description: Řemeslné zpracování dle očekávání převyšuje české standardy, režisér Ševčík tu nezapře své zkušenosti z Amerik

title: Recenze: Masaryk je jednooký král českých dramat. Známého politika ukazuje jako výstřední figurku

maintext:
včera
Masaryk - ukázka | Video: Bioscop | 00:29
Očekávaný Masaryk s Karlem Rodenem režiséra Julia Ševčíka je rozporuplné dílo. Nezapře pevné řemeslo, děj je však plný vnitřního pnutí, z nějž se bohužel nepodaří vykřesat divácký zážitek, ale jen pocit neproměněného potenciálu.
Očekávaný snímek Julia Ševčíka o životě Jana Masaryka během mnichovské krize odhaluje nevýhodu recenzentské tradice přidělit filmu číselné ohodnocení. To bude nejspíš nejen pod tímto textem dosahovat střední hodnoty, byla by ale chyba považovat Masaryka za průměrné dílo.
Spíš je dílem rozporuplným. Plným kvalit i pochybností, podobně jako jeho hrdina ztvárněný Karlem Rodenem. Už jen tím překonává většinu tuzemské produkce a zaslouží si pozornost. Škoda jen, že nezašel dál. V čemkoliv.
Skoro Amerika. Skoro
Řemeslné zpracování dle očekávání převyšuje české standardy, Ševčík tu nezapře své zkušenosti z Ameriky. V rámci produkce opřené o český rozpočet nemohl nabídnout zvládnutější práci s obrazem a zvukem, mnoho scén by v rukou méně zručného filmaře mohlo vypadat směšně. Třeba když Masaryk junior šňupe kokain bankovkou s vyobrazeným Masarykem seniorem – mohl by to být prvoplánový průšvih, ale Ševčík si ani tak riskantní okamžik nenechá proklouznout a promění ho v působivou zkratku.
Přesto však nemůže být řeč o režii, jež by upoutala svou nápaditostí, spíš o ošetření látky pevnou rukou a převedení námětu do reprezentativního hávu. Nejde jmenovat konkrétní zajímavé nápady, „pouze“ se dá po zhlédnutí zpětně uznat, že všechny ty odlesky a světla vypadaly, jak měly.
Kvalita filmů přitom většinou spočívá v tom, nakolik se od standardu dokážou oprostit, jak dokážou běžné postupy ozvláštňovat a variovat. Jistě zaujme i konzervativně pojaté chirurgicky přesné dílo, tedy pokud má pevný koncept a neuhne z něj ani o píď, častěji ale kouzlo spočívá naopak v dobře zvolené odchylce. Ševčík režijně žádnou nevolí.
Jde o pochopitelnou tvůrčí volbu, nicméně pak hrozí, že vznikne zdařilý rutinní snímek, jednooký král. A ve svých nejlepších okamžicích je Masaryk právě jím.
Jen ať blázní!
Naráží na scénář (Kolečko, Koenigsmark, Ševčík), který jako by se místy ztrácel sám v sobě a Ševčíkově preciznímu akademickému pojetí šel jeden krok vpřed, aby pak udělal zase dva vzad.
Masaryka sledujeme v jeho nejslabším momentu, v psychiatrické léčebně, kam se uchyluje těsně po anekci Československa, aby zhrzeně vzpomínal na svou cestu k Mnichovu, své chyby a svá selhání. Navíc je stejně jako ve skutečnosti poněkud výstřední figurou, mnohem výstřednější, než dnes většina Čechů tuší. Masaryk byl labilní, žil v neustálém konfliktu s otcovým odkazem a svůj čas strávil plněním vůle jiných lidí. Bez ohledu na to, jestli podle toho kterého člověka onu vůli plnil dobře, nebo špatně, byl do značné míry tragickým hrdinou, jehož vnitřní neklid má velký vypravěčský potenciál.
Scénář Petra Kolečka, Ševčíka a ještě před rozjetím kamer zesnulého Alexe Koenigsmarka ale tímto potenciálem plýtvá a snaží se Masaryka uzavřít do snadno čitelné škatulky. Pokouší se naplnit základní vzorce, opatřit mu za každou cenu ženský protějšek a donutit ho k charakterovému posunu, ke konkrétní pozitivní volbě, jež by symbolizovala jeho přerod. To vše působí jako zbytečný konstrukt ve chvíli, kdy se kvůli němu zahazují mnohem silnější a přirozenější varianty.
Zároveň chce tohoto rutinního výsledku dosáhnout podivně odcizující oklikou, velmi nepřehlednými retrospektivami, které dělají celý snímek prakticky neusledovatelným pro někoho, kdo nezná přesný sled událostí přelomu 38. a 39. roku.
Jde o velmi podivné volby. Proč z celého Masarykova života vybrat jako soustředný bod okamžik, kdy je pod vlivem drog uzavřený v blázinci a utápí se v nepřehledných vzpomínkách na minulost, ale vyprávět to jako nezabarvené drama? Podobně byl sice koncipován Formanův Amadeus, tam ale s poblázněným Salierim strávíme mnohem méně času, nejde o plnohodnotnou časovou linii.
Ve scénáři jako by se střetávalo akademické drama s halucinogenním bludištěm. Tento potenciálně fascinující střet bohužel není využit, Ševčík se nakonec rozhodl přiklonit čistě k standardnímu pojetí a onen vnitřní rozpor místo aby se stal předností filmu, ho vnitřně rozkládá. Hrdina není lidsky přesvědčivý ani dramaticky uspokojivý a s tím padá i celý jeho příběh.
Hodnocení: 55 %
autor: Martin Svoboda


description: Recenzenti Aktuálně.cz vybrali nejlepší zahraniční a české filmy roku 2016.

title: Toni Erdmann, mimozemšťané i černobílá Hepnarová. Tohle jsou nejlepší filmy roku

fasttext_language: cs


description: Ve věku devětadevadesát let zemřela v neděli americká herečka maďarského původu Zsa Zsa Gaborová.

title: Zemřela herečka a extravagantní celebrita Zsa Zsa Gaborová. Bylo jí 99 let


title: Recenze: Michael Kocáb už předem ví, že ho kritika odsoudí. Jeho nová deska není skandál ani nářez

maintext:
14. 12. 2016
Michael Kocáb vydal sólové album Abstract, na které pozval svoji dceru Natálii, rapera Vladimira 518 nebo zpěváka Matěje Rupperta. „Celkový dojem z alba by se dal vystihnout třemi slovy – nic proti ničemu. Není to skandál ani nářez, manifest ani citově vyděračský ždímák, bezedný kýč ani zastydlé trendaření,“ píše v recenzi Petr Ferenc.
Michael Kocáb je nevyzpytatelný. Je to tím, že se již dvě dekády nezdá být hudebníkem, kterého tvůrčí puzení žene k novým a novým dílům. Naopak – vydat nějakou tu desku si dopřeje jednou za čas a se svým typickým velikášstvím ji vždy ohlásí tak bombasticky, že i kdyby to album pak bylo sebeúžasnější, tvůrcově sebechvále nedostojí. Poslední dva Kocábovy tituly – sólová Za kyslík a Vymlácený rockový palice trucpodniku Pražský výběr II – navíc představovaly spíš smutný poslech.
Jeho „porevoluční“ hudební kariéra se zvnějšku jeví jako přerušovaná, nenavazující, zašmodrchaná. Klávesista, zpěvák a skladatel se, jakmile se naskytly možnosti, stal také tak trochu politikem a tak nějak podnikatelem. Pronárod internetových diskutérů mu to ostatně otlouká o hlavu všude, kde je pod patřičným článkem umožněna diskuze. V tomto textu jsou Kocábova nehudební angažmá nahlížena pouze v rámci problematického vztahu s jeho hudební tvorbou.
A tento vztah lze vyjádřit jedinou větou: Hudba je Michaelu Kocábovi už jen jednou z aktivit. Je zřejmé, že hudební svět současnosti se mu vzdaluje. Když například před cca deseti lety prohlásil, že vynalezl nový hudební žánr, metal rap (nebo rap metal?), dalo se nad tím jen povzdechnout. Osmdesátá a devadesátá léta, tedy hvězdné časy kapel, které tvrdé kytary s rapováním skloubily dávno před Kocábem, už tehdy byly vzpomínkou.
Kocábovo „vynalézání“ by se v tomto ohledu dalo brát jako kutění tvůrce, který se zavřel před světem a na svém díle pracuje vskrytu. Mohl by být za roztomilého mašíbla, za představitele art brut či za saturninovského strýce Františka, který „objevil celou řadu chemických pouček a pravidel nejrůznějšího druhu. Všechna tato pravidla už před ním objevili jiní, ale strýc o tom nevěděl, a proto nelze jeho zásluhy přehlížet“. Podobné samorosty hudební tisk přece miluje. Jenže Kocáb nadále míří do mainstreamu, takže místy připomene spíš hvězdného pěšáka ze série, která se přibližně nazývá „Těžko hledat superstar“.
Špatná by přitom nebyla ani představa někdejší opravdové superstar, která se stáhne do ústraní a jednou za čas překvapí tím, že světu předhodí zapeklité, dotažené a nepochopitelné dílo. Další z Kocábových výroků na hranici uvěřitelnosti – totiž ten, že „tuhle hudbu lidi pochopí až za třicet let“ – naznačuje, že on sám si sebe takhle představuje docela rád. Jenže Michael Kocáb není Scott Walker, a až dosud s touto pompou předhazoval nepřekvapivé.
Zároveň je ale mužem, který z jazzrockové sestavy Pražský výběr vytvořil nefalšované rockové monstrum. Není třeba přísahat na Straku v hrsti jako na nejlepší české album všech dob (jsou na ní sem tam až moc okaté výpůjčky, třeba od Devo či Talking Heads, a některé Čechovy texty celku na kráse rovněž nepřidávají), význam té desky v kontextu tuzemského bigbítu je ale nezpochybnitelný, i když spíše sociologický. Škoda, že se Pražský výběr od posledního řadového alba akorát halasně jednou za uherský rok sejde na pódiu, společná novinka Kocába, Pavlíčka, Čoka a obou bubeníků by možná bylo lepší než kvalitativně kolísající sólová tvorba jednotlivých členů – už proto, že by si navzájem jen tak něco neodpustili a každý z nich musel o své nápady bojovat s nápady ostatních spoluhráčů.
Nejlépe se Kocábovi daří v roli zpěváka. Umí stejně přesvědčivě ropotámovskou jurodivost, vážnou šansonovou polohu i pobavené glosování, je rozpoznatelný a umí se vcítit, jak odhalili Petr Hapka s Michalem Horáčkem na albu V penziónu Svět.
Kocábova novinka Abstract je také převážně písňová a coby zpěváci na ní hostují Kocábovy děti, Zlata Kinská, Matěj Ruppert, Radek Banga a Vladimir 518. Osm skladeb roztažených přibližně do hodiny stojí převážně na elektronických zvucích a beatech. Zvukově to není nijak špatné. Kocáb si s elektronickými mašinkami pohrává již drahně let a umí z nich dostat pestrost, kterou vítám především v rytmických stopách, často kombinovaných s živými bicími. Navíc prý na albu dělal deset let, jednotlivé stopy obrušoval, cizeloval, manipuloval a měnil k nepoznání. Prý v tom hodlá pokračovat a za dalších deset let manipulací vydat album znovu a jinak.
Nejlepší je Abstract ve svých nejúspornějších chvílích, když elektronika monotónně doprovází Kocábův zpěv, který si i přes zkreslení a utlumenost v mixu udržuje nezaměnitelný výraz. Takhle zní značná část písní Jako havran či Batohům já nerozumím a takhle by to klidně mohlo být celé. Kocáb je ale schopný eklektik a občas v tomto ohledu až příliš tlačí na pilu, aniž by znal míru. Album by se obešlo bez většiny hostujících hlasů a zcela jistě by mu prospěla absence kytarových a saxofonových vyhrávek a sól – jsou tam zkrátka navíc, někde ze světa metalistů s trvalou a rozhalených havajských košil. Škoda zkrátka, že to celé není abstraktnější.
Dvě skladby se od celku výrazně liší. Jan Hus je další položkou do smutného mezinárodního seznamu „klávesový mág skládá velké umění“. V o něco zajímavějším Klementu Gottwaldovi vede Kocáb ironický dialog s archivní nahrávkou toho, jak se budoucí první dělnický prezident, soudruzi, „právě vrátil z Hradu“ (díky „scénkám“ a hostujícím hlasům jako by se jeho album otíralo o hip hop). Je to docela působivé, jen si člověk nesmí vzpomenout na „porevoluční euforii“ vlisovanou do drážek desek jako Žádnej z nás / Vzpomínám si na ty doby projektu Ratataplán a Lidé, bděte! téhož projektu, tentokrát nazvaného Pravda. Kocáb zde zaspal dobu o dobré čtvrtstoletí, navíc svého Klementa pojímá vysloveně pateticky a zakončuje jej a s ním i celé album popisným melancholickým klavírem.
Není cílem tohoto textu kádrovat a hodnotit, jak legitimní od něj vůbec je kritika režimu, v němž se mu umělecky nevedlo nijak zle (i ta zakázaná Straka v hrsti nakonec v roce 1988 u Pantonu vyšla) a v jehož kulisách si sem tam brával masku opatrného kritika. To je univerzální téma na delší úvahy a diskuze točící se kolem mládí, ambic, neochoty rezignovat, touhy realizovat se ve zvoleném oboru, osobních hranic, kam ještě jo a kam již ne – a zdaleka se netýká jen Michaela Kocába, nýbrž v různé míře všech poválečných Čechoslováků.
Booklet CD obsahuje návod k poslechu v podobě klíčových slov „jazz, funk, rock, punk, techno & classic“. Navrch Kocáb přidává text o tom, jak bude kritikou opět nepochopen, a přímo nabízí několik odsuzujících frází, které recenzenti mohou opsat, aniž by se obtěžovali poslechem díla. A opět je ve slovech silnější než v tónech a zvucích. Celkový dojem z alba by se totiž dal vystihnout třemi slovy – „nic proti ničemu“. Není to skandál ani nářez, manifest ani citově vyděračský ždímák, bezedný kýč ani zastydlé trendaření. Je to od každého trochu v dietní úpravě.
Hodnocení: 50 %
autor: Petr Ferenc


description: Hardrocková skupina Guns N' Roses vystoupí v létě příštího roku na letišti v pražských Letňanech. Koncert bude součástí turné Not In This Lifetime, které…

title: Do Prahy po sedmi letech zamíří Guns N' Roses. Rockeři zahrají začátkem července v Letňanech

maintext:
5. 12. 2016
Hardrocková skupina Guns N' Roses vystoupí v létě příštího roku na letišti v pražských Letňanech. Koncert bude součástí turné Not In This Lifetime, které zahrnuje koncerty na více než třiceti stadionech v Evropě a Severní Americe. Na jednom pódiu vedle sebe vystoupí zpěvák Axl Rose i kytarista Slash, který se do kapely vrátil letos po vleklých sporech. Lístky na pražský koncert, který se odehraje 4. července, budou v cenách od 1490 do 3590 korun.
Praha – Americká kapela Guns N' Roses vystoupí 4. července na letišti v pražských Letňanech. Populární hardrocková skupina se představí v rámci turné Not In This Lifetime Tour, které zahrnuje koncerty na více než třiceti stadionech v Evropě a Severní Americe. Za pořádající agenturu Live Nation o tom informoval Petr Novák.
Guns N’ Roses se představí v sestavě Axl Rose (zpěv, piano), Duff McKagan (basa), Slash (sólová kytara), Dizzy Reed (klávesy), Richard Fortus (rytmická kytara), Frank Ferrer (bicí) a Melissa Reese (klávesy). Charismatický zpěvák Rose se do Letňan vrátí po roce, kdy zde zazpíval jako člen AC/DC. Skladatel a kytarista Slash (vlastním jménem Saul Hudson) loni vystoupil v Malé sportovní hale na Výstavišti v Praze.
Lístky od 1490 korun
Turné začne 27. května 2017 v Dublinu a zastaví se v osmnácti evropských městech, mezi kterými nebude chybět Londýn, Paříž, Madrid, Vídeň, Kodaň a mnoho dalších. Série koncertů bude dále pokračovat do Severní Ameriky a Kanady. Předprodej vstupenek pro Evropu začíná 9. prosince. Lístky na pražský koncert budou v cenách od 1490 do 3590 korun.
Guns N’ Roses, jejichž začátky sahají do roku 1985, dva roky po svém vzniku zaujali svojí nahrávkou Appetite for Destruction, která se stala nejprodávanějším americkým debutem všech dob. Po celém světě se prodalo více než 30 milionů kopií. V roce 1991 následovala sedminásobně platinová alba Use Your Illusion I a Use Your Illusion II. Zatím poslední album Chinese Democracy kapela vydala v roce 2008.
V České republice Guns N’ Roses vystoupili naposledy v roce 2010 v pražské O2 areně. Zpěvák Axl Rose tehdy plně dostál pověsti rozmarné a náladové hvězdy, která ho předcházela, a koncert zahájil s velkým zpožděním.
autor: ČTK


description: Zakladatel slavného filmařského rodu Kirk Douglas patřil zejména ve 40. až 60. letech minulého století do první hollywoodské ligy. Jeho nejslavnější rolí byl…

title: Legenda Kirk Douglas slaví sté narozeniny. Pamatuje zlatou éru Hollywoodu a prezidenta Wilsona


title: Zemřel kytarista britské kapely Status Quo Rick Parfitt

maintext:
AKTUALIZOVÁNO před 3 minutami
Ve věku 68 let dnes ve Španělsku zemřel kytarista britské rockové skupiny Status Quo Rick Parfitt. Podlehl vážné infekci v nemocnici ve španělské Marbelle, kde byl od čtvrtka hospitalizován kvůli komplikacím po dřívějším zranění ramene. S kapelou Status Quo hrál Parfitt od roku 1967 a nahrál s ní tři desítky alb. V České republice se Status Quo poprvé představili v roce 1995 na brněnském velodromu.
Madrid - Ve Španělsku dnes ve věku 68 let zemřel kytarista britské rockové skupiny Status Quo Rick Parfitt. Oznámil to jeho manažer Simon Porter. Podle něj Parfitt zemřel na vážnou infekci v nemocnici ve španělské Marbelle, kde byl od čtvrtka hospitalizován kvůli komplikacím po dřívějším zranění ramene. To si způsobil po pádu.
"Jsme zdrceni, že musíme oznámit.. Rick Parfitt dnes v poledne zemřel," uvedl v prohlášení manažer a rodina. Po hudebníkovi zůstala manželka Lyndsay a čtyři děti.
Parfitt měl od 90. let několikanásobný bypass. Další infarkt utrpěl letos v létě po koncertě v Turecku. V říjnu pak podle BBC oznámil, že už nebude se skupinou Status Quo koncertovat. Podle serveru BBC se ale chystal v příštím roce natočit sólové album a vydat autobiografii.
S kapelou Status Quo hrál Parfitt od roku 1967 a nahrál s ní tři desítky alb. Asi nejslavnější z nich je album In The Army Now z roku 1986, které obsahuje i stejnojmenný největší hit skupiny. Dalšími jejich slavnými songy jsou Rockin' All Over The World, Caroline, Down Down, Again And Again či Whatever You Want.
V České republice se Status Quo poprvé představili v roce 1995 na brněnském velodromu. Tento měsíc bylo oznámeno, že budou příští rok v červenci jednou z hlavních hvězd 25. ročníku festivalu Benátská! v libereckém Vesci.
autor: ČTK


description: Mezi zpěvačkami zvítězila podevatenácté Lucie Bílá a nejoblíbenější kapelou se stejně jako loni stala skupina Kabát.

title: Loni bronz, letos stříbro. Ortel si na Slavících polepšil, někteří na protest odešli ze sálu


description: Sté narozeniny slaví živoucí legenda americké kinematografie, jeden z posledních velikánů zlaté éry Hollywoodu, herec a producent Kirk Douglas.

title: Van Gogh i Spartakus. Symbol amerického snu i zlatého Hollywoodu. Kirk Douglas slaví sto let


description: Snímek vypráví o skupině hrdinů, kteří se dají dohromady, aby se pokusili ukrást plány Hvězdy smrti. V českých kinech se objeví 15. prosince.

title: Nové Star Wars jsou podle prvních ohlasů fantastické. Lidem se líbí nové postavy i nečekané zvraty

maintext: One of the best things about Rogue One are the new characters. They're so well done and expand the universe. You care about all of them.


description: Hackeři napadli v pondělí twitterový účet nahrávací společnosti Sony Music a zveřejnili na něm falešné oznámení, že zemřela americká popová zpěvačka Britney…

title: Hackeři napadli Sony Music, zveřejnili falešnou zprávu o úmrtí zpěvačky Britney Spears


description: Zatímco ve Španělsku se Jesus běžně používá jako křestní jméno, v Česku vždy bylo považováno za posvátné a nehodící se pro obyčejné lidi.

title: První Ježíšek na českém území se narodil v 16. století. Nejvíc jich teď žije v Ostravě a Orlové


description: Na jedné straně supermoderní design a elektronika. Na druhé straně nástup retro kol. Pojďte se podívat na to nejzajímavější z cyklistických veletrhů.

title: 20 nejhezčích kol roku z veletrhů For Bikes a Eurobike. Plus jedno odrážedlo navíc


description: Adriana Cahová je fotografka, která zná svět z obou stran fotoaparátu. V kavárně pražské Leica Gallery je nyní k vidění její výstava Ženy nahlas.

title: Bývala modelkou. Teď vystavuje akty a portréty v pražské Leica Gallery

maintext:
včera
Adriana Cahová je fotografka, která zná svět z obou stran fotoaparátu. Kdysi stávala jako modelka před objektivem, pak začala sama fotografovat. V kavárně pražské Leica Gallery je nyní k vidění její výstava Ženy nahlas.
Soubor Adriany Cahové v kavárně Leica Gallery obsahuje šestnáct fotografií, které vznikly klasickou cestou, jsou tedy fotografovány na film a zvětšeny v temné komoře. Snímky sahají od lyrických portrétů až po zachycení autorčiných snů a fantazií.
„Miluji lidi, ráda vyjadřuji jejich i mé city dohromady v jednom jediném obrázku. Navíc je pravda, že potřebuji tvořit pro svou vlastní vyrovnanost,“ říká autorka. Sama za stěžejní část své fotografické práce považuje černobílé portréty a akty žen, které fotografuje na středoformátový film, a právě z těch je sestavena aktuální výstava.
Fotografie Adriany Cahové, která nyní působí jako fotografka na volné noze, jsou ke zhlédnutí do 17. ledna 2017 a určitě stojí za to přidat i návštěvu hlavní expozice Leica Galllery, kde jsou právě snímky avantgardního a celosvětově oceňovaného českého fotografa Jaromíra Funkeho (do 29. ledna). Výstava se soustřeďuje na nejdůležitější období jeho tvorby, tedy na 20. a 30. léta uplynulého století.
autor: Tomáš Vocelka


description: Na festivalu Colours of Ostrava příští rok poprvé v České republice vystoupí britská soulová zpěvačka Laura Mvula. Byla už hvězdou na festivalech Glastonbury…

title: Na Colours of Ostrava zahraje soulová zpěvačka Laura Mvula, půjde o její první koncert v Česku

maintext:
14. 12. 2016
Na festivalu Colours of Ostrava příští rok poprvé v České republice vystoupí britská soulová zpěvačka Laura Mvula. Byla už hvězdou na festivalech Glastonbury nebo Womad a byla nominována na řadu cen, mimo jiné Mercury Prize i Brit Awards. Festival Colours of Ostrava se příští rok uskuteční od 19. do 22. července. Mezi jeho dosud oznámenými hvězdami jsou Imagine Dragons, Norah Jones nebo alt-J. Čtyřdenní vstupenky se aktuálně prodávají za 2290 korun.
autor: ČTK


description: Vetřelec: Covenant se odhaluje v první traileru, který zatím nenaznačuje výraznější děj, ale nabízí poutavě sestříhané a atmosférické scény.

title: Fanoušci Vetřelce mají druhé Vánoce, Ridley Scott ukázal děsivý trailer nového filmu


description: Donald Trump hledá muzikanty, kteří mu zahrají na lednové inauguraci. Zatím jeho nabídku odmítli Elton John nebo Gene Simmons. Kalifornští Beach Boys zatím…

title: Beach Boys zvažují, že zahrají na Trumpově inauguraci

maintext:
před 4 hodinami
Donald Trump hledá muzikanty, kteří mu zahrají na lednové inauguraci. Zatím jeho nabídku odmítli Elton John nebo Gene Simmons. Kalifornští Beach Boys zatím jeho návrh zvažují.
Donald Trump hledá muzikanty, kteří by byli ochotni vystoupit při příležitosti jeho uvedení do prezidentského úřadu. Zatím to měli odmítnout anglický zpěvák Elton John nebo zpěvák a baskytarista americké kapely Kiss Gene Simmons.
Podle hudebního magazínu Billboard nabídku dostali i kalifornští Beach Boys, zda ji přijmout nebo ne, se ale zatím nerozhodli.
"Nabídka přišla, ale zatím nebylo rozhodnuto, zda se inaugurace zúčastní. Jakmile budou mít Beach Boys jasno, dají vědět," uvedl mluvčí kapely s tím, že se na případném inauguračním vystoupení nebudou podílet kytarista Al Jardine a baskytarista Brian Wilson.
Beach Boys v minulosti zahráli například na politických setkání Ronalda Reagana, George W. Bushe, ale i demokrata Billa Clintona.
Svoji účast na Trumpově inauguraci zatím potvrdila pouze šestnáctiletá operní pěvkyně Jackie Evancho. "Je to trochu stresující, ale jsem touto nabídkou velmi poctěna," uvedla v rozhovoru s tím, že bude zpívat americkou hymnu.
autor: Kultura


description: Česko patří mezi země s tradičně bohatou knižní produkcí. Z letošní literární nabídky jsme vybrali zajímavé tipy na Vánoce a navrch přihodili pár audioknih.

title: Velký knižní rádce: 30 tipů, co koupit letos pod stromeček


description: Slavnostní předávání hudebních cen Český slavík nedokoukal přímo v sále Hudebního divadla Karlín romský muzikant Radek Banga.

title: Banga vypískal Ortel a na protest odešel ze Slavíků. Soutěž kritizují i Emma Smetana a Ben Cristovao

maintext:
AKTUALIZOVÁNO 28. 11. 2016
Slavnostní předávání hudebních cen Český slavík nedokoukal přímo v sále Hudebního divadla Karlín romský muzikant Radek Banga, známý z kapely Gipsy.cz. Na protest proti umístění Ortelu opustil společně s manželkou sál. Na Instagramu se proti průběhu přímého přenosu Slavíků ohradila i moderátorka Emma Smetana, která dříve v televizi Nova pracovala.
Stříbrným slavíkem v kategorii Zpěvák roku se stává Tomáš Ortel, zaznělo v sobotu 26. listopadu v Hudebním divadle Karlín. Z hlediště se ozval pískot. Následně se muzikant Radek Banga zvedl a společně s manželkou na protest opustili sál.
„Ano, je to pravda, při předávání cen Český slavík jsme se s mou manželkou zvedli, začali jsme pískat a nakonec na protest proti Ortelu odešli ze sálu,“ vysvětlil později zpěvák na Facebooku.
Banga poukázal i na další osobnosti, které se proti kapele Tomáše Ortela vymezily. „Jen malá hrstka odvážných se ozvala, můj respekt mají Filip Smid, Iva Pazderková, Jan Tuna a také Petr Štolba, který je známější pod pseudonymem Pekař. My všichni jsme dali najevo svůj nesouhlas,“ napsal v příspěvku, který do nedělní půlnoci okomentovaly a sdílely tisíce lidí.
Přítomným muzikantům v sále pak vyčetl, že tleskali „nacistům“. „Přijde si Ortel s umrlčími lebkami na košilích a dá celému národu tímto symbolem najevo, jakým směrem smýšlí,“ vysvětlil.
Svůj nesouhlas s průběhem předávání hudebních cen vyjádřila i bývalá moderátorka televize Nova Emma Smetana, která kritizovala na Instagramu způsob, jakým televize celý večer přenášela.
„Režie se rozhodla nezabrat, resp. neposlat do vysílání výrazy jednotlivých hvězd v sále ani při jednom z projevů T. Ortela. Koho by taky zajímalo, jak takové stříbro vnímají ti nejpopulárnější, že? Hlavně žádný konflikt, nerozházet si to s nikým a u nikoho,“ tvrdí Smetana.
Moderátorka se s Novou letos nerozešla v dobrém a ve svém vyjádření přiblížila, jak v televizi před rokem probíhala nad způsobem vysílání debata. „Co a jak – v kontextu takovýchto výsledků – pustit na obraz se mimochodem řešilo ve zpravodajství Novy už před rokem, té debaty jsem se účastnila a byla jsem se svými názory naprosto osamocena,“ tvrdí Smetana.
Televize Nova se skrze svou mluvčí Alžbětu Cimovou odmítla k tématu vyjádřit.
Negativně se vůči udělení cen vyjádřil i zpěvák Ben Cristovao, který na galavečer ovšem nedorazil. Ten na svém Instagramu uvedl, že jediný důvod, proč nechal svůj management převzít ocenění, je podpora fanoušků, kteří v anketě hlasovali. "Nepotřebuju Slavíky ani jiná křídla, za mě mluví čísla. Lidi, kteří jsou schopni ocenit fašismus, jsou pro mě nechutní a nemám pro ně žádný respekt," dodal.
Tomáš Ortel získal v sobotu dva Slavíky za druhé místo, a to v kategoriích zpěvák a kapela. „Loni to byl bronz, letos stříbro, bojím se toho příštího roku,“ řekl při děkovné řeči. „Už teď jsem zvědavý na ty různý komenty, co nám lidi píšou. Mnoho lidí hledá to, co nás rozděluje, než to, co by nás mělo spojovat,“ dodal a popřál všem krásné Vánoce.
Absolutním vítězem Českého slavíka i vítězem mezi zpěváky se opět stal Karel Gott, který prvenství v kategorii zpěváků získal už po jedenačtyřicáté. Mezi zpěvačkami zvítězila podevatenácté Lucie Bílá a nejoblíbenější kapelou se stejně jako loni stala skupina Kabát.
Špatně se o mně píše v médiích, která jsou mi jedno, bulvár se mě absolutně nedotýká, nerespektuji ho, říká zpěvačka a moderátorka Emma Smetana. | Video: Daniela Drtinová | 19:42
autor: mp


description: Z jazzu a alternativy není třeba mít strach. Novinka Ivy Bittové a Čikori má uměleckou hodnotu, ale ocení ji i nefajnšmekři.

title: Recenze: Iva Bittová a Čikori nahráli jedno z nejzajímavějších alb letošního roku


description: Rozpočet snímku činí 125 milionů dolarů. V Česku má premiéru 29. prosince.

title: Assassin's Creed s Michaelem Fassbenderem v hlavní roli je komerčním propadákem


title: Mňága a Žďorp vybrala od fanoušků peníze na novou desku Třínohý pes, natáčet ji začne v lednu

maintext:
20. 12. 2016
Skupina Mňága a Žďorp, která příští rok oslaví 30 let na scéně, vydá nové album s názvem Třínohý pes. Natáčení začne v lednu, deska by měla vyjít na jaře. "Písničky už jsou hotové a stejně tak máme domluvené skvostné hosty a ošlehaného producenta. S deskou vyrazíme na plnotučnou šňůru zhruba třiceti koncertů. V létě nás čekají festivaly a na podzim třicítku oslavíme dvěma velkými koncerty v Praze a v Brně," uvedl zpěvák Petr Fiala. Skupina uzavřela v neděli a v pondělí letošní rok dvěma vyprodanými koncerty v pražském Lucerna Music Baru. Podobně jako v případě nahrávky Made in China, která byla natočena v čínském Pekingu, kapela peníze na natáčení novinky vybrala pomocí crowdfundingu.
autor: ČTK


description: V Praze v sobotu 26. listopadu proběhly hned tři velké koncerty, v O2 areně vystoupil slavný Elton John, v Karlíně kapela Bastille a v Malé sportovní hale…

title: Recenze: Tom Odell vládne zpěvem a klavírem, showmanství mu škodí

maintext:
27. 11. 2016
V Praze v sobotu 26. listopadu proběhly hned tři velké koncerty, v O2 areně vystoupil slavný Elton John, v Karlíně kapela Bastille a v Malé sportovní hale milovník klasického klavíru Tom Odell. Ten se mění s každou návštěvou naší republiky.
Co se týče spojení mladého kluka a klavíru, není v současné době žhavějšího jména než Tom Odell. Zatímco Jamie Cullum popularizoval jazzový sound za pomoci cover verzí a Mika si na pódiu vykresluje svůj barevný skotačivý svět, Tom Odell dokázal zapůsobit na statisíce pouze tím, že usedl za klavír a zpíval.
Už před třemi lety, v době jeho debutu Long Way Down, se tak jevil jako zjevení. Na pódia přinesl dobu gentlemanů, aniž by zněl jako retro, a zároveň si držel vizáž rozcuchaného chlapce, kterému se klepou ruce, když si zapaluje cigaretu. Stačilo, aby začal zpívat, a dav mu ležel u kolen.
To je kouzlo výjimečnosti, na kterém by Tom Odell měl stavět. Kroutit se do rytmu na playback umí jiní experti se zlatavými vlasy a pěkně rámovaným obličejem, proto jsme podobné snahy od Toma Odella ani nečekali. Přesto přišlo nepříjemné rozčarování.
Naprostá většina koncertu vedla k následným pochvalám na téma, že zpěvák utáhl několikatisícovou halu pouze na síle svého hlasu a skladatelském umu, aniž by se zvedl od klavíru. Stejně jako před lety totiž platí, že Odellovy nejsilnější momenty jsou ty, kde je ozářen bodákem a s jednou rukou opřenou o klavír a skrčenou hlavou pomalu natahuje dohru.
Zrovna tak by nikoho nenapadlo mu upírat jeho druhou polohu, v které je silný – rock’n'rollová divokost, kterou vnesl do své druhé nahrávky. Když ale v závěru koncertu trávil zbytečně protáhlá kytarová sóla kapely ve stoje na klavíru a zády k publiku škrtil air guitar, bylo to tak nějak navíc a rozpačité.
Tom se zkrátka za několik let koncertovaní naučil jít lidem trochu na ruku a užívat si bezmezný obdiv davu, čímž ztrácí na autenticitě. Osvojil si ale i záslužnější činnosti, a to je například větší spolupráce s kapelou a menší fokus na sebe. Je to také z velké části zásluha právě kapely, že má Odellova show spád a dokáže se pohybovat v energizujících extrémech od klidu do maxima během jedné písně. Tentokrát nejenže celý band zpěvák představil, ale také na pódium přizval předkapelu Jane's Party, aby ji vychválil a povzbudil.
Když si odmyslíme pár zbytečných Odellových gest, jakými bylo neustálé vychvalování Prahy a promenády po pódiu s českou vlajkou, kterou nalezl v publiku, nedá se mu upřít, že show stále dosahuje velikosti díky zvuku a nikoli obrazu. Tom Odell pořád dokazuje, že klavírní sóla nemají o nic menší drive než kytarová a že zpívat o rozchodech se dá i bez plačtivého tónu. Muzikantskou hravost potvrdil nejen u klavíru, ale i elektronickým podkresem u písně Wrong Crowd a a capella pasáží v songu She Don't Belong to Me.
Filmové vypravěčství zase předvedl, když slovy navodil atmosféru špinavého baru jako intro k písni Constellations.
Jako intimního barového hráče, co dvě hodiny neodloží sako, protože nemá potřebu se předvádět, ho publikum má nejraději a slušelo by mu si tuhle polohu udržet i nadále. Snadno mu pak odpustíte i fakt, že zrovna během jeho největšího hitu Another Love basa přehlušila jeho největší dar - jeho zpěv.
Hodnocení: 75 %
autor: Alena Bílková


description: Ve věku 53 let zemřel ve svém domě zpěvák George Michael. Rodina žádá média o respektování soukromí.

title: Zemřel slavný muzikant George Michael, bývalému zpěvákovi kapely Wham! bylo 53 let


description: Časopis Forbes umístil Scarlett Johanssonovou na první místo v žebříčku herců a hereček s nejvýdělečnějšími filmy. Snímky Johanssonové, mezi které letos…

title: Scarlett Johanssonová porazila všechny ostatní herce. Její filmy mají nejvyšší tržby


description: "Je to pravda, je teď s Carrie," řekl její syn. Dodal, že stres z dceřiny smrti byl pro jeho matku "až příliš.

title: Zemřela hvězda muzikálů Debbie Reynoldsová. Jen den po smrti své dcery Carrie Fisherové

maintext:
před 1 hodinou
Jen den po smrti herečky Carrie Fisherové zemřela ve věku 84 let její matka, hvězda muzikálových komedií Debbie Reynoldsová. Její syn Todd uvedl, že stres z úmrtí dcery pro ní byl "až příliš." Reynoldsová už ve svých devatenácti letech zazářila v muzikálu Zpívání v dešti. V roce 1964 získala nominaci na Oscara za nejlepší herečku za roli v muzikálu The Unsinkable Molly Brown o osudech ženy, která přežila potopení Titaniku. Objevila se v desítkách filmů, v nichž hrála po boku Kellyho, Franka Sinatry, Tonyho Curtise nebo Freda Astaira.
Los Angeles - Ve věku 84 let zemřela americká herečka, zpěvačka a tanečnice Debbie Reynoldsová, hvězda muzikálové komedii Zpívání v dešti. Oznámily to tiskové agentury ve středu večer místního času s odvoláním na sdělení hereččina syna Todda Fishera. Reynoldsová tak zemřela den po smrti své dcery Carrie Fisherové, která ztělesnila princeznu Leiu ve filmové sérii Hvězdné války.
Zprávu jako první přinesly internetové stránky publikací TMZ a Variety. Todd Fisher pak úmrtí potvrdil agenturám AP a Reuters z losangeleské nemocnice Cedars-Sinai Medical Center, kam jeho matku odpoledne odvezla ambulance.
"Je to pravda, je teď s Carrie," řekl Fisher. Dodal, že stres z dceřiny smrti byl pro jeho matku "až příliš". "Řekla, ´chci být s Carrie´, a pak zesnula," uvedl Fisher.
Přední dáma hollywoodských muzikálů 50. a 60. let přijela ve středu do domu svého syna v Beverly Hills, aby domluvila dceřin pohřeb, uvedl TMZ. Po 13. hodině místního času někdo v domě zavolal záchrannou službu a ta ji odvezla do nemocnice, napsala média.
Reynoldsové nebylo ani dvacet, když v roce 1952 zazářila v muzikálu Zpívání v dešti po boku Gena Kellyho. V roce 1964 získala nominaci na Oscara za nejlepší herečku za roli v muzikálu The Unsinkable Molly Brown o osudech ženy, která přežila potopení Titaniku. Objevila se v desítkách filmů, v nichž hrála po boku Kellyho, Franka Sinatry, Tonyho Curtise nebo Freda Astaira.
Carrie Fisherová zemřela v úterý ve věku šedesáti let následkem pátečního infarktu. Narodila se 21. října 1956 Debbie Reynoldsové a zpěváku Eddiemu Fisherovi, kteří se rozvedli dva roky po jejím narození.
Rozvod Reynoldsové a Fishera spolu s jeho následným vztahem a svatbou s herečkou Elisabeth Taylorovou se na konci 50. let stal každodenní potravou bulvárních médií. Nevalně dopadla i další dvě manželství Debbie Reynoldsové.
V roce 1960 se vdala za obuvnického magnáta Harryho Karla, manželství ale skončilo katastrofou, když herečka zjistila, že Karl prohrál v hazardu celé její jmění a uvrhl ji do dluhů. Stejně špatně dopadlo i třetí manželství s podnikatelem Richardem Hamlettem z roku 1984. V posledních letech se alespoň smířila s prvním manželem Eddiem Fisherem, s nímž občas společně vystupovala.
Reynoldsová i v pozdním věku vystupovala se svým představením po celých Spojených státech. Objevovala se rovněž pravidelně v televizních pořadech, například v sitkomech Roseanne nebo Will a Grace, a napsala několik knih pamětí.
V poslední době bylo její zdraví chatrné. Loni v listopadu se kvůli tomu nemohla zúčastnit slavnostní večeře, na níž měla dostat čestného Oscara.
autor: ČTK


description: Hvězdně obsazené sci-fi s Chrisem Prattem a Jennifer Lawrence je nakonec úplně jiné, než slibovala jeho reklamní kampaň. Nepokládá velké otázky ani neřeší…

title: Recenze: Hvězdně obsazení Pasažéři jsou oddychová sci-fi bez velkých diváckých nároků

maintext:
před 10 minutami
Pasažéři - trailer | Video: Falcon | 02:22
Hvězdně obsazené sci-fi s Chrisem Prattem a Jennifer Lawrence je nakonec úplně jiné, než slibovala jeho reklamní kampaň. Nepokládá velké otázky ani neřeší tajemství, je jen příjemně strávenými dvěma hodinami ve společnosti sympatických herců.
Při sledování Pasažérů, nového snímku norského režiséra Mortena Tylduma (severský thriller Lovci hlav, na Oscara nominovaný Kód Enigmy), na paměti vyvstane hned několik podobných filmů, kterými se tvůrci přímo inspirovali nebo jen nevědomky převzali některé jejich prvky.
Zápletka o 120 let dlouhé cestě na vzdálenou planetu luxusní vesmírnou lodí, jejíž dva pasažéři jsou z neznámých důvodů probuzeni z hibernace o 90 let dříve, k podobným přirovnáním přímo vybízí, a to nejen z hlediska produkčního designu a vizuálu, ale také jednotlivých scén, které již byly v podobném provedení k vidění.
Ačkoliv byla text Jona Spaihtse (Prometheus) dlouho dobu na hollywoodské černé listině dosud nezrealizovaných scénářů, nic skutečně originálního či nečekaného nenabízí. Neznamená to však, že by nebyl zdařilým a funkčním naplněním klišé filmů odehrávajících se ve vesmíru.
Film je velmi srozumitelně rozdělen do tří podobně dlouhých aktů, z nichž každý čerpá z jiného známého žánrového vzorce, a zejména první dva jsou díky působivé práci s detaily a skvěle vedeným duem herců vtahující podívanou, která si zachovává nadsázku, vtip i mysteriózní auru.
Na to, že se jedná v podstatě o komorní drama dvou lidí, můžeme jeho blockusterový rozpočet pohybující se na hranici 125 milionů dolarů považovat za velkorysý – hlavně díky němu nevypadá film lacině a třeba působivé interiéry činí vesmírnou loď zajímavou a plnou zábavných detailů.
V Hollywoodu dosud zřejmě nevznikl takto komorní film, do něhož by bylo investováno tolik peněz – úchvatně nadesignovaná loď tak zejména v první třetině slouží jako vedlejší postava (pokud chceme, tak zastoupena i robotem-barmanem v podání Michaela Sheena), která doprovází hlavní postavu, mechanika Jima, ve variaci příběhů o přežití jako například Moon nebo Marťan.
V druhé třetině se pozornost přesouvá z vesmírného Trosečníka na postavu spisovatelky Aurory, sloužící ve filmu jako romantický objekt. Tato část trvá z celého filmu nejdéle a stojí hlavně na hereckém šarmu charismatické dvojice Chrise Pratta a Jennifer Lawrence trávící téměř-dokonalé líbánky ve vesmíru.
Není podivem, že dva z nejobsazovanějších herců současnosti dokáží utáhnout i banálnější scény romantického sbližování a každá další minuta s nimi je vtipná a svižná a divák chce vidět více. Je důležité dodat, že navzdory vcelku vážné situaci je veškeré serióznější drama odsunuto na vedlejší kolej v prospěch zábavnějších/romantičtějších pasáží.
Vcelku násilný přechod přichází až ve finále, které začne najednou přehnaně čerpat z konvencí hollywoodských blockbusterů a změní se v celkem bezduchou přehlídku digitálních efektů, náhlých deadlineů, logických mezer a záchran na poslední chvíli.
Závěr tak začne působit dojmem nadbytečně přilepeného dovětku, v němž by se měl investovaný rozpočet změnit ve velkolepé divácké atrakce, ale bohužel je pouze nejslabší částí filmu. Děj se rapidně zrychlí a z pozvolna budovaného příběhu se stane série zběsilých rozhodnutí ve velmi rychlém sledu. Úplný konec filmu, v němž se na vteřinu v cameo roli objeví jiný známý hollywoodský herec, jakoby značil rozsáhlé střihové zásahy v postprodukci.
V Pasažérech se Tyldum ukázal jako solidní režisér hollywoodského mainstreamu s citem pro vedení herců a je vysoce pravděpodobné, že s lepším scénářem by dokázal natočit mnohem zapamatování hodnější podívanou. Jeho novinka tak v kině splní funkci pouhé lehce nadprůměrné žánrové zábavy, ale diváci se k ní nejspíše opakovaně nevrátí.
Hodnocení: 65 %
autor: Martin Bubrín


description: Do čela žebříčku návštěvnosti i tržeb filmů v Česku se o uplynulém víkendu vrátila pohádka Anděl Páně 2.

title: Anděl Páně 2 trhá rekordy i na Vánoce, vidělo ho už 700 tisíc lidí


description: Martin Scorsese má v plánu natočit gangsterku Irishman, ve které si titulní postavu zahraje Robert De Niro. Snímek vychází z americké knižní předlohy I Heard…

title: Scorsese chce digitálně omladit Roberta De Nira. Chystá s ním gangsterku Irishman

maintext:
před 22 hodinami
Martin Scorsese má v plánu natočit gangsterku Irishman, ve které si titulní postavu zahraje Robert De Niro. Snímek vychází z americké knižní předlohy I Heard You Paint Houses, která mapuje život skutečného mafiána Franka "Irishmana" Sheerana, jenž se autorovi knihy přiznal k několika vraždám. Scorsese chce ukázat Irishmanovo mládí. Neplánuje však použít masky ani mladšího herce, ale digitální technologii, jak se serveru CinemaBland svěřil producent filmu. Podobnou technologii využil i Gareth Edwards, který její pomocí oživil v Rogue One generála Tarkina (Peter Cushing). Irishman by měl dorazit do kin v roce 2018. Začátek natáčení však nebyl zatím potvrzen, píše server IndieWire.
autor: mad


description: Britská královská rodina se zúčastnila tradiční vánoční mše. Princ William s manželkou a dětmi navštívili kostel poblíž Bucklebury v jižní Anglii, zbytek…

title: Nejroztomilejší fotka Vánoc. Tak slaví svátky princ George a jeho sestra Charlotte


description: Totální rauš německého spisovatele Normana Ohlera je děsivé, ale strhující čtení, které vyvrací řadu mýtů o třetí říši.

title: Recenze: Druhá světová očima hrdinů Trainspottingu. Totální rauš odhaluje jinou tvář nacismu


description: Herečka a zpěvačka Iva Pazderková byla jednou z těch, kteří na protest proti úspěchu skupiny Ortel odešli z předávání cen Český slavík.

title: Neodsuzuju lidi, kteří tleskali Ortelu. Vadí mi myšlenky, které hlásá, říká Pazderková o Slavících

maintext:
1. 12. 2016
Herečka a zpěvačka Iva Pazderková byla jednou z těch, kteří na protest proti úspěchu skupiny Ortel a jejího zpěváka odešli z předávání cen Český slavík. V rozhovoru pro Aktuálně.cz popřela, že by to bylo předem připravené gesto, sama prý do poslední chvíle nevěřila, že se něco podobného může stát. "Odešla jsem, protože jsem neunesla konfrontaci s tím, že je nálada ve společnosti taková. Nezvládla jsem, že má úspěch někdo, kdo nějakým způsobem podporuje segregaci, černobílý pohled na věci a kdo, ač tvrdí opak, rozděluje společnost," uvedla zpěvačka.
Proč jste vlastně šla na České slavíky?
Zajímalo mě to. Navíc si myslím, že princip té soutěže je dost ojedinělý, je ryze o fanouškovství. Slavíci fungují jako zpráva o tom, kdo má nejsilnější a nejvěrnější základnu fanoušků. Lidé skrze soutěž mohou dát najevo, koho mají nejraději.
Vyhlašovala jste vítěze bronzového Slavíka v kategorii Skupina roku. Bylo tedy klidně možné, že budete předávat cenu právě kapele Ortel. Proč jste s tím souhlasila?
Když jsem byla oslovena, abych předala cenu, tak jsem sice kývla, ale dostatečně dopředu jsem řekla, že kdybych měla předávat ocenění právě zmíněnému Tomáši Ortelovi, tak to neudělám, že je potřeba mít náhradu.
Když vám to bylo dopředu jasné, tak pak váš odchod ze sálu vypadá trochu jako připravené gesto, když jste s největší pravděpodobností musela tušit, že Ortel umístění získá.
Nebylo to připravené gesto, protože jsem tomu do poslední chvíle nevěřila. Pořád jsem si říkala, že společnost není takto naladěna. Zároveň si myslím, že u Ortela nejde v prvé řadě o hudbu, ale o obsah.
A proč jsem v klidu, bez pískání a práskání dveřmi odešla? Protože jsem neunesla konfrontaci s tím, že je nálada ve společnosti taková. Nezvládla jsem, že má úspěch někdo, kdo nějakým způsobem podporuje segregaci, černobílý pohled na věci a kdo, ač tvrdí opak, rozděluje společnost.
Takže jste neměla potřebu se nějak expresivně vyjádřit během ceremoniálu?
Vůbec ne, podle mě hysterie nikam nevede. Myslím si, že nemá význam něco vykřikovat. Tím netvrdím, že to dělal Radek (Banga). Diskuse, dialog a vzájemné obohacování nikdy nevzejde z radikálních projevů. Bylo mi to prostě líto.
Říkáte, že jde o ukázku určitých nálad ve společnosti. Nepřemýšlela jste nad tím, že to třeba vypovídá spíše o úrovni Slavíků? Ortel dostalo na druhé místo pouhých 20 tisíc hlasů.
To já vím, ale potom je potřeba si položit stejnou otázku na všechny ankety. Podle mě je to pořád svým způsobem průzkum veřejného mínění. Nepovažuji za nečekané a špatné, že v dnešní době, kdy se můžete vyjadřovat tisíci možnými způsoby na internetu, klesá počet hlasů v soutěži. Dříve chodily desetitisíce hlasů, protože to byla jediná možnost, jak se vůbec k něčemu vyjádřit a podpořit své oblíbence.
Kdo dává lidem možnost se uživit a vyjádřit? Jsou to právě fanoušci a lidé, kteří je poslouchají, takže si myslím, že tento typ ankety je v pořádku a má být. Letošní výsledky jsou mimo jiné odrazem toho, že u nás často vítězí rychlé soudy, rázná gesta, černobílé vidění problému. Odešla jsem, protože jsem tam nechtěla být. Když se někomu nelíbí představení v divadle, tak taky odejde.
Jestli jsem to správně pochopil, tak vám vnitřně vadilo, že žijeme ve společnosti, kde mají úspěch nálady, které interpretuje třeba skupina Ortel?
Ano, jde mi o ty nálady, on je mi v podstatě ukradený. I když to se možná také říci nedá, protože když tam přijde s tímhle typem lebky se skříženými hnáty na košili, tak snad i idiotovi dojde, na co odkazuje. Štve mě tím, že je v šedé zóně legality a nelegality. Ale nechci nějak odsuzovat lidi, co mu tleskali. Proč by mu nezatleskali, když se s jeho názory ztotožňují.
Takže vám nevadí, že tam byli zpěváci, herci a jiní umělci, které třeba osobně znáte a kteří vůči němu nevyjádřili nějaký vnitřní odpor, nebo mu dokonce gratulovali potleskem?
Může mi to být líto, ale já musím být ten člověk, který si řekne, že k tomu třeba mají důvod a bylo by dobré se o tom s nimi bavit. Je to jejich názor a nemůžete někoho odsoudit za jeho názor. Můžu to odsoudit emotivně, ale principielně jiný názor odsoudit nelze.
Nepřemýšlela jste nad tím tak, že svou účastí na Slavících do určité míry legitimizujete něco, s čím nesouhlasíte?
To máte úplnou pravdu. Tím, že jsem tam byla, jsem legitimizovala, že se to děje. Byla to ode mě možná do určité míry i zvědavost, jak to dopadne. Je to, jako když jedete kolem autonehody. Řeknete si, že se nepodíváte, ale stejně se nakonec podíváte.
Ale jak říkám, ten člověk se pohybuje v legální zóně a to musím respektovat. Na druhou stranu zase musím odejít, protože s tím vnitřně nesouhlasím a je mi z toho nepříjemně. Vím, kam tím míříte. Určitě máte pravdu, že to ode mě bylo alibistické, když jsem poprosila, jestli by za mě sehnali náhradu, abych nemusela Ortelovi předávat cenu.
Když se člověk podívá na vaši facebookovou stránku, tak tam lze najít dost nenávistné reakce. Není právě strach z nich a odsouzení důvod, proč to mnoho lidí nechce udělat?
Je to možné, ale nepřemýšlela jsem nad tím. Stejně jako jsem předtím nepřemýšlela nad svým odchodem. Chtěla jsem tam zůstat a prostě nijak nereagovat, ale přes tu emoci, kterou to ve mně probudilo, jsem nemohla zůstat. U mě je problém, že raději jednám a následně se z těch věcí poučím, než abych nic nedělala. Navíc chápu i pohled organizátora, pro kterého je celá situace hrozně složitá, protože je Ortel právně nenapadnutelný.
Vyjádření pro Blesk.cz Lucie Bílá , zpěvačka: „Žijeme v krásné zemi, kde bychom si měli vážit jeden druhého. Gesto Radka Bangy bylo velmi zbytečné. Jsou věci, které se neříkají veřejně, ale měly by se říkat v soukromí.“
, zpěvačka: „Žijeme v krásné zemi, kde bychom si měli vážit jeden druhého. Gesto Radka Bangy bylo velmi zbytečné. Jsou věci, které se neříkají veřejně, ale měly by se říkat v soukromí.“ Lucie Borhyová, moderátorka: „Je to divácká anketa, kde hlasují diváci a čtenáři. Koho si zvolí, ten vyhraje a je to jejich rozhodnutí, které je nutné respektovat.“
Tady nejde ale přeci o právní pohled jako spíše o ten morální. Když jsem si četl třeba vyjádření Lucie Bílé nebo Lucie Borhyové a pak jsem narazil na fotku z večírku, kde se s Lucií Borhyovou vesele fotíte, tak jsem si říkal, že je zvláštní, kdy vás to na jednu stranu nějak zasáhne, ale nadále se bavíte s lidmi, kteří to “tiše schvalují”?
S Lucií Borhyovou jsme se vyfotily, protože jsme kamarádky. A upřímně jsme o tom spolu ani nemluvily, takže nevím, co si o něm myslí, stejně jako to nevím u Lucky Bílé. Já jsem nezkoumala, kdo v sále něco udělal nebo neudělal. Rozhodně si ale nemyslím, že s tím souhlasí, obě jsou nesmírně empatické a hodné bytosti, které toho dobrého pro společnost udělaly opravdu dost. Jenom třeba nechtěly odejít ze sálu nebo neměly potřebu se k tomu nějak vyjádřit. A to z nich nedělá špatné nebo slabé lidi.
Jsou podle vás podobné nálady a myšlenky, které jsou s kapelou Ortel spojeny, odsouzeníhodné?
Ano, já tyto myšlenky vnitřně odsuzuji. Odsuzuji filozofii segregace a násilí.
Pak vyvstává otázka, jestli potlesk, tichý souhlas nebo prohlášení, která daly výše zmíněné zpěvačky, prostě nelegitimizují podobné myšlenky, protože je apriori neodsuzují?
Někdo nemá potřebu podobné myšlenky veřejně odsuzovat, což já respektuji.
Vy jste po vyhlášení řekla: “Je potřeba komunikovat, klást si otázky a zaobírat se těmi tématy hlouběji.” Myslíte si, že se to po Slavících děje?
Já si myslím, že to vyvolalo diskusi. Jste několikátý novinář, který se mě na to ptá, což je určitě dobře. Přála bych si ale, aby to byla diskuse, a ne vzájemné urážení se. My můžeme být vlastně z určitého pohledu vděční, že se něco takového stalo, protože to otevřelo diskusi na podobné téma.
Upřímně ji to otevřelo po Slavících už podruhé.
Jenže si myslím, že tentokrát to bylo tak do očí bijící, že se vnitřně aktivovali i lidé, kteří si před předáváním říkali to samé co já. Zjišťujeme, že společnost je nějak nastavena, a musíme to začít řešit. Musíme řešit, jakou náladu máme a jak se k sobě chováme.
Ani já vlastně pořád nevím, jak daleko to je. Když má někdo, kdo z mého pohledu evidentně, i když opatrně a chytře, propaguje netoleranci a násilí, takový úspěch, tak je něco špatně. Historie nám jednoznačně ukazuje, že podobné myšlenky vždycky dopadly obrovskými tragédiemi.
Nedávno jste vydala album “Horská Lesní Ekologická Tvá Živá Dospělá Krabičková Smutná Šťastná”. Jste taková jako název vašeho alba?
To všechno odpovídá. A možná i ten název alba je určitý návod k odpovědím na předešlé otázky. Jsem často chaotická a emotivní. Název je složen z písní, které na desce jsou. Všechny jsem složila i napsala, kromě textu písně Černý šál, jehož autorem je A. S. Puškin a jsou čistě autobiografické. I proto nešla vybrat jen jedna z nich.
Vaše písně jsou dosti osobní a takové intimní. To je trochu jiný přístup, než na jaký jsem u vás zvyklý. Čím to je?
Jsem herečka, všude a pořád v nějaké roli. Hudbou a texty mluvím sama za sebe, bez rolí a bez obalu. Vznikla naprosto organicky a svobodně. Tím, že ji vydávám sama, měli muzikanti i já absolutní svobodu.
Pochopil jsem, že skládáte o věcech, které vás vnitřně ovlivňují. Dostal jsem pocit, že vás Slavíci a nálady s tím spojené také poměrně zasáhly. Neuvažujete, že napíšete i nějakou vnitřní píseň o tom?
Jestli můžu nějak kultivovat své okolí, tak tím, jak se chovám, jak žiju, co dělám. A samozřejmě i tím, jak a co tvořím. A pokud máte na mysli protestsong, nemám nic takového v nejbližší době v plánu. I když píseň Ekologická takovým něžným protestsongem s trochou nadsázky je.
Ortel pochodoval s nacisty, fotí se s nejtvrdším jádrem a je čas, aby se to řeklo a lidé to viděli, říká Radek Banga. | Video: Daniela Drtinová | 20:17
autor: Prokop Vodrážka


description: Herec, režisér a producent George Clooney chce natočit celovečerní film o tzv. bílých přilbách, což jsou dobrovolníci, kteří v Sýrii vyprošťují lidi z trosek a…

title: Clooney plánuje natočit film o syrských záchranářích, kteří pomáhají lidem ve válečné zóně

maintext:
včera
Herec, režisér a producent George Clooney chce natočit celovečerní film o tzv. bílých přilbách, což jsou dobrovolníci, kteří v Sýrii vyprošťují lidi z trosek a poskytují jim první pomoc. Clooney bude vycházet z krátkometrážního dokumentu White Helmets, který natočil Orlando von Einsiedel (Oscar za dokument Virunga). Čtyřicetiminutový snímek je v užším výběru na oscarové nominace a od září je k zhlédnutí na Netflixu, píše web deníku The Guardian. V současnosti hledá Clooney a jeho produkční partner Grant Heslov (Argo) pro snímek scenáristu. Loni herec BBC řekl, že chce Syřanům pomoci, aniž by však oficiálně vstoupil do politiky, připomíná The Guardian.
autor: mad


title: Youtubery vyhodili z letadla, protože mluvili arabsky. Provokovali, tvrdí aerolinky

maintext:
před 1 hodinou
Video: Repro Youtube.com
Dva američtí youtubeři arabského původu tvrdí, že byli vyhozeni z letadla společnosti Delta poté, co mluvili před odletem arabsky. Podle Adama Saleha a Slima Albahera se na ně obořila jedna z cestujících ve chvíli, kdy jeden z nich telefonoval se svojí matkou arabsky. Oba dva jsou známí tím, že vytvářejí tzv. pranková videa. Již dříve tak natáčeli snímky, kde jsou například v tradičních arabských oděvech v letadle, nebo v nich arabsky nahlas odpočítávají.
Američtí youtubeři Adam Saleh a Slim Albaher tvrdí, že byli vyhozeni z letadla společnosti Delta poté, co mluvili před odletem arabsky. Podle Saleha se na ně obořila jedna z cestujících ve chvíli, kdy telefonoval se svojí matkou arabsky před odletem. Výpovědi ostatních cestujících i samotných aerolinek se zatím různí.
Youtubeři hned po nuceném opuštění letadla umístili na své sociální sítě příspěvky a videa, která zachycují momenty z letadla i následné reakce. V jednom z nich uvádějí, jak podle nich celý problém začal. Po krátkém telefonátu Saleha s matkou se na něj údajně obořila jedna z cestujících se slovy: "Mohl byste mluvit anglicky? Je mi z toho nepříjemně," popsal situaci Saleh v jednom z videí.
Na něm je vidět, jak se obou Američanů s arabským původem někteří cestující zastávají, ale jiní jim mávají na znamení odchodu. Oba Američané hned poté založili hashtag #BoycottDelta, kterým vyzývají své podporovatele k tomu, aby bojkotovali leteckou společnost a podpořili je tak.
Delta airlines just kicked Adam and i off the plane because we were speaking Arabic... — Slim Albaher (@SlimmySlim94) December 21, 2016
“Mluvili jsme jiným jazykem v letadle a jsme za to vyhozeni,” uvedl Saleh na kameru ještě na palubě. “Je rok 2016 a Delta Air Lines nás vykopnou z letadla, protože jsme mluvili arabsky. Jste rasisté, nemůžu uvěřit vlastním očím,” uvádí zjevně rozhořčený Saleh na videu.
Letecká společnost se k incidentu nejdřív nechtěla vyjádřit a pouze uvedla, že “rozruch v kabině vyvrcholil tím, že více než 20 cestujících vyjádřilo rozpaky”. Ve čtvrtečním prohlášení pak dodala, že se oba youtubeři chovali provokativně.
Podle aerolinek oba narušovali klid na palubě
“Na základě informací, které jsme sebrali po příletu, to vypadá, že cestující, kteří byli přesunuti z letu, narušovali klid v kabině provokativním jednáním včetně křiku,” stojí v prohlášení. Aerolinky zároveň pouzkázaly na to, že je jeden z nich vyhlášený pranskter (člověk, co natáčí kanadské žertíky, pozn. red.) a záměrně se snažil narušovat komfort a bezpečí ostatních cestujících.
Na dřívější videa jednoho z youtuberů upozornila řada lídí na sociálních sítích. Vtipálci si ve svých videích vymýšleli a věci ve skutečnosti nebyly tak, jak je prezentovali. Jednalo se například o video, ve kterém Saleh tvrdil, že cestoval letadlem schovaný v zavazadle.
The guy from the #boycottdelta video literally makes a career going on planes and throwing a scene. pic.twitter.com/9smBtljt8a — Ashley Rae (@Communism_Kills) December 21, 2016
Saleh i jeho zástupci striktně odmítli, že by se jednalo o vtípek. Vše je podle nich reálné. “Jediné, co mohu říct, je, že bych video na Youtube nikdy netočil na mobil. Když už na něj točím, je to skutečně vážné,” uvedl pro New York Times. Aby zdůraznil vážnost situace, svá slova odpřísahal na život matky.
Nejedná se o první případ, kdy byla letecká společnost obviněna z nevhodně nastavené vnitřní politiky. Krátce před americkými prezidentskými volbami například povolila, aby na palubě zůstal cestující, který vulgárně urážel podporovatele Hillary Clintonové.
V říjnu se pak černošská lékařka Tamika Crossová pokusila na palubě pomoct cestujícímu, kterému se udělalo nevolno. Její ošetření bylo ale zamítnuto jednou z letušek, která zpochybnila, že je skutečně zdravotnice.
Podle Rady pro americko-islámské vztahy se jedná o stále častější jev, kdy jsou muslimové vyhozeni z letadla, protože pro ostatní cestujících představují potencionální hrozbu. To potvrdilo i americké ministerstvo dopravy, které uvedlo, že se oproti loňsku zvýšil počet stížností na diskriminační chování o 37 procent.
DELTA KICKED US OUT FOR SPEAKING ARABIC (FULL FOOTAGE) #BOYCOTTDELTA | Video: Youtube.com
autor: pv


description: Cimrmanologové z celého světa, ale zejména z České republiky, si letos připomínají hned několik padesátých výročí spojených s Cimrmanem.

title: Jára Cimrman slaví 50 let. Tohle jsou nejslavnější díla a hlášky, které znají všichni cimrmanologové


description: Pearl Jam, Tupac Shakur, Yourney, Yes, Electric Light Orchestra a Joan Baezová. To jsou hudební skupiny a osobnosti, na které v příštím roce čeká vstup do…

title: Rock'n'rollová síně slávy se rozroste o Pearl Jam, Tupaca Shakura nebo Joan Baezovou

maintext:
20. 12. 2016
Pearl Jam, Tupac Shakur, Yourney, Yes, Electric Light Orchestra a Joan Baezová. To jsou hudební skupiny a osobnosti, na které v příštím roce čeká vstup do americké Rock'n'rollové síně slávy, informoval časopis Rolling Stone. Ceremonie uvedení nových členů se bude konat v brooklynském středisku Barclays sedmého dubna 2017. Upravenou verzi bude později vysílat televizní stanice HBO a rozhlasová stanice SiriusXM. Umělci mohou být vybráni do Rock'n'rollové síně slávy 25 let poté, co vydali své první album nebo singl. Rok 2017 je první, kdy do ní mohli vstoupit Pearl Jam a Tupac Shakur.
autor: ČTK


description: Ve věku 53 let zemřel ve svém domě zpěvák George Michael. Příčinou úmrtí byl podle jeho manažera infarkt.

title: Zemřel slavný muzikant George Michael. Autor hitu Last Christmas podlehl doma infarktu

maintext:
AKTUALIZOVÁNO před 9 hodinami
Ve věku 53 let zemřel na první svátek vánoční ve svém domě zpěvák George Michael. Informoval o tom server BBC s tím, že umělec „odešel pokojně během vánočních svátků“. Příčinou náhlého úmrtí byl podle jeho manažera Michaela Lippmana infarkt. Rodina požádala o respektování soukromí a podotkla, že nebude tuto smutnou událost jakkoliv dál komentovat. Zpěvák za svoji hudební kariéru prodal přes 100 milionů alb po celém světě.
Zemřel George Michael. Zpěvák, který odstartoval svou hudební kariéru se skupinou Wham! v 80. letech, umřel v neděli poklidně ve svém domě v anglickém Oxfordshire. Bylo mu 53 let.
Policie dorazila na místo 13:42 místního času a nenašla žádné podezřelé okolnosti, které by nasvědčovaly násilné smrti. Příčinou náhlého úmrtí byl podle jeho manažera Michaela Lippmana infarkt.
Umělecká agentka Cindi Bergerová, která o úmrtí informovala jako první, řekla, že zpěvák nyní nebyl nemocný. "V této fázi se smrt bere jako nevysvětlená, ale nikoli podezřelá. Bude provedena pitva. Dokud se neprovede pitva, nebudou ze strany policie žádné další informace," uvedla podle BBC policie. Podle agentury AP to řekla před sdělením Lippmana.
Hit Last Christmas
"S velkým smutkem můžeme potvrdit, že náš milovaný syn, bratr a přítel George pokojně zemřel doma o vánočních svátcích. Rodina si přeje, aby se respektovalo její soukromí v této těžké chvíli. Zatím nebude žádný další komentář," uvedla v prohlášení Bergerová.
George Michael, vlastním jménem Georgios Kyriacos Panayiotou, se narodil 25. června 1963 v Londýně a začínal s kapelou Wham!, se kterou nahrál i jednu z nejznámějších vánočních skladeb Last Christmas.
Po rozpadu kapely se vydal na sólovou dráhu a hned v roce 1987 získal za debut Faith prestižní cenu Grammy.
Muzikant se představil naposledy v Praze v roce 2011, kdy startoval koncertem v O2 areně své symfonické turné.
Krátce po oznámení vzdalo zemřelému holt na sociálních sítích mnoho osobností. "Jsem hluboce šokován. Ztratil jsem drahého přítele, nejhodnějšího a velkorysého. Byl také skvělý umělec," řekl britský zpěvák Elton John.
"Nemohu tomu uvěřit. Ohromný zpěvák a milý člověk. Byl moc mladý na to, aby odešel," uvedl kanadský rocker Bryan Adams.
"Sbohem můj příteli! Opustil nás další velký umělec," uvedla americká zpěvačka Madonna v narážce na letošní úmrtí Davida Bowieho, Prince, Leonarda Cohena a řady dalších hudebních hvězd. Smutek vyjádřil například i bývalý britský fotbalista Gary Lineker.
Prodal 100 milionů alb
Za svoji kariéru prodal po celém světě přes 100 milionů alb, připomíná BBC.
Michael měl v posledních letech množství zdravotních problémů, byl několikrát hospitalizován. V roce 2011 strávil několik týdnů v rakouské nemocnici s vážným zápalem plic. Onemocněl tehdy uprostřed svého evropského turné a dokonce upadl do komatu.
2016 - loss of another talented soul. All our love and sympathy to @GeorgeMichael's family. pic.twitter.com/3h4xqEDXR9 — Duran Duran (@duranduran) December 25, 2016
V roce 2013 byl hospitalizován, když vypadl na anglické dálnici z jedoucího auta. Kvůli blíže neupřesněným problémům byl hospitalizován i v květnu 2014.
Autor hitů jako Wake Me Up Before You Go Go nebo Last Christmas, proslul ale i skandály spojenými s užíváním drog. V roce 2010 ho soud poslal na osm týdnů do vězení za řízení pod vlivem drog, držení marihuany a způsobení dopravní nehody, když narazil se svým automobilem do obchodu v Londýně.
Michael, který v roce 1998 veřejně odhalil svou homosexualitu, vydal poslední album v roce 2014. Tehdejší kolekce písní nazvaná Symphonica se v Británii stala zlatou deskou.
Wham! - Last Christmas | Video: YouTube
autoři: Kultura, ČTK


description: První z nové série samostatných filmů ze světa Hvězdných válek vypráví o skupině rebelů, kteří se pokusí ukrást plány Hvězdy smrti.

title: První dojmy: Nové Star Wars se povedly. Klasikou se nestanou, nabízejí ale výbornou akci


description: Ve věku 73 let zemřela v makedonské metropoli Skopje uznávaná královna romské hudby Esma Redžepová. Ještě v červnu přitom téměř hodinu zpívala v Bělehradě před…

title: Zemřela královna romské hudby Esma Redžepová. Bojovnici za emancipaci romských žen bylo 73 let

maintext:
11. 12. 2016
Ve věku 73 let zemřela v makedonské metropoli Skopje uznávaná královna romské hudby Esma Redžepová. Ještě v červnu přitom téměř hodinu zpívala v Bělehradě před vyprodaným sálem. Proslula jako odhodlaná bojovnice za emancipaci romských žen, čelila rasismu i předsudkům mezi Romy.
Skopje – Uznávaná královna romské hudby Esma Redžepová zemřela v neděli ráno v makedonské metropoli Skopje, bylo jí 73 let. Oznámila to nemocnice, kde byla zpěvačka ošetřována. Makedonská média informovala, že umělkyně podlehla v boji s nemocí. Pohřbena by měla být v pondělí.
V červnu Redžepová téměř hodinu zpívala v Bělehradě před vyprodaným sálem za doprovodu bosenskohercegovinské skupiny Mostar Sevdah Reunion. Svým vystoupením podle agentury AFP strhla celé publikum, které tvořili její mladí i starší obdivovatelé.
Redžepová, která byla provdána za makedonského umělce Steva Teodosijevského, proslula i jako odhodlaná bojovnice za emancipaci romských žen. Neohroženě čelila rasismu i předsudkům dokonce mezi Romy. Část romské veřejnosti považovala za nepříhodné, aby žena veřejně zpívala, a dokonce jí vyčítala i sňatek s neromským mužem.
Uznání si zpěvačka vydobyla rovněž svými humanitárními aktivitami. Vlastní potomky sice neměla, ale podle médií adoptovala několik desítek dětí.
autor: ČTK


title: Sting zahraje v Praze. V červnu bude hlavní hvězdou festivalu Metronome

maintext:
9. 12. 2016
Britský skladatel a zpěvák Sting bude hlavní hvězdou Prague Metronome Festivalu, který se odehraje od 23. do 24. června na pražském Výstavišti. Stinga doprovodí tříčlenná kapela včetně jeho dlouholetého kytaristy Dominica Millera. Na pódiu ho doplní bubeník Josh Freese a druhý kytarista Rufus Miller. V Česku vystoupil Sting několikrát, naposledy v listopadu 2012 v Ostravě. Loni se měl v pražské O2 areně uskutečnit koncert Paula Simona a Stinga v rámci jejich společného turné On Stage Together. Byl však zrušen, důvodem bylo podle pořadatelů Stingovo náhlé onemocnění. Předprodej vstupenek pro veřejnost bude zahájen v pondělí 12. prosince.
autor: ČTK


description: Lze pochopit potřebu České televize nahnat vysokou sledovanost, stojí za to se ale ptát, jestli opravdu potřebujeme tři pohádky během jedněch svátků?

title: Recenze: Do třetice všeho dobrého. Zázračný nos je skoro opravdový film, jako pohádka ale selhává


title: Recenze: Praha zažila horečku sobotní noci v podání Eltona Johna. Ten samou radostí poposkočil

maintext:
27. 11. 2016
Že Sir Elton John miluje party a je oblíbeným společníkem, se ví už dávno. Zažít, jaké to je, když má formu a chuť se opravdu bavit, mohlo v O2 Areně v sobotu noci zažít na vlastní kůži také pražské publikum.
Decentní scéna dala zpěvákovu charismatu a přirozenému showmanství dokonale vyniknout. Elton John ví, že být cool neznamená být arogantní, a tak neúnavně hecoval publikum, sedal si s rozzářeným úsměvem za klavír, a když se po Bennie & the Jets a Danielovi dostal do ráže, klidně na konci písničky třískl víkem klavíru. Nic z toho zásadně nepřekvapilo, „jen“ dle očekávání skvěle pobavilo.
Neodpustil si pochopitelně ani sáčko s červenými flitry, růžové zrcadlovky nebo kýčovité projekce. Obojí se k Johnovi ovšem přirozeně hodí a nepůsobí strojeně. Doplňky jen podtrhují nadhled, který ho neopustil ani v devětašedesáti.
Od začátku byl skvělý. V průběhu večera se pak rozehrál do formy opravdu špičkové a dokázal plnou halu strhnout i skladbami Looking Up a A Good Heart, dvěma ukázkami z poslední desky Wonderful Crazy Night, nebo několikaminutovou sólovou klavírní improvizací – to už jako kdyby po pár drincích na pomyslné party získal kuráž a chtěl se trochu ukázat.
K tomu, aby komunikoval, ani nemusel příliš mluvit, natožpak česky. Stačila chuť hrát a zpívat, ať už hity jako Rocket Man, Goodbye Yellow Brick Road, Sorry Seems to Be the Hardest Word a Don't Let the Sun Go down on Me nebo ne natolik známé Tiny Dancer, Have Mercy on the Criminal a Burn down the Mission. Takovou nálož publikum opravdu nemohlo vydržet v sedě.
Doprovodnou kapelu – bylo sympatické, že ji John vůbec představil – tvoří hráči podobné věkové kategorie, jako je zpěvák, mj. legendární bubeník Nigel Olsson, provázející Johna už od jeho začátků. Na to, jak byli hráči statičtí, zněli skvěle.
Dvouapůlhodinový intenzivní průřez zpěvákovou tvorbu výrazně připomenul vlivy blues, přítomné v řadě jeho songů, a závěrečné přídavky Candle in the Wind a Crocodile Rock, před kterými z pódia rozdal i spoustu autogramů, pak naposledy upozornily na neuvěřitelné množství hitů, které napsal.
Pozitivní dojmy byly oboustranné. Pražské publikum Johna nabilo natolik, že si cestou do zákulisí musel radostně poskočit. Pro inspiraci k chystané další desce Praha nemohla udělat víc.
Hodnocení: 100 %
autor: Jan Mazura


description: Snímek Rogue One: Star Wars Story, který natočil režisér Gareth Edwards, ve víkendové tabulce nejúspěšnějších filmů v tuzemsku tržbami téměř 14,3 milionu korun…

title: Anděl Páně 2 je diváckým hitem roku, o víkendu ho překonaly pouze Hvězdné války


description: Po krátké těžké nemoci v úterý časně ráno ve věku 71 let zemřel Jan Turek, houslista, autor mnoha písňových textů, moderátor, scenárista a zakladatel country…

title: Zemřel hudebník Jan Turek, spoluzakladatel country skupiny Fešáci. Bylo mu 71 let


title: Recenze: Vypsaná fiXa si otevřela pravidelný předvánoční kurz stagedivingu pro začátečníky

maintext:
včera
Zajít na koncert Vypsané fiXy je tak trochu jako pustit si na Štedrý den v televizi Popelku nebo Mrazíka. Ty scénky a repliky zná každý dávno nazpaměť, ale stejně si je v pohodlí gauče znovu a znovu rád připomene. A pro tradiční vánoční koncert fiXy v Lucerna Music Baru to platí dvojnásobně, píše Petr Adámek.
Když se před dvaadvaceti lety začali jako jedni z mnoha středoškoláků scházet ve zkušebně a mlátit do strun a bicích, byly to vcelku punkové začátky. Od té doby se sice Vypsaná fiXa vyšvihla na špičku klubového pop-rockového mainstreamu, s obřím rozpočtem natáčela desku v Londýně nebo vyprodala Lucernu, ale zmíněný pankáčský duch uvnitř kapely zůstal.
Projevuje se třeba tím, že čtveřice stále nevede koncertní setlist. Několik stálic, které chtějí fanoušci slyšet stůj co stůj, se samozřejmě i v Lucerna Music Baru objevit muselo. Kdyby nezazněly skladby 1982, Lunapark, Kostel – Biohazard – McDonald nebo Antidepresivní rybička, tak by fiXe rozvášněný klub nejspíš nedovolil opustit pódium.
Zbytek programu byl ale opět věcí momentální Márdiho nálady, který vždy každou píseň krátce uvedl, aby zbytek sestavy věděl, co se bude hrát. Moment překvapení pro diváky a vlastně i pro zbylé členy skupiny.
Rituálů a podvědomě naučených zvyků má Vypsaná fiXa mnohem víc. Márdi velkou část vystoupení odehrál na špičkách. Mejla, jenž má ze všech kytaristů na světě svůj nástroj snad úplně nejníž, si před legendární písničkou 1982 zapálil cigaretu. Jako vždy. Basák Mejn by nejspíš v kraťasech absolvoval i koncert uprostřed Antarktidy. A Pítrs namísto bubenické židličky hraje zásadně na tom vůbec nejnepohodlnějším, co je zrovna po ruce. Na festivalech na pivní skládací lavici, tentokrát na neforemné dřevěné židli.
I tak se ale čtveřice dokáže vzájemně překvapit. Na tradiční předvánoční seanci kupříkladu Pítrs po domnělé poslední písničce rozverně rozkopal část bicích, načež se divil, že se ještě bude dál hrát a v rychlosti si povalený kopák šteloval zpátky na místo.
Pokud Vypsané fiXe něco závidět, je to kromě tuhého kořínku hlavně pohled do publika. Zatímco jejich generace stárne spolu s nimi, posouvá se z předních řad na balkóny nebo k barům, případně kapelu úplně opouští, před pódiem se stále objevují noví a noví nadšenci, zejména z řad teenagerů, jejichž čerstvá energie je schopná zbourat klub.
Právě tahle omladina proskákala doslova celé dvouhodinové vystoupení, neúnavně, byť často s velkou opatrností začátečníků, se vrhala z pódia vstříc nataženým rukám. Ti nejvtipnější ze sebe během sloky Komika lobotomika „Sundej si to dnešní tričko s nápisem Yesterday“ strhli kus ošacení, ti nejodvážnější zase aspoň na vteřinu objali Márdiho u mikrofonu. Jedna dívčina mu dokonce vlepila pusu na tvář. Co na to Márdi? Nic, jen zahlásil, aby se lidi líbali.
I po téměř čtvrtstoletí existence zůstává Vypsaná fiXa stejnou partou přirozených a nenucených kluků. Právě tahle bezprostřednost a v dobrém slova smyslu obyčejnost je důvodem, proč budou kluby na jejich koncertech ještě dlouho praskat ve švech a z očí létat jiskřičky.
Hodnocení: 75 %
autor: Petr Adámek


description: Americká herečka Carrie Fisherová prodělala během mezinárodního letu z Londýna do Los Angeles infarkt

title: Princezna Leia prodělala v letadle infarkt, hvězda Star Wars je ve vážném stavu


description: V sobotu 26. listopadu se v Hudebním divadle Karlín vyhlašovaly výsledky Českého slavíka.

title: Ze Slavíků se stal kulturní cirkus s xenofobní pachutí. Výsledky nejde brát vážně

maintext:
27. 11. 2016
V sobotu 26. listopadu se v Hudebním divadle Karlín vyhlašovaly hudební ceny Český slavík. A výsledky dopadly stejně jako loni, předloni a vlastně před pěti lety. Jen ten Ortel nám trochu dělá vrásky, ale možná ho příští rok předežene kapela Orlík. Více v komentáři Marka Prose.
Český slavík je pořad, který už ani nehledá svou tvář, protože za ty roky žádnou nemá. Na pódiu si pro první cenu chodí rok co rok stejný trojlístek muzikantů – Gott, Bílá a Kabát – a zaplať pánbůh letos za ně, píší lidé na Twitteru, když si hegemonii svaté trojice dovolí narušit xenofobní Ortel, který tentokrát získal dvě stříbra.
Pár nejodvážnějších v karlínském sále se při korunovaci Tomáše Ortela zmohlo k pískotu, někteří raději jen netleskali. Herečka Iva Pazderková a romský muzikant Radek Banga údajně na protest odešli ze sálu. Režie televize Nova raději hrdinsky snímala místo publika pódium, aby nějaký odpor v sále nenarušil pietu večera.
Největším rebelem byl nakonec objev roku, písničkář Pekař, který při děkovné řeči zaprotestoval, že by tu někteří neměli být. Tím odpor kulturní elity přítomné v Hudebním divadle Karlín končil. Zbytek se dořeší v klidu na rautu u řízků a na Facebooku.
Ale je důvod se kvůli výsledkům vztekat, bít na poplach a požadovat vyloučení Ortelu? Slavík se výsledky už roky diskredituje sám. Anketu legitimizuje pouze živý přenos na Nově a vlastně jen ukazuje, jak o kultuře smýšlí pár tisíc lidí v Česku. Ortel letos získal 20 tisíc hlasů a na 26. místo tentokrát poskočila kapela Orlík, která vydala naposledy desku v roce 1991. Je to provokace, humor nebo se nám tu formuje nová hudební vlna?
Udělat „revoluci“ v anketě tak vlastně není nic složitého, zejména u mladých muzikantů se stovkami tisíc fanoušků na sociálních sítích. Jenže těm je nějaký Slavík po právu ukradený, získat ho je pro ně spíš trolling než zasloužilá umělecká poklona. A v sobotu večer beztak většina aktivních muzikantů koncertuje.
Český slavík 2016: Kategorie zpěváků:
1. místo - Karel Gott
2. místo - Tomáš Ortel
3. místo - Michal David Kategorie zpěvaček:
1. místo - Lucie Bílá
2. místo - Lucie Vondráčková
3. místo - Ewa Farna Kategorie hudebních skupin:
1. místo - Kabát
2. místo - Ortel
3. místo - Chinaski
Je až ubíjející proto rok co rok opakovat to samé: Slavík dávno rezignoval na cokoliv, co by jen trochu zavánělo slovem show. Je jako repríza reprízy, kterou za uplynulou dekádu zničily exhibice sponzorů, rozpačité výkony moderátorů i média, ve kterých sbírá hlasy. Restart je takřka nemožný a je otázkou, jestli o něj pořadatelé vůbec stojí.
Humor pořadu se v roce 2016 točí kolem rovnoprávnosti žen (pijí stejně jako muži, konečně!), Facebooku a selfíček a do toho si chodí Michal David a Tomáš Ortel pro hudební ceny. Jak pak má někdo tenhle kulturní cirkus brát vážně?
Není proto divu, že v sobotu večer bylo místo přímého přenosu daleko zábavnější a přínosnější sledovat Instagram Leoše Mareše a Jirky Krále, kteří seděli v hledišti a natáčeli, jak to v zákulisí České slavíka ve skutečnosti vypadá.
Další díl satirického pořadu s Tomášem Matonohou v dvojroli seriózního moderátora a trochu bláznivého brněnského občana - Ladislava Sedláčka. | Video: Tomáš Matonoha | 04:45
autor: Marek Pros


description: Studio Marvel zveřejnilo první trailer k filmu Spider-Man: Homecoming, který je prvním dílem v pořadí již třetí série o pavoučím superhrdinovi. Titulní roli…

title: Tony Stark zaučuje Spider-Mana a ve městě řádí padouch Vulture


description: Zatímco UCI stále testuje, zda bude možné používat kotoučové brzdy na silničních cyklistických závodech, Canyon už je dal na všechna silniční kola.

title: Nástup kotoučových brzd: Canyon je už nabízí na všech silničních kolech pro rok 2017


title: Recenze: Assassin’s Creed je až neuvěřitelné selhání. Je až nezáživně otravný

maintext:
před 49 minutami
Assassin’s Creed - trailer | Video: 20th Century Fox | 02:33
Za pouhý týden od premiéry v amerických kinech si stihl Assassin’s Creed vydobýt pověst takového braku a propadáku, že už zřejmě nezbývá mnoho co dalšího říct.
Na úvod zopakujme, že Assassin’s Creed selhal úplně a až neuvěřitelně. Australský režisér Justin Kurzel a jeho hvězda a producent snímku Michael Fassbender přitom dali dohromady silný tým, obstojný rozpočet, a dokonce minulý rok „na rozcvičku“ připravili stylisticky vytříbeného Shakespearova Macbetha, takže se zdálo, že jimi chystaná adaptace slavné videoherní série je v těch nejzodpovědnějších rukou.
Možná ale právě proto, že oba muži v čele projektu přistoupili ke svojí práci s takovou vervou, se jim nakonec výsledné dílo rozpadlo pod rukama.
Nikdo to nikdy nebral vážně
V první řadě je patrné, že tvůrci byli fascinováni samotným námětem na takové úrovni, že se rozhodli ho rozpracovat spíš jako filozofický koncept než podklad k zábavnému akčnímu fláku. Dokonce se nepokoušejí ani vybudovat sympatické a plnohodnotné postavy, vše obětují "vyššímu principu". Přičemž herní sérii Assassin’s Creed nikdy nikdo nebral „vážně“. Příběh v ní vždy pouze motivoval a popoháněl herní mechanismy, nepokoušel se sdělovat „velké pravdy“. Až doteď.
Sledujeme mladého muže (Fassbender), jenž v současné Americe o vlásek unikne trestu smrti, protože ho dva vědci, otec s dcerou (Jeremy Irons, Marion Cotillard), prominentní členové tajného uskupení templářů, odklidí do svého vědeckého zařízení v Evropě. Zde mu odhalí, že je potomkem dávného elitního zabijáka (asasína) a díky „genetické paměti“ mohou v jeho mozku vyvolávat vzpomínky jeho předka.
Fassbender tedy stráví asi polovinu stopáže napojený na přístroji, jenž ho vrací do minulosti, aby pozoroval parkourové souboje v renesanční Florencii a mezitím uvažoval o hodnotě lidské volnosti a svobodné vůle. Právě artefakt označovaný jako rajské jablko, které si má svobodnou vůli lidí podmanit, totiž jeho prostřednictvím templáři hledají. Hrdina přitom nemůže nic aktivně dělat, jen pasivně sleduje dění, zatímco je uvězněný v těle pradědečka, nebo uzavřený v cele.
Příště buďte hloupější
Tento námět, evokující horší nápady Dana Browna, může být zábavným náčrtem pro videohru, unesl by jistě i dobrodružný snímek střihu Indiana Jones, který by sám sebe bral s nadsázkou. Jenže Kurzel předvádí jednu směšnou premisu za druhou se stoickou vážností, úplně jako když minulý rok nechal své herce recitovat Shakespeara.
V lepších chvílích působí výsledek nechtěně směšně, to když Jeremy Irons náhodně postává po potemnělých chodbách, aby mohl pronášet temné jinotaje, ale většinou je to především únavné a ubíjející. Není komu fandit, postavy jsou jednorozměrné, a není na co se soustředit, protože sledovat hrdinu, jak sleduje jiného hrdinu, není zrovna vtahující.
Vizuálně je snímek jistě svérázný, ale působí také silně digitálně. Vzhledem k jeho původu se nejde ubránit dojmu mezifilmů ve videohrách. Taková estetika by asi dávala smysl, kdyby si ve své reklamní kampani nezakládal na propagaci fyzické akce a natáčení bojových scén se skutečnými kaskadéry – proč to dělat, když v důsledku vypadá obraz po postprodukci, jako by byl (kvalitně) vygenerovaný počítačem? Dokonce ani střih nerespektuje videoherní jednozáběrovost, naopak freneticky těká.
Co jsou pak platné reflexe fenoménu videoher? K čemu tolik vypiplaných záběrů a hlubokých slov? Assassin’s Creed selhává a smutné je to tím spíš, že z každé jeho scény volá na diváka zplna hrdla úsilí, které celý tým vynaložil. Jde o snímek vznikající s viditelnou snahou, jeho nezáživnost a otravnost tedy zároveň vzbuzuje smutek.
Hodnocení: 40 %
autor: Martin Svoboda


description: V Praze podle architekta Petra Kučery vzniká mnoho zajímavých myšlenek, ale pak se uchytí jinde. Třeba v Brně, které Prahu architektonicky předbíhá.

title: Většina pozitivních věcí se děje mimo Prahu. Brno je napřed, říká architekt Kučera

maintext:
včera
Architekt Petr Kučera se podílí na revitalizaci Václavského náměstí, věnuje se popularizaci architektury a v rámci iniciativy „Metro D jinak a lépe“ se snaží zasadit o hezčí pražské metro. „Pravdou bohužel je, že většina pozitivních příkladů se děje mimo Prahu. Ta by přitom měla být městem, které je pro ostatní inspirací. Nicméně myšlenky, které v Praze vznikají, se často uchytí jinde. Stačí se podívat třeba do Brna, které Prahu velmi rychle předbíhá," konstatuje v rozhovoru.
Kampaň Metro D jinak a lépe, za kterou stojíte, měla poměrně silnou odezvu veřejnosti. Díky podpisové akci se vám podařilo získat slib, že bude na nové zastávky linky D vypsána alespoň výtvarná soutěž. Překvapila vás pozitivní reakce lidí?
Jednoznačně bych letošní rok označil rokem aktivismu. Společnost se probouzí z letargie a začíná mít zájem o územní plánování a veřejný prostor, ale i o to, co se v Praze děje. Politici snad pochopí, že je tady po takových tématech poptávka a začne se konečně něco převádět do praxe.
Kromě toho se snažíte i upozornit na výtvarnou hodnotu současných stanic. Chcete upozornit veřejnost na to, že vestibuly nejsou jen dopravní stavbou, ale důležitým veřejným prostorem?
Metro má pro město ohromný potenciál. Nelze ho chápat pouze jako dopravní stavbu, ale skutečně jde zároveň o důležitý veřejný prostor. V 90. letech se podoba vestibulů začala měnit k horšímu. Z bývalé výkladní skříně a Prahy se mnohde staly tržnice polepené reklamou. Pražské metro je přitom umělecký unikát, který je třeba chránit a rozvíjet.
V poslední době se diskutovalo i o novém metropolitním plánu a situaci na IPR (Institut plánování a rozvoje hlavního města). Ředitelem byl minulý týden jmenován Ondřej Boháč. Na sociálních sítích lidé kritizovali to, že tak stalo bez výběrového řízení. Je to podle vás špatně?
Výběrové řízení neproběhlo. Politická reprezentace se v tomto ohledu rozhodla správně a neriskovala prodloužení bezvládí na IPR. Vzala výsledky minulého. Boháč se v něm umístil jako druhý a navíc byl za Hlaváčka prozatímním ředitelem. Nevnímám to jako netransparentní. Je pravda, že práce na metropolitním plánu stagnuje a nestihnete se vypracovat a projednat do roku 2020, kdy současnému vyprší platnost. Hrozilo by tedy, že Praha se ocitne v naprostém chaosu.
Takže jmenování Ondřeje Boháče je zárukou toho, že se vše stihne?
Už teď je jisté, že se to nestihne. Zřejmě se na krátkou chvíli prodlouží platnost současného územního plánu. To není šťastná situace. Plán sice bude platný, ale zároveň se v něm nebudou moci dělat změny, kterých jsou tisíce ročně. Jde vlastně o poměrně krizové období. Karambol, ke kterému na IPR došlo, Prahu k tomuto krizovému období bohužel přiblížil.
Přinese nový ředitel nějaké změny?
Předchozí ředitel Petr Hlaváček a Ondřej Boháč si jsou názorově velmi blízcí. Tudíž se nepředpokládá, že by se idea nového metropolitního plánu stočila radikálně jiným směrem. Vzhledem k tomu, že se vrátil autor plánu Roman Koucký se svým týmem, tak se bude pokračovat dál, jako by se nic nestalo. Jen se zlepší způsob komunikace s městem a veřejností. V podstatě celá tato kauza byla zcela zbytečná.
Proč k tomu tedy došlo?
To je velmi těžké vysvětlit. Nicméně oficiálně metropolitní plán torpédovala především Strana zelených a zlí jazykové tvrdí, že za vším zřejmě stojí osobní animozita mezi Matějem Stropnickým a Romanem Kouckým, kterou posléze řešila Petra Kolínská. Organizovali jsme petici za podporu Hlaváčka. Všechny jsme upozorňovali na to, že v případě propuštění Hlaváčka nastane kolaps. Poměrně nelogicky argumentovali tím, že chtějí přípravu plánu urychlit. Zřejmě si teď uvědomili, že šlo o chybný krok.
V čem je nový metropolitní plán lepší?
On není jen lepší, je průlomový. V současném se město dělí do barevných fleků, podle funkčního využití. Naprosto ale neřeší, kde budou ulice a náměstí. Máte k němu strašnou spoustu koeficientů, koeficient zeleně, podlahových ploch, pomocí nichž na kalkulačce vypočítáte, jak může být dům vysoký a kolik má mít zeleně. To ale vychází z typu pozemku, na kterém se nemovitost nachází, nikoliv z charakteru dané lokality. Takto se ale živé město netvoří.
To znamená, že výšková regulace v současném metropolitním plánu existuje?
Částečně ano, ale určuje ji spíše rozloha a využití pozemku. Nový metropolitní plán zavádí striktní výškovou regulaci podle lokalit. Výška domu se tedy bude určovat nejen výpočtem podle koeficientů. Určující také bude, zda se staví ve vilové zástavbě, na sídlišti nebo v centru města. V novém metropolitním plánu se rovněž inovativně pracuje s dominantami a celkovou siluetou města.
A jaké další změny a zlepšení přinese?
Zdůrazňuje veřejná prostranství, což ten současný, na rozdíl od prvorepublikového regulačního plánu, nedělá. Současný plán řeší infrastrukturu a jednotlivé funkce na mnoha výkresech, které se posléze dají přes sebe a definují město, což ale není dostačující. Nový se částečně vrátí k prvorepublikovému a bude se řídit tím, že město je definováno skrze veřejná prostranství, a ne naopak. Nejprve musíme vyřešit ulice, náměstí, pak teprve stanovit stavební čáru a výškové regulativy na jednotlivé stavby. Další výhodou navrhovaného metropolitního plánu bude také přehlednost a jednoduchost, takže mu snáze porozumí úředníci, majitelé nemovitostí i veřejnost.
V říjnu a ještě před tím v březnu navštívil Prahu světoznámý urbanista Jan Gehl. Údajně přislíbil metropoli spolupráci na revitalizaci magistrály. Ubírá se vývoj města správným směrem?
To jen dokládá, že Praha je historicky městem spousty velkorysých koncepcí, které nebyly nikdy dokončeny. Praha byla a je hodně konzervativní, což je vlastně na druhou stranu dobře. Protože díky této těžkopádnosti zůstala zachována její podoba. Ale vrátím se ke Gehlovi a magistrále, což vlastně zapadá do toho pražského „Kocourkova“. O nutnosti revitalizovat magistrálu se hovoří zhruba 20 let. Nicméně musel přijet světoznámý urbanista, aby se město konečně chytlo za vlasy. Samozřejmě si ho vážím, je opravdu velkou kapacitou ve svém oboru. Bojím se jen, aby nešlo o marketingový tah. Do budoucna doufám, že dostane prostor, a nejen on. Praha to potřebuje.
Co revitalizace magistrály městu přinese?
Magistrála je příliš širokou bariérou, jde v podstatě o dálnici ve městě, která ho rozděluje podobně, jako to ve středověku dělaly hradby. Kdyby místo čtyř pruhů nabízela jenom dva, a zároveň i víc světelných křižovatek, pak by si lidé zřejmě rozmysleli, jestli po ní pojedou. Prvním krokem na cestě k tomu, aby se znovu navázaly příčné vazby (například propojení Vinohradské ulice s Václavským náměstím), je zúžení magistrály. Zúžení by speciálně u Státní opery nebo u Národního muzea hodně pomohlo. Budovy by získaly tolik potřebný předprostor, který by postupně začal ovládat ulici. Pěší by převládli nad automobily.
Mimochodem magistrála neměla plnit jen dopravní účel. Ve vizích architektů tehdejší doby měla být v podstatě reprezentativní autostrádou. Kolem ní byly rozesety soudobé architektonické perličky od budovy Centrotexu a Paláce kultury přes Federální shromáždění až po hlavní nádraží.
Jednou z nich byl i Transgas na Vinohradské ulici. Ministerstvo kultury ho za kulturní památku neprohlásilo a brutalistnímu souboru teď hrozí zbourání. Vy jste pro jeho zachování, nebo pro zbourání?
Hodnocení jakékoliv stavby má vícero kriterií. Například jak zapadá do okolní zástavby, jaký má potenciál využití a nebo v jakém je stavu. A pokud zvážím všechny tyto okolnosti, pak jsem spíš pro zbourání, ačkoliv se mi tyto budovy v něčem líbí. Jinou otázkou je, čím budou nahrazeny. Nicméně hodně paradoxní mi přijde, že snaha o zapsání Transgasu do seznamu kulturních památek vzešla z iniciativy Klubu za starou Prahu. Zajímalo by mě, jak by klub reagoval v 70. letech, kdy se Transgas stavěl a znamenal skutečně brutální zásah do historického města.
Architekti často vyzdvihují podobu Litomyšle. Existuje v Česku i nějaké další město, které se ubírá správným směrem?
Pravdou bohužel je, že většina pozitivních příkladů se děje mimo Prahu, která by přitom měla být městem, které je pro ostatní inspirací. Nicméně myšlenky, které v Praze vznikají, se dokážou uchytit jinde. Stačí se podívat třeba do Brna, které Prahu velmi rychle předbíhá. Tady se o veřejných prostorech zatím jen diskutuje, v Brně se s nimi pracuje. Tramvaj jezdí mezi lidmi na pěší zóně a funguje to. Spousta ulic v centru je rekonstruována a je vidět, že se to děje na základě jednotné koncepce. Zkrátka že tam existuje někdo, kdo má vizi. Nebojí se moderních, i když kontroverzních děl jako například onen velmi známý a diskutovaný orloj.
V Praze za tu dobu kromě několika pochybných pomníků, které budí spíše rozpaky, nic podobného nevzniklo. Klíčová veřejná prostranství na rekonstrukci stále čekají a celková vize je stále ještě v nedohlednu. Veřejná poptávka a kompetentní odborníci tu však jsou, takže věřím, že se věci začnou dávat do pohybu čím dál rychleji.
Čím vyšší, tím lepší, je to marketingový trik, jak nalákat lidi, říká o mrakodrapech jejich architektka Eva Le Peutrec. Své sny si splnila a jednou by chtěla navrhnout stavbu v České republice | Video: Martin Veselovský | 17:57
autor: Petra Jansová


description: Česká komora architektů (ČKA) a vybraní experti nominovali nejlepší české realizace posledních dvou let do prestižní mezinárodní soutěže Mies van der Rohe…

title: Znáte je? 10 českých staveb nominovaných na prestižní evropskou cenu za architekturu


description: Byt milovníka umění v historickém domě v Bubenči prošel kompletní rekonstrukcí. Architekt propojil prvorepublikové prvky s moderní kuchyňskou linkou.

title: Rekonstrukce bytu milovníka umění: Historické detaily dokonale ladí s moderní kuchyní


title: Nominacím na Zlaté glóby vévodí drama s Affleckem, šanci má i Gibsonův válečný film

maintext:
12. 12. 2016
Hacksaw Ridge: Zrození hrdiny | Video: Bioscop | 02:26
Slavnostním udílením Zlatých glóbů provede v neděli 8. ledna komik Jimmy Fallon. Mezi největší favority tentokrát patří drama Manchester by the Sea s Caseyem Affleckem v hlavní roli a muzikál La La Land.
Již 74. ročník Zlatých glóbů zná své nominované. Do výběru nejlepších filmů letošního roku, který zpravidla napoví, jak dopadnou prestižní ceny Oscar, se letos dostalo například válečné drama Mela Gibsona, muzikál s Ryanem Goslingem nebo film Mancehster by the Sea, ve kterém ztvárnil hlavní roli bratr Bena Afflecka.
O cenách Zlatý glóbus rozhoduje více než devadesátka zahraničních novinářů působících v Hollywoodu.
Slavnostním ceremoniálem provede 8. ledna z Los Angeles komik Jimmy Fallon, který tak vystřídá po loňském roce herce a režiséra Rickyho Gervaise.
Již dříve bylo oznámeno, že cenu za přínos světové kinematografii získá Meryl Streepová. Loni obdržel cenu za nejlepší drama snímek REVENANT Zmrtvýchvstání, za který Leonardo DiCaprio získal svého prvního Oscara.
Nejlepší film (drama)
Hacksaw Ridge
Hell or High Water
Lion
Manchester by the Sea
Moonlight
Nejlepší film (muzikál/komedie)
20th Century Women
Deadpool
Florence Foster Jenkins
La La Land
Sing Street
Nejlepší herec (drama)
Casey Affleck, Manchester by the Sea
Joel Edgerton, Loving
Andrew Garfield, Hacksaw Ridge
Viggo Mortensen, Tohle je náš svět
Denzel Washington, Fences
Nejlepší herečka (drama)
Isabelle Huppert, Elle
Natalie Portman, Jackie
Ruth Negga, Loving
Amy Adams, Příchozí
Jessica Chastain, Miss Sloane
Nejlepší režie
Damien Chazelle, La La Land
Tom Ford, Noční zvířata
Mel Gibson, Hacksaw Ridge
Barry Jenkins, Moonlight
Kenneth Lonergan, Manchester by the Sea
Nejlepší scénář
Damien Chazelle, La La Land
Tom Ford, Noční zvířata
Barry Jenkins, Moonlight
Kenneth Lonergan, Manchester by the Sea
Taylor Sheridan, Hell or High Water
Kompletní přehled všech nominovaných filmů a tvůrců najdete na webu Zlatých glóbů.


description: Internetová televize Stream.cz začne v pátek 30. prosince vysílat pátou řadu seriálu Kancelář Blaník o zdatném lobbistovi.

title: Tonda Blaník je zpět. Nejvlivnější český lobbista bude nadělovat dárky politikům

maintext:
před 19 minutami
Internetová televize Stream.cz začne v pátek 30. prosince vysílat pátou řadu seriálu Kancelář Blaník o zdatném lobbistovi, který se svými dvěma kolegy orchestruje celou českou politiku. Nová řada bude mít 14 dílů, s natáčením se začalo v polovině prosince.
Mikuláš normálně obchází domácnosti s čertem a andělem 5. prosince, kdy naděluje dětem buď sladkosti, nebo brambory s uhlím, podle toho, jak se chovaly. Letos se ale vrátí před koncem roku ještě jednou a podaruje politiky za jejich výkony v končícím roce. Pro sváteční potřeby se přejmenuje na Antonína "Tondu" Blaníka.
Pátá řada populárního satirického seriálu odstartuje v pátek 30. ledna a její úvodní díl se má nést právě v mikulášském duchu. "Tonda Blaník v něm jako Mikuláš po právu odměňuje politiky podle toho, jak se v uplynulém roce chovali, jak byli hodní," přibližuje režisér Marek Najbrt.
S natáčením se začalo polovině prosince, hotové už jsou dva díly. Natáčecí plán měli tvůrci nachystaný od jara, celkem se na internetové televizi Stream.cz objeví v týdenních rozestupech 14 dílů. "Funguje to tak, že se jednou za 14 dní sejdeme na dva dny a během nich natočíme dva díly. S tím, že každý týden se pravidelně schází scenáristé a ty dva díly připravují. Mnohdy je to dokonce tak, že točíme v úterý a ve středu a v pátek jde jeden z těch dvou dílů ven," říká producent a spoluautor projektu Milan Kuchynka ze studia Negativ, které Kancelář Blaník vyrábí.
První řadu začal Seznam.cz na své video stránce vysílat na jaře 2014, ta poslední, čtvrtá skončila letos v dubnu. Blaník si v průběhu času získal velkou popularitu, každý díl zhlédne v průměru půl milionu diváků. Jeho autoři přitom původně námět nabízeli i České televizi, ale ta je odmítla.
Seriál s nadsázkou komentuje a paroduje dění v politice, jeho hlavní hrdina je lobbista Antonín Blaník, který se svými dvěma spolupracovníky s pozadí ovládá Hrad, parlament i vládu. Oblíbenými terči tvůrců, mezi nimiž nechybí režisér filmu Venkovský učitel Bohdan Sláma nebo představitel Blaníka Marek Daniel, jsou prezident Miloš Zeman nebo Andrej Babiš.
"Seriál jsem samozřejmě sledoval a moc jsem se nasmál. Vykresloval mě zkresleně, ale na to jsem si už u médií zvykl. Ale u satiry mě to moc bavilo. Byl to skvělý humor, už se těším na další řadu. Politické satiry máme strašně málo," tvrdí ministr financí Babiš.
Že je častým terčem Blaníkových spádů, nevadí ani šéfovi TOP 09 Miroslavu Kalouskovi: "Mám nesmírně rád politickou karikaturu, patří ke svobodné veřejné diskuzi. Nikdy jsem se nezlobil na žádnou, ani tu nejdrsnější politickou karikaturu. Uráží mě naopak často noblesně pronesené pomluvy. Pokud se člověk urazí nad karikaturou, tak se bere moc vážně."
A v to, že Kancelář Blaník bude pokračovat i dalšími řadami, věří také Zemanův mluvčí Jiří Ovčáček, jehož v jednom z nejlepších dílů komicky ztvárnil herec Pavel Liška. "Samozřejmě jsem si nenechal ujít díl s Pavlem Liškou. Výkonu mohu jen zatleskat. Ostatně, kterému tiskovému mluvčímu se poštěstí, aby ho hrál tak skvělý herec? Je dobře, že Kancelář Blaník vznikla. Kvalitní satiry po éře České sody je pomálu a citelně u nás chybí. Takže jen houšť a větší kapky!"
S tím, jak se postupně Blaník etabloval jako úspěšný seriál, se postupně objevilo několik spřízněných projektů. Česká televize zkusila štěstí například se seriálem Kosmo, který si také utahuje z politiky a byrokracie. Na internetu se pak objevil žánrově podobný seriál Vyšehrad, který zase paroduje svět profesionálního sportu, fotbalu speciálně. Tým kolem Milana Kuchynky zabodoval na Stream.cz také parodickým seriálem ze světa autobazaru Monte Carlo s Petrem Čtvrtníčkem v hlavní roli.
A objevily se v mezičase nabídky, aby odešli s Blaníkem ze Seznamu ke konkurenci? "Bylo jich docela hodně, ne jedna. Ale my jsme to odmítli."
Halka Třešnáková alias asistentka Lenka a seriálový "Žížala" Michal Dalecký nejen o nečekaném úspěchu Kanceláře Blaník. | Video: Daniela Drtinová, Martin Veselovský | 15:14
autor: Luboš Kreč


description: Režisér Miloš Forman už rozhovory nedává. Pro modelku Terezu Maxovou udělal výjimku. V magazínu Hospodářských novin proč ne?!

title: "Já už vážně všechno řekl." Velmi osobní rozhovor Miloše Formana s vlastní ženou

maintext:
8. 12. 2016
Režisér Miloš Forman už rozhovory nedává. Pro modelku Terezu Maxovou je však ochoten se přeci jen rozpovídat, navíc když otázky klade jeho žena Martina. Exkluzivní rozhovor vychází ve čtvrtek v Hospodářských novinách. Ve speciálním vydání lifestylového magazínu proč ne?!, jehož hostující šéfredaktorkou je právě Maxová.
Za okny našeho connecticutského domu napadnul první sníh.
Tak dneska uděláme ten rozhovor, Miloši?
Můj muž usedá se svou ranní (odpolední) kávou do široké kožené lenošky.
„Ne. Já už všecko řekl.“
Upřímně řečeno, s mírným odporem jsem trochu počítala. Veškerá interview odmítá již léta.
Magazín proč ne?! s Terezou Maxovou jako šéfredaktorkou rozhovor a focení Terezy Maxové s její kamarádkou modelkou Afef Jnifen
66 otázek na režiséra Ivana Zachariáše
příběh slavného milánského butiku 10 Corso Como
povídání s šéfem Pirelli Marcem Tronchetti Proverem Lifestylový magazín proč ne?! vychází ve čtvrtek 8. prosince v Hospodářských novinách.
Ale já to slíbila Tereze Maxové.
Miloš si hluboce povzdechne.
Zřejmě mu běží hlavou Terezčiny půvaby, její charita, dětské domovy, opuštěné děti… Nebo možná jen ty půvaby.
„Ale já už vážně všechno řekl.“
Přemýšlím, jak udělat náš dialog příjemný a přirozený, jako když si večer dáme u televize sklenku vína a povídáme si.
A co kdybych ti pustila z YouTube různé písničky, které máš rád, a ty bys mi řekl, jaké vzpomínky v tobě vyvolávají?
Miloš si zapálí doutník, usrkne espresa a odevzdaně přikývne.
„Tak jo.“
*
Jacques Brel, Ne me quitte pas
„Neopouštěj mě. Kolik emocí se vejde do tří čtyř minut. Neskutečné. Brela jsem, bohužel, nikdy naživo neviděl, ale byl jsem na koncertě Edith Piaf a dodnes si pamatuju snad každé její gesto.
V šansonech a jídle se Francouzům nikdo nevyrovná.“
Ta země sehrála v tvém životě vůbec dost zásadní roli.
„To máš pravdu. Když jsem v roce 1967 dotočil Hoří, má panenko a producent Carlo Ponti prohlásil, že se mu film nelíbí a chce vrátit své investované dolary, reálně mi hrozilo, že půjdu až na deset let sedět za sabotáž socialistického hospodářství. Odvezl jsem tedy tehdy kopii do Paříže, kde ji koupili François Truffaut a Claude Berri a já mohl Pontiho vyplatit.
Byl jsem tam i v srpnu ‘68, když do Československa vtrhli Rusové. Moji francouzští přátelé statečně odjeli do Prahy, aby tam vyzvedli mou tehdejší ženu Věru a syny, přivezli je do Paříže a ještě nás nechali u sebe bydlet.
Navázal jsem tam zkrátka přátelství, která trvají celý život, a mám tam svou nejoblíbenější hospůdku na světě, L’Ami Louis.“
A ani ta tě nevytáhne do Evropy?
„Víš, občas si před spaním vzpomínám na místa a kamarády v Praze nebo v Paříži a říkám si, příští víkend skočíme na letadlo a zaletíme tam. Ovšem pak přijde ráno a dolehne na mě realita cestování – všecky ty otravné přesuny, čekání, nepohodlí – a uvědomím si, že raději zůstanu u cestování ve vzpomínkách. Ačkoliv kdo ví...“
Jaké další oblíbené písně si Miloš Forman se svou ženou pustili? A jaké vzpomínky to v něm vyvolalo? Exkluzivní rozhovor si přečtěte v lifestylovém magazínu proč ne?!, který vychází ve čtvrtek 8. prosince v Hospodářských novinách.
autor: Martina Formanová