description: Ivanovice na Hané – Zhruba dvě století pomáhají utvářet ráz centra Ivanovic na Hané. Tři stará rozsáhlá selská stavení, která se nacházejí uprostřed…

title: Místo selských staveb Ivanovice chtějí moderní dům. S byty i restaurací

maintext:
Ivanovice na Hané – Zhruba dvě století pomáhají utvářet ráz centra Ivanovic na Hané. Tři stará rozsáhlá selská stavení, která se nacházejí uprostřed Palackého náměstí naproti fary, nicméně možná už v příštím roce čeká demolice. Objekty mají podle vize vedení města ustoupit moderní multifunkční stavbě.
Místo tří selských stavení chtějí mít Ivanovičtí v centru města moderní dům, v němž lidé najdou bydlení a třeba i restauraci.Foto: DENÍK/Martina Hašková
Starosta Vlastislav Drobílek už podepsal smlouvu s bankou na půjčku, díky níž radnice domy koupí. „Jedná se o pět milionů korun, které jsme získali za výhodných podmínek. Současní majitelé peníze budou mít nejpozději do poloviny ledna. Poté se staneme majiteli," potvrdil Drobílek.
Všechny tři objekty následně čeká demolice. Zda to bude příští rok, radnice ještě přesně neví. „Uvidíme zase podle peněz. Možná je ještě necháme stát a zatím oslovíme studenty architektury, aby nám udělali návrhy na vzhled stavby a co v ní může vzniknout. Třeba nám tady vyroste kopie Tančícího domu," usmál se Drobílek.
Selské domy∙ V Ivanovicích na Hané stojí minimálně 150 let a nacházejí se na ploše o rozloze asi 3 000 metrů čtverečních
∙ Město je kupuje díky bankovní půjčce, která dělá pět milionů korun
∙ Plánuje je zbořit a na jejich místě postavit multifunkční objekt
Kdy k tomu dojde, ale zatím také není jasné. Co si nicméně Ivanovičtí v novém domě představují, jsou byty a nekomerční prostory. „Líbila by se nám i restaurace na úrovni," zmínil starosta.
To ocenil třeba zastupitel Pavel Miklošek. „V Ivanovicích není pořádně kam zajít na jídlo. Restauraci město určitě potřebuje," souhlasil Miklošek, který je jako příznivce historie i pro demolici starých domů. „Sice to bude škoda, ale na druhou stranu je to potřeba. Vzhledem k poloze Ivanovic, všude okolo je záplavová zóna, není například kde stavět nové domy. Se záměrem včetně bourání tedy souhlasím," dodal zastupitel.
Rekonstrukce podle Drobílka v podstatě nepřipadá v úvahu. „Jde o domy staré minimálně sto padesát let. Jsou sice krásné, ale jejich technický stav odpovídá době, kdy byly postavené," nastínil starosta s tím, že něco z nich ale přece jen budou chtít zachovat.
A to sklepení. Jeho chodby, jak zmínil, zabíhají až pod náměstí. „Kolují pověsti, že chodby pod Ivanovicemi vedly od kostela až někam dál. Asi na tom bude kus pravdy. Ty, co vedou od hanáckých domů, budeme chtít zachovat, a pokud by bylo možné využít je tak, že vytvoří jakýsi komplex s restaurací, bylo by to úžasné," nechal se slyšet Drobílek.
Záměr města oceňují i jeho obyvatelé a návštěvníci. Třeba Soňa Malá do Ivanovic jezdí za dcerou, které podle jejích slov chybí solidní restaurace. „S manželem nemají kam vyrazit, když chtějí například oslavit výročí. To mi připadá opravdu hrozné. Na druhou stranu si ale vůbec neumím představit, že v centru, kde je spousta historických staveb, vyroste něco supermoderního. Ale zvědavá na to jsem. Doufám, že se novostavby dočkám a nepůjde jen o sliby jako v případě rekonstrukce náměstí," okomentovala Malá.


description: Drnovice – Jsou stará a dřevěná. A jejich údržba je často složitá. To už brzy nebude v drnovické základní škole platit. Její vedení po nové hale, která…

title: Drnovická základní škola dotahuje výměnu oken. I kvůli úspoře

fasttext_language: cs


description: Křenovice – S nápadem letošního přání mu pomohla nepříjemná zkušenost. Nějakou dobu si poležel v nemocnici, kde ho napadlo, že pro nadcházející rok by se…

title: Jako rybička. Bartošek vyrobil třicáté kovové přání, motiv ho napadl v nemocnici

maintext:
Křenovice – S nápadem letošního přání mu pomohla nepříjemná zkušenost. Nějakou dobu si poležel v nemocnici, kde ho napadlo, že pro nadcházející rok by se všichni jeho příbuzní, přátelé nebo obchodní partneři měli cítit jako rybička. Z kovu umělecký kovář a restaurátor Oldřich Bartošek z Křenovic znovu vyrobil péefko, tentokrát v tradičním poselství několikrát skloňuje slovo zdraví.
Třicáté kovové přání vyrobil umělecký kovář z Křenovic Oldřich Bartošek. Začal s nimi v roce 1987.Foto: DENÍK/Michal Kočí
„Měl jsem nějaké zdravotní komplikace. Samozřejmě každého to zaskočí. Moment, když se člověk dozví nějakou nepříjemnou zprávu, s ním jednoduše zacloumá. Do té doby si mnohé příliš neuvědomuje," uznává licencovaný restaurátor.
Nápadité přání už tradičně dostala také redakce Vyškovského deníku Rovnost. „Důležité je i okolí, které působí na naše zdraví. Proto píšu o rybičce z čistého rybníčku. Můžeme se snažit sebelíp, ale podstatné je i to, co pijeme, co jíme nebo dýcháme. Rád bych upozornil také na životosprávu, za to už je leckdo zodpovědný zpravidla sám. Motiv ryby mě napadl právě v nemocnici," poznamenává Bartošek.
PF 2017 Oldřicha Bartoška
Zdraví jako rybička, z čistého rybníčka. Říká se, že zdraví máme jenom jedno, a je to pravda. Jak praví přísloví, sytý hladovému nevěří, a tak je to i se zdravím. Pokud nám nic není, díváme se na ty nemocné mnohdy i s nedůvěrou. Taky jsem dřív byl spíše „sytý", až na nějaké výjimky, ale dneska už aspoň částečně těm „hladovým" věřím. Tak ať nám v tom novém roce hlavně slouží zdraví, o to ostatní se musíme postarat sami.
Sedmnáctka ztvárňuje ocas ryby, vykované přání znamenalo zase kus mravenčí práce. „Je snýtované, žádné svařování, provedené klasickou technikou. Nikdy to nepočítám, ale prototyp pokaždé zabere hodně času, s dalšími už je to jednodušší a rychlejší. Znovu jsem jich vyrobil okolo dvaceti," tvrdí brzy šedesátiletý Bartošek.
Nakonec se dopočítává k tomu, že letošní přání je jubilejní: třicáté. Původně přitom nešlo o nic cíleného, nápad se nicméně ujal.
Radost tak trvá už od roku 1987, kdy vyrobil spíš takový dárek v podobě malého svícnu. „O rok později se jednalo o kovadlinku a následující rok už mělo přání konkrétní poselství a text," připomíná umělecký kovář, jak se nápad přetavil v pravidelnou novoroční tradici.
První impuls nicméně přišel už v roce 1984 na kovářském sjezdu na hradě Helfštýně u Lipníka nad Bečvou. „Tehdy nám do brněnské dílny právě od jedné organizátorky setkání přišlo takové hezké papírové péefko s motivem čtyřlístku," vzpomíná mimo jiné také dělostřelec napoleonské sekce křenovické skupiny Buhurt.
Mnohdy vychází z politické nebo společenské situace, myslí i na to, co se má v následujícím roce stát. V doprovodném textu většinou adresátům fandí, přeje jen to dobré a drží jim palce.
Péefka vystavoval také ve vyškovské Knihovně Karla Dvořáčka. „Měl u nás už dvě zcela rozličné výstavy. První měl v rámci vánoční výstavy, na které představoval své kovářské výrobky a právě novoroční péefka. Měla velký úspěch, ozývalo se hodně lidí. V druhém případě nám pak nainstaloval dole u studny v literární kavárně středověkou mučírnu. Vím, že se tematice dlouhodobě věnuje. Chodily celé školy na exkurze, ohlas byl znovu skutečně veliký," přikyvuje za knihovnu Zdeňka Adlerová.
Jeho poctivý přístup k řemeslu oceňuje i Tomáš Gala z Nížkovic, který spolu s kovářským mistrem Bartoškem pracuje už patnáct let. „Je to šikovný chlap, který se řemeslu věnuje desítky let. Dává do toho určitého ducha a svou osobnost a zákazníci to určitě vnímají a ocení. V případě novoročních přání se často ptá na můj názor, nicméně je to jeho záležitost. S některými jsem ovšem pomáhal, je to milá tradice," říká Gala.


description: Vyškov – Radar změřil rychlost, v případě jejího překročení řidiče hlídka zastavila a přestupek vyřešili na místě. Dosavadní systém, kdy policisté měřili…

title: Nová past na příliš rychlé řidiče. Zařízení je vyfotí ve Vyškově

maintext:
Vyškov – Radar změřil rychlost, v případě jejího překročení řidiče hlídka zastavila a přestupek vyřešili na místě. Dosavadní systém, kdy policisté měřili rychlost běžnými radary a mobilním stacionárním radarovým zařízením, postupuje k propracovanějšímu. Vyškovští policisté po dohodě s městem kontroly zintenzivní. K tomu využijí i automatizované zařízení.
Ilustrační foto.Foto: DENÍK/Dalibor Krutiš
Řidiči se tak musí připravit na to, že ne vždy je při překročení rychlosti zastaví policisté. Zařízení takové auto vyfotí a okamžitě snímek spolu s rychlostí přepošle policii. „Ta údaje předá pracovníkům odboru dopravy vyškovského městského úřadu. Úředníci vyrozumí majitele a stanoví pokutu," informovala mluvčí vyškovské policie Alice Musilová.
Pokuta bude nižší než v klasickém správním řízení. A bez bodového ohodnocení. „Musí však být zaplacená do patnácti dnů. V opačném případě přejde řešení přestupku do režimu správního řízení se všemi jeho náležitostmi," dodala mluvčí radnice Dana Ryšánková s tím, že systém naběhne do provozu v průběhu ledna.
Udělenou sankci by podle Musilové měli lidé brát jako varování. „Smyslem je zvýšit bezpečnost, nikoliv řidiče nachytat. Věřím, že nově zavedená opatření napomůžou ke zvýšení bezpečnosti ve Vyškově. Nechceme šoféry nijak šikanovat, dodržování předepsané rychlosti, obzvlášť na nebezpečných místech, by ale mělo být samozřejmostí," podotkl starosta Vyškova Karel Goldemund.
Město a dopravní inspektorát společně vytipovaly nejrizikovější místa, kde má tento typ měření rychlosti pomoci zvýšit bezpečnost. „Co se týká lokalit, konkrétní oblasti sdělit pochopitelně nemůžeme. Obecně ale nejčastěji lidé překračují rychlost v průjezdních úsecích obcí, nedodržují zónu 30 a překračují rychlost v místech, kde je snížená přechodným dopravním značením," vyjmenovala Musilová.
Umístění zařízení by uvítali například ve Lhotě, kde problémy s rychlou jízdou řeší dlouhodobě. „Řidiči si při cestě z kopce ve směru od Rychtářova na Vyškov s tím, jak rychle zrovna jedou, hlavu nelámou. Mohlo by jít o účinné řešení," je přesvědčená předsedkyně osadního výboru Marie Šlapalová.
Měření budou svým radarem s využitím automatizovaného zařízení zajišťovat vyškovští dopravní policisté. Měřit ale nepřestane ani městská policie. „Ta bude ovšem postupovat tak, jak jsou lidé zvyklí. Po překročení rychlosti řidiče zastaví a přestupek vyřeší na místě, případně ho předají správnímu orgánu," dodala Ryšánková.
Scarabeus
∙ Je software, který pořídila vyškovská radnice.
∙ Pomůže oboru dopravy s automatizovaným zpracováním přestupků.
∙ Stál asi 580 tisíc korun včetně propojení s dalšími radničními systémy.


description: Vyškovsko – Na Štědrý den, na Štěpána a na Silvestra uzavřou sběrné dvory. Co se ale týká vývozů odpadů, ty vyškovská svozová společnost Respono zajistí v…

title: Vánoce: změny v dopravě, velké obchody zavřené dva a půl dne


description: Ivanovice na Hané /FOTOGALERIE/ – Ježíšek v jeslích, Marie, Josef, pastýři, zástupy dalších, kteří se přišli poklonit, a také zvířata jako třeba velbloudi…

title: OBRAZEM: Malí umělci z Pustiměře představují své betlémy v Ivanovicích na Hané


description: Vyškovsko – Blaze těm, kdo působí pokoj, neboť oni budou nazváni syny Božími. Blaze těm, kdo jsou pronásledováni pro spravedlnost, neboť jejich je…

title: Betlémské světlo dorazí v sobotu ráno. Rozšíří ho skautky

maintext:
Vyškovsko – Blaze těm, kdo působí pokoj, neboť oni budou nazváni syny Božími. Blaze těm, kdo jsou pronásledováni pro spravedlnost, neboť jejich je království nebeské. Tak zní takzvané Horské kázání, kterým se pro letošek inspirovali organizátoři akce nazvané Betlémské světlo. Její motto zní: Odvážně vytvářet mír. Tradiční poselství znovu dorazí i na Vyškovsko.
Ilustrační foto.Foto: DENÍK/Jiří Sejkora
Betlémské světlo plápolalo v minulých dnech v Brně. Do Vídně pro něj v sobotu vyrazili brněnští skauti. O týden později se vlakem dostane i do Vyškova. Místní skautky plamínek převezmou v sobotu pár minut po půl deváté ráno. „Do Vyškova mají dorazit postupně tři vlaky. Odebrat si ho může každý už na nástupišti. Kdo to nestihne, může si ho odpálit později před kostelem Nanebevzetí Panny Marie," nastínila vedoucí třetího oddílu vyškovských skautek Helena Dvořáková.
Vlaky s plamínkem· Vyškov 7.37, 7.56 a 8.38
· Ivanovice na Hané 8.07
· Slavkov u Brna 8.00
· Bučovice 8.10
· Nesovice 8.17
Právě před zmíněnou dominantou centra města totiž budou pořádat tradiční trhy. Na nich dívky nabídnou nejen rukodělné výrobky dětí i starších členů Skauta, ale například i jmelí. „Výtěžek z prodeje půjde na projekt Postavme školu v Africe. Pro příští rok bychom ale sbírku chtěli uspořádat už na nějakou akci bližší Vyškovu," naznačila Dvořáková.
Kdo ani na trhy zavítat nestihne, a přesto by měl o vánoční poselství z Betléma zájem, může si vyplnit formulář na webových stránkách skautů. Ti mu světlo donesou až domů. Sobota nebude jedinou možností, kdy můžou lidé k betlémskému plamínku přijít. „Až do Vánoc ho budou udržovat v kostele," řekla vedoucí.
V řadě obcí Vyškovska, například Pustiměři, Lulči, Tučapech nebo Zelené Hoře, ho budou místní křesťané roznášet dům od domu den před Štědrým dnem.


description: Milešovice /REPORTÁŽ/ – Vydrží v létě, v zimě. Jezdí na pětačtyřicetimilimetrové koleji a je velmi odolná. Zahradní železnice v měřítku 1:22,5 s…

title: Odolné modely zahradní železnice hučely, vláčky lákaly i dospělé

maintext:
Milešovice /REPORTÁŽ/ – Vydrží v létě, v zimě. Jezdí na pětačtyřicetimilimetrové koleji a je velmi odolná. Zahradní železnice v měřítku 1:22,5 s označením G. Dnes se vyrábí dokonce i sněžný pluh, takže není problém si trať protáhnout od sněhu. „Jednou byla bouřka a první věc, která se hned po ní rozjela na dětském dni, byly vláčky. Opucovali jsme koleje od bláta a děti mohly jezdit. Akorát mi šéfová po akci nadávala, že se chtěla vysprchovat, přitom já koupelnu obsadil s vláčky, které jsem omýval," směje se organizátor setkání Richard Klepárník z Klubu modelářů železnic Brno I, který zahradní železnici představuje doma v Milešovicích.
Je neděle dopoledne, na základní škole zatím ani noha. „Oni přijdou," je přesvědčený pořadatel. V dnes zatím ospalých Milešovicích se totiž pravidelné setkání uchytilo. „Kdysi to vypadalo, že dětem zpívání u vánočního stromečku nestačí, tak jsem navrhl, že dotáhnu vláčky. Vždy se jim to moc zamlouvalo. Letos je to pou-ze o modelech, výstava není spojená s jinou obecní akcí. Ale nával znovu očekávám. Už je navíc ten pravý čas, aby chlapi s dětmi vypadli z baráku a mamky mohly uklízet a dopékat cukroví," usmívá se Klepárník.
A má pravdu. Za pár minut je téměř plno. Děti si zkouší ovládat celkem sedm vlaků. Obdivné komentáře pronáší i desetiletý Tomáš. „Je to pecka. Líbí se mi, že můžu zapnout i píšťalu nebo houkačku, a že to tak vypadá jako na skutečném nádraží. Moc se mi taková akce líbí," oceňuje hoch.
Klepárník přikyvuje, že modely dnes mají zvukové efekty skutečných předloh. „Technologie postoupily. Reálné zvuky jsou naprosto běžné i u menších modelů, parní mašinky se běžně dělají kouřící. Technika jednoduše umožňuje dělat takové věci, ze kterých je skutečně realistický zážitek. Nicméně je to výrazně dražší," zdůrazňuje Klepárník, jehož království železnic čítá zhruba tři stovky lokomotiv a tisícovku vagónů.
JAKO STROJVEDOUCÍ
Zahradní železnici řídí přes wi-fi. Kdo si nahraje aplikace do chytrých telefonů nebo tabletů, může modely řídit i z nich.
Dokonce se dělají i kamery do mašinek. „Není tedy problém si v aplikaci zapnout kameru, prohlížet si svoje kolejiště a jet skutečně jako pan strojvedoucí. Momentálně spíš kupuji. Až budu jednou v důchodu, těším se, že budu zase stavět. Většinou nyní děláme přestavby. Vše je na špičkové úrovni, rozhoduje nicméně cena. Takže jde o velice drahý koníček. Pokaždé říkám, že je to pro velký kluky, co na to mají. Malí se můžou z uctivé vzdálenosti jen dívat," směje se.
Úsměv na tváři mají i nejmenší návštěvníci. Na tratích je v posledních minutách rušno. Milan Šteňko z Milešovic se vláčkům věnoval zhruba od svých dvanácti let až do vojny. „Pak jsem měl třicet let pauzu. A na stáří se k nim znovu vracím. Je to moc příjemný koníček. Dneska jsem přišel s vnukem, aby se z modelů také potěšil," zmiňuje Šteňko.
Zájemci sledují TEE motorovou jednotku VT 11, kterou zrekonstruovali v Berlíně, stejně jako třeba Taurus s nákladním vlakem. Populární je také Ludmila, která je velmi podobná šestinápravovému Ragulinovi. „Měli jsme v brněnských Maloměřicích shodou okolností dva kousky. Jeden skončil v Bulharsku, druhý sešrotovali. Mám k ní i vozy, které v NDR jezdily v totožných soupravách, jak dnes zájemci můžou vidět. Je to taková moje novinka, takže každý chce jezdit s Ludmilou. Má vynikající dekodér, umožňuje pomalý rozjezd až na sto šedesát konstrukční rychlosti. Ale za to pak brzdí devět metrů, takže se chová jako skutečná lokomotiva. Není snadné se na ní naučit jezdit. Modeláři, kteří ji chytnou poprvé do ruky, zastaví většinou až za stanicí," upozorňuje s úsměvem Klepárník.
Prostě na návrat do dětských let není nikdy pozdě. Zvlášť když dává zapomenout na starosti všedního dne.


description: Vyškov – Když si chce Vyškovanka Andrea Foldynová udělat radost, vyrazí na nákupy. Momentálně potřebuje hlavně dobré zimní boty. „Plánujeme jet zanedlouho…

title: Slevy začínají. Lidé za dobré ceny koupí třeba oblečení na hory


description: Vyškov – Nachází se ve svahu, proto se jeho cena vyšplhala na několik milionů korun. Právě z toho důvodu o něm starosta Vyškova Karel Goldemund prohlásil,…

title: Chodník jako ze zlata: čtyřsetmetrový úsek ve svahu vyšel na 4,5 milionu korun


description: Vyškovsko – Chtějí udělat dobrý skutek, a tak koupeného kapra pustí do rybníka. Podle prodejců ryb však takové počínání šupináče stejně nejspíš zabije.…

title: Vrátit koupeného kapra zpět do rybníka? Nejspíš stejně uhyne, říkají prodejci

maintext:
Vyškovsko – Chtějí udělat dobrý skutek, a tak koupeného kapra pustí do rybníka. Podle prodejců ryb však takové počínání šupináče stejně nejspíš zabije. Doporučují proto rybu koupit skutečně na štedrovečerní stůl. A kdo nechce kapra zabít, tomu pomůžou nejen s tím, ale také s vykucháním.
Největší zájem očekávají ve čtvrtek a v pátek. Přesto se lidé podle prodejců ryb nemusejí bát, že jim kapr bude při štědrovečerní večeři chybět. Zásob je prý na Vyškovsku dost.Foto: DENÍK/Alena Grycová
U všech už jde o standardní službu. „Většina lidí ji využívá. Nemusí řešit odpady, které zanedlouho zapáchají. Obojí stojí zhruba padesát korun, ale za kvalitní opracování a zbavení se vnitřností to není velká suma," je přesvědčený vedoucí rybářství Tovačov Jiří Zahradníček. Tamní kapry zákazníci seženou ve Vyškově ve dvoře v Dukelské ulici a v kamenné tržnici.
Jen minimum lidí si bere živého. „Někteří ho pak vypouštějí do rybníka. Jde však o vysádkované a vyhladovělé ryby, takže to hraničí s týráním," varoval Zahradníček.
Souhlasí s ním i Antonín Srna, který šupináče prodává celoročně v Račicích-Pístovicích. „Rybě tím nikdo nepomůže. Kdyby byla v rybníku, zazimuje a bez pohybu přečká do jara. Kdežto nyní je pořád v pohybu a ve stresu. Na pětadevadesát procent po vypuštění uhyne," uvedl Srna.
Ceny kaprů
∙ I. třída: 80–85 Kč/kg
∙ Výběr: 93–95 Kč/kg
∙ Supervýběr: 110 Kč/kg
Ten už objednávky na zpracování ryb na čtvrtek a pátek nepřijímá. „Zájem o zpracování je vyšší, lidé volali od konce října, aby měli jistotu. Na oba dny máme zakázky na zpracování po sto padesáti kaprech. Živého si u nás ale koupit lidé můžou kdykoliv," řekl Srna.
Cenu kaprů drží už několik let na stejné úrovni. Kromě první třídy a výběru nabízí i supervýběr. „Jde o rybu nad čtyři a půl kila, máme i sedmikilové. Prodáváme jich i čtyři metráky. Lidé oceňují, že má i větší kosti a maso je vyzrálejší. Nezapáchají, jsou vysádkované. Nežerou už od výlovu," ujistil Srna s tím, že u zákazníků boduje také pstruh, štika a amur.
Na nápor zájemců zvyšující se na konci týdne se už připravuje také Petr Uhlíř z rybárny u vyškovského autobusového nádraží. „Kapra si u nás lidé můžou objednat, ale není to nutné. Garantuji, že ryb bude dost i v pátek," sdělil Uhlíř.
Jeho šupináči pocházejí z Pohořelic. „Jde o kapra z jižní Moravy, má chráněné značení původu," vyzdvihl Uhlíř.
Také on drží ceny na stejné úrovni jako po celý rok. „Zájem bývá i o mořské ryby, i když před Vánoci jednoznačně vede kapr. Pokud ho někdo nemá rád, doporučuji koupit čerstvého candáta," dodal tip Uhlíř.
V prodejně nabízí i filety, půlky nebo jednotlivé porce. „Není problém koupit samostatně ani hlavu nebo vnitřnosti," uvedl.
Právě vnitřnosti, respektive mlíčí a jikry, zajímají zákazníky rok od roku víc. „Nestává se, že by je u nás lidé po vykuchání nechali, berou si je na polévku. Co se týká velikosti kapra, osobně preferuji spíš menší. Chuťově je lepší, zvlášť je-li šupinatý. Ten, kdo má rád polévku, z malé ryby ji neudělá, chybí jim právě jikry a mlíčí. Ty jsou až u větších, tří-čtyřkilových kaprů. Ani u těch se ale nemusí bát nevalné chuti. Pokud jsou ryby dobře vysádkované, nehrozí, že by zapáchaly," ujistil Zahradníček.
Štědrovečerní večeři doporučuje koupit nejdřív ve středu. „Nejchutnější je ryba čerstvá. A pět dní nevydrží. Když se koupí 21. nebo 22., už se může naložit a na Štědrý den je čerstvá," sdělil Zahradníček.
Problémy s nedostatkem ryb v pátek neočekává. „Na trhu je dostatek kaprů už asi šest let. Kdo by náhodou kapra nesehnal, v rybníkářství přímo na sádkách v Tovačově, ale i v Pohořelicích ryby jsou," dodal Zahradníček.
Také tovačovská ryba bude letos stát jako loni. „Nemělo by docházet k velkým výkyvům. Kdo koupí kapra přes sto korun, platí už zbytečně moc," je přesvědčený.


description: Vyškov – Nemáme místo. I takové odmítnutí slýchávaly matky nejen ve vyškovských mateřských školách. Změnit to má novela školského zákona, respektive jí…

title: Nové obvody určí, do které školky dítě patří. I tak budou mít rodiče na výběr

maintext:
Vyškov – Nemáme místo. I takové odmítnutí slýchávaly matky nejen ve vyškovských mateřských školách. Změnit to má novela školského zákona, respektive jí stanovené povinné vytvoření školských obvodů.
Ilustrační foto.Foto: DENÍK/Jiří Kopáč
Vyškovští zastupitelé už schválili obecně závaznou vyhlášku, kterou stanovili jejich výslednou podobu. Platit začne od Nového roku a lidé se s ní můžou seznámit na webových stránkách města. „Všechny ulice a místní části Vyškova jsme rozdělili do obvodů. Ty jsou přiřazené konkrétním mateřským školám. Podle tohoto zařazení budou mít děti, s přihlédnutím k jejich věku, v těchto školách zajištěné místo," informovala mluvčí vyškovské radnice Dana Ryšánková.
11
obvodů mateřských škol vyčlenil Vyškov na svém území i v místních částech. Platné budou od 1. ledna.
Neznamená to však, že do mateřské školy určené spádovým obvodem musí také nastoupit. „Maminky se mě na to hodně ptají. Když půjdou k zápisu, tak se s dítětem dostaví do svého školského obvodu. V tom budou jejich děti preferované pro přijetí, obvody se nově přidají do bodového hodnocení," přiblížil místostarosta města Karel Jurka.
Poznamenal nicméně, že právo vybrat si školku tak rodičům i nadále zůstává. „V případě, že v dané organizaci zbudou volná místa, můžou do ní maminky své dítě přihlásit bez ohledu na obvod," řekl vyškovský místostarosta.


description: Vyškovsko /INFOGRAFIKA/ - Kanalizace v areálu bývalého rousínovského učiliště v Tyršově ulici, kde se nyní nachází část základní školy, je sdružená.…

title: Největší akce Vyškovska v příštím roce: nový zimní stadion

maintext:
Vyškovsko /INFOGRAFIKA/ - Kanalizace v areálu bývalého rousínovského učiliště v Tyršově ulici, kde se nyní nachází část základní školy, je sdružená. Záměrem města je nechat ji oddělit, aby byla splašková a dešťová zvlášť. Radnici se letos podařilo získat dotaci z Jihomoravského kraje, a tak se do akce pustí hned v lednu. Půjde o jednu z největších investic Rousínova v příštím roce.
Vyškované se loučí se zimním stadionem. Demolice se začne připravovat v lednu. Po ní vyroste nový stánek.Foto: vizualizace: Městský úřad Vyškov
Vyjít má zhruba na devět milionů korun. „Krajská dotace činí dva miliony korun. Předpokládáme, že do hlavních letních prázdnin bude hotovo. Chod školy práce nijak neomezí," sdělil rousínovský starosta Jiří Lukášek.
Podstatně víc, a to dvacet milionů korun, má spolknout zateplení školy v Tyršově ulici. „Akce bude zahrnovat i tělocvičnu a výměnu oken. Doufáme, že dostaneme dotaci z operačního programu Životní prostředí," dodal Lukášek.
Troškařit nebudou letos ani ve Slavkově u Brna. Tam, jak už Vyškovský deník Rovnost informoval, mají v plánu dokončit rekonstrukci atletického areálu a udělat přístavbu Základní školy Tyršova. Dohromady půjde o investice přesahující pětapadesát milionů korun a v obou případech město počítá s dotacemi. „Další velkou investicí bude zateplení a rekonstrukce balkonů v domě s pečovatelskou službou. Akce by měla vyjít na pět a půl milionu," připomněl slavkovský starosta Michal Boudný.
Zatímco přístavba slavkovské Základní školy Tyršova má stát osmatřicet milionů, vyškovský zimní stadion, který na začátku příštího roku čeká demolice, vyjde o rovných sto milionů dráž. Zhruba 127 milionů půjde na samotnou výstavbu. „Ta potrvá maximálně 366 kalendářních dnů," informovala mluvčí Vyškova Dana Ryšánková.
Kromě hokeje a veřejného bruslení nabídne nový zimní stánek i restauraci, prostory pro fitness a šatny pro hokej, volejbal, tenis a fotbal. Vzniknou i další parkovací stání.
Zatímco Rousínov, Slavkov u Brna a Vyškov dají v příštím roce nejvíc peněz do sportu nebo školství, v Bučovicích se budou soustředit zejména na silnice a chodníky. Vložit do nich chtějí podobnou částku jako loni. „Chceme například vyasfaltovat cestu od bývalého koupaliště do Klobouček. V současné době jde o lepší polňačku, na níž je vysypaný recyklát," přiblížil stav bučovický místostarosta Jiří Horák.
A pokud přijde dotace, což město v současné době ještě neví, pustí se do rekonstrukce lesoparku Kalvárie. „Když ne, budeme pokračovat v dílčích úpravách," nastínil Horák.
Velké investice chystají také v Ivanovicích na Hané, které se budou zhruba v první čtvrtině roku řídit rozpočtovým provizoriem. Město už je na něj zvyklé. V té době sice žádné nové akce rozjíždět nemůžou, jedna výjimka ale existuje.
Tou je stavba budovy s osmi byty u domu s pečovatelskou službou, které se stanou jeho součástí. „V říjnu bychom je měli kolaudovat a předpokládám, že v lednu 2018 by se do nich měli začít stěhovat první obyvatelé," oznámil ivanovický starosta Vlastislav Drobílek.
Druhou největší akcí má být zateplení sportovní haly, na niž Ivanovičtí získali dotaci. „Celkově by práce měly vyjít na nějakých sedm milionů korun a získali jsme čtyřicetiprocentní příspěvek, což dělá asi tři miliony korun," doplnil ivanovický starosta.


description: Vyškovsko – Kamion napříč silnicí komplikuje aktuálně provoz mezi Drnovicemi a Ježkovicemi. Cesta spojující Blansko s Vyškovem tak je pro nákladní auta od…

title: Silnice z Drnovic do Ježkovic je zavřená pro kamiony. Jeden se tam vzpříčil


description: Vyškovsko – Lidé si toužili vynahradit období úzkosti v první světové válce, navštěvovali kavárny, bary, tančili ve víru jazzové hudby a fox-trotu. Přišla…

title: Večírek ve stylu Gatsbyho: místa ještě mají


description: Slavkov u Brna – Pro někoho neobvyklý vánoční dárek, pro automechaniky ze slavkovské integrované střední školy však pořádná výzva. To je stavebnice auta…

title: Mechanici ze Slavkova mají nový model auta, cukráři mixéry


description: Vyškov – Za vodu lidé v příštím roce zaplatí stejně jako letos, cena tepla se má v některých městech včetně Vyškova dokonce snížit. S další dobrou zprávou…

title: Za odpad zaplatí Vyškované v novém roce stejně jako letos: 580 korun


description: Vyškov – Už jen tři dny zbývají do úplného uzavření vyškovského zimního stadionu. K 31. prosinci svůj provoz definitivně ukončí. Převezme ho firma Zimní…

title: Konec bruslení ve Vyškově: zbývají už jenom tři dny


description: Vyškov – Cena a délka výstavby. Dvě kritéria, ke kterým vedení vyškovské radnice přihlíželo v případě nabídek pro výstavbu a provozování zimního stadionu.…

title: Stadion postaví firma z Rousínova. Lidé si zabruslí možná už koncem roku 2017

maintext:
Vyškov – Cena a délka výstavby. Dvě kritéria, ke kterým vedení vyškovské radnice přihlíželo v případě nabídek pro výstavbu a provozování zimního stadionu. Koncesní smlouvu už vyškovští zastupitelé podpořili. Město ji uzavře se společností Zimní stadion Vyškov z Rousínova. „Jde o dceřinou společnost firmy H+H, která staví a provozuje stadiony nejen v Česku, ale i v zahraničí. Není tedy nijak neprověřená. Pokaždé si kvůli účetnictví zakládá dceřinou společnost. Tímto završujeme víc než dvouleté úsilí," potvrdil starosta města Karel Goldemund.
Vizualizace nového zimního stadionu ve Vyškově.Foto: MěÚ Vyškov
Výběrové řízení bylo dvoukolové. Zájemci byli dva. Momentálně běží patnáctidenní lhůta na odvolání. „Problémy ale neočekávám," naznačil starosta.
Vítěz bude stadion provozovat po dobu patnácti let. Na základě smlouvy město společnosti zaplatí téměř 138 milionů korun. Zhruba 127 milionů tvoří samotná výstavba. Zbytek jsou například úroky, troje bankovní záruky, pojištění a další. „Částku město nezaplatí najednou, ale bude ji koncesionáři postupně splácet, konkrétně v šesti etapách. Výstavba stadionu potrvá maximálně 366 kalendářních dnů," informovala mluvčí Vyškova Dana Ryšánková.
První platba je stanovená na konec roku 2018. „Půjde o prvních třicet procent. Následovat budou splátky dvakrát po dvaceti a třikrát po deseti procentech. Momentálně máme v rezervě pětapadesát milionů korun. Předpokládám, že v příštím roce bychom mohli přidat dalších patnáct. Budeme mít tedy na splácení našetřených sedmdesát milionů, což je víc než polovina sumy," vyčíslil Goldemund.
70Tolik dalších parkovacích míst vznikne v okolí nového zimního stánku. Kromě hokeje a veřejného bruslení nabídne i restauraci, prostory pro fitness a šatny pro hokej, volejbal, tenis a fotbal.
Hned v lednu chce město firmě předat staveniště. „Ta se následně pustí do demoličních prací. Během roku pak na místě starého zimního stadionu vyroste nový," sdělila Ryšánková.
O domácí prostředí tak už přišli například hokejisté z Městského bruslařského klubu Vyškov. Někteří odešli na hostování, nejmladší sportovci spoléhají na ledy v okolí. „Do konce sezony, tedy do března, máme tréninky zajištěné. Budeme jezdit do Blanska a Prostějova. Další sezonu budeme řešit nejdřív v únoru," poznamenal vyškovský trenér a sekretář klubu Jiří Kurial.
V červnu loňského roku stáli vyškovští zastupitelé před otázkou, zda se přiklonit k totální rekonstrukci stadionu, nebo jeho novostavbě. Vzhledem k nedostatečné statice nosné konstrukce zvolili druhou variantu. „Věřím, že ještě před koncem příštího roku budou Vyškované mít možnost stadion navštívit a vyzkoušet jeho led," konstatoval Goldemund.
Právě hokejisté by přesný termín uvítali. „Jenže to nám nikdo neřekne. Pokusíme se například o nějakou fúzi s jiným oddílem, aby kluci hráli a v půlce sezony bychom se mohli vrátit na domácí led. Ale to bohužel nemůžeme vědět. Na jaře uvidíme, co dál," řekl trenér.
Po skončení výstavby se společnost stane provozovatelem stadionu. Přitom ale musí dodržet podmínky, které si město ve smlouvě stanovilo: například využití stadionu pro veřejné bruslení, bruslení pro školy nebo právě pro bruslařský klub. „Samozřejmě se těšíme. Uvidíme, jaké budou možnosti. Vznikne nová hala, takže to může přilákat nějakého sponzora, který bude ochotný mládež finančně podpořit," věří Kurial.


title: Tipy na výlety v Praze - Cesta za historií po severním okraji Prahy

maintext:
Tipy na výlety v Praze – Cesta za historií po severním okraji Prahy
Vymyslet výlet, který by uspokojil všechny druhy cyklistů, obě pohlaví, lidi různého věku a zájmů. Neřešitelné. Dovolujeme si tvrdit, že následující cesta se bude líbit mnoha výletníkům, bez ohledu na věk, pohlaví a záliby. Skoro každý si snad přijde na své, a navíc dojde i na pár nenásilných lekcí z dějepisu.
Únětický potok začíná svůj tok na tomto místě v Kněževsi. Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Popis trasy
Výlet kopíruje vlastně celý tok Únětického potoku, který v horní a dolní části svého toku spoluvytváří hranici hlavního města. Pramen potoka se nachází uprostřed Kněževsi a je nazýván Ouvalka.
K tomuto místu se můžete dostat buď po vlastní ose, což je poněkud kostrbaté, protože vám v přímé cestě ve směru od Prahy stojí (v tomto případě spíše leží) Letiště Václava Havla, které budete muset objet. Druhou a jistě i zajímavější variantu startu nabízí vlak, který vyjíždí z Masarykova nádraží. Po 55 minutách jste v zastávce Středokluky, která je kupodivu na okraji kýžené Kněževsi.
Od zastávky se vydejte na jihovýchod, tedy ulicemi Nádražní a Na Staré silnici, které vás dovedou do středu obce, do blízkosti pramenu. Nicméně doporučujeme pokračovat rovně až k vyhlídkové plošině, odkud lze pohodlně pozorovat přistávající a vzlétající letadla. Zde si na své jistě přijdou malí i velcí kluci.
Na okraji Kněževsi je vyhlídka na letištní ranvej.
Vlastní trasa začíná od Ouvalky a sleduje začínající tok Únětického potoku. Prokličkujete zástavbou k ul. Na Hlavní silnici, po které pokračujte vpravo. Zde se k vám přidá žluté značení cyklotras. Až do konce vás bude doprovázet cyklotrasa 8100, tzv. Pražské kolo. Před podjezdem D7 uvidíte po pravé straně Čermákův mlýn. Na tomto potoce v průběhu věků vzniklo celkem 18 mlýnů.
Na začátku Tuchoměřic minete přírodní památku Kněživka, ke které vede krátká odbočka. Nad centrem obce se po levici doslova tyčí zámek s kostelem sv. Víta. I sem se vyplatí odbočit, ostatně půjde o jediné stoupání na celé trase. Zde si tak trochu na své přijdou vrchaři, ale jistě i milovníci historie.
Přírodní památka Kněživka
Další cesta vede zpět do údolí k potoku, k silničce a dále po ní. Zanedlouho projedete okolo dalšího dochovaného mlýna, kterým je Štěrbův mlýn a za ním následuje zrekonstruovaný Kopaninský mlýn. Ve Statenicích minete chátrající zámek. Před vámi je legendami opředený Černý Vůl, za ním ještě věhlasnější Únětice. Vaše cesta stále vede společně s Cyklotrasou 8100 a od Statenic i s modrou turistickou značkou. V Úněticích si na své přijdou pivaři, je zde místní pivovar, ale i další útulné podniky určené spíše pro dámy či děti.
Dolní rybník pod Úněticemi
Za Úněticemi začíná druhá část trasy, kde si to užijí milovníci přírody. Jde o území zvané Tiché údolí, kudy vás provede naučná stezka Roztocký háj – Tiché údolí. V naprosté pohodě projedete krásným údolím až na okraj zástavby Roztok, kde vás smutně přivítá chátrající, leč dříve velmi populární restaurace Maxmiliánka.
Přírodní scenérie v Tichém údolí
Nyní jen projedete mezi vilkami a jste vlastně na konci výletu. Zbývá ještě se podívat na roztocký zámeček a vybrat si z variant, jak s vrátit zpět do Prahy. Až sem jste ujeli asi 14 km, a to po zpevněných cestách s minimem automobilového provozu a hlavně po rovině či z kopce.
Zámeček v Roztokách u Prahy
Zpět do metropole vedou tři možnosti. První, ta asi nejméně příjemná, znamená jízdu po levobřežní komunikaci Roztocké, kde je obvykle dost aut a navíc je zde vozovka relativně úzká. Tato varianta z Roztok k cyklostezce v Sedleci je dlouhá 3 km. Druhou možností nabízí přívoz P1 Sedlec – Zámky a následná cesta do Prahy proti proudu Vltavy. Třetí varianta je nejjednodušší, protože se domů do Prahy svezete z Roztok vlakem.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Trasa, tak jak je popsána, je dlouhá asi 14 km. Jedná se o velice nenáročný výlet vhodný i pro rodiny s dětmi.
Praktické na cestu
Jak již bylo napsáno, výlet lze zajímavě zkombinovat s dopravou vlaky. Ohledně možností občerstvení, na trase je dostatek restaurací nejrůznější úrovně. Některé jsou vskutku originální.
Zajímavosti na trase
Tuchoměřice
Obec poprvé doložena až v roce 1301. Kostel a fara jsou poprvé zmíněny roku 1352 v papežských registrech. V 16. stol. zde bylo středisko českých bratří. V letech 1621 – 1773 zde působili jezuité, kteří zde v 2. pol. 17. stol. vybudovali rozsáhlou rezidenci a kostel sv. Víta. V období od roku 1898 do roku 1988 byl v koleji ústav pro rekonvalescenci. Od té doby byl objekt opuštěn, až do roku 1998, kdy byl nabídnut komunitě Chemin Neuf (Nová cesta).
PP Kněživka
Nejstarší místo v Tuchoměřicích. Bývalo zde pravěké, keltské osídlení ze čtvrtého až třetího století před n. l.
Kopaninský mlýn
Jeden z nejstarších mlýnů v oblasti. Jeho částí byla i pila, nahrazující na jaře činnost mlýna. Nyní je mlýn po celkové rekonstrukci, je zde restaurace a jízdárna.
Černý Vůl
Jméno obec dostala podle nálezu neolitické kultovní plastiky nalezené ve zdejší cihelně a představující právě hlavu býka.
Únětice
Starobylá ves připomínaná již roku 1125. V roce 1879 zde bylo amatérským archeologem dr. Č. Rýznerem nalezeno velké pohřebiště ze starší doby bronzové (1700 – 1500 př. n. l.) s charakteristickými znaky, proto dalo naleziště jméno celé kultuře. V obci je barokní kostel Nanebevzetí P. Marie z let 1766 – 70 a kaple sv. Josefa z r. 1716.
Údolí Únětického potoka
Od roku 1988 přírodní rezervace o rozloze 63,16 ha. Chráněno jako čtvrtohorní profil, skalní step a zbytky vřesovišť s původní květenou.
PR Tiché údolí a Roztocký háj
Od roku 1951 přírodní rezervace o rozloze 111,42 ha. Dubohabrové háje, náhradní travinná a křovinatá společenstva, význačná květena i zvířena. Skládá se ze tří celků: Tichého údolí, Roztockého háje a Sedleckých skal.
Zámeček v Roztokách
V současnosti je zde umístěno Středočeské muzeum. Původní tvrz je připomínána počátkem 13. století a v 2. polovině 14. století byla přestavěna do současného kruhového půdorysu a byla upravena jako zámeček. Objekt byl v letech 1956 – 1966 obnoven. Uvnitř v patře je gotická kaple s křížovou klenbou a nástěnnými malbami z 80. let 14. století.
Roztoky u Prahy
První osídlení je prokázáno osídlení již od mladší doby kamenné. V době po příchodu Slovanů v 6. století n. l. bylo v těchto místech 8 až 9 slovanských osad. V období 19. až 20. století se z Roztok stalo oblíbené výletní místo Pražanů s rozsáhlou vilovou zástavbou. V letech 1945 – 49 byl v Roztokách vybudován první závod na výrobu antibiotik v republice.
Partnerem seriálu „Tipy na výlety v Praze“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Seriál „Tipy na výlety v Praze“
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 22.07.2016


maintext:
Vydejte se na kole do podhůří Železných hor
Pojem Železné hory lze směle přiřadit do některé fantasy ságy. Nicméně naše Železné hory nalezneme takřka přesně uprostřed České republiky a pěkný výlet nabízí i jejich podhůří. Takže žádný Mordor, ale pohodová porce pěkné české krajiny.
Po zelené doprava, ale pak začne opravdu terénní část výletu. Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Popis trasy
Pokud se podíváte na mapu, zjistíte, že Železné hory se táhnou zhruba mezi Přeloučí a Hlinskem. My jsme si vybrali jako start i cíl Přelouč, především proto, že se sem dá z Prahy dobře dostat vlakem a není to daleko ani od dálnice z Prahy na Hradec Králové.
Z Přelouče jsme od nádraží vyjeli po zelené značce, která nás hned za městem dovedla do přírody, tedy na malou lesní pěšinku. Nicméně stopy jasně naznačují, že zde na kole jako první nejedeme. Po zelené v pohodě dojedete k lesnímu kostelíku sv. Michala archanděla. To se již nacházíte na území přírodní památky Meandry Struhy. Zde začíná jedna z poněkud dobrodružnějších částí výletu. Cesta vede po úzké pěšince, která se klikatí mezi stromy, překonává kořeny atd. Paradoxně tudy vede oficiální cyklotrasa 4127. Nelze si představit do této pasáže vjet s vozíkem pro děti. Konečná. Že by možná trochu škodolibost ze strany pěší frakce KČT? Klub českých turistů je totiž garantem značení cyklotras, tedy těch žlutých cedulí s černými písmeny, podle kterých často jezdíme a oni obvykle chodí pěšky. Cit pro cyklistiku jim tudíž občas uniká.
Kostelík sv. Michala archanděla u Lepějovic
Po poněkud krkolomné, ale z pohledu na přírodu opravdu zajímavé cestě jsme vyjeli ven k silničce do Bezděkova. Ale ano, byl to docela hravý singltrek. Okolo nezralých, ale i tak již červavých švestek jsme dojeli do Choltic, kde je zajímavý, ale poněkud opomenutý zámek. Snaží se, pořádají akce, ale na Konopiště a spol. opravdu nemají, omítka prostě opadá. Tak držíme palce, třeba se sem na nějakou akci dostavíme příště.
Zámek v Cholticích
A jede se dále po cyklistickém značení (žluté šipky cyklotras) směr rozhledna Barborka. Nejdříve jsme projeli Svinčany, v jejichž okolí je řada jabloňových i jiných sadů. A hledáme rozhlednu. Ona zas není kdoví jak z dáli viditelná, ale opravdu se nad Horními Raškovicemi tyčí. V okolí rozhledny je nejen stánek s pokladnou a občerstvením, ale několik soch a meditačních míst. Vždyť jsme se již dostali na území Keltů.
Od rozhledny můžete pokračovat po červené, to je po polní cestě, po které dojedete až do Svojšic, kde si můžete prozkoumat vskutku nádhernou stavbu bývalé tvrze. Je div, že se zde nevybírá vstupné, na rozdíl od Barborky. O to intenzivnější zážitek.
Tvrz ve Svojšicích je opravdu působivá.
Ze Svojšic, opravdu pěkné obce, jsme jeli po žluté. Chvilku pohoda, jinak kličkovaná mezi stromy a přes kořeny. Pestrost sama.
Rozhodnutí nastane v Seníku, bohužel jen v tom podle jména rozcestí. Kde že jsou vzpomínky na hrátky v jiném seníku…, takže nečekejte žádné laškování. Je to takové zapeklité místečko, údolí, spíš zmola, kde se čert vyzná kam dále. Šipek plno, ale kudy dále jeden přesně neví. Zde je dobré poradit se s mapou. Takže u rozcestí Seník lze zvolit další pokračování jak a kudy dále. Lze pokračovat směrem na severozápad a obloukem se vrátit do Přelouče. Pak to můžete zkrátit a ze Seníku přes Jankovice to vzít po silnici rovnou do Přelouče, což jsme zvolili my. Projeli jsme předměstí centrum a byli jsme v pohodě opět u nádraží.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Popsaná trasa je dlouhá necelých 40 km. Pokud se týká náročnosti fyzické, tak nic moc. Trasa se lehce pohupuje, žádná dlouhá stoupání ani prudké sjezdy. Pestřejší je náročnost technická. Na trase se setkáte snad se všemi možnými povrchy a profily. Pojedete po silničkách, polních a lesních cestách, ale i po pěšinkách, které místy vyžadují až trialové znalosti. Hurá do kličkvané mezi mlázím a hupky přes kořeny.
Praktické na cestu
Občerstvení je možné snad v každé větší obce. I sem totiž pronikly unifikované asijské samošky, kde mají skoro vše.
Zajímavosti na trase
Přelouč
Starobylé město, které má ve svém znaku černý rošt (ten je symbolicky k vidění i na první kruhové křižovatce před centrem města). Roku 1261 byla původní osada povýšena na město.
PP Meandry Struhy
Území o rozloze 42 ha chrání koryto potoku Struhy, kde jsou zachovány břehové porosty a navazující louky a lužní lesy.
Zámek Choltice
Zámek je vystaven ve stylu raného baroka. a vznikl okolo roku 1680 na místě, kde původně stávala středověká vodní tvrz. V současnosti jsou v zámku možné prohlídky ve dvou okruzích.
Rozhledna Barborka
Dřevěná rozhledna s ocelovým schodištěm uprostřed. Výška celé věže je 14 metrů, výhled je z výšky asi 10 metrů. Vstup je zpoplatněn a má svůj „jízdní řád", tedy provozní dobu..
Tvrz Svojšice
Stavba vznikla asi po roce 1365 a byla vystavěna vladykou Mikšíkem ze Svojšic. V roce 1995 byla tvrz, respektive její zbytky opraveny do současné podoby. Nutno podotknout, že se jedná o velice pěkný a působivý objekt.
CHKO Železné hory
Oblast je chráněná od roku 1991 a má rozlohu 284 km2. Nejvyšší vrchol se jmenuje Vestec a má výšku 668 m n. m.
Partnerem rubriky „Tipy na výlety“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Další tipy na výlety
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 18.11.2016


title: Designblok a jízdní kola

maintext:
Designblok a jízdní kola
Pro nás cyklisty se může zdát jízdní kolo zcela běžným předmětem, ale tento stroj lze uchopit, pochopit i jinak. O tomto jste se mohli přesvědčit na Designbloku 2016, tedy největší přehlídce designu a módy ve střední Evropě.
Instalace skládající se jen a pouze z bicyklů. Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Co má společného jízdní kolo s designem a módou? Odpovědí může být slovo: mnoho. Jednak samo o sobě, jízdní kolo je ikonou designu, kterou lze zpracovávat, propracovávat mnoha způsoby, tvary a formami. Dále, kultura okolo cyklistiky, zvláště té městské, vytváří zcela samostatnou podoblast (niku). Právě tyto aspekty byly na letošním Designbloku zcela jasné.
Kolo jako příběh
Zřejmě největší instalací na tomto Designbloku byla sestava 36 různorodých kol, která autoři získali od jejich uživatelů. Lze říci, a to také autoři chtěli, že co kolo to individualita, osobnost, příběh. V secesním prostoru střední části pražského Průmyslového paláce tak levitovalo necelých čtyřicet kol, naprosto odlišných druhů, typů, opotřebení, použití, využití, fungování atd. Kola měla společné jen to, že jejich majitelé byli v jakémsi spojení s autory expozice. Byla to opravdu jejich osobní kola, osobní příběhy. Kola ježděná, hýčkaná, zapomenutá či naopak každodenně využívaná.
V dalších prostorách Designbloku byla rovněž kola. Nikoliv již tak „masová“, ale o to „vymazlenější“.
Bylo k vidění kolo nabité elektronikou, které mělo blinkry, tedy ukazatele směru zatáčení, pak senzor zezadu se přibližujícího se automobilu a další elektronické vychytávky, které pomohou při jízdě na kole v městské džungli.
Jiný designer pak představoval nástěnný držák na kolo, který i bez samotného bicyklu působí esteticky, tedy jako autonomní umělecký předmět.
Zastoupeny byly i české firmy prezentující na jedné straně um jejich rukou, to ve spojitosti s karbonovými technologiemi. Rámy váhy motýlí, funkčností olbřímí.
A proč nevyužít přední, byť pozlacenou, vidlici obvykle držící přední kolo, jako součást luxusního svítidla? Jó kolo, toť vedle ženy věčná inspirace.
Pokud jste na letošní Designblok nezavítali, přišli jste nejen o výše uvedené cyklistické povedenosti a radosti, ale i o další libůstky z oblastí a krajů oděvů, šperků, obuvi, nábytku, bytových doplňků, dětských hraček, koupelen, peněženek, knižních vazeb, ale i těch naších oblíbených jízdních kol.
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 31.10.2016


title: Tipy na výlety v Praze - Výlet z Prahy za Jizerou

maintext:
Tipy na výlety v Praze – Výlet z Prahy za Jizerou
Pokud se řekne Jizera, obvykle se vybaví místa jako Jizerky (myšleno hory), Jablonec, Liberec či hora Smrk, kde tato řeka pramení. Málo kdo si však uvědomí, že Jizera se takřka dotýká i naší metropole, a právě poslední úsek jejího toku nabízí několik tipů na pohodovou vyjížďku.
Cesta k podjezdu pod železnicí na konci Centrálního parku v Kbelích. Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Soutok Jizery s Labem je od nejbližší stanice metra, kterou je konečná trasy B na Černém Mostě, vzdušnou čarou vzdálen asi 12 km, od hranice metropole je to pak pouhých 7 km. Jenže jak se sem dostat? Do Polabí v blízkosti soutoku vede z Prahy jistě více cest, ale dvě jsou určitě nejzajímavější, nejpohodlnější, ale i nejbezpečnější. Obě mají společný začátek právě u metra Černý Most. A tak následující výlet lze pojmout v duchu, že i cesta může být cíl.
Popis trasy
První varianta: Na kole z Prahy do Pojizeří
Nejprve se musíte dostat z cykloturisticky neatraktivního panelového, betonového a atp. prostředí Černého Mostu. Odtud vás vyvede cyklotrasa cyklotrasa číslo A44. Od metra je třeba se dostat k podjezdu pod ulici Chlumeckou a po ní dojet k ulici Skorkovské. Zde začíná nenápadná, ale značená polní cesta vedoucí do mírného svahu k železničnímu podjezdu. Když se dostanete sem, máte za sebou nejnepříjemnější úsek celého výletu. Nepříjemnost je dlouhá naštěstí jen necelých 400 metrů. Za tratí pojedete ještě kousek po malé pěšince v poli, ale na jejím konci se odbočí vpravo a začne pohoda. Dojedete na okraj Satalic, kde se napojíte na cyklotrasu A263, projedete společně zástavbou a zanedlouho se ponoříte do zelené parády přírodní památky Bažantnice v Satalicích. Zde se zanedlouho připojí naučná stezka Vinořský park a Satalická Bažantnice, na jejíž informačních tabulích se dovíte řadu zajímavostí.
Cesta podél rybníku Velká Obůrka ve Vinoři
Stále společně s cyklotrasou A263 a naučnou stezkou projedete Vinoří až k rybníku Velká Obůrka. Zde musí dojít k vašemu zásadnímu rozhodnutí. Odtud vedou dvě varianty jak jet dále směrem na Jenštejn. Jedna je nudnější, ale jistější, bohužel vede společně s auty po silnici Mladoboleslavské. Druhá varianta prochází společně s červenou a žlutou značkou. Pojedete lesem po malé a úzké pěšince, takřka paralelně s Mladoboleslavskou. Možná na několika místech raději z kola sesednete, ale doporučujeme tuto terénní variantu.
Před ctěnickým zámkem
V Jenštejně jistě nevynecháte prohlídku zříceniny hradu, na jehož zachovanou věž lze vystoupat a rozhlédnout se. Z Jenštejna pokračujte stále po červené značce k hlavní Pražské a dolů do Cvrčovic a nahoru nad ně. Zde se přidává cyklotrasa 8196, která vás bude doprovázet dále do Popovic (nepoplést s Popovicemi s kozlem, ty jsou jinde).
Následně můžete pokračovat opět dvěma způsoby. Buď stále po cyklotrase 8196 až do Brandýsa nad Labem, nebo můžete jet po neznačené cestě, která vychází vlevo ze středu Popovic a vede okolo malebného Hrušovského rybníku. Tato varianta je příjemnější, ale i navazuje na ulici s velice příhodným jménem Výletní. Mimochodem je zde i restaurace.
Pohodlná cyklostezka podél Labe
Podstatné je, že obě varianty vás dovedou do Brandýsa nad Labem, tedy k městu ležícímu na břehu Labe, čímž se vám otevírá nejen Polabí, ale i Pojizeří, neboť od brandýského zámku jsou to k soutoku Labe – Jizera pouhé čtyři kilometry.
Starobylé= hradby v Nymburku
Jestliže jste dojeli až sem, zdolali jste asi 17 km, převážně po rovině či dokonce z kopce. Radit kam dále snad netřeba. Lze jet vlevo po proudu do Kostelce či Neratovic. Proti proudu vede parádní cyklostezka do Nymburku a dále do Poděbrad. Za pozornost bezesporu stojí kraj na pravém břehu Labe, kde je památná Stará Boleslav, Lysá nad Labem, obec Ostrá s historickou vesnicí Botanicus. Levý břeh si nezadá. Zde je Hrabalovo Kersko, skanzen v Přerově nad Labem. Kdy jste naposledy vystoupali na písečnou dunu? Pak je zde pro vás přírodní památka Písečný přesyp u Píst.
Druhá varianta: Na kole z Prahy do Pojizeří, respektive zpět domů
Následující trasa je vhodnější pro návrat do Prahy, protože stoupání celých 100 metrů rozprostře na několik kilometrů a jede se neustále po zpevněných komunikacích, žádné terénní vložky a navíc zcela mimo automobilový provoz.
Symbol Lázní Toušeň
Vyjíždí se z Lázní Toušeň, kde u ulice Pražské vychází cyklostezka, po které vede cyklotrasa 17 a dále EuroVelo 4, ale i Greenway Jizera (kam se ta Jizera všude nevejde). V naprosté pohodě projedete poli, okolo nového odpočinkového altánku a hurá do Zelenče. Následuje mírný sjezd, prokličkování Horními Počernicemi a společně s cyklotrasou 0035 dojedete zpět na již známý Černý Most.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
První trasa Černý Most – Brandýs nad Labem je dlouhá zhruba 17 km a jediný více terénní úsek je po červené z Vinoře k ulici Vinořské před Jenštejnem. Tuto cestu je vhodnější využít pro cestu z Prahy.
Druhá, řekněme návratová cesta z Lázní Toušeň měří 14 km a je naprosto bezproblémově sjízdná, protože celá vede po cestách se zpevněným povrchem, případně po komunikacích s minimálním automobilovým provozem.
Co projedete mezi tím je na vás. Nicméně spojnice obou variant po břehu Labe, tedy Brandýs – Toušeň, je dlouhá asi tři a půl kilometru a vede po cyklostezce.
Praktické na cestu
Do plánování výletu lze začlenit i vlak. Vhodná železniční zastávka je například v Horních Počernicích a na stejné trati v Zelenči, dále v Satalicích. Pro cestu od Labe nebo Jizery pak můžete využít nádraží například v Čelákovicích nebo v Lysé nad Labem.
Zajímavosti na trase Černý Most – Brandýs nad Labem
Kostel Povýšení sv. Kříže
Původně románský kostel ve Vinoři je z poloviny 12. století, z kterého se zachovalo zdivo věže s fragmenty oken. V 1. polovině 18. století byl kostel barokně přestavěn. Opodál stojící fara se v roce 1948 stala centrem protikomunistického odboje, v té době zde sídlili Salesiání Dona Bosca.
Kaple sv. Anny
Kaple v Satalicích byla vybudována v roce 1730 podle návrhu Kiliána Ignáce Dientzenhofera. Původně tato kaple zakončovala barokní krajinný koncept začínající zámkem a kostelem Povýšení sv. Kříže ve Vinoři.
PP Bažantnice v Satalicích
Přírodní památka o rozloze 15,18 ha vyhlášená roku 1951. Je zde chráněno zachování listnatého lesa, zejména starých stromů, jako biotopu vzácných druhů hmyzu. V návaznosti na Vinořský park, s nímž byla bažantnice spojena alejemi, jde o krajinářsky cenné území.
PR Vinořský park
Přírodní rezervace o rozloze 34,07 ha vyhlášená roku 1982. Původně se jednalo o zámecký park. Společně s Bažantnicí v Satalicích jde o krajinářsky cenné území. Útočiště mnoha druhů rostlin a živočichů. Na vyvýšeném ostrohu nad pískovcovými skalami jsou pozůstatky prehistorického osídlení, jde o slovanské hradiště s valy.
Jenštejn
Hrad založen v polovině 14. století a roku 1380 přestavěn pro arcibiskupa Jana z Jenštejna. Hrad byl opuštěn koncem 17. století a následně obyvateli rozebrán na stavební materiál. Zachována válcová věž vysoká 22 metrů. Po roce 1975 byla věž opravena, je v ní muzejní expozice a z vrcholku pěkný výhled.
Brandýs nad Labem
Společně se Starou Boleslaví tvoří od roku 1960 dvojměstí. Město vzniklo z původní trhové osady při labském mostě, která se již v první polovině 14. stol stala městečkem. Renesanční zámek z r. 1565, původně hrad z r. 1300. K dalším památkám patří kostel Obrácení sv. Pavla, kostel sv. Petra, kostelík sv. Vavřince. Renesanční katovna se sgrafity, je zde expozice Polabí a síň útrpného práva.
Zajímavosti na trase Černý Most – Lázně Toušeň
Chvaly
Místo je poprvé připomínáno roku 1130 v listině knížete Soběslava. Tvrz připomínána k roku 1428, dodnes se z ní dochovaly klíčové střílny. Tvrz roku 1734 vyhořela a byla přestavěna na zámek. V roce 1993 připadl zdevastovaný objekt hl. městu.
Lázně Toušeň
V roce 1868 lázně založil pan Jan Králík a jako hlavní procedura se zde od roku 1899 uplatňují koupele ve vlastní sirnoželezité slatině. V lázních nechybí kolonáda, v okolí pak lesy zaručující čisté ovzduší, případně i houby.
Skanzen v Přerově nad Labem
Nebo také Polabské národopisné muzeum je nejstarší český skanzen lidové architektury, byl založen okolo roku 1900. Na rozloze dvou hektarů je umístěno na 30 objektů, v některých jsou umístěny tematické výstavy, mapující život v Polabí.
PP Písečný přesyp u Píst
Přírodní památka chránící, odborně řečeno: otevřené trávníky kontinentálních dun, kde rostou zvláště chráněné druhy rostlin a žijí živočiši vázaní na prostředí vátých písků.
Partnerem seriálu „Tipy na výlety v Praze“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Seriál „Tipy na výlety v Praze“
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 06.08.2016


description: Severní výběžek Brd se jako vražený klín mezi Berounku a Vltavu táhne téměř od Příbrami až k hranicím Prahy. A právě do těchto končin nás zavede parádní výlet, kde nebude nouze o náročná stoupání, překrásné výhledy, kulturní památky a možná potkáte i Fabiána, ducha brdských lesů.

title: Na horském kole brdskou hřebenovkou na rozhlednu Studený vrch


description: V naší republice je několik míst, která se zdají všeobecně až notoricky známá, například Třeboňsko. Jenže, pokud se ocitnete na opačném konci republiky, kde mají jiné oblíbené končiny, je ono zdánlivě „profláknuté“ Třeboňsko pro mnohé Moravany a Slezany územím neznámým. Proto vznikl následující tip na výlet.

title: Tipy na MTB trasy - Třeboňsko podrobněji


description: Užitečnou službu mohou využít v Beskydech cyklisté, kteří vyrážejí na výlety na elektrokolech. Nově si mohou na vybraných místech zdarma dobíjet baterii elektrokola díky nově vybudované síti deseti nabíjecích stanic.

title: V Beskydech vznikla síť deseti nabíjecích stanic pro elektrokola


title: Tipy na MTB trasy - Z Vlašimi do Českého Šternberka nebo naopak

maintext:
Tipy na MTB trasy – Z Vlašimi do Českého Šternberka nebo naopak
Území mezi řekou Sázavou a městem Vlašimí na jihu se jmenuje Vlašimská pahorkatina a právě sem směřuje následující výlet. Je jasné, že dojde na kopečky, ale i na jízdu po rovině, to v okolí říčky Blanice.
Hrad Český Šternberk z podhledu Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Když už jsme se zmínili o Blanici, musíme pokračovat kousek proti jejímu proudu nad Vlašim, kde protéká pod bájnou horou Velký Blaník a celé toto území tvoří CHKO Blaník, ale to je již jiný výlet.
Popis trasy
Výlet tvoří okruh, takže začít můžete kdekoliv, my jsme zvolili Český Šternberk, a to z důvodu zcela praktického až sobeckého. Jeli jsme sem z Prahy a Český Šternberk je z metropole lépe přístupný než Vlašim. Autem sem snadno dojedete po asi 50 km jízdy po dálnici D1. Sjíždí se na exitu 41 Šternov. Druhou možností je cesta vlakem, ale s přestupem v Čerčanech. I do Vlašimi se vlakem rovněž dojede, a to s přestupem v Benešově.
V Českém Šternberku lze zaparkovat, tedy pokud ve zdejším hradu neprobíhá nějaká oblíbená akce. Odložit auto můžete buď na parkovišti u přístupu k hradu, nebo dole u Sázavy.
Podjezd pod dálnicí D1
Konečně na kole vyjdete pohodlně z městyse Český Šternberk po levém břehu Sázavy, kde vedou cyklotrasy 19, 101 a 0071, a to po malé silničce. Bohužel asi po 1,3 km pohoda skončí, protože se začne připomínat Vlašimská pahorkatina. Vystoupáte k dálnici D1, kde se setkáte s modrou turistickou značkou, po které budete dále pokračovat společně s cyklotrasou 101, které se navzájem proplétají, odlučují, ale společně směřují do Vlašimi.
Můžete se tedy vybrat ze dvou variant.
Po cyklotrase 101 pojedete pohodlněji, po malých silničkách a okreskách, ale vzdálíte se od pěkné přírody v údolí Blanice, a zároveň minete touto cestou některé zajímavosti.
Trasa podél modré značky je přírodnější, ale i napínavější. V jednom úseku dlouhém asi 700 m musíte opustit pohodlnou cestu a vyhnout se po pěšince lesem soukromému stavení. Kousek za tímto „zpestřením" dojedete opět již pohodlně k velice příjemnému místu Hrádek, které je přímo stvořené k zastavení a odpočinku, ba přímo spočinutí až kontemplaci.
Dobrou vodu načepujete kousek za Hrádkem.
V těchto místech se setkáte s cyklotrasou číslo 8175, jen pozor, jde o poněkud terénní jízdu. Pokud vám dochází voda, stačí popojet 500 metrů (stále po modré a cyklotrase 8175) k Mariánské kapličce s pramenem. Zanedlouho se dostanete na pěšinku, vyznačenou jako cyklostezka, která se záhy změní na parádní cestu, která vás spolehlivě dovede až do středu Vlašimi. Jak si užijete pohodové město Vlašim je jen na vás. Můžete například navštívit unikátní zoo pro postižené živočichy. Určitě si projeďte zámecký park, ale to se již výlet pomalu překlápí do druhé, návratové, poloviny.
Vlašimský zámek
Před vámi je cesta zpět z Vlašimi do Českého Šternberku. I v tomto případě je výběr z několika variant. Vrátit zpět do Českého Šternberku se můžete takřka po stejné cestě, tedy po cyklotrase 101 nebo po jiných místních či hlavnějších silnicích. Projedete například Radošovice, Bílkovice (vrchem), kde se od přímého směru poněkud oddálíte po cyklotrase 0072.
Pro odvážnější terénní jezdce se pak nabízí mnohem přírodnější varianta, která je zkratkou přesně v duchu: „Oč je zkratka kratší, o to je náročnější“. Jde o úsek mezi Bílkovicemi a Divišovem, zde vede zelená značka. Ostatně tato terénní vložka je patrná i z mapy ShoCart. Ač se to chvilkami nezdá, nakonec se i touto cestou do kýženého Divišova dostanete. V Divišově si ještě trochu vystoupáte a pak následuje sjezd nazpět do Šternberka. Měří asi 4 km a je odměnou za předchozí stoupání. A jste zpět v Českém Šternberku.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Trasa vytváří okruh dlouhý asi 40 km. Pojedete buď po klidných silnicích nebo po pěšinkách až po neprůjezdných úsecích. jak bylo naznačeno, trasu lze zkombinovat jak z terénních, tak i silničních úseků.
Náročnost střední, místy vysoká (kolo se vede až přenáší), ale tato místa lze objet po cyklotrasách po silničkách.
Vhodné kolo: horák s předním odpružením.
Praktické na cestu
Trasa je náročná podle toho, jakou zvolíte variantu, jak jsou popsané v popisu trasy. Po cyklotrasách pohoda, po turistických značkách je to jinak, tedy dojde i na krátká tlačení kola. V obou případech však počítejte s několika stoupáními.
Vlak jezdí do Českého Šternberku, nakonec i do Vlašimi.
Občerstvení je možné ve všech větších sídlech, ale toto si moc neužijete právě na přírodních úsecích.
Zajímavosti na trase
Hrad Český Šternberk
Hrad založený kolem roku 1241 byl dobyt až roku 1467. Po té byl objekt několikrát přestavován.
Blanice
Říčka je druhým největším přítokem Sázavy, je dlouhá 66 km, pramení asi 10 km severovýchodně od Tábora. Pozor na záměnu: existuje ještě Blanice, která je přítokem Otavy.
Hrádek
Poutní místo Panny Marie Hradecké, hlavní mariánské poutní místo Podblanicka. kostelík sv. Matouše.
Vlašim
Město takřka přesně uprostřed České republiky. Osídlení je nálezy dokázáno již v době před 30 tisíci let. Novodobě pochází první zmínka o městě ze 13. století. Vzniká zde tvrz, která měla chránit brod přes Blanici.
Partnerem seriálu „Tipy na MTB trasy“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Seriál „Tipy na MTB trasy“
Fotogalerie
, 29.07.2016


title: Test kola Author Patriot Evo Team 2016 - Kolo jako sportovní štika

maintext:
Test kola Author Patriot Evo Team 2016 – Kolo jako sportovní štika
Titulek testu kola Author Patriot Evo Team model 2016 snad netřeba vysvětlovat. Štika představuje mrštnost, sport pak naznačuje, že s tímto kolem lze i závodit.
Černá, bílá, místy stříbrná – to je Patriot Evo Team 2016. Foto: Jiří Juřík Další fotografie
První dojem
Když jsme kolo přebrali, dostali jsme stroj, který působil mohutným dojmem mopedu. I mysleli jsme si, jaká to zas bude dřina s takovýmto kusem jezdit. Následovalo příjemné překvapení. Mohutnost kola způsobovaly pláště o šířce 2,3" a vysoké stříbrné ráfky. Hlavní co dělá z Patriota pořádného chlapáka je jeho design, který je minimalistický a skládá se vlastně jen ze dvou barev: dominuje matná černá, doplněná matnými bílo stříbrnými nápisy. Některé komponenty jsou pak stříbrné, jde o již zmiňované ráfky, kratičký představec a třmen zadního pružení. Černobílé, matné kolo celkově působí jako hrdina z akčního filmu nebo jako bojové vozidlo.
Druhý dojem
První co udělá většina lidí, pokud dostane do ruky nové kolo, je že jej potěžká. Udělali jsme to i my a dostavilo se prví příjemné překvapení. Takový běžně těžší horák, ale záhy jsme si museli připomenout, že máme v rukách celoodpružené kolo s velikostí kol 27,5" a zdvihy 160 mm. Navíc jde o kolo určené pro těžkou práci, takže žádná „leštěnka“ na polní cesty. Patriot Evo Team váží 13,9 kg (testovali jsme velikost M), což je na celopéro tohoto druhu dost příznivá hodnota. Může za to jednak solidní osazení, ale také rám vyrobený z dvakrát zeslabovaných duralových trubek 6061.
Matná černá a matná bílo stříbrná, nic víc design Patriotu nedělá.
Do druhého dojmu patří i komponenty, které celé kolo jen a pouze designově dobře doplňují. Nic zbytečného, nic nevyčuhuje, nic na sebe zbytečně neupozorňuje, vše tvoří kompaktní celek. Rámový trojúhelník vyplňuje především tlumič a jeho úchyty, vodítko řetězu, ale překvapivě i košík na bidon. Právě košík byl prvním maličkým kazem nikoliv na kráse, ale na funkčnosti stroje. Prostě místo mezi košíkem a tlumičem je tak malé, že naše lahve jsme do něj nezasunuli. Jde samozřejmě o naprostou nicotnost, jezdci na takových kolech stejně většinou vozí Camelbaky, ale chybička se vloudila a přitom by stačilo posunout navářky o dva cm níže.
Komponenty
Jak jsme již naznačili, kolo je minimalistické nejen designově, ale i osazením, což rozhodně neznamená, že je o něco ochuzeno. Volba komponentů prostě sleduje celkový trend zjednodušovat. Patriot EVO Team využívá díly Shimano XT, které zastupuje řazení 1×11 s pastorkem s 11 až 42 zuby a hydraulické diskové brzdy se 7" kotouči. U brzd zaujmou žebra chladiče. Rovněž páčky brzd a řazení, zde je pochopitelně jen jedno vpravo, patří do sady XT. Jedině kliky a převodník jsou z jiné stáje, jmenuje se E13 TRS a převodník má 32 zubů. Řetěz zajišťuje ve správné poloze vodítko ze stejné značky. Vše fungovalo naprosto přesně,ož se u řady XT dá očekávat.
Vodítko drží řetěz v lince jednoho převodníku.
K dalším dílům patří dálkově ovládané zasouvání sedlovky Kind Shock Levi. K ovládání slouží stříbrná páčka u levého gripu. Lankové ovládání šlo poměrně ztuha, což by při použití za jízdy náročnějším terénem mohlo působit potíže.
Sedlo a gripy jsou z vlastní produkce Author. Zvláště gripy můžeme jen pochválit, jejich povrch se totiž po obvodu mění. Nahoře jsou gripy hladké, naopak zespoda jsou rýhované, takže do dlaní netlačí a umožňují bezpečné držení prsty.
Řídítka SPANK Oozy Vibrocode mají úctyhodnou šířku 760 mm, což oceníte v náročném terénu. Na mrštnost kola má vliv i takřka nulový představec, který má snad minimální možnou délku.
Houpat, nehoupat
Možná jste si vybavili scénku z filmu Na samotě u lesa, kde je nechtěně houpán ve svém invalidním vozíku zedník Lorenc. Nechtěné pohupování u Patriota nehrozí. Vzduchová vidlice ROCK SHOX Pike RC 27 15 SA se zdvihem 160 mm je uzamykatelná, bohužel bez dálkového ovládání z řídítek. Na plynule nastavitelný ovladač lze sice relativně snadno dosáhnout, ale opět jde o možnost ztráty kontroly nad kolem. Vidlice má přední pevnou osu
Představec je opravdu minimalistický.
Tlumič je opět vzduchový a od stejné značky jako vidlice, tedy ROCK SHOX Monarch Plus RC3 2016. Má chod 63 mm, což ve spolupráci s přepákováním dává zdvih zadního kola 160 mm. Tlumič je rovněž uzamykatelný, zde však dálkové ovládání tolik nechybí. Páčka je opravdu dobře dostupná, a navíc se jen překlápí do dvou poloh.
Pokud tedy potřebujete pohoupat, přesněji vyžehlit nějaké nerovnosti, Patriot je připraven. Na rovině pak stačí dva pohyby a kolo „ztvrdne" a je po houpání.
O pružení celé modelové řady Patriot se stará čtyřčepová technologie DLP (Drive Link Pivot). Systém je vyvinut tak, aby co nejvíce zamezoval nechtěnému pohupování zadní stavby při šlapání a navíc odstraňuje i další nešvar celoodpružených kol. Teorie okolo tohoto systému je dlouhá a naleznete ji na stránkách výrobce.
Nejen v terénu
Všechna kola AUTHOR řady Patriot jsou určena především pro radost v terénu nebo v náročnějších singltrecích. Zde je jejich revír. Kolo Patriot EVO Team je hravé a snadno ovladatelné. Ovšem pokud přecházíte z nějakého stabilního korábu, může vás jeho mrštnost až zaskočit. Chce si to prostě zvyknout, ale jde to opravdu rychle a radostně.
Když černé kolo, tak jedině na černou trať singltreku
Do terénu se musíte i nějak dostat, což znamená třeba jízdu po silnic, zde stačí uzamknout pružení. Pro radost ze sjezdu musíte, pokud není lanovka, šlapat do kopce. I v tomto případě Patriot nedělá potíže.
Celoodpružené horské kolo AUTHOR Patriot EVO Team pro rok 2016 je strojem, který ocení milovníci drsnějšího stylu nejen ježdění, ale i designu. Prostě chlapák ke chlapovi. Na silnici sice nebudou nejrychlejší, ale sjezd v lese bude o to větší radostí.
Na drobné, spíše kosmetické vady, nás nejvyšší z řady Patriotů mile překvapil, až se nám s ním nechtělo loučit.
Poznámka: Když jsme asi před měsícem kolo přebírali, jeho cena byla dost vysoká, bez desetikoruny 96 000 Kč. Nyní, při psaní tohoto textu, tedy v druhé půlce července probíhá akce, která Patriota zlevnila o celých a velmi příjemných 13 000 Kč, takže nyní stojí přijatelnějších 82 990 Kč.
Rychlá ovladatelnost, což může být pro někoho až moc živé kolo
Kompaktnost osazení
Solidní poměr: cena (po slevě) – váha – vybavení
Chybí ovládání přední vidlice
Jde ztuha ovládání sedlovky
Obtížně použitelný košík pro láhev
Technická specifikace
Název: Author Patriot Evo Team (2016)
Velikost: S, M , L , XL Rám: double butted dural 6061 27.5" Tlumič: vzduchový tlumič ROCK SHOX Monarch Plus RC3 216 / 63 mm (zadní stavba 160 mm) Vidlice: ROCK SHOX Pike RC 27 15 SA vzduchová uzamykatelná 15 mm pevná osa 1.5" tapered sloupek (160 mm) Hlavové složení: PRESTINE Integrated 1.5" tapered Převodník: E13 TRS+ 32 zubů 170 / 175 mm kliky Středové složení: E13 TRS+ BB30 PF Přesmykač: E13 vodítko řetězu Měnič: SHIMANO XT „clutch“ Řazení: SHIMANO XT (11) Vícekolečko: SHIMANO M8000 11–42 (11) Řetěz: SHIMANO HG600 Náboje: AUTHOR Xenon 15 / Krypton 12 15 × 100 mm přední pevná osa 12 × 142 mm zadní pevná osa 32 děr Brzdy: SHIMANO XT kotoučové hydraulické (7" kotouče) Brzdové páky: SHIMANO XTa Ráfky: SPANK Oozy Trail 295 Bead Bite 32 děr Paprsky: nerez ocel černé zeslabované 1.8 / 2.0 mm Pláště: MAXXIS High Roller II kevlar/ Minion DHR II kevlar 27.5" x 2.30" tubeless ready Pedály: HT-PA01A Řídítka: SPANK Oozy Vibrocore 15 mm 760 mm Gripy: AG Lab GripLock Představec: SPANK Spike Race Sedlovka: KIND SHOCK LEVi dálkové ovládání nastavitelná (30.9) Objímka: AG Lab (34.9) Sedlo: AUTHOR Genius CR Hmotnost: 13,9 kg / M (tubeless) Cena: 95 990 Kč (akční cena: 82 990 Kč) Další informace: www.author.cz
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 31.07.2016


title: Vlastimil Svoboda - odešel cyklista, dobrodruh, šífák a spisovatel

maintext:
Vlastimil Svoboda – odešel cyklista, dobrodruh, šífák a spisovatel
Kolo a lodě byly jeho životem. Povolání šífáka v Československé plavbě labsko-oderské ho živilo a cestování na kole po světě miloval. Jeho dřívější cesty mají v sobě nádech čehosi průkopnického až objevitelského.
Rok 1977 – První Čechoslováci s koly na Nordkappu Foto: Archiv Vlastimila Svobody Další fotografie
Byl prvním československým cyklistou, který objel na kole Island. V roce 1974 tam byla jen kamenitá silnice a divoké řeky musel brodit. Cestoval sólo, s minimem bagáže, na silničním kole obutém galuskami. Rok před tím se zúčastnil první československé cykloturistické expedice do Afriky, jejímž cílem byl přejezd solných jezer v Tunisu. Byl vybrán do skupiny nejodolnějších, kterým se to skutečně podařilo. V roce 1977 stanul na Nordkappu, kam dojel s Jiřím Říhou. Byli prvními Čechoslováky, kteří dosáhli nejsevernějšího mysu Evropy na kolech. Následovala další putování, která se stala přípravou na cestu největší – Cestu na kolech kolem světa. Byla už kompletně připravená, předtočené rozhovory s oběma aktéry (tím druhým měl být zmiňovaný Jirka Říha z Jihlavy), v novinách vyšly články… a šmytec. Psal se rok 1986, byla to nešťastná doba. Stačila zmínka jakéhosi bonzáka, že údajně jeden z této dvojice chce zůstat v zahraničí, a start jim bezpečnostní složky státu pár dní před odjezdem zatrhly. Kdo z nás by takové zklamání ustál?
Rok 1974 – Na galuskáči kolem Islandu
Vlasta Svoboda cestovat nepřestal, ostatně za krátkou dobu už se mohlo jezdit do světa svobodně. Kolem světa už jet nechtěl, parťák podraz odskákal na zdraví a za čas Vlastíka opustil natrvalo. Pak přišli jiní cyklisté, tak je do světa alespoň vyprovodil a následně zase vítal. Nezahořkl, začal sepisovat svoje zážitky. Prvovýtvor mu vyšel v roce 1995, jako novodobý cykloturistický cestopis s názvem Toulat se silnicí. Ještě brožovaný s nekvalitními černobílými obrázky. Další knížka Toulám se dál přibyla v roce 2001, tu mu pokřtil legendární cyklista, vítěz Závodu míru a Vlastíkův kamarád Jan Veselý. Třetí knížka Řekou a silnicí vyšla docela nedávno. Zatímco první dvě jsou beznadějně vyprodané, tu třetí je možné ještě získat. Dohodli jsme se s dcerou Vlastíka, že ji věnujeme do konce tohoto roku každému, kdo si objedná z e-shopu NaKole.cz alespoň dvě knížky. Bude to takový symbolický vánoční dárek a vzpomínka na velkého cykloturistu, který se výrazně zapsal do dějin československé a české cykloturistiky.
Fotogalerie
Jiří Říha, 14.11.2016


title: Výlet skoro pořád z kopce

maintext:
Výlet skoro pořád z kopce
U tohoto výletu se pojede převážně z kopce, a po silnicích, ale také dojde na polní cesty a v závěru i na parádní cyklostezku. Tedy docela pěkný průřez všemi povrchy, jen na technické pasáže a sjezdy nedojde. Ostatně posuďte to sami, nejlépe tak, že si trasu projedete.
Příjemná cesta lesoparkem Litavka Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Popis trasy
Každá voda teče z kopce, tomuto pravidlu se nebrání ani říčka Litavka, podél jejíhož toku povede dnešní výlet.
Začneme lokalizací, kde že výlet začíná. Stačí vyslovit jméno města veleslavného – Příbram a všichni již ví, kam pojedou. Z Prahy se sem dostanete i s kolem vlakem, a to buď s přestupem v Berouně či Zdicích nebo přímým rychlíkem, což je o 20 minut rychlejší.
Ze zástavby města Příbram se k Litavce musíte dostat ven z města, na jeho jihozápadní okraj. Pomůže vám zelená a následně modrá turistická značka.
Vaším prvním cílem je Vysoká Pec, ale jen po jménu. Jde o souseda Příbrami, kde je nejen začátek této trasy, ale i muzeum Bohutínska nebo rozhledna z těžní věže dolu Řimbaba.
Těsně vedle Řimbaby je Vysokopecký rybník, kde se poprvé setkáte s infotabulí naučné stezky díky níž se dozvíte mnoho zajímavostí o zdejší historii.
Vysokopecký rybník, kde začíná NS lesopark Litavka.
Vaše cesta vede dále po značení cyklotrasy číslo 302, která vás dovede do Lhoty. Zde se cyklotrasa 302 štěpí na 302 a 302 A. My jsme si vybrali áčko, tedy terénnější variantu. Čistá cyklotrasa 302 vede po silničkách a po docela velké oklice. Áčko 302 vede podél železniční trati, tedy skoro po rovině, ale po nezpevněné cestě. Místy je lepší jet po poli. Ale dojede se na správné místo, kterým jsou Dominikální Paseky.
Za Trhovými Dušníky se jede souběžně s železniční tratí.
Zde dochází k nejdramatičtějšímu místu výletu. Je totiž potřeba prudce sjet k železniční trati, asi tak 20 metrů. Cyklisto veď kolo nebo co, ale cedule má tentokrát pravdu.
Kousek od Dominikálních Pasek a jejich lehce adrenalinového místa se napojíte na silnici číslo 118 a stále po ní pokračujte dále, společně s říčkou Litavkou. Projedete Jince, po dalších asi 9 km Lochovice a za Libomyšlí odbočíte vpravo. Zde pokračujete po cyklotrase č. 0007, hurá do Berouna. Ale nejprve jsou Zdice, to máte v nohách něco přes 40 km, od kterých se provezete až do Berouna po parádní cyklostezce.
Litavka a cyklostezka před Berounem
Jo a v Berouně pozdravujte medvědy. Jak chlupaté tak i tekuté (tekutého medvěda naleznete v pivovaru kousek od nádraží, chlupaté u Městské hory v Berouně).
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Popsaný výlet je dlouhý něco přes 52 km. Náročnost minimální. Kopce pouze „aby se neřeklo". Jediný přírodní, částečně terénní úsek je dlouhý 500 metrů před Škrtikou. Z kola sesednete pouze jednou, to když v Dominikálních Pasekách budete přecházet koleje.
Praktické na cestu
Trasu lze projet na trekovém, natož horském kole, ale i na skládačce. Záleží na míře tolerantnosti drncání po různě velkých – spíše malých kamenech.
Občerstvení je pouze v každém větším sídle. V Podlesí stojí za pozornost místní pivovar, další rodinný pivovar je v Jincích a poslední zcela na konci v Berouně.
Zajímavosti na trase
Příbram
Prohlídka města Příbram je úkol na nejméně jeden den. V rámci tohoto výletu se Příbrami opravdu jen dotknete. Hlavní památkou města je poutní místo Svatá hora.
Jince
Městys je úzce sepjat s železářskou výrobou, k čemuž se váže i první písemná zmínka z roku 1390. Jde o privilegium Karla IV. Jince jsou městysem od roku 1900. Nyní zde žije asi 2210 obyvatel.
Lochovice
Starobylá obec, ale písemně připomínaná až roku 1318. Uprostřed obce stojí zámek, který je v soukromém držení, ale pořádají se zde různé kulturní akce.
Zdice
Zdice jsou čtvrtým největším městem v okrese Beroun (4 120 obyvatel). První zmínka je již z roku 1147, na město byly povýšeny až v roce 1994. Ve Zdicích je železniční muzeum Výtopna.
Beroun
Okresní město Beroun je poprvé připomínáno jako královské roku 1265, ale k osídlení došlo mnohem dříve. K nejvýznamnějším památkám Berouna patří především městské opevnění s bránami, kostel sv. Jakuba a řada měšťanských domů.
Partnerem rubriky „Tipy na výlety“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Tipy na pohodové výlety:
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 03.09.2016


title: Test kola Author Ronin 2016

maintext:
Test kola Author Ronin 2016
Výrobce kol Autor nelze podezřívat, že by nesledoval nastupující trendy cyklistiky. Proto v jeho portfoliu můžeme nalézt dnes nejen stále více populární elektrokola, chcete-li „E-biky“, ale také zástupce postupně se rodící kategorie tak zvaných „Gravel bike“, v přesném překladu tedy „štěrkových kol“.
Author Ronin 2016 Foto: Tomáš Kučera Další fotografie
Pokud by náhodou někdo nevěděl o co se jedná, tak připomenu, že jde ve zkratce o jakousi mezi-kategorii mezi cyklokrosovým speciálem a silničním kolem. Author svůj počin navíc povýšil na možnost využít své kolo jako expediční speciál.
Rám a komponenty
Ronin rozhodně není tuctovým strojem, které zapadne v davu ostatních, dnes již převážně a to hlavně u silniček, kol postavených na karbonových rámech. Překvapí nejen svojí výraznou grafikou, ale zejména štíhlými trubkami rámu, který je kompletně svařen a dnes již téměř zapomenutých chrom-molybdenových trubek. Ty jsou navíc označeny jako triple butted. To znamená, že se jedná o trubky se trojí sílou stěny, tedy dvakrát zeslabovaný (nikoliv třikrát, jak se můžeme často dočíst).
Všechny roury jsou kruhové, bez jakýchkoli výstředností, jediné co trochu vybočuje z totální klasiky je prohnutí vzpěr zadní vidlice směrem vpřed, tedy zpět k ose kola. Přestože Ronin hraje na retro strunu, konstruktéři sem vpašovali i ryze moderní prvek a tím je uchycení zadní kotoučové brzdy standardu Post-Mount. Na rámu nalezneme přípravu pro umístění dvou košíků pro bidony a také blatníků a nosiče. Ze stejného materiálu je svařena i rovná vidlice, která je doslova „ocvočkována" šrouby sloužícími k uchycení předního nosiče. Osobně mi celkový počet záchytných bodů přijde trochu přehnaný, ale asi chlapci u rýsovacího prkna, tedy dnes spíš u počítače věděli, co dělají. Za zmínku snad ještě stojí relativně dlouhá hlavová trubka, která, jak si řekneme dále, posílá jezdcovy ruce dostatečně vysoko.
Co se osazení týká, tak řazení bylo svěřeno inovované sadě Shimano Tiagra, která vypadá velmi dobře. Svým šedým lesklým lakem, ale i dokonalým tvarem klik i dualů evokuje špičkové sady japonského výrobce. O zastavení se starají mechanické kotoučovky TRP Spyre se 160mm disky. Velkou výhodou této brzdy je, že se pohybují obě destičky a tak jejich účinnost je vyšší než u běžných mechanických brzd.
To co asi nejvíce odlišuje Ronina od běžného silničního bicyklu jsou jeho kola. Základem jsou Quando Road Disc náboje a Jalco DRX 27 silniční ráfky vzájemně zapletené 32 dráty. Nasazeny jsou Continental Speed Ride pláště trochu přerostlé šířky 42 mm s jemným vzorkem.
Jízdní vlastnosti
Author Ronin můžeme směle zařadit do relativně mladé kategorie tak zvaných Gravel biků. Ty neskrývají svoji příbuznost se silničními koly, zejména se speciály uzpůsobenými pro jarní klasiky. Cesta za zvýšeným pohodlím a schopností poprat se s mizerným povrchem je u těchto kol však trochu jiná. Místo často technicky vychytaných hrátek s rámem, zde nalezneme objemné pláště, které svojí šířkou někdy atakující ta na horských kolech. Vždy nalezneme kotoučové brzdy, často, oproti klasické silničce širší řídítka.
Rámy bývají karbonové, hliníkové a čas od času se objeví exot na ocelovém rámu. A jednoho takového mám právě před sebou. Author navíc kolo povýšil na stroj vhodný pro turisty. Do testu jsem dostal rám velikosti 56 centimetrů, no co, říkám si, stejně velkou mám svoji krosku. Nahlédnutím na stránky výrobce však zjišťuji, že pro mých 177 centimetrů bych měl užívat velikost 52. Obcházím tedy kolo s metrem a dostávám se ke stejným číslům jako na mém stroji. Moc tomu nerozumím, hlavně ne tomu, jak by se na toto kolo, dle katalogu, poskládal dvoumetrový dlouhán.
Trochu rozpačitě tedy nasedám a hele, dle mého subjektivního názoru je vše jak má být, jen ruce mám sice o něco výš, ale mě se to líbí. Největší překvapení mě čeká po šlápnutí do pedálů. Ronin není žádná raketa, to ne, ale takovou pocitovou lehkost jízdy a ochotu jít za pedály jsem již dlouho nezažil. Okamžitě jsem si vzpomněl na pocit z minulém víkendu, kdy jsem měl možnost si krátce projet špičkový bike s elektromotorem.
Samozřejmě je to nadsázka, ale Ronim opravdu krásně jede, nic nevadí ani jeho hmotnost atakující 12 kilogramů. Jeho víc jak 4 centimetry tlusté pláště s minimalistickým desénem nekladou žádný znatelný odpor. Kolo je stabilní, jízda po kočičích hlavách odhalí celkem slušnou schopnost celku se poprat s drobnými nerovnostmi českých silnic. Záhy Ronina posílám i na polní cestu. Zadní část kola je stále celkem OK, přední vidlice však přeci jen tolik nestíhá a naopak, když jí nakopne několik středních nerovností za sebou, má snahu se lehce rozvibrovat. Stejný problém vykazuje při intenzivnějším brzdění. Zde je, domnívám se, prostor pro další případnou modernizaci. Stejně tak by komfortu jízdy pomohla karbonová sedlovka s větším ofsetem.
Co se brzd týká, výkon za normálních podmínek nepřesahuje ráfkovou klasiku, jejich výhoda se projeví až za mokra. Řazení bylo svěřeno nové silniční sadě Tiagra. Nejenže výborně vypadá, ale i výborně pracuje.
Ronin je vpravdě universál. Dnes si většina turistů vybere kolo s rovným řídítky, ale klasické silniční oblouky nabízejí daleko větší variabilitu úchopu, což se na dlouhých cestách opravdu hodí. I když ani zde si neodpustím trochu té kritiky. Použitá řídítka jsou v místě rovné části i přes přítomnost omotávky velmi úzká a nenabízí tak příliš pohodlný úchop. Celkově se mi však Ronin líbil moc. Je to přesně můj šálek čaje a všem, co hledají universální a téměř bezúdržbové kolo ho vřele doporučuji.
Lehkost jízdy a jízdní vlastnosti jako celek
Universálnost
Celková funkčnost
Občasná vibrace přední vidlice
Relativně velká hmotnost
Technická specifikace
Rám: triple butted chromoly Vidlice: chromoly Hlavové složení: PRESTINE 1–1/8" Představec: Author Řídítka: Aurhor Sedlovka: Author Al (27,2) Sedlo: Author Patriot Přehazovačka: Shimano Tiagra Přesmykač: Shimano Tiagra Ovladač řazení: Shimano Tiagra 2/10 Brzdové páčky: Shimano Tiagra Brzdy: TRP Spyre kotoučové mechanické (160mm kotouče) Kliky a převodníky: Shimano Tiagra 50/34 Pastorky: Shimano HG-500–10 (11–34) Náboje: QUANDO Road Disc 32 děr Ráfky: JALCO DRX 27 32 děr Pláště: CONTINENTAL Speed Ride 700×42c Hmotnost: 11.9 kg s pedály Cena: 29.990,– Kč
Více informací: www.author.cz
Fotogalerie
Tomáš Kučera, 20.07.2016


description: Tradiční akce, sraz jezdců na vysokých kolech, má název Pražská míle a letos v sobotu 5. listopadu se konal 23. ročník.

title: Jízda pánů velocipedistů na vysokých kolech


maintext:
Výlet pro pohodáře, vrchaře i freeridisty v Jeseníkách
Existuje několik odrůd cyklistů, ale jen málo míst, kde by se navzájem ve své cyklistické touze protnuli. Jak titulek praví, jedno univerzální místo jsme zřejmě objevili a pochopitelně jej vám nyní představíme.
Odpočívadlo na cyklotrase č. 53 Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Není Jeseník jako Jeseník
Jeseník je jednak město, ale také chráněná krajinná oblast Jeseníky, tedy hory. Všemu vévodí Praděd (1491 m n. m.), na jehož vrcholku je vysílač dokončený v roce 1983. Díky jeho výstavbě byla vybudována i příjezdová komunikace, kterou nyní zhusta využívají cyklisté, aby vyjeli na tuto opravdu vysokou kótu.
Město Jeseník leží na soutoku říček Bělá a Staříč, zprava sem pak směřuje Vrchovištní potok. Město jo to poněkud „roztahané“, ale především vklíněné mezi hory Jeseníků. Na východě se nad městem tyčí rozhledna Zlatý Chlum. Na opačné, tedy západní straně všemu dominují Lázně Jeseník a především budova Priessnitz.
Výhled z rozhledny na Zlatém Chlumu
Popis trasy
Pojedeme do kraje Olomouckého, do okresu Jeseník, do CHKO Jeseníky a budeme jezdit v okolí města Jeseník. Jsou to končiny vskutku kopcovité, anebo také ne, záleží na jakou stranu se vydáte, jakou si nasadíte úroveň. Na své si přijdou jak silničáři, tak rodiny s dětmi, jezdci na horských kolech a nakonec i milovníci adrenalinu.
Po rovině mezi horami
Ačkoliv město Jeseník je uprostřed hor, i zde se dá jezdit po rovině. To pro pohodáře, kteří nemají rádi prudká stoupání a riskantní sjezdy. Stačí sledovat tok říčky Bělé, podél které vedou cyklotrasy 53 a 54. Touto jízdou si sice moc přírody neužijete, ale na druhou stranu dobře poznáte zdejší zástavbu, muzeum Auto-moto veteránů v České Vsi, miniaturní Hasičské muzeum v Hradci. Na konci české části trasy vás pak čeká Helenčin rybník, u kterého je možnost občerstvení. Cyklotrasa 54 pokračuje dále na polské město Głuchołazy. cesta Polskem dále na sever vede již opravdu po rovině, třeba až k Otmuchowským jezerům nebo až k Baltu.
Náměstí v Jeseníku
Popsaná trasa z Jeseníku (města) až na hranice s Polskem je dlouhá asi 17 km, to samé zpět, ale lze jet i jinudy, takže snadno najedete 45 km. Převýšení minimální, povrch cesty je neustále zpevněný, asfaltový.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Do hor
Pokud máte rádi stoupání, město Jeseník a jeho okolí vás rovněž uspokojí. Pak stačí vlastně vyjet kamkoliv bokem od jmenovaných vodních toků.
Ostatně, pokud se podíváte na mapu lokality, zjistíte, že je zde více cyklotras (značených, neznačených, cest zpevněných či nikoliv) než značených tras pěších. Je to zřejmě dáno potřebami lesáků, kteří musí efektivně obhospodařovat svoje hvozdy, no a k tomu potřebují dobré komunikace, které nevedou přímo k cíli, ale o to více jsou vhodné pro jízdu na kole.
Jedna z tratí Lipovských stezek, tato je modrá.
Mezi oblíbené vrchařské trasy patří třeba výjezd proti Vrchovištnímu potoku nahoru na Rejvíz. Zde si užijete asi deset km stoupání.
Výzvou je i výjezd k rozhledně Zlatý Chlum. Nejprve vystoupáte po asfaltce do 671 metrů ke kapli sv. Anny, cestou minete i hotel Křížový Vrch, který sice má lákavou věž, ale o rozhlednu se tentokrát nejedná. Pak buď přímo do kopce nebo oklikou k rozhledně.
Hurá do klopenek
Bikeparky, singltreky atp., to je fenomén posledních let snad všude po naší vlasti, kde to terén umožňuje. Není tomu jinak v Jeseníkách. Již zažitý je bikepark Kouty, ale i nedaleko Jeseníku si můžete dopřát obdobnou kratochvíli. Stačí popojet do Lipové, kde je areál tzv. Lipovských stezek, které jsou součástí Rychlebských stezek.
V duchu celého kraje, do Lipové se můžete dostat buď po rovině nebo stylověji přes kopce. My jsme si to užili následovně:
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Jeseníky jsou protkány řadou kvalitních cest. Náročnost se odvíjí spíše od nastoupaných výškových metrů. Technickou náročnost si můžete stanovit sami.
Výlet po rovině tam i zpět je dlouhý asi 35 km. Cesta přes hory k Lipovským stezkám a zpět do Jeseníku měří asi 28 km. Přesná délka závisí na tom, jak a kolikrát projedete stezky.
Praktické na cestu
Město Jeseník je v rámci ČR poněkud na odlehlém místě. Z Prahy je to autem poctivých asi 260 km, ale i sem vedou koleje, po kterých jezdí vlaky. Oblast je turisticky vyhledávaná, tak s ubytováním či stravováním není problém. Jen pozor na rozmary počasí, přeci jen Hrubý Jesení je občas vskutku hrubý.
Zajímavosti na trase
CHKO Jeseníky
Chráněná oblast Jeseníky byla vyhlášena v roce 1969 na rozloze 740 km2. Chráněny jsou zaoblené lesnaté hory s pralesy a zdroji pitné vody.
Město Jeseník
Místo je poprvé připomínáno v roce 1267. K památkám Jeseníku patří renesanční radnice, vodní tvrz z 15. století a řada lázeňských objektů.
Rozhledna Zlatý Chlum
Kamenná věž je vysoká 26 metrů a byla poprvé zpřístupněna v roce 1899.
Jeskyně Na Špičáku
Jeskyně proniká do krasového kužele Velký Špičák. Prostory jeskyně vytvořily ve vápencích povrchové vody.
Partnerem rubriky „Tipy na výlety“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Další tipy na výlety
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 18.08.2016


description: Pojem Česká Kanada vznikl jako reklamní slogan v druhé polovině dvacátého století. Cílem byla propagace okolí Jindřichova Hradce. Původní rozloha České Kanady vlastně zabírala celé Jindřichohradecko.

title: Ta naše Kanada Česká


title: Tipy na MTB trasy - Na nejvyšší vrchol Brd

maintext:
Tipy na MTB trasy – Na nejvyšší vrchol Brd
Nejmladší naší chráněnou krajinnou oblastí jsou Brdy, které byly jako CHKO vyhlášeny teprve v lednu 2016. Výrazným zmenšením vojenského výcvikového prostoru se nám tak zpřístupnila unikátní příroda, kterou byste ve středních Čechách jen stěží jinde našli. Tak do sedel a vyjeďme rovnou až na nejvyšší vrchol Tok.
Vstupte do CHKO Brdy Foto: Václav Vrtal Další fotografie
Popis trasy
Za výchozí bod tohoto výletu jsme zvolili vlakové nádraží Jince, které leží na železniční trati Praha – Beroun – Příbram – Protivín a není nutné nikde přestupovat. Z jineckého nádraží se vydáme po hlavní silnici k náměstí 1. Máje, kde odbočíme vlevo na Ohrazenice a začínáme pomalu stoupat k brdským vrcholům. Cestou se nám otevírají nádherné výhledy na vrcholy Plešivec, Písek nebo Vystrkov. Ačkoliv jsme v nadmořské výšce jen 500 m n.m., máte z okolních scenérií pocit, že se nacházíte spíše někde v pohraničních horách.
Zřícenina hradu Valdek
První zastávkou je romantická zřícenina hradu Valdek. Je to sice malá zajížďka, ale vynechat na trase tenhle brdský skvost by byl hřích. Zároveň je to skvělé místo na malý odpočinek po pětikilometrovém výšlapu. Od Valdeku potom budeme ještě trochu stoupat, zatím stále po asfaltce a na prvním rozcestí odbočíme vpravo.
Bývalá dopadová plocha Jordán
Projedeme rovně křižovatkou U Bílého křížku, potom přes panelovou plochu jakéhosi bývalého letiště nebo odstavné plochy vojenské techniky a dál stoupáme, až se před námi objeví vylesněná krajina bývalé dopadové plochy Jordán – střelnice, na které jsou torza vojenských bunkrů z předválečného Československa. Mimochodem se zde točila i scéna z filmu Obecná škola, pamatujete? Za dobré viditelnosti se vám odsud nabídne i překrásný pohled na celý pás Krušných hor.
Lovecká chata Na Carvánce
Na nejvyšší vrchol Tok je to potom odsud už jen kousek. Jen nezapomeňte včas odbočit vlevo a potom po lesní cestě s označením Dřevěnka dorazíte k lovecké chatě Na Carvánce. Turistické značení ve Středních Brdech není v době psaní tohoto článku dokončené, a tak jsou cedule s označením lesních cest jediné orientační vodítko. Máte tak jedinečnou příležitost prověřit vaše orientační smysly. Od Carvánky na Tok šlapete už téměř po rovině. Samotný vrchol Tok není tak snadné najít, ale vy to určitě zvládnete a podělíte se o to s námi v komentářích k výletu.
Bývalý vysokopecký důl
A z Toku už jenom z kopce anebo po rovince. Nejdřív k vodní nádrži Pilské, kde se sice kvůli ochrannému vodnímu pásmu nevykoupete, ale oku pokocháte. Potom sjedete k hájovně U Slatiny, kde odbočíte k vesnici Kozičín a jste z brdských lesů venku. Nudu však nečekejte a klid divočiny teď můžete vyměnit za výpravu po hornické minulosti Příbramska nebo se jen tak pohodově projet podél říčky Litavky zpátky na jinecké nádraží.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Popsaný okruh vám dá zabrat hlavně na začátku, kdy budete stoupat na brdské vrcholky. Stoupání je ale po asfaltkách a zpevněných cestách. Druhá část trasy od vrcholu Tok vede z kopce a posledních asi 17 km po rovině podél říčky Litavky po částečně nezpevněných cestách.
Praktické na cestu
Výlet se dá sice zvládnout i na krosovém kole, ale pro lepší komfort doporučujeme vyrazit na horákovi. Občerstvit se můžete v druhé polovině výletu při průjezdu údolím Litavky, kde budete míjet i dva malé pivovary v Podlesí a Jincích.
Zajímavosti na trase
Valdek
Zřícenina gotického hradu, která byla po mnoho let ukryta ve vojenském výcvikovém prostoru Jince.
Jordán
Dopadová plocha dělostřeleckých střel v bývalém vojenském prostoru Jince. Testovala se zde i odolnost objektů československého předválečného opevnění.
Tok
Se svojí nadmořskou výškou 865 m je nejvyšším vrcholem brdského pohoří a zároveň středních Čech. Pod vrcholem se nachází podobně jako na Jordánu bývalá dopadová plocha.
Vysoká Pec
Obec na říčce Litavce, která je spjatá s minulou těžbou železné rudy na Příbramsku.
Partnerem seriálu „Tipy na MTB trasy“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Seriál „Tipy na MTB trasy“
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 07.08.2016


title: Víte, kde najdete největší kolo?

maintext:
Víte, kde najdete největší kolo?
Je obří, celé rezaté a větší jízdní kolo v Česku určitě nepotkáte. Najdete ho za plotem areálu firmy Seko Aerospace na kraji města Louny. A proč zrovna tam?
Foto: Cykloknihy Další fotografie
Tato lounská firma slavila v letošním roce 25 let své existence a do oslav zapojila v podstatě celé město. To díky ní získalo republikový a možná i světový unikát – největší model jízdního kola. V pátek 17. června 2016 se v areálu firmy konala slavnost, jejíž součástí bylo oficiální proměření a potvrzení rekordu zástupcem Agentury Dobrý den z Pelhřimova.
„Model jízdního kola má výšku 13,8 metru a je dlouhý 27,5 metru. Jako takové bude zapsáno určitě do České databanky rekordů a do České knihy rekordů,“ sdělil přítomným Luboš Rafaj, jeden ze zakladatelů zmíněné agentury.
A jaké jsou další parametry tohoto kolosu? Například sedačka, byť nevypadá moc pohodlně, se pyšní rozměry 4,5×3,5 metru. Průměry kol jsou deset metrů. A aby se případný cyklista mohl chopit obou řídítek, musel by mít rozpětí rukou nejméně šest metrů.
„Váhu odhadujeme na tři tuny. Na projektu pracovali tři lidé v rámci osmihodinové pracovní doby čtyři měsíce,“ prozradil Jan Šlajcher z firmy Seko. „Použili jsme také asi deset kilogramů soli, aby kolo dřív zrezlo a získalo tuto artovou barvu,“ přidává další zajímavost s úsměvem.
Certifikát o rekordu převzal sám generální ředitel firmy Seko Aerospace Ing. Vlastimil Sedláček. A jako jeden z prvních mu gratuloval Václav Upír Krejčí, který slavnost moderoval. Nemohl chybět samozřejmě ani slavnostní křest kola.
A proč firma, zabývající se výrobou komponentů pro letecký a energetický průmysl, postavila zrovna bicykl? Proč ne třeba letadlo? Zčásti jde o poctu. Jedním z důvodů je prý připomínka historie a tradice cyklistického sportu v Lounech. Tím hlavním je ale osobní zaujetí šéfa firmy Ing. Vlastimila Sedláčka. Jako technolog a vizionář obdivuje jízdní kolo jako vynález, který měl pro lidstvo obrovský význam.
Fotogalerie
Jiří Říha, 05.12.2016