopravního značení či sekání trávy vedle silnice. V součtu však jejich hodnota šplhá do stamilionů. Pro manažery ŘSD to znamená velké pokušení, aby je rozdělovali „spřízněným“ firmám, aniž by výslovně porušovali zákon o zadávání veřejných zakázek. Teď na to jeden z nich doplatil.
Pod Miloše Štěpána spadala jednotlivá střediska správy a údržby dálnic, která zakázky rozdělovala. „Proběhl audit těchto zakázek, který konstatoval manažerské pochybení v této oblasti a nedostatečnou kontrolu. Proto byl odvolán,“ řekl mluvčí ŘSD Jan Rýdl.
Přes jednotlivá střediska v součtu proteče ročně více než miliarda korun, téměř tři čtvrtiny této částky ale rozděluje ŘSD v malých zakázkách, kdy stačí oslovit tři vybrané firmy a z nich zvolit nejlevnější nabídku. Problém je v tom, že oslovené firmy často vůbec nepůsobí v oboru. Navíc oslovené firmy i samotného vítěze vybírají manažeři ŘSD neveřejně.
V žebříčku deseti největších objemů v malých zakázkách figurují například tři firmy brněnského podnikatele Zdeňka Machaně – PDC Simost, Repont a Super-Krete Czech. Spolu s jeho další společností Simost dohromady získaly od září 2015 do konce srpna 2016 zakázky za 220 milionů korun. Firma Super-Krete měla přitom prsty v opravě mostu v Brně za 117 milionů korun bez soutěže. Státní fond dopravní infrastruktury tehdy dával kvůli zakázce trestní oznámení, policie však nic závadného neshledala.
Zakázku na opravu více než desetikilometrového úseku kanalizace na dálnici D1 za 2,9 milionu korun zase loni vyhrála brněnská firma Roci. Společnost na svých internetových stránkách přitom tvrdí, že se věnuje provozování tenisových kurtů, prodeji automobilů, realitní činnosti a modelování nehtů a masážím.


description: Belgické regiony se podle premiéra země Charlese Michela dnes dohodly na řešení patové situace kolem obchodní smlouvy mezi Evropskou unií a Kanadou (CETA).

title: Patová situace kolem CETA vyřešena. Belgické regiony se dohodly

maintext:
„Je to velmi důležitá dohoda pro podniky, pro hospodářství,“ uvedl Michel podle belgických médií. Kopii dohody jednotlivých belgických regionů o řešení patové situace už vyjednávači poslali Evropské unii, uvedl server RTBF.
„Nakonec jsme našli mezi Belgičany shodu,“ uvedl premiér Valonska Paul Magnette, jehož region dohodu CETA blokoval. „Valonsko je nesmírně šťastné, že naše požadavky byly vyslyšeny,“ dodal.
Nyní s novou dohodou budou muset souhlasit jednotlivé regionální parlamenty, ale přání Belgie na změny musí schválit také zbylé členské země evropské osmadvacítky a Kanada. Na čem se belgické regiony přesně dohodly, zatím ale není jasné. Podle premiéra Michela by se měly regionální parlamenty včetně toho valonského k dohodě vyjádřit „před páteční půlnocí“.
Belgická vláda smlouvu CETA podporuje, nemohla ji však podepsat bez souhlasu všech regionálních parlamentů země.
I am glad for good news from PM @CharlesMichel. Only once all procedures are finalised for EU signing CETA, will I contact PM @JustinTrudeau


description: Průmyslová produkce se v srpnu vrátila k růstu. Meziročně posílila o 13,1 procenta, zatímco v červenci o 14,1 procenta klesla. Údaje z obou letních měsíců ovlivnil rozdílný počet pracovních dnů.

title: Český průmysl znovu roste, meziročně posílil o 13,1 procenta


description: Vláda největší demokracie světa rozeslala několika potenciálním dodavatelům dopisy s podrobnějšími údaji k zakázce, jejímž výstupem má být další krok k potřebné modernizaci indického vojenského letectva. Zakázka na bojové letouny, na jejichž dodávce by se měly výrazně podílet místní firmy, by podle odborníků mohla dosáhnout hodnoty 12 miliard dolarů (297 miliard korun).

title: Indie poptává stíhačky za 300 miliard

maintext:
„Indie je ochotna zaplatit za každý ze 150 letounů 65 až 80 milionů dolarů,“ prozradil Ben Moores, obranný a letecký analytik publicistické společnosti IHS Jane's. Náklady jsou o něco vyšší než obvykle, neboť součástí nabídky je požadavek vlády Nárendry Módího, aby se větší část výrobního procesu odehrála v Indii, poznamenává CNN.
Právě tato podmínka, jež vychází z premiérovy dlouhodobé koncepce 'Make in India', byla přitom hlavním kamenem úrazu při vyjednávání zatím posledního leteckého kontraktu s Francií. Z původně plánovaných 126 stíhacích letounů Dassault Rafale se vlády obou zemí po dlouhých vyjednáváních shodly na dodávce pouhých 36 strojů. Jiní dodavatelé nicméně problém s Modího požadavkem nemají. Platí to jak pro americký Lockheed Martin, tak pro švédský Saab, o nichž se hovoří jako o hlavních favoritech obří zakázky.
Exkluzivita na legendární F-16
„Na řešení v rámci programu 'Make in India' jsme připraveni,“ ujišťuje CNN mluvčí švédského strojaře Sebastian Carlsson s potvrzením, že Saab patří mezi oslovené firmy. Jako ukázku schopnosti dostát takovému požadavku uvádí právě probíhající transakci, v rámci níž dodává švédská společnost letouny JAS-39 Gripen brazilské armádě. Také zde je součástí zakázky transfer výrobních technologií do Jižní Ameriky a trénink tamních inženýrů. „Jde o ukázku toho, jakým způsobem chceme nadále vést svůj byznys,“ doplňuje Carlsson s tím, že znění oficiální odpovědi indické vládě Saab v těchto dnech připravuje.
O velký krok dále zašel Lockheed Martin. Americký výrobce uvedl, že pokud zakázku získá, udělí Indii exkluzivní právo na výrobu legendárních strojů F-16, jež jsou prodejně nejúspěšnějším vojenským letounem historie. „Učiníme z Indie jediného globálního výrobce stíhaček F-16,“ říká šéf rozvoje Lockheedu pro Indii Abhay Paranjape s tím, že podobou výsadu nemůže nabídnout žádný jiný výrobce. V odpovědi, jež už byla odeslána do Nového Dillí, nabízí Američané vizi joint venture podniku, ve kterém by indický průmyslový sektor hrál hlavní roli.
Vyvozovat jakékoliv, byť jen předběžné závěry ohledně transakce by však bylo velmi naivní. Přestože indická strana dělá vše pro to, aby její nabídka vypadala jednoznačně a seriózně, historie napovídá, že finální podoba a zejména objem obchodu budou nakonec úplně jiné, upozorňují odborníci obeznámení s prostředím vládních nákupů v zemi. „Potřebu moderního vojenského letectva nezpochybňuje nikdo, byrokratické překážky a zájmy státem vlastněného průmyslu však tuto urgenci většinou převáží,“ vysvětluje Moores. „Velkým úspěchem a vlastně i překvapením bude jen to, když se vůbec nějaký obchod podaří dotáhnout do konce.“
Dále čtěte:
Mocenský boj v Tata Group: indický gigant odstřelil ředitele
Zabíjejte, nám se to vyplatí. Pro koho je válka dobrý byznys?
Nevyvážený obchod. Švédové český vojenský materiál nechtějí
České stíhače čeká další mise v Pobaltí. Na Islandu končí


description: Pražské letiště se chce po dokončení dálničního spojení do Drážďan zaměřit na nalákání nových cestujících z německého Saska. Marketingová kampaň, skrze níž chce letiště oslovit čtyři miliony obyvatel německé spolkové země, má začít napřesrok. Uvedla to mluvčí pražského letiště Marika Janoušková. Konkrétní podoba kampaně, tedy v jakých médiích bude pražské letiště svoje služby inzerovat, zatím ale dohodnutá není.

title: Pražské letiště chce nalákat cestující z Německa

maintext:
Dostavba dálnice D8 do Německa podstatně rozšíří spádovou oblast pražského letiště. To věří, že se mu může podařit oslovit potenciální zákazníky žijící do dvou hodin dojezdu od letiště, kam by v případě otevření dálnice spadala i velká část saského pohraničí. Přesvědčit německé cestující, aby místo z Drážďan letěli z Prahy, bude ale trvat několik let, dodala Janoušková. Částečně se ale letiště na příliv cestujících z Německa chystá už nyní. Svědčí o tom například informace o některých službách, jež jsou nově přeloženy do němčiny.
Pražské Letiště Václava Havla odbavilo za tři čtvrtletí téměř 9,9 milionu lidí. Ve srovnání s loňským rokem jde o nárůst o 646 tisíc cestujících. Za celý letošní rok pak letiště očekává nárůst na bezmála 13 milionů cestujících, což by představovalo sedmiprocentní meziroční růst.
Se zhruba pětiprocentním růstem počtu cestujících pak letiště kalkuluje i pro příští rok. Branami největšího letiště v zemi by tak podle odhadu managementu mělo napřesrok projít 13,6 milionu cestujících. Optimistické očekávání letiště zdůvodnilo chystaným navýšením letových frekvencí na deseti linkách včetně zvýšení kapacity na dálkových trasách do korejského Soulu a New Yorku.
Dálnice D8 by měla být oficiálně uvedena do provozu 17. prosince. Kvůli problémům se stabilitou podloží u obce Prackovice se ale může stát, že se dlouhodobě chystaný termín otevření komunikace odloží.
Dále čtěte:
Letiště podepsalo pětileté smlouvy s taxislužbami Taxi Praha a Fix
Konec jedné éry: Boeing 747 KLM naposled zahřmí nad legendární Maho Beach
Český Aeroholding prodal zbylou pětinu v ČSA


description: Největší tuzemská záložna Creditas obdržela od České národní banky bankovní licenci. Od ledna příštího roku se tak český bankovní trh rozšíří o další instituci zaměřenou na retailové i firemní zákazníky.

title: Hubáčkova Creditas získala od ČNB bankovní licenci


description: Alternativní taxislužba Uber má za dva roky působení v Praze čtvrt milionu registrovaných cestujících. Stoupá i počet řidičů, kteří mobilní aplikaci původem z USA používají jako své zaměstnání. Sdělil to ředitel Uberu pro střední a východní Evropu Robie Khazzam. Ze statistik firmy vyplývá, že jeho řidiči za první rok uskutečnili čtvrt milionu jízd a letos násobně více.

title: Uber má za dva roky v Praze čtvrt milionu registrovaných klientů


description: Praha koupí Milíčovský rybník v Praze 11 a dva přilehlé pozemky ve čtvrti Háje. Rozhodli o tom dnes pražští radní. Město za pozemky a rybník zaplatí přibližně 6,85 milionu korun bez DPH. Nákup musí ještě schválit pražští zastupitelé. Praha letos rozhodla i o vykoupení pozemku Cihelna v Bažantnici v Praze 14 a v budoucnu chce získat ještě další pozemky v přírodních oblastech.

title: Praha odkoupí Milíčovský rybník za téměř 7 milionů


description:
Skutečné příčiny vzestupu obchodu v uplynulých desetiletích
V době, kdy se světová finanční elita sjíždí do Washingtonu na výroční zasedání Mezinárodního měnového fondu (MMF) a Světové banky, doléhá k jejím uším další zoufalé volání, aby odvrátila soumrak globalizace. Má se za to, že uvadající obchod je nepříznivým trendem, který je třeba řešit. Tento předpoklad je ale přinejmenším zjednodušující.

title: Cena za přeceňování globalizace


description: Dluhy obcí loni klesly o dvě miliardy na 86,9 miliardy korun. Zadlužení krajů kleslo o 1,2 miliardy na 26,4 miliardy korun. Z celkového počtu 6248 měst a obcí bylo loni zadluženo 3255 obcí, meziročně o 20 obcí více.

title: Dluhy obcí a krajů loni klesly o 3,2 miliardy


description: Italský premiér má na vybranou ze tří řešení prekérní situace finančního sektoru své země. Jedno je horší než druhé

title: Bankovní hlavolam Mattea Renziho

maintext:
Itálie? Jako Řecko, jen na steroidech. To přirovnání už v komentářích evropských ekonomických médií získalo povahu klišé.
Levná ropa škodí Rusku; v Nigérii řádí Boko Haram; čínská ekonomika nebezpečně zpomaluje; italské banky představují pro finanční zdraví evropského kontinentu systémové riziko - a c o je nového?
Je toho po čertech hodně a zanedlouho může být ještě více, než by si kdo přál. Stručně řečeno, italské banky jsou průšvih (viz grafy).
Šestnáct procent veškerých jimi poskytnutých úvěrů spadá do kategorie problémových úvěrů (NPL, non-performing loans). To znamená nejen to, že nejsou řádně spláceny, nýbrž i to, že se ústavy víceméně vzdaly naděje na jejich splacení. Takzvaný texaský poměr (Texas ratio), jenž srovnává výši špatných dluhů s výší kapitálových rezerv, přesáhl u sedmi z deseti největších bank v zemi hodnotu sta procent. Tyto ústavy tedy budou muset dříve či poz ději odepsat více peněz, než kolik mají pro takové případy odloženo stranou. Celkový objem špatných úvěrů se pohybuje kolem 350 miliard eur, což představuje čtvrtinu toho, co veškerá italská ekonomika vyprodukuje za rok.
Žádná přímá pomoc!
Je stále zjevnější, že italské banky se neobejdou bez té či oné formy státní pomoci.
A tady začíná skutečný blázinec, protože vláda premiéra Mattea Renziho toho může dělat jen málo. Musí totiž dodržovat evropský zákon o záchraně bank (Bank Recovery and Resolution Directive, BRRD), jenž výslovně vládám zakazuje nasypat do nemocných bank peníze ze státních kas. Ten způsob, jímž světové vlády od Washingtonu po Brusel a Frankfurt zareagovaly na finanční krizi před osmi lety, takzvaný bailout, tedy Renzi k dispozici nemá.
Namísto toho mu tatáž direktiva nabízí jinou možnost, nazývanou bailin. Ta spočívá v tom, že věřitelé nemocné banky, především držitelé dluhopisů a střadatelé, prostě o část svých peněz přijdou, čímž se hospodaření ústavu rázem pěkně ozdraví. Něco podobného předepsala Evropská unie Kypru v roce 2013.
Politická sebevražda
Za normálních okolností by možná Renzimu takové řešení poskytlo jisté východisko. Okolnosti však normální nejsou, a to hned ze dvou důvodů. Zaprvé mají italské banky oproti většině svých západních kolegyň tu zvláštnost, že velkou část jejich věřitelů tvoří jednotlivci, často důchodci. To z možnosti typu bailin činí politicky mimořádně nepopulární krok. A nejen to - kdyby se ukázalo, že vláda má v úmyslu nařídit bailin, logickým důsledkem by byl klasický run na banky. „Představte si, jak by to bylo dopadlo vBritánii sNorthern Rock (v roce 2008 krachující banka - pozn. red.), kdyby vláda nesměla zasáhnout a řekla, že lidé přijdou o vklady?“ řekl serveru Euromoney Giovanni Sabatini, generální manažer italské bankovní asociace ABI, která proti bailinu bojuje, jak se dá.
Politické výbušnosti bailinu se nelze divit. Všechny cenné papíry vydávané bankami jsou posvěcené od regulátora Consob (ekvivalent například americké Komise pro cenné papíry). Jestliže tentýž stát dnes nad osudem držitelů těchto - čerstvě bezcenných - papírů pokrčí rameny, koleduje si o revoluci. Když v prosinci loňského roku vláda podobným způsobem nechala vyřešit problémy čtyř malých oblastních bank, jeden z jejich klientů, střadateldůchodce, spáchal sebevraždu.
V reakci na to vylétly voličské preference antiestablishmentového euroskeptického uskupení Movimento 5 Stelle, Hnutí pěti hvězd, prudce nahoru.
Pět hvězd číhá
A to je problém, který na Renziho tlačí z druhé strany. Politicky nečitelné hnutí je druhou nejsilnější silou v zemi - a čtvrtého prosince se možná přiblíží vrcholu ještě více. Ten den budou Italové v referendu hlasovat o úpravě volebního systému.
Souvislost zdraví italských bank a způsobu obsazování senátu, o němž je v referendu řeč, je zde sice náhodná, zato však navýsost nebezpečná.
Premiér Renzi si totiž vytkl změnu volebního zákona za hlavní cíl již vúnoru 2014, kdy do funkce nastupoval. Stalo se, že polovinu příslušného zákona (jímž se volí dolní sněmovna) již prosadil, zatímco způsob obsazení senátu z důvodů převážně technických dosud čeká na lidové hlasování.
Ve chvíli, kdy bankovní trable ještě nevypadaly tolik vyhroceně jako dnes, si Renzi z politického nekrologu Davida Camerona vypůjčil kapitolu „Jak svázat dobře rozehranou politickou budoucnost s nejistým výsledkem referenda“. Řekl, že když v hlasování nezvítězí, odstoupí. V tu chvíli se z referenda stalo hlasování nikoli o senátu, nýbrž o Renzim. Premiér si je dobře vědom toho, že i tak vede nerovný boj s nespokojeností voličů (jež není v Itálii 0 nic menší než jinde v Evropě); zachraňovat banky z vkladů důchodců by mu mnoho nových fanoušků nejspíš nevyneslo.
Nukleární řešení?
1 kdyby se tedy italský premiér rozhodl nalehnout na meč a prosazovat nepopulární bailin, věci tím nepomůže.
Pětihvězdičkáři se již nechali slyšet, že pokud by v případných parlamentních volbách následujících po prosincovém referendu vstoupili do vlády, budou prostě ignorovat příslušnou směrnici a vyplatí banky ze státní kasy. Finančníci tomu říkají „nukleární řešení“. Cest do pekel existuje nespočet a Italům se nabízejí všechny najednou.
Zbývá jediná možnost: pokusit se financovat záchranu bank ze soukromého sektoru. To se pochopitelně snadněji řekne, než udělá. „Problém Itálie je jednoduchý: ta země má šedesát milionů obyvatel, ale její ekonomiku táhne pět milionů lidí zaměstnaných v soukromém sektoru,“ napsal kousavě neuctivý ekonomický blog Zero Hedge.
Renziho vláda přesto již dala dohromady fondy soukromého kapitálu Atlante a Atlante 2; první z nich sehnal podle některých zdrojů až 8,9 miliardy eur, z nichž byla část použita na záchranu nejstarší světové a třetí největší italské banky Monte dei Paschi di Siena, kdežto druhý má k dispozici necelé dvě miliardy eur. V porovnání s objemem špatných dluhů je to samozřejmě málo, ale co dělat jiného?
Zde vládě jedna bizarní okolnost nahrává. Podle zmiňované směrnice BRRD, která Římu zakazuje banky zachraňovat rovnou, je výhodné špatné dluhy převést na cenné papíry a s těmi následně obchodovat v rámci takzvaných SPV (special purpose vehicles, tedy prostředků zvláštního určení). Tento mechanismus využívají i zmíněné fondy Atlante a Atlante 2.
Vtip je v tom, že seniorní poukázky těchto SPV, garantované vládou, nejspíš budou přijatelné pro Evropskou centrální banku (ECB). Kruh se tedy uzavře: pod tlakem ECB musí italská vláda převést špatné dluhy svých bank na cenné papíry, jež nakonec skončí v rukou - nikoho jiného než ECB. Takový proces lze stěží popsat jinak než jako zbytečnou opičárnu; ale za dané situace to může být to nejméně špatné řešení. •
Italské banky a jejich trable
1. Ve srovnání s Německem Italské banky v posledních dvou čtvrtletích mírně snížily objem nesplácených úvěrů, zatímco u německých bank mírně vzrostl. Přesto v Německu čítá objem těchto úvěrů 2,8 procenta celkového objemu úvěrů, kdežto v Itálii je to hrozivých 16 procent.
Objem nevydělávajících půjček (v mld. eur)
ZDROJ: BLOOMBERG
2. Jak si vedou jednotlivé ústavy Objem nesplácených úvěrů vyjádřený jako podíl na celkovém objemu úvěrů té které banky (za fiskální rok 2014–2015).
ZDROJE: FINANCIAL TIMES, BLOOMBERG
3. Dopad na Evropu Podle toho, jak italská vláda vyřeší problém svých bank, se povede i dalším evropským finančním ústavům. Celoevropský bankovní index, součást indexu STOXX Europe 600, podle toho vypadá: cena akcií banky je na nejnižším bodě od finanční krize (ačkoli italské banky toho nejsou jedinou příčinou; například problémy Deutsche Bank také hrají svoji roli).
Hodnota indexu v bodech
ZDROJ: BLOOMBERG
O autorovi| Daniel Deyl, deyl@mf.cz


description: Farmáři, potravináři a lesníci mohou od úterý žádat o dotace v evropském rozvojovém programu. Stát ve třetí výzvě přerozdělí 4,6 miliardy korun. Žádosti bude Státní zemědělský intervenční fond (SZIF) podle jeho mluvčí Vladimíry Novákové přijímat do konce října, a to pouze elektronicky. Největší objem peněz je určen na investice do zemědělských podniků.

title: Zemědělci mohou začít žádat o dotace, připraveno je 4,6 miliardy


description: Miliardář a republikánský kandidát na prezidenta Spojenách států Donald Trump zvažoval spuštění vlastní televizní stanice. Z tohoto nápadu však kvůli odporu inzerentů nejspíš sejde.

title: Postrach inzerentů? Trumpova televize nejspíš nevznikne

maintext:
O plánu spustit po prezidentských volbách Trumpův kanál v posledních měsících údajně hovořili miliardářův zeť Jared Kushner a výkonný ředitel investiční banky LionTree. Z jejich několika schůzek ale nejspíš nic nevzejde.
Problémem přitom nejsou peníze na rozjezd vysílání, ale naplňování reklamního plánu televize. „Většina velkých značek by se té televizi vyhýbala jako moru,“ říká Sandy Grushow, výkonný ředitel společnosti Phase2Media, která se zabývá prodejem televizní reklamy. „Poslední věcí, kterou by chtěly, je zapletení do kontroverze. Mají strach z toho, že budou bojkotovány.“
Trump během své kampaně čelí řadě nepříjemností, v poslední době hlavně sérii obvinění z obtěžování, ke kterému se přihlásilo už jedenáct žen. Kvůli tomu mu ubývá příznivců a ti zbylí nejsou podle Grushowa pro inzerenty atraktivní. „Určitě by neplatili velké částky, aby takové lidi oslovili. Spíš by investovali jen minimální potřebné částky,“ myslí si.
Náklady na rozjetí nové ambiciózní stanice se mohou pohybovat v řádech miliard dolarů. Trump už v této souvislosti dokonce údajně oslovil bývalého ředitele zpravodajství Fox Rogera Ailese, který musel skončit kvůli obvinění ze sexuálního obtěžování. I kdyby však nakonec stanici rozjeli, podle Grushowa by měli problém dostat ji do programové nabídky velkých společností jako Time Warner nebo Century Fox.
Značka Trump během prezidentské kampaně značně utrpěla, což dokládají i statistiky. Klesá mimo jiné i počet rezervací v Trumpových hotelech. Zřejmě i kvůli tomu nová hotelová síť realitního magnáta neponese jeho jméno.
Dále čtěte:
Třetí debata: Trump je loutka Ruska, Clintonová pozve migranty
Další munice pro Trumpa: ministerstvo zahraničí chtělo zapřít e-mail Clintonové


description: Ani předpokládaná výhra Hillary Clintonové nemusí světovým burzám přinést kýžený výsledek v podobě dalšího růstu. Na posledním televizním souboji Clintonové s republikánským rivalem Donaldem Trumpem bylo nejpozoruhodnější, že Trump odmítl jasně říct, zda uzná výsledek voleb, když prohraje.

title: I poražený Trump může poslat trhy dolů

maintext:
„Řeknu vám to včas. Zatím vás nechám v nejistotě. Ok?,“ odpověděl Trump na moderátorovu otázku, zda se zaváže přijmout výsledky voleb. Tím sice rozladil i své podporovatele z řad prominentních republikánů, ale zároveň zvýšil nejistotu ohledně voleb.
Zvláště v případě těsného výsledku by se totiž klidně mohla zopakovat situace z roku 2000, kdy se při souboji George W. Bushe a demokratického viceprezidenta Ala Gora museli dokonce přepočítávat hlasy na Floridě. Přepočítávání bylo nakonec fakticky zastaveno až Nejvyšším soudem, který za to byl hlasitě kritizován kvůli „politickému verdiktu“.
Čtěte o průběhu třetí debaty prezidentských kandidátů:
Třetí debata: Trump je loutka Ruska, Clintonová pozve migranty
Pokud by se podobná situace opakovala, dá se jistě čekat, že Trump bude hrát tvrději než Gore před šestnácti lety. Zcela nepochybně by využil veškerý právní arzenál, který by byl k dispozici. Nejistota na finančních trzích by tím ovšem dramaticky vzrostla, což by mělo nepříznivý dopad na ceny akcií, měn či kupříkladu dluhopisů.
V každém případě by proto bylo lepší, aby vítězný kandidát, ať už to bude kdokoliv, vyhrál s velkou převahou, která by zabránila zpochybňování voleb kteroukoliv stranou.
Přečtěte si další komentáře autora:
Jednooký mezi slepými králem
Další rána pro Deutsche Bank
Apple ztrácí tah na bránu


description: Tolik nebere náčelník generálního štábu ani náměstci. Ministr obrany Martin Stropnický udělal z poradkyně Zuzany Lieblové svého nejlépe placeného úředníka

title: Úřednice za sto tisíc


description: Nováčkem mezi hrstkou zemí, které kdy emitovaly 50leté dluhopisy, se v úterý stala Itálie. Politická nestabilita ani problémy tamních bank investory neodradily: o bondy s výnosem 2,85 procenta byl mnohem větší zájem, než jaký se očekával.

title: Itálie poprvé vydala 50leté dluhopisy. Hladoví investoři se rizika nebáli


description: Hurikán Matthew si na Haiti podle nové bilance vyžádal nejméně 842 obětí. Živel vpodvečer SELČ postupoval podél východního pobřeží Floridy severním směrem a ohrožuje okolí města Jacksonville na severu Floridy a pobřeží státu Georgia. Přes víkend má Matthew zeslábnout a v neděli by už pro pobřežní oblasti USA neměl být hrozbou.

title: Hurikán Matthew si na Haiti vyžádal už 877 obětí. Zabíjel i v USA


description: V černé se můžete stát neviditelnými, nebo naopak nepřehlédnutelnými. Volba, jak ji chcete nosit, je jen na vás

title: In black


description: V soutěži na leteckou záchranku pomohl jednomu z uchazečů vysokoškolský profesor

title: Akademik zasahuje v tendru o leteckou záchranku

maintext:
Lukrativní státní zakázka znamená velký zájem lobbistů. Nejinak je tomu u tendru na provozování soukromé letecké záchranné služby, kde se hrálo o 1,6 miliardy korun. A kde v září výběrová komise vyhlásila tři vítěze - provozovatele záchranky na další čtyři roky (viz box).
Aktuální tendr se od předchozího ale výrazně lišil. Jeden z výherců - slovenská Hrma Air-Transport Europe (ATE) - nesplňovala požadavek na kategorii vrtulníků podle zadání ministerstva zdravotnictví.
Leteckými detaily se nazatěžujme, ale právě o výklad tohoto požadavku se lobbovalo jako 0 život. Dané celoevropské kritérium musejí splňovat všechny typy vrtulníků letecké záchranky v České republice od roku 2005. Adepti předešlé soutěže si proto museli pořídit příslušně certifikované a drahé stroje.
Kdo zvítězil -heliporty Ústí nad Labem a Olomouc -slovenská Air-Transport Europe, vrtulníky A109 K2 (výrobce italsko-britská společnost AgustaWestland)
-heliporty Hradec Králové a Liberec - DSA, vrtulníky EC 135 (výrobce Airbus Helicopters)
-heliporty Ostrava a Jihlava - rakouská Helikopter Air Transport, vrtulníky EC 135
Jak se ale nyní ukázalo, i závazné předpisy si lze vykládat různě a soutěžit je možné 1 se stroji, které požadovaná kritéria přesně nesplňují. Slovákům pomohl cestu do finále umést poradce výběrové komise, docent Fakulty dopravní pražské ČVUT Vladimír Němec. V září kvůli tomu svolal jednání slovenského a českého leteckého úřadu. A na něm se přítomní usnesli, že slovenský vrtulník je „ekvivalentem“ vypsaných podmínek tendru. Němcovi pak už stačilo jen ústně přesvědčit komisaře a Slováci měli zakázku „v kapse“. Docent Němec ve svém zásahu, který výrazně pomohl jednomu z uchazečů, nevidí problém (viz rozhovor).
Výběr Slováků pro záchranku ve dvou regionech se logicky nelíbí konkurenci. Je to jednoduchá matematika. Vrtulníky, které požadovalo ministerstvo, jsou výrazně dražší než ty starší, jež do tendru přihlásila ATE. Slováci proto přišli s výrazně nižší cenou než konkurenti, v tomto případě o zhruba deset milionů korun. Ti se ale logicky brání tím, že kdyby nectili parametry tendru a nabídli by podobné stroje jako ATE, cena provozu jednoho centra letecké záchranky by se mohla snížit pod 30 milionů za rok. Nyní se pohybuje od téměř 40 milionů do zhruba 50 milionů korun.
Magie s dokumentací
Zarážející je, jak se během tendru měnil pohled na slovenskou nabídku. Český Úřad pro civilní letectví původně tvrdil, že Slováci kritéria nesplňují. „V České republice uvedené typy vrtulníků nelze provozovat na nemocničních provozních místech letecké záchranné služby,“uvedl například před časem šéf technické sekce úřadu Pavel Matoušek.
Přestože jde o českou záchranku, Slováci se navíc mají, pokud budou výsledky tendru potvrzeny, zodpovídat svému leteckému úřadu. Podle asistentky jeho předsedy Evy Oravcové může ATE provozovat leteckou záchranku na Slovensku i bez požadované kategorie. Záchranářské vrtulníky s typovým označením Agusta A109 K2 společnosti ATE začaly létat na Slovensku v roce 2003. Tehdy ještě požadavky platné národní i evropské legislativy splňovaly. Ta se ale výrazně změnila.
O letenské záchrance čtěte více:
Leteckou záchranku zajistí nový státní podnik
Část tendru na leteckou záchranku prověří antimonopolní úřad
Záchranáři tlačí na Němečka: odložte miliardový tendr na vrtulníky
ATE pak podle Oravcové doložila „alternativní způsoby splnění dalších požadavků“, aby byly vrtulníky schváleny v klíčové „kategorii A“.
„Vzhledem ktomu, že v době, kdy byla vytvářena předpisová základna, ještě nebyl publikovaný dodatek ke kategorii A, nebylo možné osvědčení získat. Výrobce vrtulníků dodatečně získal osvědčení rovnocennosti provozu v kategorii A italského Civilního leteckého úřadu,“ vysvětluje Oravcová.
Zjednodušeně řečeno, italský úřad vrtulníky (výrobcem je italsko-britská společnost) pasoval do evropské zákonné košilky.
A právě tento dokument Slováci přivezli na úspěšné jednání s Čechy, které inicioval docent Němec.
Slovenská média přitom ještě před prázdninami informovala o tom, že ATE začne v srpnu používat nový typ vrtulníku Bell 429, aby požadavky splňoval do puntíku. Ten pak ale v září spadl u Banské Bystrice a byla to už druhá nehoda během jednoho roku. Slováci přitom nalétají o polovinu méně letových hodin než čeští záchranáři.
Podle zakladatele slovenské letecké záchranky Jaroslava Pajdlhausera je to jedním z důvodů těchto neštěstí.
Nebudeme se vyjadřovat
Vyjma docenta Němce měli podle zjištění týdeníku Euro Slováci ještě jiné kontakty blízké výběrové komisi. O spolupráci na provozování záchranky s nimi například vyjednával majitel olomoucké společnosti Heliwork CZ Jaromír Krestýn, shodou okolností přítel jediného politického člena výběrové komise z hnutí ANO, lékaře z olomoucké letecké záchranky Milana Brázdila.
S ATE udržuje léta styky i nadřízený docenta Němce, šéf Ústavu letecké dopravy ČVUT a letitý profesor slovenské Letecké fakulty Technické univerzity v Košicích Stanislav Szabo. Ten namítá, že letecká branže čítá tak malý okruh lidí, že se nelze nepotkávat. Němec pak uvedl, že kontakt s majiteli společnosti ATE neudržuje. „Ale samozřejmě všechny účastníky zadávacího řízení znám, jedná se o velmi úzký a specifický obor,“ podotkl.
Ještě trochu jiný úhel pohledu pak do souboje o leteckou záchranku vnáší informace, že s majiteli ATE před časem jednal o odkoupení zástupce fondu Hartenberg Jozef Janov. Fond patří českému ministru financí a šéfovi hnutí ANO Andreji Babišovi, jehož aktivity ve zdravotnictví jsou dobře známy.
„Až do oficiálního vyhlášení výsledků výběrového řízení se nebudeme vyjadřovat ani k průběhu, možným výsledkům soutěže a stejně ani k reakcím okolí a různým neověřeným a nepravdivým informacím,“odpověděla na otázky týdeníku Euro manažerka ATE Zuzana Hopjaková.
Na výsledky soutěže už začaly padat stížnosti, konkurent ATE, společnost DSA, se odvolala k ministerstvu zdravotnictví. „Nevím, oč se DSA opírá.
Komise posuzovala nabídky profesionálně a zodpovědně. Podmínky splnili všichni uchazeči a rozhodovala cena,“ uvedl Brázdil. S největší pravděpodobností tak tendr skončí u antimonopolního úřadu. *


description: USA podle ministra zahraničí Johna Kerryho zvažují zavedení dalších protiruských sankcí kvůli akcím, kterých se Rusko dopouští v Sýrii. Najít v Kremlu či Putinově okolí někoho dalšího, kdo by svým jménem sankční seznamy obohatil, však může být pro Američany docela oříšek. Do hry tak mohou vstoupit nižší armádní důstojníci či podnikatelé, kteří jsou do bojů v Sýrii zapojeni.

title: Nové protiruské sankce není na koho uvalit. V Kremlu došli kandidáti

maintext:
Možnosti uvalení sankcí na jednotlivce se vyčerpaly, tvrdí analytik Michael Kofman z Kennan Institutu Wilsonova Centra ve Washingtonu. Americké a evropské sankční seznamy proti Rusku již nyní zahrnují stovky lidí od vysokých kremelských představitelů až po motorkáře z proslulého národoveckého klubu Nočních vlků. V Putinově blízkém okolí nezbyl nikdo, kdo by na seznamech ještě nefiguroval. „Pokud byste tedy nechtěli sankcionovat kremelského uklízeče,“ dodává Kofman ironicky.
Podle expertů tak USA zbývá již jen možné rozšíření seznamu o ruské vojenské a obchodní představitele vydělávající prodejem zbraní či střeliva na současném krveprolití v Sýrii, které je podle Johna Kerryho válečným zločinem. „Dalo by se přijít s postihy ruských důstojníků, o kterých je známo, že jsou do operací v Sýrii a v blízkosti Aleppa přímo zapojeni,“ sdělil Bloombergu Eric Lorber, právník z americké Foundation for Defense of Democracies, který se v minulosti sankcemi zabýval. V hledáčku Američanů by se tak podle něj mohl ocitnout kdokoliv, kdo je nějakým způsobem do záměrného použití síly v Sýrii zapojen.
Přečtěte si, jak sankce západu Rusku pomohly:
Sankční externalita: ruští zemědělci vydělávají víc než zbrojaři
Přímý dopad sankcí na ruskou zahraniční politiku je přitom stále předmětem spekulací. Podle těch, kdo sankce obhajují, měly na Rusko jednoznačný ekonomický dopad. Mezinárodní měnový fond uvádí, že od roku 2015 se ruská ekonomika smrskla o 3,7 procenta. Do konce roku by pak podle MMF měl hrubý domácí produkt Ruska klesnout ještě o dalších 1,2 procenta.
Nepříliš úspěšné sankce
Podle Emmy Ashfordové, výzkumnice na Cato Institute ve Washingtonu, byly protiruské sankce dosud spíše neefektivní. „Kreml zatím nevykázal žádné změny svého chování v souvislosti se sankcemi uvalenými Západem,“ uvádí. A v takovém světle je podle ní těžké ve prospěch zavádění dalších sankcí argumentovat tím, že by ve svém důsledku mohly obrátit přístup Rusů ohledně Sýrie.
Spojené státy mají podle Bloombergu k dispozici efektivnější a drastičtější řešení. Jedním z nich by mohlo být zakázat americkým bankám nakupovat ruské rublové dluhopisy, dalším pak agitace za vyloučení ruských finančních institucí z mezinárodního transakčního systému SWIFT. Podle některých dřívějších spekulací, které rezonovaly (i českými) médii, by se však takové opatření prakticky rovnalo vyhlášení válečného stavu. Další věcí by pak mohlo být celkové embargo ruského energetického exportu. S ohledem na Evropu, která z Ruska v současnosti získává zhruba třetinu své energie, však USA v současnosti takové opatření údajně nezvažují.
Přečtěte si o zapojení Ruska do bojů v Sýrii:
Groznyj v Aleppu. Sektářská řež přerostla hranice občanské války
Z bombardovaného Halabu mohou odejít civilisté. Asad otevřel humanitární koridor
Summit EU odsoudil násilí v Halabu. Rusko prý Evropu záměrně oslabuje. Ve hře jsou další sankce


description: Britský automobilový průmysl čeká prudký propad v případě, že Spojené království v rámci odchodu z Evropské unie ztratí přístup k jednotnému evropskému trhu. Uvedl to podle listu Financial Times šéf německého sdružení automobilového průmyslu VDA Matthias Wissmann. Dodal, že automobilky by v takovém případě pravděpodobně přesunovaly výrobu z Británie do východoevropských zemí s nízkými náklady

title: Tvrdý brexit by podle VDA těžce zasáhl britský automobilový průmysl


description: Ruská státní ropná společnost Rosněfť by v případě nedostatečného zájmu ze strany jiných kupců mohla od vlády koupit své vlastní akcie určené k privatizaci, aby tak podpořila ruský rozpočet. Uvedl to dnes podle agentury Reuters ruský prezident Vladimir Putin.

title: Putin: Rosněfť by mohla podpořit rozpočet nákupem svých akcií

maintext:
Moskva doufá, že letos prodejem téměř pětinového podílu v Rosněfti získá kolem 700 miliard rublů (zhruba 275 miliard Kč). Peníze mají vládě pomoci pokrýt výpadek v rozpočtových příjmech, za kterým stojí nízké ceny ropy a útlum ruské ekonomiky.
Putin nedávno uvedl, že podíl v největším ruském těžaři ropy by mohl být prodán soukromým investorům. Dnes dodal, že pokud by byl zájem o podíl nízký, mohla by akcie prozatím koupit sama firma Rosněfť a prodat je investorům v pozdější době. „Rozpočet by letos měl nějakým způsobem peníze získat,“ prohlásil.
O situaci na trhu s ropou čtěte více:
OPEC opět vytěžil rekordně ropy. Produkce má růst ještě napřesrok
Šéf Rosněfti odmítá dohodu s OPEC
Podle Putina by světoví těžaři měli zmrazit produkci
Putin rovněž uvedl, že nákup akcií firmou Rosněfť by byl pouze dočasným krokem na cestě ke skutečné privatizaci podniku. Zdůraznil, že Rusko nehodlá budovat „státní kapitalismus“. „Půjdeme cestou skutečné privatizace,“ dodal.
Ruská vláda tento měsíc prodala Rosněfti většinový podíl ve středně velké ropné společnosti Bašněfť. Do rozpočtu tak získala téměř 330 miliard rublů (zhruba 129 miliard Kč). Někteří představitelé ruské vlády, včetně vicepremiéra Arkadije Dvorkoviče, nicméně upozorňovali, že převzetí jedné státní společnosti druhou lze jen těžko označovat za skutečnou privatizaci.


description: Detektivové Národní centrály proti organizovanému zločinu prověřují smlouvy, které se Správou státních hmotných rezerv uzavřely dceřiné společnosti Agrofertu, holdingu patřícího ministru financí Andreji Babišovi. Policie ani státní zastupitelství prověřování nechtějí přímo přiznat, ale týdeník Euro získal informace, že vysvětlení přišlo podat několik stávajících i bývalých pracovníků správy rezerv. Jde především o pro stát nevýhodnou obměnu obilí, na kterou několikrát týdeník Euro upozorňoval.

title: Policie prověřuje smlouvy Agrofertu se správou hmotných rezerv

maintext:
Policisté se už delší čas zabývají také případem Viktoriagruppe, skladováním české nafty v Německu. O palivo kvůli krachu firmy Česká republika málem přišla. První vlak s částí nafty ve čtvrtek dorazil do Česka.
„Mohu pouze obecně sdělit, že informace tohoto typu (zda se něčím zabýváme, či nikoliv) náš útvar neposkytuje,“ uvedl k prověřování kontraktů Správy státních hmotných rezerv s dceřinými firmami Agrofertu mluvčí Národní centrály proti organizovanému zločinu Jaroslav Ibehej. Týdeník Euro má o prověřování informace z několika na sobě nezávislých zdrojů.
Ke kauze ViktoriaGruppe Ibehej odkázal na Vrchní státní zastupitelství v Praze, které si vyhradilo podávání informací. Dotazy na státním zastupitelství ale zůstaly také nezodpovězeny. „K případu společnosti Viktoriagruppe v současné době s ohledem na probíhající trestní řízení neposkytuji žádné bližší informace,“ odvětil na otázky podřízený Lenky Bradáčové Tomáš Minx.
Zakázkám Státní správy hmotných rezerv se týdeník Euro věnuje dlouhodobě. Na kontrakty s firmami z Babišova holdingu se zaměřily kontroly pod vedením šéfa úřadu Ondreje Páleníka. Ten ale kvůli kauze Nagyová skončil a nové vedení vyšlo firmám z holdingu Agrofert opět vstříc.
Jsou to zhruba dva roky, co se společnosti Navos z Kromeříže podařilo vydělat na obchodu s obilím. Stát delší dobu skladoval větší rezervy obilí, než které potřeboval. V roce 2013 se proto Agrofertem vlastněná společnost Navos se správou rezerv dohodla na takzvané rotaci přebytečných 271 tisíc tun obilí. Zdůvodnění znělo, že by správa rezerv neměla na ochraňování takového kvanta obilných komodit peníze.
Standardní rotace probíhá v praxi tak, že takzvaný ochraňovatel, v tomto případě Navos, odebere za určitou cenu ochraňované zboží a zaplatí za něj státnímu úřadu dohodnutou cenu. Obilí pak udá na trhu a v dohodnutém čase jej zase do sýpek, ve kterých se skladují státní rezervy, vrátí. Správa pak za nové obilí dodavateli, respektive ochraňovateli zaplatí dohodnutou cenu. Kouzlo spočívalo v čarování s cenami, čehož Babišova firma náležitě využila.
Správa státních rezerv má s Navosem uzavřenu smlouvu na ochraňování obilí už od roku 2005. Navos vyjma zmiňovaného odkupu přebytečných 271 tisíc tun ochraňuje pro státní úřad ještě oficiální rezervu, která se pohybuje mezi 310 tisíci až 590 tisíci tun.
Rotační, tedy odkupní cena se ve zmiňovaném případě prodeje nadbytečných 271 tisíc tun podle druhu obilí pohybovala v rozmezí od 2400 korun za tunu (pšenice krmná, ječmen krmný) do 3100 za tunu (pšenice potravinářská). Tržní cena obilí ale v té době byla až pět tisíc korun. Pro Správu státních hmotných rezerv tedy obchod moc výhodný nebyl. Kdyby cenu obilí regulérně vysoutěžila přes centrální adresu, získala by výrazně více. Obchod byl naopak nadmíru výhodný pro firmu Navos. Zboží mohla prodat na burze za výrazně vyšší cenu, než byla pořizovací.
Navos měl poté v dohodnutém čase sýpky zase naplnit. To se ale nestalo. Správa rezerv proto v září roku 2013 vyzvala ředitele Navosu Vlastislava Mudráka, aby firma v rámci rotace 271 tisíc tun obilí vrátila.
„V návaznosti na smlouvu o ochraňování bylo ke dni 31. 7. 2013 na základě plnění jednotlivých smluv a cenových dohod z vaší strany celkem vyskladněno 271 592,023 tuny rotačních zásob obilovin,“ stojí v dopise Mudrákovi. A v listu také stojí, že stejné množství má tedy Navos do rezerv zpět dodat. Babišova firma mohla díky liknavosti státních rezerv vydělat minimálně půl miliardy korun.
Podle zjištění týdeníku Euro z letošního ledna Navos naplnil do sýpek jen necelých 45 tisíc tun. „Společnost Navos je jedním z ochraňovatelů. Smlouva o ochraňování obsahuje pouze ujednání o obměně. V rámci obměny je vždy odebráno stejné množství, které je zpět naskladněno. Stav je tedy fixní,“ komentoval informace mluvčí správy Jakub Linka.
Šéf Státní správy hmotných rezerv Pavel Švagr
K poměrně zajímavé situaci pak došlo v listopadu roku 2014. Předseda hmotných rezerv Pavel Švagr uzavřel v tichosti s ředitelem Navosu Mudrákem a zástupcem místopředsedy představenstva Agrofertu Josefem Mrázem „smlouvu o jiných závazcích II“, která naprosto změnila podmínky vracení obilí. Správa smlouvy standardně zveřejňuje na svých webových stránkách, ale zrovna tato na nich vyvěšena není.
Ve smlouvě je klíčové, že Agrofert dodá správě rezerv zmiňované obilí do deseti let. „SSHR je oprávněna kdykoli v průběhu deseti let od uzavření této smlouvy písemně vyzvat Navos k dodávce obilovin do státních hmotných rezerv až do celkového množství 228 tisíc tun,“ podepsal ve smlouvě Švagr.
Tato smlouva, kterou má týdeník Euro k dispozici, zrušila všechny závazky ze smlouvy předchozí a neuzavřeného obchodního případu. A nejsou v ní ani žádné sankce za její neplnění. Pro Babišovu firmu velmi výhodný kontrakt.
Nějaký čas na to předseda rezerv Pavel Švagr uzavřel s Navosem ještě „dodatek číslo 10“, kterým této firmě navyšuje cenu za takzvané ochraňování obilí o zhruba jednu korunu za tunu. Jak už jsme zmínili, Navos totiž vyjma zmiňovaného odkupu 271 tisíc tun pro správu ochraňuje ještě oficiální rezervu, která v době vzniku tohoto článku oscilovala mezi 310 tisíci až 590 tisíci tun. „Ukladatel se zavazuje uhradit ochraňovateli odměnu ve výši 26,16 koruny za tunu za měsíc,“ stojí v dodatku. A Navos může ochraňovat až 590 tisíc tun obilí. Poplatek za ochraňování by se mohl zvednout až téměř o 600 tisíc korun měsíčně.
Agrofert ve vstřícnosti státních hmotných rezerv žádný problém nevidí. „Pokud jde o ochraňování obilí pro SSHR, příslušná smluvní dokumentace je transparentně uveřejněna na webu Správy státních hmotných rezerv,“ tvrdil před tři čtvrtě rokem jeho mluvčí Karel Hanzelka. Ne všechny dodatky ke smlouvám, které má týdeník Euro k dispozici, bylo možné na webu správy hmotných rezerv dohledat.
„Dodatky, které byly uzavřeny s firmou Navos, obsahovaly pouze zpřísnění podmínek pro vyskladnění v případě krize a také zpřísnění sankcí. To znamená, že se v těchto smluvních vztazích díky tomu zlepšilo postavení státu,“ vysvětloval Linka. „Je standardní uzavírat dodatky, které nemění smysl ani ekonomické parametry smlouvy, například může jít o úpravu počtu a lokalizaci skladů,“ dodal mluvčí rezerv Linka. To, že se ochraňovací poplatek zvedl o korunu na tunu, už mluvčí nezmínil.
Firmy z holdingu Agrofert měly, nebo mají, se správou rezerv vícero kontraktů, v minulosti šlo například o maso, máslo, aktuálně například o mléko. I tyto kontrakty, respektive jejich geneze, obklopují pochybnosti.
Dále čtěte:
Majetek českých miliardářů poprvé překročil hranici 1 bilionu korun
Agrofert neuspěl s dovoláním, 20 miliard od PKN Orlen nedostane


description: Češi letos v létě utratili za zahraniční dovolenou v průměru 12 232 korun na osobu, což je o 676 korun méně než v loňské letní sezóně. Vyplývá to z analýzy zájezdového portálu Invia.cz. Za poklesem stojí především propad cen pobytů v některých destinacích považovaných za méně bezpečné a větší zájem o blízké země dostupné autem.

title: Méně bezpečí, levnější dovolená. Češi v létě méně utráceli

maintext:
Z desítky nejpopulárnějších turistických cílů nejvíce klesly ceny dovolených v Turecku. Průměrná cena prodaného zájezdu do této destinace byla 14 548 korun na osobu, což je o 1933 korun méně než loni. „Čtyřčlenná rodina tak na své dovolené mohla oproti loňsku ušetřit bezmála osm tisíc korun,“ uvedl Michal Tůma z Invie.
„Ceny (zájezdů) se měnily dost výrazně nejen podle sezonnosti, ale především podle politické situace,“ dodala Eva Němečková z Firo-tour. Podle analýzy zlevnily také pobyty v Egyptě či Řecku. Průměrná cena leteckého zájezdu letos dosáhla 15 546 korun, u pobytu s vlastní dopravou 5711 korun a autobusem 7499 korun.
Turisté v předprodejích a na začátku sezony preferovali hlavně evropské destinace jako Španělsko, Bulharsko či Itálii. To tlačilo ceny vzhůru. Naopak nižší poptávka po muslimských zemích srážela ceny zájezdů do Egypta, Tuniska a Turecka. V polovině léta se trend změnil a zájem o tyto země ožil. „Celkový počet prodaných zájezdů do Egypta je nakonec na srovnatelné úrovni s loňskou sezonou. V případě Tuniska dokonce o třetinu vyšší. Jediné Turecko ztrátu již nedohnalo a počty českých turistů byly nižší o polovinu,“ uvedl František Vorel z CK Blue Style.
Podle Exim tours se již několik sezón v řadě zvyšuje zájem o hotely s kvalitnějšími službami a lepší vybaveností. Snižuje se také délka zájezdu. „Posouvá se z původně preferovaných 10/11 dní na osm dní. Klienti často jedou na týdenní dovolenou k moři dvakrát, jednou v létě a jednou na podzim,“ uvedl marketingový ředitel CK Stanislav Zíma.
Největší zájem byl v létě o pobyty se stravou all inclusive, které tvořily polovinu prodaných zájezdů. Letos rostla i poptávka po dovolených s polopenzí, které zaujímaly 24procentní podíl. Dovolenou bez zajištěné stravy pak v letní sezóně preferovalo 18 procent turistů a šest procent cestovatelů mělo zajištěné pouze snídaně.
Turisté se nejčastěji (40 procent) ubytovávali ve tříhvězdičkových hotelech. Čtyřhvězdičkové hotely volilo 29 procent turistů a pětihvězdičkové sedm procent cestovatelů.
Čtěte dále:


description:
Budiž šmoula
Před 6020 roky (někdy kvečeru 23. října) vznikl dle výpočtů Jamese Usshera svět. A že se toho stalo. Pařížská policie postřílela 200 Alžířanů a naházela je do Seiny (1961), Perón si vzal Evitu (1945), Kennedyová Onassise (1968) a Isabela Kastilská Ferdinanda Aragonského (1469). A roku 1958 stvořil belgický kreslíř Peyo malé, modré a nechutně optimistické bytosti - šmouly.

title: Ozvěny

maintext:
Bože, cara chraň
U příležitosti Putinových 64. narozenin sepsal server Lenta.ru seznam epitet, kterých se mu nedávno dostalo. Politolog Markov ho označil za „Che Guevaru dneška“, čečenský „chán“ Kadyrov se vyznal, že zemřít za Putina je „věc ze všech nejlehčí“, a bouřlivák Žirinovskij v září při přebírání metálu zanotoval „Bože, cara chraň“. A komik Chazanov prezidentovi rovnou přinesl kopii carské koruny.
Zvracím z tebe, příteli
V Pardubicích se porafali socani. Krajský šéf Svoboda poslanci Chvojkovi vytkl, že škemral o preferenční hlasy. Chvojka Svobodovi nadal do drzounů a dodal, že by blil. Na to si Chvojka vyslechl, že by „dřív mohl dělat z fleku domovního důvěrníka nebo pomlouvat jako informátor Burešových souputníků“. Jak známo, lidé jsou bratři, králové bratranci a sociální demokraté přátelé.
Šašek Hašek
Ameriku v posledních týdnech neděsí jen republikánský prezidentský kandidát Donald Trump, ale i ozbrojení klauni, kteří přepadávají lidi v metru a na ulicích. Nejznámější řetězec s rychlým občerstvením McDonald's na to zareagoval dočasným odklizením svého klauna Ronalda McDonalda. Moravská ČSSD by se tím mohla inspirovat a konečně někam uklidit šaška Haška.
Na zdraví!
Odstrašující obrázky na krabičkách cigaret ještě nestačily zaschnout a eurokomise už nám chystá něco podobného s tvrdým alkoholem. K hrůzostrašným obrázkům na cigaretách se už přihlásili skuteční pacienti.
Díky tomu víme, že nejsou mrtví a že k použití fotografií nedali svolení. To se u alkoholu nestane, maskoti se pohrnou. Becherovka už asi jedná na Hradě. Jen aby to tradiční likérku nepoložilo.
Ruské mrtvoly
Rusům nestačí pivo, vodka a další „normální“ destiláty. Navrch vypijí ročně kolem 600 milionů litrů lékařského alkoholu. Podle Vadima Drobise, ředitele Výzkumného centra federálního a regionálního trhu s alkoholem, není pití lékařského alkoholu závadné. „Kdyby to byla pravda, měli bychom tady kolem milionu mrtvol,“ prohlásil Drobis v Life TV. Takhle mrtvoly každé ráno vstanou a jdou zase pít.
Rumuni potáhnou dál
Německá vláda schválila návrh zákona, podle kterého budou mít občané nárok na vyplácení sociálních dávek až po pěti letech pobytu v Německu, nikoli po šesti měsících jako dosud. Ne, nejedná se o žádné opatření proti imigrantům. Dotkne se asi 450 tisíc občanů EU, kteří v Německu legálně pobývají. Rumuni a Bulhaři už začínají obhlížet nové trhy.
Deset na jednoho
Čerstvé statistiky počtu uprchlíků v Česku, které si vyžádal ČRo, jsou vskutku alarmující. V „centru zajištění“ Vyšní Lhoty v noci z 10. na 11. října pobývalo přesně sedm uprchlíků, na směny se jim věnovalo 68 zaměstnanců. V Drahonicích připadalo 43 cizinců na 56 zaměstnanců, v Bělé pod Bezdězem bylo 25 migrantů a 66 zaměstnanců. Propouštět se ale nebude, kdepak, to by bylo nezodpovědné.
Donald zahradníkem
Donald Trump nikdy nebyl dobrý na čísla - Nine Eleven (11. září) si plete se Seven Eleven (síť obchodů), své jmění násobí deseti a voliče minulý týden vyzval, aby mu šli 28. listopadu vhodit hlas. Ještě že jsou volby 8. listopadu. Spisovatel Jerzy Kosinski předpověděl, že se prezidentem USA jednou stane dementní zahradník, který bude mluvit jen o počasí a zalévání květin. I zahradník ale věděl, kolikátého je.


description: Země Evropské unie zažívají s nastupující zimou renesanci uhlí a prudký nárůst jeho cen. Hlavní příčinou jsou v této době rozsáhlé odstávky francouzských jaderných elektráren a ke zvýšenému využití uhlí ve výrobě elektrické energie přispívá i snížená produkce větrných elektráren v Německu a napjaté vodní rezervy hydroelektráren ve Skandinávii, napsala agentura Reuters. To vše vede k výraznému nárůstu velkoobchodních cen elektrické energie.

title: Uhlí zažívá v Evropě renesanci. Spolu s elektřinou prudce zdražuje


description: Kanadský premiér Justin Trudeau a představitelé Evropské unie dnes v Bruselu podepsali obchodní a hospodářskou smlouvu CETA. Dohoda by měla od příštího roku začít odstraňovat naprostou většinu cel a poplatků, které dosud omezují obchod mezi unií a Kanadou.

title: Hotovo. EU a Kanada podepsaly obchodní smlouvu CETA


description: Byla to určitě nejlepší hláška krajských voleb. Šéf ODS Petr Fiala zjistil, že TOP 09 je na tom s 3 procenty zisku ještě hůř než ODS s 9 procenty, a prohlásil svou stranu za „hegemona pravice“. Možná měl spíš sám sebe prohlásit za hegemona sebeklamu.

title: Vpravo velké prázdno

maintext:
Fiala rád mluví o ODS „před“ a „poté“, čímž myslí ODS před Nečasem s Nagyovou a ODS po Nečasovi s Nagyovou. ODS „před“ bývala vládní stranou a vyhrávala volby s 35 procenty, zatímco ODS „poté“ je ráda, že sedí ve sněmovně. Od voleb 2013 totiž sedí na 7-9 procentech volebního zisku i preferencí, což teď jen stvrdila i v krajských volbách. V nich mimochodem utrhla ještě o 3 procenta míň než v krajských volbách 2012, když už dávno letěla strmě dolů. Těžko tedy vlastně říct, jestli bylo hůř „před“, anebo až „poté“.
Za to samozřejmě může i TOP 09, kterou opouští snad všechno, co k úspěchu v politice potřebujete: oblíbený předseda, jehož lidé nevnímají jako pytláka, příznivá společensko-politická nálada, sponzoři, političtí partneři a samozřejmě i voliči: ze 17procentního zisku ve volbách v roce 2010 strana Miroslava Kalouska padla k hranici volitelnosti, takže ji přes palubu hodil i takový politický oportunista jako střídavý šéf STAN Petr Gazdík. I na něj už je Kalousek moc velká přítěž, což je co říct.
Hegemonie pravice proto dnes vypadá tak, že dvě pravicové strany dají dohromady 15 procent, tedy zhruba to, co komunisti. A mimochodem: i jejich šéf Vojtěch Filip, jehož byste určitě nechtěli za kádrováka nebo bachaře, je u lidí oblíbenější než Fiala s Kalouskem. Málokoho pak překvapí, že se první z nich klidně prohlásí za hegemona. Nikdy k tomu nestačilo tak málo.
Čtěte o výsledcích krajských voleb:
ANO přebírá vládu nad kraji. Rodí se první koalice
A zvlášť poté, co pytlák Kalousek, jak mu říká i kníže, najednou začal kázat dalajlámovské dobro a chodit oblečený v tibetské vlajce. Nejde o to, že čínská privatizace Prahy během poslední návštěvy čínského prezidenta zaváněla okupací a že Číňané v Česku zatím investují míň i než Tchaj-wan. V politice rozhoduje dojem a pocit a víc než Kalouskovi byste prostě jeho boj věřili i Michalu Haškovi, tedy veřejně usvědčenému lháři.
Nejde ale jen o personálie. Podívejte se, co Andrej Babiš nechal pravici za témata, a 15 společných procent najednou vypadá jako v podstatě úspěch: ODS hrdě hájí kouření v restauracích a společně s TOP 09 bojuje i proti EET a za demokracii. Jenže i z průzkumů vychází, že většina lidí podporuje jak zavedení EET, tak i plošný zákaz kouření. A ohrožení demokracie si stále spojují spíš s ODS „před“, jejíž kmotři si demokracii vyložili jako svobodu krást. Nebo „dodávat noty“ zvoleným politikům, jak říkáme v Praze.
Po třech procentech v krajských volbách si teď Kalousek testuje u vedení TOP 09, jestli ho ještě pořád chtějí ve svém čele. Jako by nepochopil, že po 20 letech v politice měl i on dávno převzít odpovědnost za svůj vlastní život, jak radí i voličům, a zkusit to na trhu skutečné práce. Nakonec poslední zprávy z něj říkají, že práce je mnohem víc než uchazečů a že pracovité lidi naše ekonomika potřebuje.
V ODS zase stále víc mluví o Václavu Klausovi mladším, který se poslední dobou zle rozepsal na webu. Tam ve svých blozích jednou brečí, že ve Španělsku o Vánocích nejedí kapra, zatímco jindy vyzývá k odchodu Česka z EU. Volil jsem ODS dvacet let a mimo jiné i proto, že podobná pateticky vlastenecká kakofonie se vždy ozývala spíš od doktora Sládka, než definitivně zhnědl. Jestli má budoucnost naší pravice vypadat takhle, pak bude k hegemonii napravo brzy stačit, když prostě zvednete pravačku.
Přečtěte si další komentáře autora:
Děti, v neděli přijede Bohouš (a pak možná zmizí)
Česká ústava potřebuje klauzuli proti demenci
Sobotkovo obdivuhodné zabednění


description: Jestli republikánský kandidát vyhraje prezidentské volby a začne vládnout, jsem pevně přesvědčen, že nastane vlna brutálního násilí proti Mexičanům a černochům, říká uznávaný komentátor Martin Wolf

title: TRUMPOVSKÁ REVOLUCE

maintext:
„Můžete se pokusit zastavit současnou imigraci. Otázka zní, jestli jsme připraveni za to zaplatit politickou, sociální a morální cenu. Když to pojmenujeme surově, otázka zní, kolik lidí jste připraveni nechat zemřít,“ tvrdí Martin Wolf, ekonomický komentátor deníku The Financial Times. Do Prahy přijel představit český překlad své poslední knihy Posuny a otřesy o tom, jak finanční krize změnila svět. Rozhovor se nicméně točil kolem politických témat, na která se Wolf zaměřuje nyní a kterým se chce věnovat ve své příští knize o krizi demokratického kapitalismu.
* Tvrdíte, že finanční krize zásadně změnila náš svět. V čem?
Politické základy západní společnosti se zcela jasně otřásají. Vztah mezi národní demokracií a globálním kapitalismem v západních zemích je nevyvážený a nefunkční kvůli finanční krizi a dalším věcem. Vidíme nárůst levicového i pravicového populismu, xenofobie, protekcionismu a neliberální demokracie. Zažili jsme to před první světovou válkou a teď to zažíváme znovu. Souvisí s tím tři další věci: prohlubující se nerovnost, finanční nestabilita a rozsáhlá migrace. Všechny přirozeně doprovázejí globální kapitalismus. Rozsáhlá migrace se děla i na konci 19. a začátku 20. století. Výsledkem bylo zastavení migračních toků, odklon od volného pohybu osob, zavedení pasů a vznik sociálního státu, který potřebu kontrolovat migraci ještě zesílil.
* Je teď situace jiná v tom, že svět je globalizovanější, máme internet, sociální sítě?
S příchodem internetu vznikla nová média, která zásadně změnila politiku. Internet přispěl nejméně ke dvěma věcem. Jakékoli názory se díky němu rozšiřují neuvěřitelně lehce. Neexistují žádné překážky. Velmi levně lze po celém světě šířit jak fakta a názory, tak lži i dohady. Dosud to v takové míře nikdy nebylo možné. Dříve v době tisku a televize vždy existovaly filtry a vysoké fixní náklady při vstupu do systému. Dnes jsou náklady relativně nízké. Další věcí je pluralismus médií. Díky internetu a kabelové televizi můžete vytvořit nejen velmi úspěšné noviny, ale i televizní stanice, internetové kanály, rádiové programy, které jsou přesně zacílené na konkrétní názorové společenství.
* Mluvíte o stanicích jako Fox News ve Spojených státech?
Fox News je zřejmě nejznámější příklad. Tento fenomén je silnější v USA, kde není taková regulace jako v Evropě. Alarmující ale je, že každý blázen může vyjádřit své názory volně, přičemž přesvědčení, že není blázen a není osamocený, v něm posiluje fakt, že existují další tisíce, desetitisíce a statisíce lidí, kteří ho podporují a dělají to anonymně. Vezměte tzv. Islámský stát, který může šířit své názory napříč celou západní společností. Existuje zřejmě mnoho lidí, kteří jejich názory čtou – i když je neznáme, protože čtou arabsky. Propaganda Islámského státu je velmi propracovaná a může náš svět infiltrovat způsobem, který byl ještě před třiceti či čtyřiceti lety nemyslitelný.
* Zdá se, že jejich propaganda padá na úrodnou půdu. Vidíme to v nedávných útocích v Evropě.
Odezvu nacházejí především u mladých lidí, kteří hledají nějaké potvrzení sebe sama v online společenství extremistů. Myslím, že kombinace těchto věcí proměňuje náš sociální a politický život způsobem, který je stále ještě hodně nový, a obtížně ho chápeme. Je to ale obrovská změna a jejím hlavním následkem je rozpad národního politického společenství na spoustu malých samostatných pospolitostí, které si vzájemně nerozumějí a jsou vůči sobě nepřátelské.
* Je to podobné příklonu k národnímu státu jako na konci 19. století?
Odehrává se to v rámci jednotlivých států. Dospělo to do stavu, kdy neexistuje vzájemná diskuse. Jsou to naprosto odlišné skupiny lidí. Zesiluje to ještě postmodernistická myšlenka, že vše je v zásadě subjektivní. Je to antiosvícenská myšlenka, která říká, že neexistuje pravda. Osvícenství nahradilo Boha myšlenkou racionálního hledání pravdy, důkazů, logikou, vědou. Jinými slovy modernismem. Postmodernismus pak argumentuje, že všechny pravdy jsou si rovnocenné a v zásadě jsou subjektivní. Nelze přitom argumentovat proti někomu, kdo tvrdí, že ho nezajímají důkazy, protože to „tak prostě cítí“. V politické debatě těchto lidí je jediným řešením sporu zbraň. Nic jiného nezbývá.
* Propast mezi sociálními skupinami je vidět na příkladu Donalda Trumpa, kdy se určité společenské vrstvy stále diví, kdo ho může volit. Přitom má velké množství příznivců.
Oprávnění elit k vládnutí do značného stupně spočívá v tom, jakých úspěchů se jejich vládě v minulosti podařilo dosáhnout. Nefunguje to tak, že by lidé rozuměli, co elity dělají. Když pak elity zásadně selžou, vždycky se vzedme reakce. Je to to normální. Viděli jsme to ve třicátých letech na Západě.
Politický systém zareaguje na obrovskou nedůvěru v elity tak, že dosadí nové elity. Platí to vždycky. Nová vláda je pak často horší než stávající. Komunisté nebyli nic jiného než nové elity. Nakonec byli sesazeni, protože neuspěli. Když tedy elity neobstojí, zbývá jim jediná věc: represe. A represe má určité hranice, které jsou lidé schopni akceptovat.
* Myslíte, že se v západní politice dočkáme násilí?
V této fázi nevím. Ale vezmeme-li v úvahu historii, je pravděpodobné, že na násilí dojde. Je obtížné si představit, že by se trumpovská revoluce uskutečnila bez použití násilí. Existuje řada způsobů, jak reakcionářské násilí funguje. Trumpovo hnutí je v podstatě fašistické hnutí. Podobnosti vidím hlavně s Benitem Mussolinim (italský diktátor a průkopník fašismu – pozn. red.). Jestli Trump vyhraje a republikáni začnou vládnout, čekám, že nastane vlna brutálního násilí proti Mexičanům a černochům. Jsem pevně přesvědčen, že se to stane. Trumpa i jeho voliče charakterizuje rasový útisk.
* Není to Trumpovi vlastně jedno?
Proto je tak populární. V tom to je. Proto tady je. Kdyby měl morální zábrany, nebyl by nyní kandidátem na prezidenta. Jeho přívrženci chtějí pocítit tichou podporu, aby mohli provádět stejné věci jako na jihu USA v druhé polovině 19. století. Chtějí útisk. Chtějí vyhošťovat. Chtějí, jak říkají, získat zpět svou zemi. Chtějí dostat lidi, jimiž pohrdají, buď pryč ze země, nebo je podrobit represi. Trump toto vše ztělesňuje.
* Není ale v „trumpovské revoluci“ hlavně opovržení k současné vládě a elitám, které ztělesňují neúspěch jeho voličů?
Politickou elitu, technokraty a byznysovou elitu považují za zkorumpované, prospěchářské lidi, jimž je jejich osud ukradený a kteří se starají víc o globální populaci než o americké občany, a současně nepříliš kompetentní osoby. Ve všem mají víceméně pravdu. Podobné věci se ale dějí i v Evropě. Proč je tak populární Marine Le Penová? Je uhlazenější než její otec, ale je podobná Trumpovi. Její přívrženci jsou nešťastní, cítí, že je v zemi příliš mnoho cizinců, že společnost, kterou znají, pomalu mizí a někdo jim ji bere, a chtějí, aby to někdo zastavil. Je to víceméně standardní soubor reakcionářských požadavků a za současných podmínek ho lze naprosto pochopit. Vede to ale k sociálnímu útisku a válce. Tito lidé byli vystaveni větším změnám, než mohou snést, a nedůvěřují lidem u moci, kteří říkají, že mají věci pod kontrolou. Důležitou roli v těchto událostech sehrála finanční krize, dlouhá hospodářská recese, stagnující reálné příjmy a pocit, že elity se na lidi dívají spatra, což je zřejmě pravda.
* Británie hlasovala pro brexit hlavně kvůli imigrantům. Myslíte vy osobně, že je v Londýně příliš mnoho cizinců?
Já si to nemyslím. Ale já jsem privilegovaný člen elity. Pro mě osobně je Londýn skvělé místo k životu. Ale myslím – a psal jsem to už před deseti lety –, že příliš rychlé tempo imigrace vytváří závažné hospodářské a sociální problémy. Moje výroky tehdy byly kontroverzní. Nevěděl jsem však, jak to skončí. Nečekal jsem brexit. Nikdy jsem se také ve svých komentářích nezaměřoval na imigraci z centrální a východní Evropy, protože jsem myslel, že ji lehce absorbujeme, a nečekal jsem, že bude tak masivní, jak se nakonec ukázalo. Nikdy jsem si nemyslel, že budeme mít ve Velké Británii miliony Poláků.
* Naproti tomu Češi jsou zřejmě pohodlní, takže jich tolik neodjelo.
Čechů je ve Velké Británii velmi, velmi málo. Mimochodem, Poláci pracují velmi tvrdě, skvělí lidé. Pro mě má jejich příchod hodnotu, ale samozřejmě pokud k tomu přidáte všechny další imigranty – a vždycky jich bylo víc ze zemí mimo Evropskou unii – lidé většinou mimo Londýn si jednoho dne řekli: Dost! Už víc nechceme. Chceme hraniční kontroly. V této zemi už se nevládne v náš prospěch. Vládne se ve prospěch někoho jiného. A to je podle mě příčinou silného odporu, který vyústil v brexit. Navíc pro většinu obyvatel západních zemí je jejich občanství to nejcennější, co mají. Nechcete ho tedy sdílet s dalšími lidmi.
* Váš otec, rakouský dramatik Edmund Wolf, byl také uprchlík. Ve 30. letech uprchl před nacisty do Londýna. Proč si tehdy vybral Londýn?
Bylo mu sedmadvacet let, když poznal, že Evropa už není bezpečná. Chtěl proto odejít do Ameriky. Vydělal peníze na autorských honorářích za své divadelní hry – byl tehdy poměrně úspěšný a jeho hry se hrály i v Praze – a v roce 1937 se rozhodl odejít do Londýna, kde požádal o americké vízum. Nedostal ho však, začala válka a Britové ho internovali jako spojence nepřítele. To bylo zvláštní. Ale všichni Židé z Německa a Rakouska byli internováni. V roce 1940 ho pak lodí poslali jako internovanou osobu do tábora v Kanadě. V roce 1942 si pak Britové uvědomili, jak je to směšné, a všechny poslali zase zpátky. Cestoval tedy přes Atlantik a pak zpět. Když se vrátil, poznal moji matku, která uprchla z Nizozemska. Našel si práci v německé redakci BBC. Někdy v té době dostal vízum do Spojených států, ale uprostřed války nemohl přes Atlantik. Těsně po válce se oženil, měl děti a má matka netoužila po odjezdu do Ameriky. Takže skončil v Londýně, pracoval pro BBC a od počátku 60. let pro německou televizi.
* Vyrůstal jste tedy v Londýně. Jak se město změnilo od vašeho dětství?
Neuvěřitelně. Vyrostl jsem v Londýně v 50. a 60. letech. Když jsem byl dítě – až do mých zhruba deseti let – byl Londýn naprosto bílý, úplně bílý. První skupina barevných imigrantů přišla z Karibiku. V době vysoké zaměstnanosti byli pozváni, aby pracovali v autobusech londýnské městské dopravy. Pak byli pozvání Indové a Pákistánci, aby pracovali – většinou mimo Londýn – v továrnách. Přivedli potom své rodiny, což bylo nevyhnutelné. Londýn byl omšelý. Bylo to těsně po válce a Británie se z ní ještě nevzpamatovala. Válka přišla po velké hospodářské krizi a neměli jsme prosperující dvacátá léta. A ještě předtím byla první světová válka. Londýn tak prožil velmi dlouhou dobu hospodářské stagnace a chátrání. Všechno bylo omšelé a nikdo neinvestoval do domů.
* Nyní masově kupují nemovitosti v Londýně cizinci._
Londýn je nyní plný cizinců. Bohatí cizinci, chudí cizinci z celého světa. Všechno, co si dovedete představit. Více než třetina obyvatel Londýna se narodila v zahraničí. A značná část lidí jsou děti obyvatel narozených v zahraničí, tak jako já. Etnické složení Londýna se úplně změnilo. Stalo se z něho obrovské kosmopolitní město. Za posledních 30. let prožilo obrovský boom, protože se z něho stalo finanční centrum. Londýn je snad ve větší míře než New York paradigmatický příklad globálního města naší doby.
Je to bohaté, prosperující město, v němž žije mnoho cizinců. Všichni podnikají, jsou ve spojení se svými domovskými zeměmi. Město je částí pavučiny vztahů.
Platilo to o Římě v době Římské říše, platilo to o Aténách za vlády Perikla.
* * Myslíte, že se může po brexitu pozice Londýna oslabit?
Obávám se, že může nastat násilná reakce. Hodně jsem nad tím uvažoval. V minulosti existovalo mnoho velkých multietnických měst. Něco se vždy stalo, politická událost, která je zlikvidovala. Jeden z nejzřejmějších příkladů nabízí Istanbul. Istanbul byl za otomanské říše velké multietnické město. Žilo v něm obrovské množství Řeků, Arménů, velká populace. Potom se z něho po první světové válce a válce s Řeckem stalo monoetnické město, v němž žijí jen Turci. Statisíce lidí musely odejít z Turecka, ve 20. letech museli z Turecka prchat Řekové, kteří tam měli předky tři tisíce let. Iónie byla součástí řeckého světa. Lidé mohli žít společně ve svých komunitách po tisíce let. Samozřejmě, že víte, co se stalo ve střední a východní Evropě. Mnoho míst bylo před sto lety multietnických. Němci, Židé, Češi, Poláci, všichni žili společně na jednom území a po druhé světové válce jsou tato území monoetnická. Lidé byli vyháněni, zabíjeni, děly se strašné věci. Dostanete-li se to situace, kdy stát není dostatečně silný, aby chránil rozmanitost a lidi, a obyvatelé ve stát ztratí důvěru, mají tendenci rozčlenit se na kmeny a starat se pouze o vlastní členy. Stalo se to v Jugoslávii. Lidé odvedle už mě nezajímají. Existuje ale i jiné řešení. Rozličné obyvatelstvo se promíchá a spojí a rozdíly zmizí.
* Rozhodne tedy, jakou podobu bude mít brexit?
Otázka zní, jaká bude po brexitu budoucnost Velké Británie, jaká bude britská ekonomika, jakou politiku bude Británie po brexitu provozovat. Nevím. Multietnická města jsou nádherná, často prosperující, kulturně bohatá, ale jsou nestabilní. Kdyby se mě však někdo zeptal, zda Londýn bude vypadat stejně za padesát let, odpověděl bych, že o tom pochybuji. Existuje také opačný argument, který je docela přesvědčivý. Dnešní technologie umožňují cestovat velmi snadno a rozdíly v příjmech jsou na světě obrovské, proto migraci jednoduše nelze zastavit. Technicky nelze zastavit promíchávání lidstva. Je to relativně nový fenomén – rozsah promíchávání lidstva za posledních 150 let, pohyb lidí umožněný technologiemi.
* Mluvíte o dobrovolné migraci, ale je zde Afrika, Blízký východ, odkud lidé odcházejí nejen z ekonomických důvodů, ale i kvůli válce.
V 40. letech 19. století byla obrovská migrace z Irska do Spojených států, která byla způsobena chudobou. Současná migrace není nová, ale mnohem rozsáhlejší. Můžete se ji pokusit zastavit. Otázka zní, jestli jsme připraveni za to zaplatit politickou, sociální a morální cenu. Když to pojmenujeme surově, otázka zní, kolik lidí jste připraveni nechat zemřít.
Dnešní technologie umožňují cestovat velmi snadno a rozdíly v příjmech jsou na světě obrovské, proto migraci jednoduše nelze zastavit.
Nelze přitom argumentovat proti někomu, kdo tvrdí, že ho nezajímají důkazy, protože to „tak prostě cítí“. V politické debatě těchto lidí je jediným řešením sporu zbraň.
Je obtížné si představit, že by se trumpovská revoluce uskutečnila bez použití násilí.
Martin Wolf (69)
Je hlavní ekonomický komentátor britského deníku The Financial Times. Mezi jeho přátele patří řada vlivných postav jako bývalý ministr financí Lawrence Summers či bývalý šéf Bank of England Mervyn King. Wolf působil jako hostující profesor na univerzitách v Oxfordu a Nottinghamu,jako spolupracovník Světového ekonomického fóra v Davosu. Pracoval také pro Světovou banku. Narodil se v Londýně, kam jeho otec Edmund utekl před nacisty ve třicátých letech.Vydal knih y Why Globalization Works a Fixing Global Finance. V češtině mu v září vyšla jeho nejnovější kniha Posuny a otřesy.