title: Nový český premiér? Možná Zaorálek

maintext:
Ještě nikdy nebyl Bohuslav Sobotka ve své straně, jejímž členem je od svých 18 let, tak opuštěný a osamělý. Jeho spolustraníci mu vypovídají loajalitu a v nejvyšších patrech socdem politiky se hledá nástupce, který by příští rok přinesl ČSSD naději na slušný volební výsledek.
Sobotkův sešup nezačal jen velkou volební prohrou v krajských volbách. Daleko větší depresi způsobily sociálním demokratům jeho povolební zmatené kroky. Nejdříve řekl, že socdem by se měla orientovat na voliče pirátů a zelených. Podstatné bylo, že to řekl ve chvíli, kdy musel z povolebních průzkumů vědět, že desetitisíce tradičních voličů ČSSD odešly k Babišovi. V situaci, kdy se Babišovo hnutí pohnulo nalevo, to bylo zničující prohlášení ve stylu: nemám o vás zájem, vystačím si s velkoměstskými hipstery.
Krátce nato ovšem spolupodepsal dopis čtyř Číně, kde se přes obvyklou míru diplomacie hlásí k věrnosti čínským představitelům. Na protibetské voliče pirátů a zelených to muselo působit jednoznačně: nechce nás. Následně se snažil svoje prohlášení všelijak zmírňovat, přičemž nepochopil, že proti němu stojí sjednocená politická opozice v čele s Andrejem Babišem. Na to reagoval slovy, kde mírnil oba své postoje.
Když chtěl přejít do protiofenzívy, napsal dopis členům ČSSD, v němž ohlašuje změny politiky v podobě výměny ministrů. Spor nebyl ani tak o tom, koho se rozhodl odvolat (Němeček, Marksová, Dienstbier), ale to, že lidé, jimž nabídl ministerské křeslo, to v prvním kole odmítli a někteří i ve druhém. Tak se stal kandidátem na ministra zdravotnictví nevýrazný senátor Žaloudík, protože dva vyprofilovaní kandidáti ČSSD odmítli do Sobotkova desetiměsíčního dobrodružství vůbec jít. Tak to bylo i v dalších případech.
Tři odvolávaní ministři pak v kuloárech vypovídají o téměř zhrouceném premiérovi, který jim vysvětloval příčiny jejich odvolání a působil při tom jako troska, jež má snad odvolat samu sebe. Do toho mu pohrdavým způsobem vyjádřili neloajalitu dva předsedové koaličních stran (Babiš, Bělobrádek) s odůvodněním, že ať si vyměňuje svoje ministry, ale na ty jejich ať nesahá. Uvnitř vlády tím nastolili stav, který by se dal označit jako triumvirát tří premiérů. Sobotkova vážnost se tím přiblížila téměř nule.
V zákulisí hned začaly manévry, kdo ho nahradí. V té chvíli se ukázalo, v jaké krizi se ČSSD nachází. Po operetním „lánském puči“ bylo prakticky odstaveno křídlo kolem silné garnitury sociálně demokratických hejtmanů a jejich stoupenců a další velká jména v klubu nebo mimo něj nejsou k mání. Logika by říkala, že by to měl být první místopředseda a ministr vnitra Chovanec, ale ten vzhledem k nálepce zrádce „lánských pučistů“ nechce Sobotku přímo vyzvat na souboj. Před ČSSD jsou tak dvě směrovky: cesta ke spořádané porážce nebo pokus posadit do předsednického nebo premiérského křesla někoho výraznějšího, kdo se alespoň pokusí stáhnout hrozivý náskok Andreje Babiše.
Pojďme na to podle zásad formální logiky: když to nemůže být první místopředseda, musí to být někdo další z vedení anebo někdo z širšího okruhu sociální demokracie. Popřípadě koalice obou. Kontrolní otázka: kdo se ukázal v posledních dvou měsících jako člověk, jenž se nebojí přijmout odpovědnost a je přijatelný pro většinu sociálně demokratických proudů? Ze současné sestavy vychází jenom jediný – ministr zahraničí Lubomír Zaorálek.
Po brexitu se jako jeden z mála v Evropě nebál a kritizoval politiku Evropské komise v čele s předsedou Junckerem, který svými arogantními výroky na adresu britských voličů posílil britský pocit, že „musí jít“. Zaorálek se také jako první sociální demokrat postavil hysterii kolem příletu dalajlamy a výrazně zasáhl do debat o české politice k Číně. Zároveň má jedno kouzlo: je schopen spojit obě křídla v ČSSD a vtáhnout do předvolebního boje lidi z širšího okolí ČSSD a rovněž v poslední době dobře komunikuje s Hradem.
Samozřejmě že by se dala najít řada radikálnějších řešení, koho postavit do čela socdem, popřípadě z něj udělat volebního lídra. Napadají jména Jeronýma Tejce nebo právníka Miroslava Jansty. Zdá se však, že ČSSD má sílu jen na jeden krok: buďto jít se Sobotkou k očekávané porážce, nebo to zkusit se Zaorálkem.


description: Známá kapela OK Go, proslulá svými nápaditými klipy, které jsou vždy natočené na jeden záběr, se opět dokázala překonat. Čtveřice amerických muzikantů, kterou proslavilo hudební video, při kterém dovádí na běžeckých pásech, neustále posouvá svou tvorbu. Zatímco před necelým rokem natáčeli ve stavu bez tíže, tentokrát se děj jejich nového klipu odehraje v pouhých čtyřech vteřinách. Hudební video s názvem The One Moment trvá po zpomalení záběru čtyři minuty a dějí se v něm neskutečné věci, kterým dominuje barevná destrukce. Tohle zkrátka musíte vidět!

title: Kapela natočila klip za 4 vteřiny. Když se video zpomalí, je to umělecké dílo

fasttext_language: cs


title: Máme to písemně, Evropa je riziková oblast!

maintext:
Pořád máme pocit, že se nás válka na Blízkém východě až zas tak moc netýká, že hlavně že migranti chtěli do Německa, a ne k nám, a jinak to můžeme mít celý na salámu. Je to omyl — po Mossadu nejlepší tajné služby na světě už považují Evropu za oblast rizikovou pro cestovatele.
Americké tajné služby včera vydaly varování pro občany Spojených států, kteří mají v úmyslu cestovat do Evropy. Důvodem jsou možné teroristické útoky, jež tajné služby považují za pravděpodobné na evropských vánočních trzích a podobných svátečních shromážděních.
Varování vydalo americké ministerstvo zahraničí jako svoje oficiální stanovisko, podobně jako má naše ministerstvo zahraničí varování před nebezpečnými oblastmi pro české cestovatele.
Podívejme se na seznam zemí, které naše ministerstvo považuje za rizikové a před jejichž návštěvou naše travellery varuje: Afghánistán, Alžírsko, Čad, Egypt, Irák, Jemen, Jižní Súdán, Kamerun, Keňa, Konžská demokratická republika, Libye, Mali, Niger, Nigérie, Pákistán, Somálsko, Středoafrická republika, Súdán, Sýrie.
No a do podobného seznamu, do sousedství výše uvedených a vcelku odpuzujících zemí, zařadily Spojené státy včera celou Evropu. Samozřejmě včetně naší země. Takže se dostáváme — naše bezpečnost — do podobného levelu vnímání jako Jemen nebo Somálsko.
Islamisté už vlastně vyhráli. Náš svět — západoevropský civilizační okruh — byl z podstaty postaven na delegování zajištění bezpečnosti občanů na ozbrojené složky. A na míru. Nyní nám islamisté vnutili válku, a ozbrojené složky nemohou kvůli kvantům imigrantů zajistit identifikaci potenciálních teroristů a dohled nad nimi.
Pro prostého Američana, jenž je od islamistů přece jen o moře dál než my Evropané, je už evropská ztráta kontroly nad potenciálními teroristy tak silná, že ji vnímá jako ohrožující. Takže náš svět — svět míru a bezpečnosti — dle mínění amerických tajných služeb skončil a naše stará, dobrá a bezpečná Evropa se stává rizikovou oblastí. Co na to říct jiného než Alláhu akbar?


description: Požádali jsme uznávanou českou numeroložku Petru Lippertovou Suchardovou o numerologický rozbor narození nového amerického prezidenta.

title: Odlehčení: Numerologický rozbor Trumpova data narození. Jaký je budoucí prezident mimo kamery?

maintext:
Donald Trump - 14. června 1946
Jeho povaha je silně svobodomyslná, dobrodružná s potřebou nařizovat ostatním. Ve svém životě potřebuje mít neustále nové a často neobvyklé podněty, činnosti a lidi, zkrátka nechce a neumí se nudit. Nemá smysl pro standardní chod života a běžný typ společnosti, proto pohrdá konvencemi a pravidly. Přitahuje ho cokoli, kde je zapotřebí pohotová reakce a rychlá analýza. Je dosti činorodý a nápaditý a svými myšlenkami a plány dokáže nadchnout a motivovat ostatní. Chtěl by toho stihnout mnoho, avšak některé aktivity odpadnou či je nedokončí. Není na něj tudíž moc spolehnutí.
Je-li však něco, na čem mu opravdu záleží, pak za tím jde tvrdošíjně, jde bojovat a neskončí, dokud nemá vyhráno. Má velkou sílu, ctižádost a touhu vyniknout. Dokáže využívat rozum a cit odděleně, což využívá ke svému prospěchu v oblasti financí, realit i osobnímu vyzdvižení. Je velmi výkonný, aktivní a někdy i okouzlující, vše je však hnáno silným impulzem a dynamickou silou, což je častokrát těžké usměrnit a uklidnit, proto se může tato energie přeměnit v podrážděného, vznětlivého, netrpělivého, náladového, výstředního a egocentrického diktátora.
Ať vypadá, jak vypadá, ať řekl či udělal cokoli, stále z něj na některé lidi vyzařuje jakýsi magnetický vliv, který spolu se svým odhodlaným nasměrováním může uplatnit, a velmi užitečně, v obchodních společnostech, správních radách, médiích a vládních místech. Pokud má příležitost, má dar ji využít, prosadit se. Potřebuje mít pocit, že okupuje hrad, sedí na hradní věži, má přehled, co se děje na všech nádvořích, nic mu neunikne, ale k němu i k jeho myšlení, plánům, pocitům se nikdo nedostane, je to jeho tajemství.
Čím starší Donald Trump bude, tím se víc a víc bude zaměřovat na materiální věci a autoritativní fungování, protože se z jeho života může pomalu vytrácet cit. Měl by se naučit brát, ale i dávat ve všech životních situacích. Má vysoké nároky, touhu po uznání a úspěchu a udělá cokoli, aby vyniknul. Zařizuje si život po svém a své city uzavírá hluboko v sobě. Nezdary a krize jsou naprostou samozřejmostí a součástí jeho života.
Svým zbrklým myšlením i nevhodným chováním, arogancí a nadutostí často natropí mnoho chyb, kdy ztratí smysl pro realitu a existující situaci zneváží. Často uskutečňuje momentální nápady a přímočarým jednáním pak způsobí druhým zranění. Ale následným uvědoměním svých činů a jejich důsledků, pak další kroky i komunikaci volí tak vhodně, že vše urovná, smaže nebo přetvoří do vtipu.
Sám Trump má možnost volby, kdy svou sílu a schopnosti využije buď konstruktivním nebo destruktivním způsobem. Musí se naučit diplomacii, nejednat zbrkle, aby následky jeho chování neodnášeli druzí.
Je to dobrodruh a nadšenec, pro kterého neplatí žádná omezení a který do všeho, co dělá, vloží maximum a nikdy z ničeho nesleví. Udělá vždy to, co v danou chvíli chce a neuvědomuje si své vlastní chyby.
V současné chvíli jde nekompromisně za svým cílem, ví kdy zbrzdit a kdy, v čem nebo na koho zase přitlačit.


description: Za „nešťastné, nedůstojné a nepřijatelné“ označil včera předseda ODS Petr Fiala ponížené prohlášení čtyř českých vrcholných politiků k návštěvě dalajlamy a k Číně. Svatá pravda. Jen se u toho nabízejí v souvislosti s občanskými demokraty, naší tradiční stranou, která zásadně ovlivnila porevoluční vývoj země, otázky, zda je to už teď opravdu tak, jak se to říká. Protože ve vztahu k dalajlamovi, Tibetu a Číně se v případě ODS nelze vůbec zorientovat.

title: V tom aby se prase vyznalo. ODS léta mění stanovisko k dalajlamovi. Co vlastně chce?


description: Příběh, který by asi chtěl zažít každý z nás, zažívá právě Francouz, jehož jméno francouzská média nezveřejnila. Muž zdědil po vzdáleném příbuzném velký dům se zahradou. Když se do něj nastěhoval, mohl se najednou cítit jako postava z pohádkového příběhu. Našel v něm totiž poklad.

title: Francouz zdědil dům. V koupelně našel poklad - sto kilo zlata


description: Přinejmenším devět zraněných, z toho jednoho v kritickém stavu, převezli dnes záchranáři do nemocnice z kampusu státní univerzity v Columbusu v americkém státě Ohio. Uvedla to televizní stanice CNN. Policie jednoho střelba zabila, není ovšem zatím  jasné, zda útočil sám, uvedla tamní média. Další podrobnosti o střelci nejsou známy.

title: Střelba na univerzitě v Ohiu: Devět zraněných, útočníka policie zabila


description: Tradiční sídlo amerických prezidentů, Bílý dům ve Washingtonu, se nestane domovem současné manželky Donalda Trumpa. Melania a desetiletý Barron spolu budou žít dál v New Yorku. Tam chlapec musí dostudovat soukromou školu.

title: Manželka Melania a Trumpův nejmladší syn se nepřestěhují do Bílého domu

maintext:
Rozhodnutí Trumpovi odůvodňují především Barronovými potřebami - ten musí údajně nejprve v New Yorku dokončit školu a pobyt v Bílém domě pro něj není zatím vhodný. Přestože v prohlášení stojí, že toto řešení je dočasné, nový Trumpův tým zatím neuvedl žádné oficiální datum, k němuž by se Melania a Barron do Bílého domu za budoucím prezidentem přistěhovali.
Mluvčí Trumpova týmu Jason Miller navíc uvedl, že si jeho otec nepřeje, aby byl terčem značného mediálního zájmu, což se dělo během jeho prezidentské kampaně.
Zpráva včera zaujala světová média. BBC uvedla, že “americká veřejnost nad touto zprávou udiveně zvedá obočí.” V americké historii jsou totiž zatím známé pouze dva případy prvních dam, které své manžele do Bílého domu nenásledovaly.
Tou první byla Martha, manželka prvního amerického prezidenta George Washingtona. Důvod, proč se za mužem nenastěhovala, byl prostý: Bílý dům ještě nebyl dostaven.
Druhou první dámou, která se v Bílém domě neměla možnost zabydlet, byla Anna Harrisonová, jejíž manžel zemřel pouhých 30 dní poté, co nastoupil do úřadu. Harrison byl 9. prezidentem USA a byl vůbec prvním, kdo ve svém úřadě zemřel.
Trump junior by však nebyl zdaleka prvním menším dítětem, které by následovalo svého otce, jenž se stal americkým prezidentem. Třeba Chelsea Clintonová, dcera Billa a Hillary Clintonových, se do Bílého přestěhovala, když jí bylo 12 let. Totéž lze říci o dcerách zatím úřadujícího prezidenta Baracka Obamy, jehož dcerám bylo v době stěhování do Bílého domu 10 a 7 let.


description: Angličtina je na celém světě nejrozšířenějším dorozumívacím jazykem a její znalost ulehčuje nejenom cestování, ale samozřejmě pomáhá i v práci. Podle každoroční studie English Proficiency Index, která zkoumá pomocí testů průměrné jazykové znalosti z tohoto jazyka, se Češi v angličtině zlepšují. Na národy Skandinávie či Nizozemce ale pořád ještě nemáme.

title: Nová studie ukazuje, že nejlépe se anglicky domluví Nizozemci a Skandinávci, Češi se zlepšují


title: Češi mají srdce na pravém místě - peníze potřebným darují hlavně v období Vánoc a v reakci na živelné katastrofy

maintext:
Češi jsou národem dobráku. To, že máme srdce na pravém místě, dokazuje i fakt, že víc než tři čtvrtiny z nás (79 %) už někdy darovalo peníze na dobrou věc. A nejde při tom o úplně malé částky! Průměrná výše daru v online prostředí se za minulý rok vyšplhala dokonce na 724 korun. Štědří jsme pravidelně v období Vánoc, loni ale mezi nejštědřejší dny pařil také 27. a 28. duben, reagovali jsme tak na zemětřesení v Nepálu. Vyplývá to z dat platformy Darujme.cz a výsledků aktuálního průzkumu agentury NMS Market Research, která zkoumala postoj Čechů k dobročinnosti.
I když jsou Češi známí jako šetřivý národ, průzkum ukazuje, že tento stereotyp rozhodně neplatí. Téměř 80 % lidí daruje peníze na pomoc ostatním. Nejštědřejší lidé žijí v Královéhradeckém kraji, peníze tam na dobrou věc někdy poslalo 93 % obyvatel, hned v závěsu jsou Pražané s 86 % a Jihočeši s 83 %. Naopak nejméně přispívají obyvatelé Ústeckého kraje a Vysočiny (shodně 71 %). Ženy darují častěji, muži ale zase vyšší částky. Dobré skutky dělá podle platformy Darujme.cz většina z nás nejčastěji v úterý a ve středu. Z konkrétních neziskovek pak peníze skrze Darujme.cz posíláme Lékařům bez hranic, Člověku v tísni a Greenpeace. Lhostejný nám ale není ani osud Armády spásy, Adry či Domova Sue Ryder.
Nejštědřejší lidé žijí v Královéhradeckém kraji, peníze tam na dobrou věc někdy poslalo 93 % obyvatel. • Foto Darujme.cz
Nedůvěra v pouliční sbírky
Přestože nám přijde nejbezpečnější darované peníze buď převést přes účet (56 %) nebo zaslat pomocí dárcovské SMS (36 %) z pohodlí domova, nebráníme se ani přispívání přímo na ulici. A to přesto, že to považujeme za rizikové. Do některé z pouličních sbírek někdy peníze vhodilo 80 % z nás, ale téměř stejný počet lidí si potom osudem peněz není jistý. Pouhých 14 % dotazovaných věří, že peníze dorazí tam, kam mají. Zhruba každý desátý o tom ale silně pochybuje. „A právě z těchto důvodů také vznikla platforma Darujme.cz, která umožňuje bezpečné darování a zaručuje, že svěřené prostředky skutečně doputují tam, kam mají. Jen touto cestou se za minulý rok k potřebným dostalo téměř 21 milionů korun,“ vysvětlil Zdeněk Mihalco z Nadace Via, která službu spravuje.
Upozorňuje také, že během několika dní Nadace Via spustí novou funkci, kdy si na Darujme.cz kdokoliv bude moci jednoduše založit vlastní dárcovskou výzvu a získávat peníze na dobrou věc. „Například mohou lidé své kamarády poprosit, že letos nechtějí narozeninový či vánoční dárek, ale raději by byli, aby jejich přátelé skrze Darujme.cz poslali peníze na daný dobročinný projekt,“ upřesňuje Zdeněk Mihalco.
Mluvit o dárcovství není mezi Čechy v módě
V pomoci potřebným sice hravě konkurujeme zbytku Evropy, o našich dobrých skutcích ale zatím nejsme zvyklí příliš mluvit. Zhruba jedna třetina z nás se nechce vychloubat a 2 % se to dokonce stydí přiznat. Počet Čechů, kteří na dobročinné účely darují pravidelně, ale stále roste. V minulém roce pravidelně darovalo 13 % z nás. Navíc roste i výše průměrného daru, jen za první polovinu tohoto roku se podařilo přes Darujme.cz zprostředkovat o 15 % více dobra, než loni.
„Dárci, kteří pravidelně přispívají po menších částkách, znamenají pro neziskové organizace vyšší stabilitu a umožňují jim pomoc plánovat na delší dobu dopředu. Ke zvýšení počtu pravidelných dárců přispívá i rozvoj online dárcovství. Jsem proto velmi rádi, že jejich počet každoročně stoupá,“ doplnila Gabriela Drastichová za Nadaci Vodafone Česká republika, která je hlavním partnerem projektu Darujme.cz.
Nejsme žádní troškaři – průměrná výše daru na internetu se za minulý rok vyšplhala dokonce na 724 Kč. • Foto Darujme.cz
Věděli jste, že?
✓Za minulý rok se přes platformu Darujme.cz dostalo potřebným celkem 20 952 412 Kč prostřednictvím 224 neziskových organizací a 510 projektů.
✓96 %dotázaných taky přiznává, že darují hlavně pro svůj dobrý pocit. Svou dobročinností se moc nechlubí a s ostatními o ní mluví, jen když se jich někdo cíleně zeptá.
✓Nejsme žádní troškaři – průměrná výše daru na internetu se za minulý rok vyšplhala dokonce na 724 Kč.
✓Nejštědřejšími dny jsou dle Darujme.cz úterý a středa, kdy se na dobročinné účely na internetu přispívá nejvíce a to v době oběda. Nejvyšší částky pak odcházejí mezi 21-22 hodinou večerní.
✓Čechům byla v roce 2015 - alespoň dle údajů Darujme.cz - nejsympatičtější organizace Lékaři bez hranic, poslali jí nejvíce peněz. Hned další v pořadí je Člověk v tísni a Greenpeace.


description: V noci na sobotu zemřel v Havaně Fidel Castro Ruz, jenž vládl Kubě po tři generace. V srpnu oslavil devadesátiny. Ačkoli hodnocení jeho osobnosti se liší podle světového názoru a ideologického zaměření politiků a různých činitelů, kteří se k jeho skonu vyjadřují, nelze popřít, že patřil k nejvýznamnějším postavám v dějinách nejen Kuby, ale celé Latinské Ameriky.

title: Fidel Castro - neúnavný řečník významně ovlivnil nejen Kubu, ale celou Latinskou Ameriku


description: I když kariéru odstartoval v talentové soutěži, nálepky "toho kluka ze Superstár" se už dokázal zbavit. Ben Cristovao je jedním z nejpopulárnějších domácích interpretů, který ovlivňuje statisíce mladých lidí skrze sociální sítě. A snaží se jim jít příkladem. Podívejte se na video!

title: Ben Cristovao: Český šoubyznys je invazivní. Na umělý party pro umělý lidi nechodím!


description: Skupina 14 evropských států, včetně Česka, dnes vyzvala k novému začátku v oblasti kontroly konvenčních zbraní. Výzva se týká především vztahu k Rusku, které pozastavilo platnost Smlouvy o konvenčních ozbrojených silách v Evropě z roku 1990. V prohlášení skupiny zemí v čele s Německem se také píše o zvyšující se nestabilitě v Evropě nebo ilegální anexi Krymu Ruskem.

title: Ruské zbrojení by mělo být opět kontrolováno, vyzvaly evropské státy včetně Česka


description: Nově nalezené e-maily od nynější demokratické prezidentské kandidátky Hillary Clintonové z doby, kdy vedla americkou diplomacii, neukazují na žádné porušení zákonů, Federální úřad pro vyšetřování (FBI) tedy neplánuje Clintonovou stíhat. Dnes to Kongresu USA sdělil šéf FBI James Comey, uvedla agentura Reuters. Mluvčí Clintonové Brian Fallon na twitteru uvedl, že jiný závěr štáb demokratické kandidátky ani nečekal. Republikánský rival Clintonové Donald Trump uvedl, že demokratku chrání zmanipulovaný systém.

title: FBI po prověření nových e-mailů neplánuje Clintonovou stíhat


title: Souboj o Hrad začíná. Stane se Michal Horáček českým Andrejem Kiskou?

maintext:
Známý textař a někdejší spolumajitel Fortuny Michal Horáček se oficiálně přihlásil do souboje o křeslo na Hradě. Jeho šance na úspěch nejsou nezanedbatelné. Musí se však vyvarovat chyb, které kupili uchazeči v předchozích kampaních. A tak trochu spoléhat i na náladu ve společnosti, jíž bohatý rentiér nemusí být vždy po chuti. Ale když si Slováci předloni zvolili Andreje Kisku proti velemocnému a populárnímu premiérovi Robertu Ficovi, proč by si Češi nemohli zvolit Michala Horáčka?
Mohlo by se zdát, že Horáček vstupuje do prezidentského volebního kolbiště v době, kdy v něm nikdo další není. Ale toto zdání je matoucí. Miloš Zeman si dává sice na čas a svoji případnou kandidaturu prý oficiálně oznámí až v den svého 4. výročí na Hradě (stejně jako to kdysi udělal Václav Klaus). Ale přesto už činí takřka vše, jako by už kandidaturu oznámil.
Jezdí po regionech, komentuje kdeco, setkává se s lidmi a rozdává jim tisíce kartiček se svou podobiznou. Jen s tím rozdílem, že mu jejich výrobu platí všichni daňoví poplatníci stejně jako benzín do auta. Jistě, využívá výhod, které mu dává jeho funkce. V tom případě by ale neměl s oznámením kandidatury otálet, a ne se „schovávat za bukem“.
Jsou tu i další uchazeči. V létě to ve velkém stylu v novinách (tedy přesněji v novinové inzerci) rozjel podnikatel Igor Sládek. Po něm se však takřka slehla zem a lze jen hádat, co za tím stojí. O dalších možných kandidátech média jen spekulují a skloňují se v nich stále ta stejná jména – europoslanec Jiří Pospíšil, šéf Akademie věd Jiří Drahoš, prezident Hospodářské komory Vladimír Dlouhý anebo například končící senátor Zdeněk Škromach, jehož moudra od bazénku na další pobyt v Senátu nestačila. Přitom ani jeden z nich natvrdo a napřímo neřekl, že do příští volby půjde. Vše, co kolem toho zaznívá, je tak jen mediální balast a vata spekulací, aby bylo o čem psát.
Ale zpět k Horáčkovi. Jeho vystoupení s oznámením kandidatury bylo na české poměry relativně otevřené. Prozradil výši svého majetku (unese to nemalá část Čechů, jež tu a tam závidí?), zdráhá se přijmout sponzorské dary, nestojí o podporu politických stran a potřebné podpisy si chce sehnat sám. Můžeme se nyní dohadovat, zda měl svoji kandidaturu oznámit později, či naopak dříve. Ale pokud si půjčíme slovenský příklad z minulosti, tak se dozvíme, že Andrej Kiska svou kandidaturu oznámil v říjnu 2012 a první kolo volby proběhlo v březnu 2014.
Horáček má tedy dost času se představit, média se mu budou věnovat a šťourat v jeho životě a okolí. Stejnou porci času však mají i jeho oponenti, aby začali hledat špínu a nenápadně ji dávkovat do veřejného prostoru přes spřátelené žurnalisty. A myslím, že nebudu daleko od pravdy, když napíšu, že nemalé množství kýblů s hnojem už je dávno připraveno.
Nakonec snad všichni nepochybně vědí, že Horáčkova minulost není andělská. Že se pohyboval v prostředí hazardních sázek, byl v hledáčku StB a za padělání výjezdní doložky do USA se podíval „do chládku“. Že jeho jmění pochází většinově z prodeje Fortuny, jež se pohybuje v softhazardovém prostředí kursových sázek a loterií, a tudíž je pro řadu lidí nemravná. Ale Andrej Kiska na Slovensku měl obdobný škraloup, neboť jeho bohatství pocházelo ze společností Tatracredit a Quatro, zabývajících se splátkovým prodejem, při němž tyto firmy obcházely maloobchod či velkoobchod a zboží od výrobců (s patřičně zajímavou marží) prodávaly přímo spotřebitelům.
Michal Horáček si nyní bude muset dát pozor na několik věcí. Především nesmí přepálit start a nenechat se opít dojmem, že mu jeho tvář všichni zbaštili a už má vyhráno. Nemá, je právě na začátku. Osud Jana Fischera, jenž už skoro rozdělovat posty na Hradě, by mu měl být výstrahou. Měl by si dát rovněž pozor na lidi, kteří se k němu budou chtít vlísat a na jeho zádech šplhat nahoru. To bude těžké, protože řadu velice schopných (v obou smyslech slova) lidí kolem sebe bude potřebovat jako sůl. Zároveň nesmí příliš spoléhat na profláknuté tváře z „pražské kavárny“, protože se může dostavit efekt zcela opačný a jen zbytečně dá svým oponentům do rukou munici.
Další věc už však jde zcela mimo něj. Je jí samotná volba a počet kandidátů, kteří se do boje o Hrad přihlásí. A zde může nastat potíž v okamžiku, kdy si řada „rádobyznámých“ osobností řekne, že do toho taky půjde. Výsledek bude pak takový, že si rozeberou hlasy mezi sebou a do druhého kola nepostoupí ani jeden z nich.
Má-li mít Horáček nějakou šanci, musí na něm panovat širší shoda a řada politiků či jiných osobností „protizemanovského tábora“ by si pak na kandidaturu měla nechat zajít chuť. Velkou neznámou jsou i komunisté. Ti v roce 2013 nepostavili žádného kandidáta a byli to opět oni, kdo rozhodl o novém českém prezidentovi (není snad ani třeba připomínat tajnou parlamentní volbu v roce 2003, kdy raději zvolili Klause než kandidáty s podporou Špidlovy vlády). Je totiž zřejmé, že pokud by postavili vlastního kandidáta, Miloš Zeman by neprošel ani do druhého kola.
Do prvního kola další prezidentské volby zbývá zhruba 15 měsíců, za tu dobu se může stát leccos. Českou republiku čekají i sněmovní volby. Přesto oznámená kandidatura Michala Horáčka může mít a má dobrý účinek na českou každodenní politiku. Hlavní aktéři totiž musejí začít počítat, že po roce 2018 už na Hradě nemusí Miloš Zeman vůbec být. Bez něj by řada vazeb zcela pominula. Hlavní hráči proto buď musí připravovat vazby nové, anebo udělat maximum pro zachování těch starých. Na Slovensku Kiska ve starých vazbách nebyl a zvítězil, o tom, zda se bude obdobný scénář opakovat i v Česku, voliči teprve rozhodnou.


description: Všechno je spiknutí. I tak by se dal shrnout leitmotiv knižní trilogie Petra Hájka, dlouholetého spolupracovníka prezidenta Václava Klause a také prvního šéfredaktora a spoluzakladatele týdeníku Reflex.

title: Smrt ve věži Petra Hájka: Dlouholetý spolupracovník Václava Klause pokřtil svou novou knihu


description: Norská centrální banka minulý týden představila definitivní podobu nových bankovek, které začne dávat do oběhu na jaře příštího roku. Poněkud neskromně je sama označuje „za nejkrásnější bankovky světa“. To se ale setkalo s častou kritikou. Podívejte se sami, zda se vám nové norské koruny líbí.

title: Norové nabubřele tvrdí, že dají do oběhu nejkrásnější bankovky světa. Líbí se vám?


description: Kina jsou teď samé zvíře. Týden po “potterovských” Fantastických přišla Noční zvířata, brutálně zneklidňující novinka Toma Forda. Právě jeho drama, uhrančivé a pronikavé, až to bolí, má na přízvisko fantastický paradoxně větší nárok. A s ním Amy Adamsová, Jake Gyllengaal a Michael Shannon, právoplatní kandidáti na Oscara.

title: Filmové premiéry: Disney, porno a zvířata, jež přebijí ta od “Pottera”

maintext:
Tip týdne
Noční zvířata
Někdejší módní návrhář Tom Ford materiálem rozhodně neplýtvá. Od roku 2009, kdy dostal svět na kolena nebývale zralým režijním debutem Single Man, nenatočil žádný celovečerní film. Dlouhé čekání se ovšem zhodnotilo. Noční zvířata vyznívají nejen důmyslněji, ale hlavně uvěřitelněji. Příběh se větví na dvě linie, reálnou a fiktivní. A ač divák většinou podvědomě tíhne k tomu, co mu připomíná vlastní zkušenost, ve Zvířatech jej strhne překvapivě hlavně rovina smyšlená. Ta nese podobu románu, jenž hlavní hrdince, úspěšné galeristce Susan (Amy Adamsová), pošle zneuznaný exmanžel (Jake Gylenhaal). Ford oba světy rafinovaně odlišil i po formální stránce - zatímco “skutečnost” podává odosobněně, v intencích Susanina mondénního života mezi drahými obrazy a prázdnými konverzačními frázemi, “fikce” z texaské pouště je doslova prach, pot a krev. Hodně krve. Jediná noc, kdy Susan knihu rozehraje ve své hlavě, bohatě stačí na divácké vzrušení, napětí a hlavně onen vzácný druh znepokojení, jež vydrží i po závěrečných titulcích.
75%
Propadák týdne:
Frankofonie
Aby nevznikla mýlka: tento týden propadák v pravém smyslu slova nemá. Má jenom filmy silné, průměrné a slabé. Do posledně jmenované kategorie se trochu nečekaně dostal klasik Alexandr Sokurov. V dokumentárním eseji Frankofonie jako by se až příliš upnul k touze sdělit nesdělitelné a zapomněl, na jak vzácném místě se to vlastně nachází. Teoreticky se měl věnovat Louvru, snaha zopakovat princip Ruské archy, v jediném záběru nasnímané procházce Ermitáží a politickou historií, ovšem tentokráte selhala. Namísto rafinovaného oblouku propojujícího umění a věci veřejné je Frankofonie jen jedním dlouhým nudným zmatkem. Honí-li vás mlsná na klasiku, raději si zopakujte Passerovo Intimní osvětlení. Vrátilo se do kin a na rozdíl od Sokurova je pořád v plné síle.
45%
Další premiéry
Odvážná Vaiana: Legenda o konci světa
Přiznávám, že už se ve všech těch princeznovských etnobájích od Disneyho pomalu přestávám orientovat. Mohou se odehrávat na opačných koncích světa, a stejně vypadají zaměnitelně. Jako třeba Moana, kráska z Tahiti (škoda že ne z Itálie, kde kvůli stejnojmenné pornohvězdě Moanu přejmenovali na Vaianu). Zase emancipovaná hrdinka, znovu domorodé rituály. Opět sterilně dokonalá malebnost, byť ta tahitská v lezavém podzimu alespoň zahřeje. Odvážná Vaiana zkrátka neurazí ani nenadchne, což rodičům s dětmi o adventu zjevně může stačit. Ostatním budiž útěchou, že alespoň předfilm Vnitřní záležitosti, krátkometrážní snímek nominovaný na Oscara, nezapomíná, jak báječná věc je originalita.
55%


description: Okres Clay leží v americké Severní Karolíně. Je zajímavý hned z několika důvodů. Důvod první: podle sčítání obyvatel z roku 2010 žije v tomto okrese pouze 2 procenta obyvatel afroamerického původu. Jednou z těch 98 procent bílých je pak šéfka neziskové organizace Pamela Taylorová. Proč je tahle osoba zajímavá?

title: Už mě nebaví pozorovat opici na podpatcích, prohlásila šéfka neziskovky o Michelle Obamové

maintext:
Odpověď zní, že vůbec nijak. Kromě toho, že Pamela Ramsey Taylorová vedla místní neziskovou organizaci, která má napomáhat rozvoji sociálních služeb v clayském okrese, o ní nikdo až do nedávna vůbec nic nevěděl. Alespoň ne média a americká, a už vůbec ne světová veřejnost. To se teď ale změnilo, když před dvěma dny tato žena umístila na sociální síť Facebook příspěvek, z něhož plyne, že by se ze své funkce měla vytratit a k pohybu po veřejném prostranství využívat výhradně kanalizační systémy.
“Bude tak osvěžující mít v Bílém domě opět elegantní, krásnou a důstojnou první dámu. Už mě unavuje pozorovat tu opici na podpatcích,” uvedla ředitelka Pamela na své sociální síti. Její příspěvek viděly během pár hodin tisíce lidí, protože si jej všimla i média, která se nad ním pohoršují. A co je zajímavější, jejímu příspěvku se zasmála i starostka okresu Beverly Whalingová, které Pamela svým příspěvkem zpříjemnila den.
Záhy poté, co ředitelka označila Michelle Obamovou za opici, která nemá co chodit v Bílém domě v podpatcích, začali spontánně lidé podepisovat petici za odstoupení z funkce Pamely Taylorové.
Status na Facebooku stál ženu místo • Foto Facebook
Devítitisícový okres se tak stal terčem zájmu: petici během dvou dnů podepsalo na 95 tisíc Američanů. Včera pak úřad učinil prohlášení, že žena již funkci ředitelky v této organizaci nebude vykonávat. Starostka ve své funkci zřejmě zůstane. Organizace, které žena šéfovala, měla částečně přístup i k federálním penězům. Jejím hlavním cílem bylo podpořit v regionu nízkopříjmovou skupinu obyvatelstva a zajišťovat různé sociální služby seniorům.


description: Skupina šesti desítek poslanců navrhla vrátit do trestního zákoníku čin veřejného hanobení prezidenta republiky. Za jeho spáchání by lidem hrozilo až roční vězení. Předlohu podepsali zejména zákonodárci vládních ČSSD a hnutí ANO a opozičních KSČM a Úsvitu. Před dalším projednáváním v zákonodárných sborech ji posoudí vláda. Pro jistotu jsme k článku přidali fotogalerii, za jejíž zveřejnění by nám v budoucnu mohlo hrozit doživotí.

title: Za urážku Zemana na rok do vězení? Skupina poslanců chce obnovit trestný čin hanobení prezidenta


description: Festival francouzského filmu letos přináší v předpremiéře 12 kvalitních celovečerních filmů, mimo jiné životopisné drama o tanečnici Loïe Fullerové

title: Předpremiéra filmu Tanečnice zahájila Festival francouzského filmu


description: Švédské úřady formálně prohlásily za mrtvého diplomata Raoula Wallenberga, který během druhé světové války zachránil desetitisíce maďarských Židů před deportací do koncentračních táborů. Informovala o tom dnes agentura AP. Wallenberga v roce 1945 zatkla v Budapešti sovětská kontrarozvědka a od té doby je nezvěstný.

title: Zachránce Židů Wallenberga prohlásili po 71 letech za mrtvého


description: Diskriminaci můžeme stručně definovat jako rozdílný, a zejména znevýhodňující přístup k jedné skupině na úkor jiné. Jinak řečeno, diskriminace představuje znevýhodněné zacházení.

title: Neostře sledovaná diskriminace. Může žák odmítnout nosit ve škole papuče z náboženských důvodů?

maintext:
Diskriminovat možno například z důvodu věku, rasy, pohlaví, politického přesvědčení, náboženství či sexuální orientace. Diskriminace je řadou evropských a českých právních předpisů zakázána. A to je koneckonců dobře.
Jedna ze zajímavých otázek, jež se v ČR řeší v poslední době, je zákaz nošení (náboženských) pokrývek hlavy v některých českých školách. Ano, autor zde mj. naráží na žalobu jedné studentky, které škola zakázala nosit hidžáb. Je to diskriminace?
Mám za to, že diskriminační by to přece bylo, kdyby nošení hidžábu či jiné pokrývky hlavy bylo zakázáno/povoleno jen někomu.
Pakliže citovaný zákaz platí pro všechny bez rozdílu a není retroaktivní, tak mně přijde fair play. Byť lidsky chápu, že někomu může být i nepříjemný.
Cui bono? Kdyby zákaz nošení pokrývek hlavy ve školních řádech nebyl, tak by tam mohli mj. za chvíli sedět „puberťáci“ nejen v čepicích (baseballkách, mysliveckých či zimních), ale třeba v helmách na motorku či lyže. Anebo studentky s klobouky tak obřími, že by bránily zcela či zčásti výhledu na tabuli spolužákům za nimi.
A co tzv. pastafariáni s cedníky na hlavách? Těm bychom také měli jejich svérázné „gastro pokrývky“ při vyučování dovolit? Pastha rhei?
S laskavou nadsázkou: to by se pak mohlo zakázat dávat do školních řádů povinné přezouvání na základních školách — mé náboženství zakazuje mé dceři nosit papuče. Že vás také zažalujeme?
Český školský zákon sice mj. říká, že vzdělávání je založeno na zásadách rovného přístupu každého státního občana České republiky nebo jiného členského státu Evropské unie ke vzdělávání bez jakékoli diskriminace z důvodu rasy, barvy pleti, pohlaví, jazyka, víry a náboženství, národnosti, etnického nebo sociálního původu. Nicméně zákaz šátků či hidžábů ve školách sám o sobě za diskriminační pokládat nemožno. Samozřejmě něco jiného by bylo, kdyby stát zákonem zakázal vzdělávání například dětí muslimských či třeba polské národnosti, to by diskriminace samozřejmě byla.
Přátelé, navíc zmíněný zákaz nošení pokrývek hlavy při vyučování v českých školách na základě školních řádů (jež mj. podléhají souhlasu zřizovatele – tím je většinou obec či kraj) existuje již mnoho let a není (ani nebyl) nijak perfidně zacílen na muslimky.
A nebyl, aspoň co vím, nikde přijat retroaktivně ani ad hoc kvůli někomu až nyní. To by bylo skutečné porušení práva.
Ale svůj názor jako demokratický právník rozhodně nikomu nevnucuji, jelikož mám na paměti slova TGM: Demokracie je diskuse.
Autor je právník a publicista


description: Republikán Donald Trump, který se v lednu 2017 stane oficiálním šéfem Bílého domu a v úřadu amerického prezidenta vystřídá Demokrata Baracka Obamu, platí za nečitelného politika, který si v předvolební kampani počínal jako neřízená střela. Svými výroky si mnohdy protiřečil, čímž spolehlivě mátl politické komentátory.

title: Spojené státy americké mají 45. prezidenta, kterým se stal Donald Trump. Co přinese jeho administrativa Evropě a České republice?


description: I když byl včerejší Měsíc pouze o 14 % větší, než je obvyklé, šikovní fotografové z celého světa ho dokázali nádherně zachytit. Stačilo k tomu vyčkat na vhodný okamžik, použít originální kompozici a fotku pak hodiny pilovat ve photoshopu. Podívejte se do galerie na ty nejkrásnější snímky a pokud ji prohlédnete až do konce, čeká na vás malé překvapení. Z Brna.

title: 8 superúplňků, které lidé po celém světě vyfotili lépe, než vypadaly ve skutečnosti


description: I když tomu jméno moc neodpovídá, Rudolf Franz Lehnert byl fotograf českého původu. Narodil se roku 1878 ve Velké Úpě v Podkrkonoší. Velmi brzy osiřel, a byl proto vychován ve Vídni v rodině svého strýce. Už od mladých let mu učarovali dálky a většinu svého života tedy strávil v zahraničí, kde fotografoval lidi různých ras a etnik. Svá první významná díla nafotil na Blízkém Východě, jeho srdeční záležitostí však byla Afrika. Závěrečnou část svého života strávil v Tunisku, kde také vznikla série nádherných aktů černoškých žen.  V roce 1931 získal francouzské občanství. Zemřel roku 1948 ve městečku Redeyef na západě Tuniska.

title: Ebenové krásky z minulého století: Podívejte se na 100 let staré akty afrických žen od českého fotografa


description: Ve druhém kole primárek francouzské tradiční pravice dnes podle předběžných výsledků zvítězil konzervativec François Fillon. Po sečtení hlasů z více než tří čtvrtin volebních místností porazil se ziskem 67,5 procenta svého rivala Alaina Juppého, kterému voliči dali 32,5 procenta hlasů. Expremiér Fillon, jenž nabízí radikální reformy i vstřícnější postoj k Rusku, se tedy bude na jaře příštího roku ucházet o zvolení do čela Francie.

title: Francouzské primárky zřejmě vyhrál Francois Fillon


description: Až v pátek 20. ledna 2017 opustí Barack Obama svůj úřad, přijde mimo jiné i o oficiální Twitter prezidentské kanceláře. Účet, který je zkratkou titulu „President of the United States“ @POTUS, připadne jeho nástupci. O to pikantnější by bylo, kdyby jej získal Donald Trump coby ukřičený internetový samouk, jemuž není na Twitteru nic svaté.

title: Získá Trump přístup k Obamovu účtu na Twitteru? Předání prezidentského úřadu se uskuteční i na sociálních sítích

maintext:
Barack Obama byl sice prvním tweetujícím americkým prezidentem, ale rozhodně nebude poslední. Sociální sítě jsou po televizních debatách druhým nejžhavějším bojištěm probíhajících amerických voleb a kromě postu nejmocnějšího politika světa se tak svádí i boj o milióny followerů.
If Obama resigns from office NOW, thereby doing a great service to the country—I will give him free lifetime golf at any one of my courses!


description: Ivana Trumpová hodlá požádat svého exmanžela, nově zvoleného amerického prezidenta, o post velvyslankyně USA v Praze. Vzhledem k tomu, že se paní Trumpová dosud v diplomacii neangažovala, má jen dvě možné kvalifikace.

title: Velvyslankyně Ivana Trumpová aneb Je sex s americkým prezidentem kvalifikací pro diplomacii?

maintext:
New York Post zveřejnil informaci, která by neměla nechat žádného Čecha chladným: Paní Ivanka Trumpová, rozená Zelníčková, aspiruje na post americké velvyslankyně v Praze. Oznámila listu, že požádá svého exmanžela, aby ji do funkce jmenoval. Česky ještě umí a v Česku ji všichni znají, tak co!
To, že ji v Česku všichni znají a že umí česky, není pro kvalifikaci velvyslankyně asi to nejdůležitější. Dolly Buster také všichni v Česku znají, také umí česky, a nikdy se jí o kariéře diplomatky ani nezdálo! V čem je tedy paní Ivana tak zvláštní, tak kvalifikovaná, že by tu funkci zvládla?
Vysvětlení se nabízejí hned dvě. První možností je, že považuje za dostatečnou kvalifikaci velvyslankyně tu skutečnost, že s ní měl kdysi Trump sex. Když se ale podíváme podrobněji do jeho životopisu, když zohledníme jeho jistě pravdivé výroky o tom, jak mu kvůli penězům lezou ženský samy do postele, bude tak jako paní Ivana kvalifikováno mnohem více žen, než je států, kde lze dělat diplomata.
Druhou možností je, že kvalifikaci na diplomatickou funkci mají ty (a ti), kteří byli či jsou s nově zvoleným americkým prezidentem v úředně oznámeném a uzavřeném, nesporně existujícím příbuzenském svazku. To by tak akorát vycházelo — vzhledem k počtu Trumpových manželek, dětí, vnuků, sestřenic, bratranců a dalších blízkých příbuzných by se jimi tak akorát daly osadit americké ambasády po celé planetě. A rodina by byla konečně, jak si Trump vždy přál, bezpečně zajištěna. Celá a za státní.
A tak se můžeme těšit, že pokud se tento trend ujme, budou se všichni američtí diplomati po celé planetě brzy jmenovat Trump.


description: Američané již tradičně nevybírají jen mezi prezidentskými kandidáty. Některé státy pořádají i referenda, pozornost se soustředí na další legalizaci marihuany.

title: Nejde jen o prezidenta, v USA se bojuje i o legalizaci marihuany

maintext:
Donald Trump nemusí být zdaleka jediným vítězem amerických prezidentských voleb. Voliči hlasovali i v některých místních referendech. Pozornost se soustředí především na státy, které zvažují legalizaci marihuany. V pěti z nich se rozhoduje, jestli se bude marihuana danit stejně jako alkohol, ve třech mohou dát voliči souhlas se zákonným užíváním drogy pro lékařské účely. Naděje zastánců legalizace marihuany rozhodně nejsou plané, podle posledního průzkumu Gallupova ústavu návrh podporuje zhruba 60 procent Američanů.
Státy, v nichž voliči rozhodují o legalizaci marihuany:
Arizona
O co jde? Pokud návrh referenda projde, dospělí starší 21 let budou moci přechovávat téměř 30 gramů marihuany, budou ji moci konzumovat v soukromí a budou smět pěstovat až šest rostlin konopí. Legální bude rovněž zakládat prodejny marihuany a pěstírny konopí, které budou míst speciální povolení. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podle průzkumů jej podporuje zhruba 50 procent oslovených.
Kalifornie
O co jde? Dospělí starší 21 let by mohli držet a konzumovat téměř 30 gramů marihuany a osm gramů marihuanových koncentrátů, přičemž doma by mohli pěstovat až šest rostlin konopí. Na produkty z konopí by byla uvalena spotřební daň 15 procent. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podporuje jej zhruba 52 procent oslovených voličů v průzkumech.
Maine
O co jde? Dospělí starší 21 let by mohli přechovávat a konzumovat omezené množství marihuany a pěstovat omezený počet rostlin konopí. Vznikl by regulatorní systém pro obchody s marihuanou, přičemž na prodej výrobků z konopí by byla uvalena desetiprocentní daň z přidané hodnoty. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podle průzkumů jej podporuje zhruba 50 procent oslovených voličů.
Massachusetts
O co jde? Dospělí starší 21 let by mohli přechovávat a konzumovat omezené množství marihuany a pěstovat omezený počet rostlin konopí. Vznikl by i speciální regulatorní orgán, jež by kontroloval prodejny a pěstírny podobně, jako jsou kontrolovány prodejny s alkoholem. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podle průzkumů návrh podporuje 53 procent oslovených.
Nevada
O co jde? Dospělí starší 21 let by mohli přechovávat téměř 30 gramu marihuany, nebo čtyři gramy marihuanového koncentrátu. Lidé, kteří žijí dále než 40 kilometrů od nejbližšího obchodu s marihuanou, by mohli pěstovat šest rostlin konopí. Na prodej marihuany by byla uvalena spotřební daň 15 procent. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podporuje jej zhruba 50 procent oslovených voličů v průzkumech.
Florida
O co jde? Návrh by legizoval lékařské užívání marihuany pro „osoby se zhoršujícím se zdravotním stavem", které získají posudek doktora registrovaného na Floridě. Voliči už tam o podobném návrhu hlasovali v roce 2014, kdy jej podpořilo 58 procent voličů, k jeho prosazení bylo ale nutných 60 procent. Jaké jsou šance, že návrh projde? Podle průzkumů legalizaci marihuany pro lékařské účely podporuje asi 73 procent oslovených voličů.
Arkansas
O co jde? Pokud by návrh prošel, znamenal by legalizaci marihuany pro lékařské účely, vytvořil by taky speciální komisi pro užívání drogy. Daňové příjmy z prodeje marihuany by směřovaly do rozpočtů technických škol a učilišť. Voliči ovšem budou rozhodovat i o konkurenčním návrhu, který povoluje užívání marihuany pro pacienty, kteří splňují jednu z 56 podmínek. Lidé, kteří nežijí v dosahu výdejen marihuany pro lékařské účely, si budou moci rostliny konopí pěstovat sami. Jaké jsou šance, že návrh projde? Návrh podporuje 51 procent voličů oslovených v průzkumech.
Severní Dakota
O co jde? Marihuanu by mohli užívat lidé s rakovinou, AIDS, hepatitidou C, ALS, zeleným zákalem či epilepsií. V roce 2015 Sněmovna reprezentantů v Severní Dakotě podobný návrh odmítla. Jaké jsou šance, že návrh projde? Není to vůbec jisté, podle průzkumů legalizaci podporuje 47 procent voličů.
Autor je členem redakce nového zpravodajského webu Info.cz


description: Osm dní před volbami se potvrdilo, že Donald Trump přes matné výkony v prezidentských volbách ještě zdaleka není ze hry. Včerejší průzkum pro renomované noviny Washington Post ukázal, že republikánský kandidát na Hillary Clintonovou ztrácí celostátně již jen jedno procento. Trumpovi se zároveň podařilo podle průzkumů předehnat demokratickou kandidátku na Floridě, která patří ke klíčovým bitevním státům, kde se rozhodne, kdo obsadí na další čtyři roky Bílý dům.

title: První dáma nebo první gentleman. Kdo jsou partneři kandidátů na úřad prezidenta?

maintext:
První rodina
Mimochodem s výsledkem voleb souvisí i skutečnost, zda budou mít Spojené státy od ledna příštího roku, kdy proběhne inaugurace nové hlavy státu, v čele země po boku držitele nejvyšší funkce první dámu nebo prvního gentlemana. V USA je totiž role manželky prezidenta tradičně upravena a první dáma má například vlastní oddělení v rámci úřednického aparátu prezidentské kanceláře, který ji je k dispozici, stejně jako jedno z křídel Bílého domu.
O historických prvních dámách se dnes mluví již od manželky prvního amerického prezidenta George Washingtona – Marthy, přestože se tento termín ujal až v druhé polovině 19 století. Historicky byl spojen s faktem, že manželka prezidenta hrála roli hostitelky v Bílém domě. V drtivé většině případů zastávaly roli první dámy právě manželky prezidentů. Najdou se ale i výjimky, kdy prezidenti byli vdovci nebo jako 15. prezident James Buchanan nikdy neuzavřeli sňatek. V takovém případě „zaskakovali“ dcery nebo v případě zmíněného Buchanana jeho neteř a zároveň schovanka.
Dva prezidenti v jednom Bílém domě
V případě, že demokratka Hillary Clintonová udrží těsný náskok na Donalda Trumpa, bude se řešit zatím nevídaná situace, v níž bude bývalá první dáma prezidentkou a bývalý prezident Bill Clinton by měl hrát její bývalou roli po boku hlavy státu. Za mořem se už řeší pro takovou situaci i vhodná terminologie. Většinou se počítá s termínem „First Gentleman“ – tedy první gentleman, což je odvozeno od pojmenování, které používají manželé guvernérek některých států americké Unie. Najdou se ale i označení „první choť“ – first spouse nebo first consort.
První dcera
Existuje ovšem také teoretická možnost, že bývalý prezident Bill Clinton prvním gentlemanem nebude. Roli první dámy během jeho prezidentování totiž také celou dobu nehrála jeho manželka Hillary. Nebylo to spojeno s prezidentovými mimomanželskými aférami, ale naopak s politickými ambicemi první dámy. Ta přestala být první dámou, když kandidovala ještě v době vlády svého manžela na senátorku. Po dobu kampaně ji v roli první dámy nahradila její dcera Chlelsea, která by logicky tuto funkci mohla hrát znovu, i když se s tím příliš nepočítá.
Dáma s přízvukem
Pokud ve volbách uspěje Donald Trump, čeká nás v Bílém domě klasická první dáma. I když i tady jsou určitá ale. Třetí Trumpova manželka Melania může být jako Slovinka první z prvních dam, která se narodila v komunistické zemi (Jugoslávii) a teprve druhá cizinka v roli hostitelky v Bílém domě po anglické manželce Johna Quicyho Adamse v první čtvrtině 19. století. Už se dost napsala o tom, že by byla asi také první manželkou možného prezidenta jejíž neoblečené snímky byly uveřejněny v médiích.
Melania sice ovládá hned pět jazyků, ale, když nedávno v médiích žehlila manželovi nepěkné výroky o ženách, jedna televizní stanice její angličtinu se silným slovanským přízvukem, raději doprovodila anglickými titulky. Byla to spíše zlomyslnost, ale i tak přitáhla pozornost. Nedá se také přehlédnout, že v kampani hraje roli první dámy pro Donalda Trumpa více než jeho třetí žena dcera Ivanka, které v žilách po matce Ivaně koluje česká krev. I kritici Trumpa uznávají, že Ivanka má nadání pro politiku a zřejmě by zvládla i sama kandidovat na prezidentku.
Zda budou mít Spojené státy první dámu nebo prvního gentlemana se rozhodne již vlastně za týden.


description:
Dobrý den, pane profesore,
rád bych znal plnou pravdu o Tibetu. Proto si dovoluji obrátit se na Vás. Poněkud mne nadzvedly řeči našeho pana prezidenta, že v Tibetu bylo otrokářství, za trest se tam vypichovaly oči, usekávaly ruce atd. Tibet jistě nebyl rájem na zemi, ale také podle mého názoru nebyl žádným otrokářským státem. Podle mne informace, s nimiž operoval pan prezident, vycházejí od čínské státní tiskové agentury Nová Čína (Sin-chua). A tyto informace převzal ruský tisk. Podle mne jde o propagandu s mnoha nepravdivými údaji. Své názory opírám o četbu – Sven Hedin: Tibet, knihy od O’Nielové, Dr. Leopolda Procházky z roku 1933, Buddha a Kristus, Buddhistické meditace, Buddha a jeho učení, Buddhismus světovým názorem. Měl, nebo neměl pan prezident pravdu?

title: Kterak se exotický Tibet zapletl do středu vnitropolitického dění?

maintext:
Obávám se, že nejste na správné adrese. „Plnou pravdu o Tibetu“ nelze očekávat od nikoho, a když, tak spíše od sinologů, historiků Dálného východu a odborníků na buddhismus než od psychiatra. Zdá se, že ode mne očekáváte spíše solidaritu s vaším odporem k názorům pana prezidenta. Naše společnost je názorově rozdělena mj. na ty, kdož věří nějaké ideologii a hájí především jakési ideály, a na ty, kdo věří na „má dáti – dal“ a hájí především jakési zájmy.
Těm druhým to v kratší a střední perspektivě lépe vychází. Za Rakouska se uvelebovali v obchodu a v definitivě ve státních službách, za první republiky v obchodu a financích, za protektorátu keťasili a líčili na majetek po vyvražděných Židech, po válce se nahrnuli do vil po odsunutých Němcích v pohraničí, za komunistů nalezli do KSČ, „aby mohli dělat svou práci“, a po Listopadu se vrhali na všechno, co nebylo zrovna přibité. Nyní si vedou opět dobře, proměnili svou moc politickou v ekonomickou a ti schopnější či velkoformátovější už koketují s Ruskem a s Čínou, nemluví s dalajlamou a trousí jedůvky. Ti druzí byli za Rakouska tu a tam v Brixenu či ve vězení, za první republiky u pacifistů a třeba i komunistů (ano, to není protimluv), za protektorátu v ilegalitě, v 311. peruti, ve vězení nebo v koncentračních táborech, po válce v dolech, vězeních a u lopaty a nyní se cítí tak trochu podvedeni tou vykutálenou postdemokracií a svými nyní prosperujícími někdejšími utlačovateli.
A do toho nám vzniká nová generace bez paměti, která „má jasno“, tudíž černobílo. Záměrně jsem nemluvil o perspektivách dlouhodobých. Tam jsou karty jinak rozházené a z vyhnanců se stávají klasici plnící učebnice a z vězňů prezidenti (českoslovenští prezidenti byli většinou nejprve vězni). Z hlediska „českých zájmů“ se zdá, že je lepší nedráždit hada, nechat Tibet Tibetem (co z něj máme?) a sledovat hlavní proud doma i ve světě.
Z hlediska vlastního svědomí je nejlépe na vše pohlížet kriticky zkoumavě, pátrat po pravdě a nelhat. Často to stojí kariéru a někdy i život. Ne každý na to má. Každý se však může rozhodnout, kam chce patřit a co mu stojí za hrdinství. Rozhodne-li se pro ně, pak mu nesmí být osud jakýchkoli trpících kdekoli na zeměkouli lhostejný. Pokud jde o Tibet, podepsali se na něm krvavě nejen Číňané (ti nejvíc), ale i Angličané a další národy. Ostatně nevraživost mezi Čínou a Tibetem se datuje již od prvopočátku tibetských novodobých dějin v 7. století n. l. Jinak vaše zdroje, zejména o buddhismu jakožto někdejším státním náboženství v Tibetu, jsou rozhodně směrodatnějšími než licoměrná prohlášení politiků. Ostatně ruce se za trest usekávaly nejen v našich zemích, ale ještě poměrně nedávno i ve Švédsku, jež je nám dáváno za příklad humanismu.


description: Lidé po celém světě se dojímají nad novým propagačním videem, které natočila společnost Amazon. Setkají se v něm dva staří známý – křesťan a muslim. Oba zjistí, že i když oba praktikují jinou víru, trápí je stejné problémy. Reklama je zajímavá v tom, že v ní neúčinkují herci, ale skuteční angličtí duchovní. Reverend Gary Bradley je londýnským vikářem, imám Zubeir Hassam je ředitelem muslimské školy v Leicestru. Oba jsou skuteční přátelé a ve videu podle svých slov nehrají, prostě jsou sami sebou.

title: Křesťanský reverend a muslimský imám vstoupí do domu… to není vtip, ale nová reklama na Amazon


title: Konec světa? Třetí světová? Aneb když nejde Google...

maintext:
Seděl jsem u počítače a sledoval zprávy, zaslechl nějakou informaci, která by stála za komentář, a chtěl jsem ji vygooglit. A nešel mi Google! Událost, jakou jsem ještě nezažil a která vyvolala okamžitě raketovou facebookovou reakci.
Vůbec si neuvědomujeme, jak patologický máme vztah k Internetu, sociálním sítím a snadno dostupným informacím. Včerejší historka to utvrdila v plné - a poměrně směšné - nahotě. Pro mne například tím zjištěním skončily Události. Vůbec nevím, jaké další zprávy tam říkali, protože jsem horečně zkoušel druhý prohlížeč, refreshoval, zkoušel i třeba Google Images a všeobecně jsem prověřoval, co se to děje za hrůzu. Třetí světová? Konec světa?
Jak už je v době sociálních sítí zvykem, fňukl jsem si na Facebook, a najednou byl můj post frekventovaným diskusním pointem, kde se podobně jako já vyděšení uživatelé Internetu vzájemně informovali, co se to vlastně děje. Můj post zněl: twl mě nejde Google! A vzápětí pod něj začaly přibývat výkřiky:
Mně taky ne. Ani youtube. Něco temného se děje. A začíná to u nás dvou.
Omlovám se, můžu za to já. Zkoušel jsem, co se stane, když budu na Google hledat Google.
A zase ten Trump.
Žižkov taky bez Google
KONEC. světa.
Rusáci! Trump! Židi! Nebo síajej. Nebo ... JXD!!!
Motol taky nejde
Jižní Čechy-Třeboňsko hlásí bezporuchový příjem!
Mně také nejde Gmail!
Během prvních pěti minut po publikování měl příspěvek třicet lajků a dvacet osm komentářů. Z toho, že nejede internetový vyhledávač, se stala událost večera. Alespoň v tom sociálním prostředí, které tvoří můj Facebook - zfetovaná pražská kavárna bych to nazval - vypukl bez Google větší poprask, než kdyby otěhotněl rapper Řezník. A to přitom v osm hodin večer, kdy nikdo, ale opravdu nikdo z mých diskutérů nic nepotřeboval urgentně hledat.
Naše závislost na digitálním informačním cloudu je obrovská, vůbec si ji neuvědomuje, ale nejpozději do deseti let se stane jednou z nejčastěji léčených závislostí.
Pokud mi nevěříte, můžete si to vygooglit. Tedy - nemůžete.


description: Nizozemská vláda započala rozsáhlé vyšetřování, které má zjistit, jak se stalo, že ze dna Jávského moře, kde se v roce 1942 odehrála jedna z klíčových bitev 2. světové války, zmizely tři lodě, na nichž během osudové bitvy zemřely stovky Nizozemců.

title: Záhada Jávského moře: Ze dna zmizely vraky válečných lodí


description: Kubánský komunistický vůdce Fidel Castro (1926 – 2016), který zemřel v pátek večer kubánského času, patřil mezi nejzvláštnější a nejextravagantnější postavy světové politiky 20. století. Podívejte se proto na některé jeho fotografie z mládí a z doby, kdy stál v čele Kuby jen několik let. Je to pozoruhodný dokument doby.

title: 20 pozoruhodných a originálních fotografií kubánského vůdce Fidela Castra


description: Rozbor amerických voleb ať provedou povolanější. Mimochodem, jeden z mála, který se svými prognózami před rokem, půl rokem, a dokonce ani včera neztrapnil, je externí komentátor Reflexu a politolog Petr Sokol. Celou noc na Reflex.cz sledoval průběh hlasování a skvěle ho zařazoval do kontextu americké politiky. Ostatně podívejte se sami.

title: Americké volby mají tradiční poražené: novináře a výzkumníky

maintext:
Zastavil bych se u jednoho fenoménu, který se v posledních letech stabilně opakuje – zoufalé selhávání agentur pro výzkum veřejného mínění a novinářů ohledně předpovědi volebních nálad. A je jedno, jestli se jedná o Česko v době parlamentních voleb (2010), posledních prezidentských voleb (2013), Británii, když podruhé vyhrál Cameron, popřípadě, když Britové v referendu hlasovali o brexitu, anebo dnes, v době amerických prezidentských voleb.
Většinou šlo o stejný model: výzkumnické agentury nedocenily nebo přecenily určité momenty v kampani a vůbec celkové nálady lidí, čímž vytvořily virtuální rozložení sil ve společnosti. Fakt, že se někteří lidé nehlásí k nepopulárním stranám (u nás ke komunistům, jinde k pravici), by měl být součástí takových prognóz.
Na druhou stranu je ověřeným faktem, že všude ve světě padají staré loajality k tradičním stranám a volební chování se proměňuje. V tomto případě se přibližuje ke dni voleb. I tak by výzkumníci měli své závěry vyjadřovat s určitou relativizací, nebo jejich obor brzy půjde přirovnat v lepším případě k číselné loterii, v horším k nástroji na manipulaci veřejného mínění v době voleb.
Dalším hráčem na předvolební mapě jsou mainstreamoví novináři a jejich preference.
V roce 2001 jsem si z USA dovezl a dal podnět k vydání knihy slavného amerického televizního novináře Bernarda Goldberga s názvem Bias (česky Jak novináři manipulují, vydavatelství Ideál). Dlouholetý reportér stanice CBS odhaluje hlubší důvody, proč velká média zkreslují zprávy.
Podle něj hlavní novinářský proud v USA nekopíruje mínění a postoje Američanů, ale tvoří úzký názorový segment řekněme levicově liberální orientace. Tito lidé pak žijí v bludném kruhu svých přátel a přátel jejich přátel a utvrzují se ve svých postojích, o nichž už ani neuvažují. Tvoří třídu samu pro sebe. Takže není to tak, že by v médiích chladnokrevně lhali, ale jen jsou předsudeční. Od nich to pak přebírá celý intelektuální a jiný svět.
Pěkně to bylo vidět například na posledním on-line vysílání České televize k prezidentskému klání Trump–Clintonová. Když je u novinářů hlavní zdroj informací CNN, pak dlouho nic a pak názorové stránky deníků New York Times a Washington Post a nemáte od toho odstup, závěr je jediný – probrečíte celé vysílání, protože nebyl zvolen váš favorit, v tomto případě Hillary Clintonová. V českých reáliích to funguje podobně s tím rozdílem, že většina novinářů si „opatřuje postoje“ v Respektu atd. To je na celou studii a není to teď podstatné.
Ještě v dobách nadvlády tradičních médií se říkalo, že v mainstreamových novinách se dají nejlépe číst dopisy čtenářů. To dnes občas plní sociální sítě. I ony mají svá úskalí v podobě skryté inzerce, falešného obsahu od různých marketingových agentur, je tu fenomén proruských a jiných webů. Když jste si však během volební noci četli reakce čtenářů na on-line vysílání iDnes, měli jste dojem, že zdravý názor úplně nevymizel. Na rozdíl od plaček z mainstreamu.
Na závěr jeden přehlížený moment z americké volební kampaně, podle mě dost podstatný: republikáni nejen mají většinu v obou komorách Kongresu, ale hlavně „volební revoluce“ vytáhla nahoru skupinu umírněných republikánských kongresmanů s velkým vlivem na americkou politiku (v čele s floridským Rubiem), kteří budou Trumpovi šlapat na paty. Kdo ví, jak obrovský má americký Kongres vliv na politiku Spojených států, si může dát katastrofické scénáře o „konci Ameriky“ v čele s Trumpem do reálných souvislostí.


description: Až se bývalá modelka Melania Trumpová (46) stane v lednu první dámou USA, bude to pouze podruhé v americké historii, kdy se manželka prezidenta narodila v cizině. V tomto případě ve Slovinsku. Předtím tento primát držela Luisa Adamsová, která bydlela v Bílém domě v letech 1825 až 1829. Jak ale vypadaly některé první dámy nejsilnější země světa v domě, kdy ještě netušily, jaká závratná kariéra je čeká? Podívejme se na některé z nich.

title: První dámy Ameriky, jak jste je nemohli poznat


title: Česká republika ekonomicky vzkvétá. Hlavně bodlákům se nebývale daří...

maintext:
Solidní růst ekonomiky a v letošním roce nejspíš i přebytek státního rozpočtu. To jsme tedy kabrňáci, hotoví mistři světa! To už by v každé české domácnosti měli začít chladit láhve se sektem na přípitek, protože takové kvetoucí zahrady jsme v české kotlině už dlouho neměli. Ale pozor! Z těchto kvetoucích zahrad si však do pomyslné vázy lze dát jen pár kvítek. Zbytek tvoří bodláky, které sice také kvetou, ale většina zahradníků je hází na kompost a ostatní lidé se jich ani nedotknou. A tak nějak to vypadá i s tím naším hospodářstvím...
Ano, české makrostatistiky nyní na první pohled vypadají dobře. Ekonomika sílí (byť loni sice rostla téměř dvakrát rychleji), ve státní pokladně netančí na holém dřevěném dně myši tango, protože tam přebývá hromada peněz a lidí bez práce je nejméně za posledních osm let.
A nemalá část z nich věří, že minimálně stejně dobře bude i v dalších letech, proto se zadlužuje pekelným tempem a kupuje si domy, byty, chalupy, auta či „nutně potřebné“ luxusní zboží a služby. Raději, ještě jednou zopakujme, že se tak děje na DLUH.
Podrobnější pohled na ekonomické soukolí však tak vábně nevypadá. Průměrná hrubá mzda v zemi očištěná o kvartální výkyvy se pohybuje okolo 26 tisíc korun a je zhruba třikrát až čtyřikrát nižší než v sousedním Rakousku či Německu. A to prosím pěkně 27 let po listopadu 1989. A to ještě mějme na paměti, že zhruba dvě třetiny lidí v zemi na průměrnou mzdu ani nedosáhnou a stovkám tisíc lidí v práci nepřidali za poslední roky ani korunu. Stačí jet jen pár desítek kilometrů za Prahu a dozvíte se, že lidé jsou zde rádi, že dostanou měsíčně 15 tisíc. Zkrátka, nějak se nám to finanční dohánění Západu nedaří.
A teď z jiného soudku. Jen před několika dny proběhla médii zpráva o rekordním odlivu dividend z České republiky. Jinými slovy, většina zisku z toho, co zde čeští roboti (s platem pár korun) vyrobí, odteče za hranice. Stálo by za úvahu, proč zahraniční vlastníci tuzemských firem nechtějí reinvestovat své zisky do rozvoje zdejších firem a třeba i do zvýšení platů českých zaměstnanců. Zde je něco špatně.
Pověst České republiky jako země s levnou pracovní silou (tedy pověst dojné krávy plné „hloupých pracovitých volů“) je zničující a nežádoucí. Z této někdejší komparativní výhody se stal zákon, se kterým nikdo nehodlá nic dělat. Těch pár šéfů nebo rádoby manažerů si rozdělí tučné prebendy a tomu plebsu dole odhodí jen pár drobných, aby jim zacpali ústa. Navíc, lidé peníze potřebují na holé živobytí a tak jim nezbude než zatnout zuby a jít pracovat i za těch pár korun.
Lze samozřejmě namítnout, že výše příjmů zaměstnanců je dána i strukturou ekonomiky. Že zde chybí výzkum, vývoj, inovace, zkrátka tvorba produktů s vyšší přidanou hodnotou a že když ve skromných časech vláda šetří, raději sáhne na tuto položku, jen aby nemusela zmrazit sociální dávky nebo investice do „klíčových“ projektů v infrastruktuře. Ale kudy z tohoto kruhu ven?
Těžko se s tím něco dělá, když současná vláda (prý středolevicová) raději řeší, zda vyhodit ministra pro lidská práva nebo ČSSD přemítá, zda za rok a půl podpoří na prezidenta Miloše Zemana než Michala Horáčka. To je hodně důležitá agenda v tuto dobu, že? Samozřejmě, že tu vznikají analýzy, jak se současným stavem něco udělat. Popíše se papír, udělá se konference, u rautu se poklábosí, ale tím to také skončí. A konkrétní analýzy pak vytvoří v úřednických či poslaneckých skříních vojensky vzorné komínky.
Závěrem – a už jen heslovitě - ještě další „optimistické“ zprávy o ekonomickém stavu české veřejnosti a celé České republiky, které v posledních dnech přineslo několik tuzemských serverů. Podlé jedné z nich dvě pětiny českých domácností přežívá od výplaty k výplatě. Jiná statistika říká, že pod hranicí příjmové chudoby v Česku žije mírně přes milion obyvatel. A třetí hřebík na závěr: Česko za posledních 25 let z ekonomické náskoku Německa takřka neodmazalo vůbec nic. A co hůř, spíš se na náš dotahují naši východoevropští sousedé.
To vše v podmínkách, kdy naše ekonomika je takřka na hranicích svých kapacitních možností. Když to vše podtrhneme a sečteme, vyplývá pro nás nepříjemné konstatování, že pokud se česká ekonomika neotřese a zcela od základů nepromění, na kvetoucí západní zahrady můžeme navždy zapomenout nejen my, ale i naše děti.


title: Další odhalení z nové řady Hry o trůny: Na internet unikly fotky dračího trůnu pro Daenerys Tagaryen

maintext:
Dračí princezna bude mít v sedmé řadě seriálu Game of Thrones vlastní trůn. Ten je velmi podobný tomu, na který v závěru šesté serie usedla Cersei. Prozradila to fotografie, která unikla přímo z natáčení aktuálně nejsledovanějšího seriálu na světě.
Celý světem sedmi království postupuje vlna ženské emancipace. Ve všech koutech fantastické říše se moci ujímají ženy, a je proto pochopitelné, že nové královny dostanou nové trůny. A nejpikantnější fotografií uniklou z natáčení sedmé řady je právě ta, která zachycuje dračí trůn, na který by měla usednout Daenerys. Královské sedátko vytesané přímo do roztavené skály by se mělo nacházet přímo v bývalé pevnosti rodu Tagaryenů – v Dračím kameni.
Hra o trůny: Trůn pro Daenerys Tagaryen • Foto Instagram.com
Další uniklá fotografie ukazuje změny v nejznámější trůnní místnosti série. Železného trůnu, který tvoří tisíce mečů roztavených dračím dechem, se úpravy pochopitelně nedotkly. V Králově přístavišti totiž žádní draci nejsou. Zatím. Ale jak je vidět z dekorace nad trůnem, novopečená královna Cersei vyměnila sedmicípou hvězdu za železného lva Lannisterů. Pro víru totiž v jejím pojetí vlády zřejmě nezbude příliš místa.
Hra o trůny: Trůn pro Cersei Lannister • Foto Instagram.com
Sedmá série by se na obrazovky měla vrátit v létě roku 2017. Tradiční start v dubnu museli tvůrci posunout kvůli nutnosti natáčení v zasněžených lokacích. Pořád platí, že sedmá série je předposlední, nicméně v posledních dnech se stále hlasitěji diskutuje o natáčení spin-offu, který by měl za dva roky seriál nahradit.


description: Ve věku 90 let zemřel v noci na dnešek SEČ bývalý kubánský prezident Fidel Castro. Oznámil to v kubánské státní televizi jeho mladší bratr Raúl Castro, který Fidela v roce 2006 vystřídal v čele země. Vůdce kubánské revoluce podle Raúla zemřel v pátek 22:29 místního času (dnes v 04:29 SEČ). Jeho tělo by mělo být zpopelněno ještě dnes, a to v ranních hodinách místního času.

title: Zemřel kubánský vůdce Fidel Castro. Bylo mu 90 let


description: Posadíte se, připoutáte se, podíváte se z okénka a už přistáváte. Ne, to není vtip, to je realita na vůbec nejkratší mezinárodní letecké lince na světě, která zahájila provoz se středu ráno. Let trvá pouhých 8 minut a spojuje švýcarské letiště St. Gallen-Alternhein s německým městečkem Friedrichshafen.

title: Jen 8 minut - tolik trvá cesta na nové vůbec nejkratší mezinárodní letecké lince světa


description: Český slavík opět přitáhl pozornost ke kapele Ortel vedené stejnojmenným zpěvákem Tomášem Ortelem. Dostala druhé místo. Jako vlastenec musím v úplnosti jejich jména odmítnout a celou kapelu vyzvat, aby se vrátila ke svým českým kořenům.

title: Žádnej Ortel, na Slavících byly druhé Hnidy!

maintext:
Mnozí vzdělanější čtenáři vědí, že slůvko ortel znamená rozsudek, nemilosrdný soud, verdikt, rozhodnutí. Ti ještě vzdělanější pak vědí, že slovo pochází z latinského, nečeského a nevlasteneckého základu. Slovo souvisí a vzniklo z latinského „ordálie“, boží soudy ve středověku. Proto je naprosto nepřijatelné, aby kapela českých vlastenců vystupovala pod takovým názvem.
Hudebně neznalý čtenář si jistě řekne, že se tak pan Ortel prostě jmenuje, a basta. Ovšem to je zásadní omyl. Pan Ortel si totiž to příjmení zvolil svým vlastním rozhodnutím, narodil se jako Hnídek. A je národní hanbou, že toto až staročeské příjmení nenese s hrdostí. Co to slovo v češtině znamená? „může jít o totéž vyjádření či minimálně velmi úzkou souvislost se slovem hnidka. Hnidka je zdrobnělina ke slovu hnida, které je označením vajíčka vši. Tato příjmení skutečně existují, a to Hnida, Hnidák, Hnídek, Hnidka, Hnidoš - všechna odvozena od hnida - vajíčko vši“. (ptejteseknihovny.cz).
Prostě - původní příjmení pana Ortele, Hnídek, má jasný, vlastenecký, český, národovecký a rasově uvědomělý podtón, zatímco zpěvákem nyní používané příjmení Ortel je zpotvořenina cizáckého původu. Proč ale zpěvák tak zjevně pohrdá staročeštinou a českými jmény? Proč on - který se bojí budování mešit u nás, aby se nenarušily české kulturní tradice - s hrdostí nenese své české příjmení? Stydí se snad za jeho všivý obsah? Probůh, proč? Vždyť v naší zemi to většinu historie opravdu vypadalo jako ve všivárně.
V době bronzové, kdy vznikala Odyssea, jsme v Čechách pěstovali kanibalismus. První Slované sem přišli tři sta let po pádu Římské říše, která používala vodovody, splachovací WC a depilaci, a bydleli v zemljankách. Trvalo více než tisíc let, než se naučili mýt, a splachovací záchody známé už ze starého Říma jsou v Čechách standardem teprve od dvacátého století. Tak proč by se měl český vlastenec stydět za to, že se jmenuje jako vší vajíčko? Stydí se snad za slavnou minulost našeho národa? Je to ostudné, nevlastenecké, a možná až vlastizrádné. Proto Tomáše Ortela vyzývám, aby neprodleně začal vystupovat opět jako Hnídek, a jeho kapelu, aby se neprodleně přejmenovala na Hnidy.


description: Má zůstat sociální demokrat Milan Štěch předsedou Senátu i v následujících dvou letech? Anebo má ČSSD nominovat na tento post někoho jiného, protože Štěch se podepsal pod podlézavé prohlášení čtyř nejvyšších českých ústavních činitelů adresované Číně? Už to pomalu vypadalo na hezkou mocenskou kauzičku, nakonec z toho nejspíš zbude jen vzpomínka na malou bouřku ve sklenici vody. Jsme přeci v České republice a tudíž když se v ní rozdělují mocenská korýtka, tak vše dobře dopadne.

title: Ve „sporu“ o vedení Senátu zvítězí tradice a silně vyvinuté korýtkové pudy

maintext:
Snad většina senátorů napříč celým politickým spektrem s oblibou říká, že v Senátu jsou jiné poměry a klima než v Poslanecké sněmovně. Že v něm panuje gentlemanské tvůrčí prostředí a vztahy mezi jednotlivými zákonodárci jsou spíš kolegiální a nevyhrocené jako o kousek dál ve Sněmovní ulici.
Tato nerozborná „kolegialita“ byla v minulosti názorně mnohokrát prezentována, například když po volbách vybíralo (staro)nové vedení Senátu. Šéfové frakcí v něm rozdělili křesla podle početnosti klubů a pak se navzájem všichni podpořili, takže hlasování šlo jako po másle. Proto pak vznikaly situace, kdy měl Senát stejný počet místopředsedů jako Poslanecká sněmovna (která však má dvaapůlkrát více poslanců).
To víte, funkce je funkce a když jsme všichni takoví kamarádi, tak proč si to neprohlasovat. Daňový poplatník už zkousl kdeco, tak zkousne z eráru i těchto pár drobných...
Letos vše ale mohlo dopadnout jinak. Milan Štěch se podepsal pod prohlášení, ve kterém potvrdil územní celistvost Číny a nepřímo odsoudil návštěvu dalajlamy v Česku. Toto prohlášení mělo zřejmě původně v tajnosti odejít diplomatickou poštou, nakonec prezident Miloš Zeman, respektive nějaký snaživec z jeho hradního „dream teamu“ jej pověsil na hradní web a oheň byl na střeše. Například Štěch a šéf sněmovny Jan Hamáček totiž s ničím takovým nepočítali a byli skoro až nepříjemně zaskočeni.
Vzhledem k tomu, že nedávno proběhly senátní volby a 15. listopadu se bude volit nové vedení komory, začaly zaznívat hlasy, že by Štěch své křeslo nemusel obhájit. Anebo by mohl zůstat, ale pouze za podmínky, že vezme svůj podpis zpět. Do celé záležitosti se začaly zaplétat jednotlivé kluby nebo jejich představitelé až z toho vznikl hezký galymatyáš. Obzvlášť v provedení lidovců šlo o názorové veletoče jako za jejich „starých dobrých časů“.
Vše ale nakonec dobře dopadne. Jelikož se za Milana Štecha většinově postavila ODS, ANO i řada dalších nezávislých senátorů, má post v čele komory takřka jistý. Jeho kritici tak budou muset raději velice rychle zařadit zpátečku a vzpomenout na tradiční gentlemanské dohody panující při porcování funkcí, protože by taky mohli přijít zkrátka. A to přece by byl průšvih jako vrata. Nebyl by služební bavorák ani velká kancelář. Hrozná představa, že?!
Volba vedení Senátu je sice tajná, je proto možné, že někdo projde až napodruhé nebo nedostane hlasy všech přítomných, ale většinu pro své zvolení nakonec získá. V tu dobu už o Číně nepadne ani slovo a útrobami Valdštejnského paláce se bude rozléhat veselí a cinkot skleniček. Senát tak všem opět ukáže, že nějaké politikaření nebo osobní animozity jsou mu cizí a že mezi jeho členy panuje kolegiální atmosféra.


description: Zatímco z válkou sužovaného Afghánistánu, kde působí i čeští vojáci, přicházejí neustále zprávy o teroristických útocích a řádění islámských fundamentalistů, jezdí sem malé skupiny turistů na dobrodružné dovolené. V provincii Bámiján v centrálním Afghánistánu někteří lidé i lyžují. A existuje dokonce britská cestovní kancelář, která něco podobného již léta pořádá. Ta tvrdí, že zájem o návštěvu neklidných oblastí neutuchá.

title: Válečná turistika kvete: Lyžování v Afghánistánu, procházka zničeným Somálskem, čaj v Damašku

maintext:
Britskou cestovku Untamed Borders spoluzakládal James Willcox a v její nabídce na internetu najdete cesty do Afghánistánu, Somálska, či některých nepříliš bezpečných oblastí Pákistánu a Kavkazu.
„Navštěvujeme v Afghánistánu místa, která jsou přece jenom klidnější a za posledních sedm let jsme žádný problém neměli. Samozřejmě zde bezpečnostní rizika existují, ale lze je sladit s touhou po poznání a dobrodružství,“ řekl webu Middle East Eye Willcox. Skupiny se vyhýbají zejména jihu země, kde je často u moci hnutí Tálibán a další ozbrojené islamistické skupiny.
Oblíbené jsou i cesty do Somálska a některých dalších míst světa, o kterých se většinou píše v souvislosti s válkou a chaosem. Některé lidi v poslední době hodně lákají také cesty do Sýrie, kde je ovšem v současnosti situace ještě komplikovanější než v Afghánistánu. Například argentinský cestovatel Pablo Sigismondi letos navštívil Damašek a tvrdí, že centrum města bylo bezpečné, že se po něm mohl pohybovat bez průvodce a ochranky, ale že z některých předměstí se ozývala střelba. Navštívil také město Homs, které je podle něj z velké části zničené. Tam se dostal s ozbrojeným doprovodem a cena byla několik stovek dolarů z Damašku a zpátky.
Web Middle East Eye v jednom svém textu z listopadu popisuje, jak někteří lidé ze Západu jezdí do Sýrie z Libanonu. Samozřejmě ne na území, které ovládá Islánmský stát, protože tam hrozí zajetí a smrt. Většinou jsou navštěvovány místa, která ovládá režim Bašára Asada. Ten dokonce vydal několik propagačních videí, aby se turisté vrátili do Sýrie, zejména do oblastí u Středozemního moře. Problémem je, že některé hraniční přechody s Libanonem či Irákem nejsou ze syrské strany hlídané. Ale když vás chytí pak v samotné Sýrii vládní jednotky, tak za neoprávněný vstup do země hrozí jeden až pět let. Přesto to prý několik desítek lidí i tento rok jako turisté risklo.
Méně riskantní je vstup na území ovládané Kurdy a to především v Iráku, kam se dá v podstatě normálně jet. Nezkoušejte to ale raději z kurdských území zpět přes Turecko. Typ člověka, který chce navštívit neobvyklé a nebezpečné země ale podle Jamese Willcoxa z cestovní kanceláře Untamed Borders nenaplňuje představu nějakého mladého bláznivého muže. „V posledních letech jsme měli zákazníky z více než 40 zemí a byla mezi nimi více než třetina žen. Věk se pohyboval mezi 20 až 80 lety,“ říká Willcox.
Pokud ovšem nejedete do podobných míst sami, tak náklady na cestu se šplhají k tisícům dolarů. Například cesta s Untamed Borders do Afghánistánu stojí několik tisíc dolarů, ale nejsou v ní ještě zahrnuty celkové náklady. Cesta vás pak může stát více než 5 tisíc dolarů. Do Afghánistánu můžete jet i daleko levněji, třeba za několik desítek tisíc korun. Pokud ale pojedete sami a budete hodně riskovat. Takže tento způsob raději nezkoušejte.


description: Den poté, co Tomáš Hnídek přejmenovanej na Ortela bodoval v Českém slavíkovi, jsem zaznamenal další národně uvědomělý hudební počin. Je československý, a pachatelkou je moje oblíbená Olivie Žižková. Která, jak se přiznala, již čtvrt století oplakává Československo.

title: Spojí Olivie Žižková zpět rozpadlé Československo?

maintext:
Těžko vysvětlitelná obliba českého národa ve zpívajících xenofobech nevalné intelektuální úrovně i nevalných textů má nový hit. A není to nic od Ortela s Hnidami, ale od Olivie Žižkové. Československý hit zveřejněný 28. listopadu je takový textový trhák, že jsem bys skutečně dojat. Namátkou vybírám:
Jeden za všetkých a všetci za jedného, vieš,
Československo mať v srdci navždy smieš
Veď urobíme viac, roky súznenia sú v nás
nedajme si lásku našich blízkych národov vziať,
pojďme se smát, dobrou muziku si hrát,
naší vzájemnost si nenechat nikým brát
Hrdí Češi, Slováci, v naší slovanské duši
je čo nás spája, rado sa máva,
tak blízká kultura, křesťanstvím je spojena,
to nás dostáva, silu nám dáva
Urobíme viac, v nás
nedajme si lásku našich blízkych národov vziať
Nananana nananananana nanana nanananana jeeee
720p 480p 360p 240p Olivie Žižková - Uděláme viac REKLAMA Olivie Žižková - Uděláme viac • VIDEO Youtube.com
Pachatelem výše uvedeného literárního zločinu je Jan Žižka (ne ten slepej, ale ten druhej) a píseň ukazuje, že jak autor, tak interpret ukončili vývoj svého IQ někdy ve dvanácti letech a uvažují jako předpubertální děti. Úkoly, které na sebe před národem berou, jsou totiž dětsky legrační, nevyzrálé a hloupoučké.
Již před časem se paní Olivie začala vymezovat zpěvem proti imigrantům. Zahánět imigranty popem - no dobře... Tak ve dvanácti letech dobrej fór. To, co předvádí nyní, je však ještě o kousek hloupější. Za to čtvrtstoletí samotné existence Slovenska se klima v našich zemích zásadně odlišilo. Na Slovensku hraje v Čechách nepředstavitelnou roli víra a církev, systém je mnohem autoritářštější, a lidé mnohem méně otevření než my.
Postoje k potratům, drogám či homosexualitě jsou v obou zemích nyní nesrovnatelné. A pokud paní Žižková použije Google, může se snadno přesvědčit, že jestli je nám, Čechům, v současnosti někdo postojově a hodnotově podobá, pak to jsou Rakušané, a ne Slováci.
Paní Žižková je přes své mládí zasekaná v minulosti a vůbec si neuvědomuje, že pro většinu lidí už je Slovensko zcela standardní sousední zemí, a že lidé mladší pětadvaceti let, narození po rozdělení Československa, vůbec nechápou, proč bychom se měli na sociokulturně odlišné Slováky dívat nějak bratrsky. Takže paní Olivie - chápu, že to myslíte dobře, ale zase jste úplně mimo. Ale ten poslední verš vaší nové písničky - ten je fakt dobrej.


description: V půlce října upozornil britský deník express.co.uk na infografiku španělského ministerstva vnitra, která obsahuje znepokojující informace o aktivitách islámských extremistů v turistických střediscích ve Španělsku. Podle ministerstva proběhlo na území Španělska 86 protiteroristických operací a bylo zatčeno 186 osob.

title: Ve Španělsku vzrůstá počet teroristických útoků v turistických střediscích


description: Zatímco tradiční výtvory sprejerů ve veřejném prostoru vyvolávají vždy rozporuplné reakce, následující varianta se při rozumném umístění bude líbit snad úplně každému. Je totiž z mechu a nahrazuje tak aerosolové spreje, či jiné toxické materiály, skutečně přírodní látkou. Výroba takového umění je navíc překvapivě jednoduchá.

title: Graffiti z mechu? Ekologický street art zvládne vytvořit úplně každý


description: Přesně minutu po půlnoci se na internetové televizi Amazon Prime objevil první díl legendární trojice ze seriálu Top Gear. Pořad s názvem The Grand Tour  je ale zatím oficiálně dostupný jen v Británii, USA, Německu, Rakousku a Japonsku. Ostatní regiony, včetně Česka, budou muset počkat do prosince.

title: Stará trojka z Top Gearu se vrátila na obrazovky. Clarkson, Hammond a May spustili svou Grand Tour

maintext:
Zatímco seriál s původním názvem Top Gear, ovšem s jinou moderátorskou trojicí, na BBC skomírá, návratu Clarksona, Hammonda a Maye se věští velká budoucnost. A hodně si od nich slibuje i firma Amazon, jež má na jejich pořad exkluzívní vysílací práva, a seriál tak bude k vidění pouze na jejich on-line službě Prime. A moderátorská trojka by se měla činit, Amazon totiž přiznal, že jeden díl této autoshow vyjde na více než 140 miliónů korun.
How ‘The Grand Tour’ faked dropping a Prius into the Hollywood Walk of Fame https://t.co/GhPrjgiUwJ pic.twitter.com/q9jxR2VFCY


description: Ve čtvrtém největším ruském městě Jekatěrinburgu vypukla epidemie HIV. Nárůst počtu nakažených tímto zatím nevyléčitelným virem je obrovský - podle tamních úřadů je ve městě nakažený každý padesátý člověk.

title: V Jekatěrinburgu vyhlásili epidemii HIV, situace je kritická


description: Šéf kultury Reflexu Milan Tesař vám přináší pravidelný pateční balíček tipů, co o víkendu musíte a naopak nesmíte slyšet, vidět a číst.

title: Kabaret Ovčáček čtveráček: Jevištní hradní mluvčí je hrán až příliš od srdce

maintext:
Jak jsem avizoval minulý týden, navštívil jsem projekci Formanova Amadea se živým orchestrem a sborem. Bylo fajn vidět skvělý film zase na velkém plátně, co ale nebylo fajn, byl incident, který se odehrál před představením. Zaskakující britský klavírista Jonathan Powell byl cestou do Pakulu fyzicky napaden revizory, ačkoli měl jízdenku. Jak napsal na Facebook, vůbec netušil, že jde o „transport police“, byl přesvědčen, že se stal obětí přepadení. Navzdory prodělanému šoku odehrál bezchybně. Tak proč mi bylo tak stydno?
Ve Zlíně si udělali radost a v původním kabaretu Ovčáček čtveráček uvedli v jevištní život „oblíbeného“ tiskového mluvčího českého prezidenta. O tom, že ani herec není z kamene, svědčí kritický výrok jednoho z diváků krátce po premiéře: “Bohužel bylo na herci Příkazském, až příliš vidět, že pana Ovčáčka nemá rád.“ Souhlasím. Je to neprofesionální. Herec zjevně budoval postavu až příliš od srdce.
Než si půjdete koupi nového Viewegha, raději si v novém čísle Reflexu přečtete recenzi Kateřiny Kadlecové. Novelu Melouch rozcupovala s takovou vervou, že se její stránky doteď vznášejí redakcí. Kateřina vyřkla jasný ortel: Nastavovaná, řídká kaše chuti mdlé.
Možná měl Michal škrtat. S podobným problémem se potýká novinka pražského Činoherního klubu Urna na prázdném hledišti. Čtyři herečky zavraždí obdivovaného režiséra, který je šikanuje. Skvělý námět a velká příležitost pro čtyři herečky, které svého režiséra a autora v jedné osobě Martina Čičváka naštěstí nezavraždily: pro Veroniku Žilkovou, Lenkou Skopalovou, Ivanu Uhlířovou a Sáru Venclovskou. Všechny jsou skvělé, jenom ta komedie…je nějaká dlouhá.
Když jsem - uchvácen - vycházel se synem Tondou z kina z další „marvelovky“, z Doktora Strange, netušil jsem, že asijští strážci vyváženosti nařknou tvůrce z „bělení“ postav. Role tibetského mystika se totiž oproti komiksovému originálu, zhostila žena a navíc běloška – úchvatná Tilda Swintonová. Režisér se bránil poměrně věrohodně tím, že chtěl vyhovět hollywoodským herečkám středního věku, které remcají, že nemají co hrát, jenže u Číňanů už to má rozlitý. A kdo to má u Číňanů rozlitý, měl by jim radši okamžitě vlézt do zadku. My Češi bychom o tom mohli vést semináře.


description: Jako každý rok, i letos byly uděleny hnutím Nesehnutí ceny „Sexistické prasátečko“. Už podle názvu je i pro nesexistu viditelné, že ceny udělovaly nějaké roztomiloučké slepičky s mozečkem plným něžňoučkých zdrobnělinek.

title: Bydlenky udělily Sexistické prasátečko pro rok 2016


description: Německou debatu o soužití s muslimy před pár dny rozvířila švýcarská konvertitka k jednomu z nejextrémnějších směrů islámu – salafismu. V televizní debatě populární novinářky Anne Willové tato konvertitka hájila mladé muslimy, kteří odešli bojovat do Sýrie na straně islamistů.

title: Německo pobouřila muslimka, která hájila bojovníky Islámského státu

maintext:
V pořadu Anne Willové v debatě nazvané „Můj život pro Alláha – proč se radikalizuje stále více mladých lidí?“ vystoupila konvertitka k islámu Nora Illi (narozena ve Švýcarsku roku 1984), jež v pořadu zastupovala Islámskou ústřední radu Švýcarska. Nejenže přišla do studia s kompletně zahalenou tváří, ale snažila se hájit mladé evropské muslimy, kteří odešli bojovat do Sýrie na straně Islámského státu. Podle Illi je k tomu vede zkušenost s evropským rasismem a islamofobií. Illi tak nepřímo argumentuje podobně jako hnutí Islámský stát, jenž tvrdí, že muslimové jsou v Evropě, a nejen Evropě, vystaveni pronásledování ze strany nevěřících. Proto mají emigrovat (v islámské terminologii hidžra) do Islámského státu a připojit se k džihádu proti Asadovi.
Nora Illi také v pořadu řekla, že napadání muslimek, jež nosí zahalení, je pro některé z nich důvodem, proč odešly do Sýrie na území Islámského státu. Illi uvedla v závěru pořadu případ jedné takové dívky, jež čelila tzv. islamofobním útokům, které se jí staly motivem pro odchod do Sýrie.
Názory Illi odmítl jeden z účastníků debaty, Wolfgang Bosbach z Křesťanskodemokratické unie, jenž v debatě prohlásil, že svými prohlášeními Illi oslavuje válku v Sýrii, zatímco teroristické činy Islámského státu naopak bagatelizuje. „Takhle to prostě nejde. Politický islám a šarí’atský islám k Německu nepatří,“ vyjádřil se Bosbach.
Další z účastníků debaty, arabsko-izraelský odborník na islámský extremismus Ahmad Mansour, řekl, že to, co předvádí Nora Illi ve studiu, je propagace islámského extremismu, a vyjádřil zděšení, že se něco takového může odehrát ve veřejném televizním vysílání.
Celou kauzu poté komentoval Ralf Dargent na webu německého deníku Welt.de, který kritizoval zařazení Nory Illi do diskuse. Podle něj je nepřijatelné pomoci propagandě obhájců Islámského státu tím, že se lidé reprezentující takové myšlenky zvou do debat v médiích. Jak připomněl, byla to právě Nora Illi, jež radila již v roce 2014 mladým lidem odcházejícím do války v Sýrii, aby na sociální síti Facebook nezveřejňovali své fotografie se zbraněmi, protože by jim to pak mohlo zkomplikovat návrat zpět do Evropy.
Komentátor Michael Hanfeld se na webu deníku Frankfurter Allgemeine Zeitung ptá, jestli je normální pozvat do veřejné debaty extremistku, která překrucuje fakta, obhajuje islámské teroristy v Sýrii a prezentuje fundamentalistické muslimy jako oběti nesnášenlivosti naší společnosti.
Pořadem se již zabývá Rozhlasová rada severoněmeckého rozhlasu, jež má rozhodnout o tom, jestli bylo v pořádku pozvat muslimskou extremistku do veřejné debaty v televizním vysílání.
Samotná Nora Illi v rozhovoru pro Meedia.de odmítla, že by v pořadu hájila Islámský stát, tuto výpověď označila za mediální manipulaci a pohrozila právními kroky proti těm, kteří tyto informace šíří. V rozhovoru zdůraznila, že dnes Islámský stát odsuzuje, a obvinila německá média, že jsou svou metodikou zpravodajství o islámu spoluzodpovědná za příklon mladých muslimů k islamistickému hnutí.
Již dříve se Nora Illi negativně proslavila textem, v němž nepřímo oslavovala dvě bosenské dívky, jež uprchly z domovů rodičů v Rakousku a přidaly se v Sýrii k Islámskému státu. Švýcarský zpravodajský web 20min.ch v roce 2014 o celé věci napsal, že „na webových stránkách Islamistické ústřední rady Švýcarska Nora Illi zveřejnila text, v němž vyjádřila porozumění vykořeněným dívkám: muslimové jsou podle ní prý vystaveni masívnímu útlaku na celém světě, a tedy není divu, že jejich pokušení, aby se vymanili z tohoto trápení, musí být obrovské. Proto pak odcházejí do Sýrie bojovat za spravedlnost a proti lupiči Asadovi.
V rozhovoru pro švýcarský Magazin Blick Illi uvedla, že čím více lidé muslimům zavírají dveře, tím více posilují jejich agresi. Tím pádem se pro ně život ve společnosti, jakou je Islámský stát, jeví jako lákavá možnost.
Nora Illi – stručný životopis
Illi pochází z rodiny německého psychoterapeuta a švýcarské sociální pracovnice. Rodiče se v jejím dětství rozvedli a ona se poté na vlastní přání nechala pokřtít dle katolického ritu. Své mládí pak prožila v punkové scéně a poté v osmnácti letech konvertovala k islámu. Ve Švýcarsku má Illi v rámci Islámské ústřední rady Švýcarska na starost ženské záležitosti. Je vdaná za jednu z vůdčích osobností tohoto spolku, Qaasima Illiho – taktéž konvertitu k islámu. Je matkou pěti dětí a veřejně hájí právo mužů mít více žen. Ve švýcarských médiích se jí za její propagaci kompletního zahalení muslimek přezdívá Niqab Nora.
Islámská ústřední rada Švýcarska
Sdružuje několik tisíc muslimů ve Švýcarsku. Za jeden z hlavních cílů si klade šíření islámu ve Švýcarsku a boj s předsudky proti islámu. Za výchozí teologickou pozici si klade návrat k původnímu praktikování islámu jeho zakladatelem Mohamedem. Sdružení je členem Evropské muslimské ligy se sídlem v Itálii a Sdružení muslimských odborníků se sídlem v Kuvajtu.
Islámská ústřední rada Švýcarska čelí kritice od mnoha představitelů švýcarských muslimů i islamistů. Jako extremistickou ji kritizoval například muslimský duchovní Mustafa Memeti z Bernu a Curyšské fórum pro pokrokový islám radu přímo obvinilo, že násilí je legitimní součástí její ideologie. I známý islamista Tariq Ramadan, vnuk zakladatele Muslimského bratrstva Hasana al-Banny, odmítá ideologii tohoto sdružení a prohlašuje je za okrajový jev muslimské komunity ve Švýcarsku.
V prosinci 2015 zahájily švýcarské úřady stíhání představitele sdružení Naima Cherniho za podporu islámského terorismu, konkrétně za šíření propagandy al-Ká’idy a Islámského státu.


title: Ochrana prezidentského majestátu: Poslanecká fraška, která by neměla skončit pod kobercem

maintext:
Šedesát ústavních estétů v poslaneckém převleku se rozhodlo ochránit prezidentský majestát návrhem zákona, jenž by měl trestat hanobení české hlavy státu.
To, že jsou mezi autory návrhu kovaní komunisté, kteří proměnili Gottwaldem počínaje a Husákem konče Pražský hrad v sídlo vazalské loutky Kremlu, považujme v celé této tragikomické zákonodárné frašce jen za drobnou ironii. Návrh totiž podepsali i větší duchovní titáni než předkladatel novely a známá komunistická mlátička Zdeněk Ondráček – třeba sociální demokraté Vítězslav Jandák nebo Stanislav Huml. O poslancích Svědků Babišových ani nemluvě.
O tom, že prezidentský úřad – včetně symbolů naší státnosti – má požívat mezi lidem autority, není pochyb. Například? Vydrápe-li se někdo na střechu Pražského hradu, sundá prezidentskou standartu, rozstříhá ji a nahradí obřím spodním prádlem, zaslouží potrestání – tak se prostě k jednomu ze symbolů české státnosti nechová.
Otázkou je, zda by místo použití příslušných paragrafů o ničení symbolů státu či vandalismu nestačilo vytrestat pachatele klasickým výchovným pohlavkem nebo pětadvaceti na holou. Jenže fyzické násilí tohoto druhu se už dnes nenosí, takže se raději od fantazírování vraťme k podstatě problému: Protože poslanecký návrh sklidil drtivou kritiku médií i občanstva samotného, a to nejen obsahem, ale i načasováním na předvečer oslav svátku znovuobnovení české demokracie, zaveleli někteří strážci prezidentského majestátu ke zbabělému ústupu. Což je vlastně škoda; a ještě větší škoda by byla, kdyby se návrh zákona měl úplně zamést pod koberec.
Byli bychom totiž ušetřeni pěkného divadla, ve kterém by se v parlamentních diskusích krásně vyjevilo, jak si naši zástupci lidu představují pojmy, jako je svoboda slova, názoru, komentáře, a také bychom velmi rychle odhalili, jestli náhodou není jejich současný návrh šit na míru jejich budoucího prezidentského koně, o němž je už dnes jasné – pokud náhodou uspěje v příští prezidentské volbě –, že mu hrozí posměch, pohrdání, a dokonce i trošku toho mediálního hanobení.
Ale nic z toho se nakonec nestane. Zanedlouho po onom návrhu ani pes neštěkne. Skončí v zapomnění, protože média i veřejnost se vrhnou za jinou skandální „vějičkou“. Jakou? Žádný strach, ony nám ty diamantové mozky z poslaneckých lavic, případně Strakovy akademie zase něco vymyslí.
Jen škoda, že podobně semknutý a mohutný protest, jako jsou nejnovější poslanecké obavy o prezidentskou pověst, nevzbuzují jiné návrhy a nápady (mnohé z nich už vstupují do našeho života), které naše svobody ohrožují daleko drastičtěji než svobodu kritizovat nebo urážet hlavu státu. Jenže ty jsou daleko rafinovanější a zákeřnější, a to hlavně proto, že se halí do boje za naše dobro. Příklady?
Přemýšlejme. Není to zas tak těžké.
Text vyšel také v dnešním tištěném Reflexu.


description: Americká kapela, jejíž videoklipy mají stamiliónová zhlédnutí, která vyprodává stadiony po celém světě a pravidelně boduje se svými singly na vrcholech hitparád, zahraje příští rok v Ostravě.

title: Hlavní hvězdou festivalu Colours of Ostrava bude kapela Imagine Dragons


title: Na západní frontě klid... V Česku už to ale neplatí

maintext:
Co se osudu Ameriky i světa týče, vlastně jsem klidný. Titíž prorokové, kteří mě dva roky přesvědčovali, že sobec, demagog, děvkař, hochštapler, sexista, šovinista, homofob a běloch Donald Trump se přece nikdy, nikdy, nikdy nestane prezidentem Spojených států, se po krátkém šoku z jeho suverénního zvolení otřepali, aby mi nově zvěstovali další jistou předpověď – že bude tím nejhorším prezidentem v dějinách vesmíru. Přece nemá žádnou zkušenost s exekutivou, je demagog, chaot… Prostě oni to moc dobře vědí, stejně jako moc dobře věděli, že se prezidentem nestane.
Pevné základy mého klidu tedy stojí na zaručených předpovědích expertů, kteří se vždy mýlí.
Nelze samozřejmě už dnes tvrdit, že Donald Trump bude dobrým prezidentem. Protože co to vlastně je, být „dobrým“ prezidentem? Jinak to asi vidí nelegální muslimský přistěhovalec a jinak tvrdě pracující dělník z amerického Středozápadu.
A úplně jinak evropské elity, které se těšily, že spolu s prezidentkou Clintonovou budou dále budovat genderově spořádaný multikulturní světový řád, a to tak dlouho, dokud v něm nezůstane kámen na kameni.
Donald Trump má naštěstí poněkud jiný program a jsem zvědav, jak střet těchto civilizací dopadne.
Ovšem co se týče Česka, už tak klidný být nelze. Pod povrchem spektakulárních sporů o (ne)vyznamenání strýce Bradyho, o to, jestli se velvyslanec Spojených států Schapiro objevil na oslavách našeho státního svátku, nebo ne, jestli vymění premiér Sobotka jednoho špatného ministra za jiného špatného ministra, se odehrává něco daleko horšího.
Naše navenek a naoko rozhádaná a neakceschopná vláda – a připomeňme, že jde o socialisty, babišovce a lidovce – nepřestává velmi efektivně naši zemi zaplavovat zákony, vyhláškami, předpisy a novelami novel, které se dají s trochou nadsázky označit za přesný opak toho, co slibuje občanům Spojených států Trump. Některé z vynálezů našich vládních diamantových mozků dokonce znějí jako vtip – třeba policejní bodování chodců za přestupky.
Ale za dveřmi jsou i horší nápady: zavírání lidí za odmítnutí dechové zkoušky, pokutování za urážky státních zaměstnanců, plošné bombardování malých a středních podnikatelů prostřednictvím elektronické evidence tržeb, devastace malých prodejců vína ve vinotékách, registrech všeho, co se u nás hýbe i nehýbe, pokoutné zvyšování daní… A to vše spojené s korupcí vybraných sociálních a zájmových skupin veřejnými penězi.
Jediná drobná naděje uprostřed mohutného okrajování našich svobod: Že naši analytici, výzkumníci, sociologové a mediální experti mají podobně „nabito“ jako jejich američtí kolegové před prezidentskými volbami a že jejich projekce, že Babišovo hnutí v příštích sněmovních volbách získá přes třicet procent hlasů (a současná vládní koalice bude mít ústavní většinu), má stejnou vypovídací hodnotu jako ten poslední a nejrenomovanější z renomovaných amerických odhadů: že Clintonová má 75procentní jistotu zvolení.
Vítězství Donalda Trumpa v prezidentských volbách se věnujeme v hlavním tématu nového tištěného Reflexu, který výjimečně vychází již ve středu 16. listopadu.


description: Pod nejslavnějším národním parkem v USA se nachází jeden z největších magmatických krbů na světě. Kvůli tomu je voda v této oblasti velmi horká a může obsahovat nebezpečně velké množství kyselin. O tom se přesvědčil i Colin Scott (†23), jenž se chtěl v místní vodě jenom na chvilku ohřát.

title: Krutá smrt v Yellowstonském parku: Co se stalo s mužem, který spadl do termálního pramene?