description: Eric Ficheux hovořil na LibreOffice Conference o zkušenostech s migrací města Nantes na svobodný kancelářský balík. Migrovat se mají všichni uživatelé bez výjimky a nemá jim zůstat možnost používat původní proprietární balík.

title: Eric Ficheux: Migrace na LibreOffice musí být radikální

maintext:
Pondělí, 12. září 2016 | | 1 | známka 1,00
Článek vznikl v době, kdy LibreOffice Conference 2016 ještě probíhala. Souhrnné informace o konferenci se proto dočtete později.
Přechod na LibreOffice v Nantes
Jak jste si mohli přečíst například v březnovém souhrnu událostí ve veřejné správě, francouzské město Nantes migrovalo na kancelářský balík LibreOffice. Začalo se v roce 2013 malými pilotními akcemi a nakonec se migrovaly úplně všechny počítače. Město také vyčlenilo 200 tisíc eur na vylepšování balíku.
Eric Ficheux při své přednášce o migraci na LibreOffice
Během procesu migrace se ukázalo, kudy se vydat, jaký postupy se nejlépe osvědčily. O těchto nasbíraných zkušenostech na LibreOffice Conference v Brně hovořil Eric Ficheux, vedoucí migračního projektu.
Migrace musí být radikální
Mnohde se při migraci postupuje tak, že se přemigruje jen část stanic (někde se z nějakého důvodu ponechá původní kancelářský balík, tedy typicky Microsoft Office) a někde se sice nový balík instaluje a používá, ale ponechává se v záloze ten původní. A ačkoli tento postup často funguje, Eric Ficheux doporučuje postupovat jinak – radikálněji.
Tak například by z migrace neměl být vyloučen žádný uživatel a ani není dobré vůbec připustit diskusi o tom, že by se migrace někoho netýkala. Uživatelé budou určitě schopni vysvětlit, proč se zrovna jich týkat nemá – potřebují totiž… (pracovat se speciálními makry, bezpodmínečně udržet vzhled dokumentů, používat software napojený na původní balík apod.). Místo vyloučení některých uživatelů z migrace by se měly řešit konkrétní problémy, které by migrací vznikly.
Dalším doporučením je, sebrat uživatelům dosavadní proprietární balík. Bez výjimky. Jinak bude přirozenou reakcí na i relativně drobné problémy návrat k původnímu balíku, který uživatel dobře zná, namísto toho, aby byly problémy vyřešeny.
Ruku v ruce s migrací na LibreOffice má také jít nasazení formátu ODF. Je to nativní formát LibreOffice, je standardizován jako norma ISO/IEC a doporučen Evropskou komisí. V některých státech byl zaveden jako povinný pro státní správu, jinde alespoň jako doporučení. Přestože LibreOffice umí pracovat i s formátem OOXML a starými binárními formáty Microsoft Office, kompatibilita není stoprocentní.
LibreOffice Conference se konala v areálu FIT VUT, kde se spojuje historické s moderním
Jak řešit problémy
Samozřejmě, že zvláště při radikálním migračním postupu je potřeba bezpodmínečně řešit problémy, které jsou s tím spojeny. Čím lépe se to bude dařit, tím hladší bude přechod a tím spokojenější budou uživatelé.
Můj software XY vyžaduje původní balík
Je to poměrně častá situace – vývojáři softwaru si ulehčí práci například u exportů dat a využijí některou součást balíku Microsoft Office. Software pak bez něj buď vůbec nejde spustit nebo nelze využít některé jeho funkce. Eric Ficheux doporučuje myslet na to při zadávání zakázek na software tohoto druhu, vymínit si nezávislost a interoperabilitu.
Poznámka autora: Problémy nastávají spíše u již pořízeného softwaru, který opravdu takto závislý je a pořízení nového SW by znamenalo značné náklady. Ale ani tam nemusí být vše ztraceno – lze si nechat SW upravit, pokud to dodavatel neodmítá a není to neúnosně drahé. Případně lze někdy využít jinou cestu (například export do CSV místo do tabulkového dokumentu), doplněnou řešením pro dosažení plného komfortu.
Používám speciální dokumenty s makry
Makra, speciálně pro Microsoft Excel, jsou sice nepříjemnou komplikací, ale lze je přepsat do takové podoby, aby plně fungovala v LibreOffice. Někdy může být lepším řešením použít místo toho nativní aplikaci, protože řešení pomocí maker bylo zvoleno nevhodně.
Účastníci konference na přednášce Erica Ficheuxe
U spousty dokumentů se mi rozsype vzhled
Důvodů rozsypání vzhledu může být více, i když je fakt, že zejména podpora cizích formátů není pořád v LibreOffice stoprocentní, byť se postupně zlepšuje. Mnohdy jsou problémy způsobeny (přinejmenším zčásti) nevhodně zvoleným formátováním. Bude tedy potřeba problematické dokumenty ručně opravit do správné podoby.
Lidé mi posílají dokumenty ve formátech Microsoft Office a ode mě je požadují
Eric Ficheux na to má přímočarou odpověď: posílejte dokumenty ve formátu ODF a od ostatních je požadujte. Taková odpověď je samozřejmě kontroverzní, protože zasahuje mimo migrující organizaci a je otázkou, jak to bude fungovat v praxi.
Poznámka autora: Použitelnost této rady je bohužel omezená. Pokud například organizace žádá od nějakého úřadu něco nenárokového (například schválení něčeho, co urgentně potřebuje pro svou činnost), lze si jen velmi těžko představit, že si bude diktovat, jaký formát použije. Obecně bude vždy záležet na tom, v jaké pozici se migrující subjekt vůči protistraně nachází.
Komunikace, vysvětlování, školení, podpora
Získat si uživatele během migrace na svou stranu vyžaduje komunikaci – od samého začátku projektu, po celou dobu jeho trvání, i po skončení (dokud si vše dokonale „nesedne“). Vše je potřeba uživatelům vysvětlovat a napomoci tak překonání „propasti“, která je mezi původním a novým řešením.
Migrační propast je nejlepší překonat po mostě a s doprovodem
(zdroj: prezentace Erica Ficheuxe)
Samozřejmostí je uživatele řádně zaškolit, protože se balíky přece jen dost výrazně liší z hlediska ovládání (a tato odlišnost s dalšími verzemi balíků spíše roste, pozn. aut.). Během používání balíku je potřeba podpora (v čemž se ovšem balíky principiálně neliší).
Shrnutí
Doporučení „radikalizovat“ migraci může vypadat nebezpečně, ale na druhou stranu má svoji logiku. A pokud se důsledně řeší vznikající problémy a po celou dobu se intenzivně komunikuje s uživateli, je šance na překonání, resp. nerozvinutí uživatelského migračního „šoku“ velmi vysoká.


authors:
Ccb
Spol. S R.O.

description: Opravdový linuxový magazín. Naleznete zde recenze, návody a informace o software a hardware.

title: Linux E X P R E S

maintext:
Re: Re: Programovanie v jazyku C++: Bloky a reverzný reťazec
NULL
Odpovědět Odkaz
Pane Boldižár, to že někde někdo něco napíše, ještě neznamená automaticky že je správně znova opakovat ty samé chyby. Jenom jstše se zařadil do řady, na kterou zase pak bude někdo odkazovat, že se to tak pro začátečníky psát může, protože už to tak někdo píše a nevadí to - vadí to. Většinou se pro začátečníky dělají příklady jednoduché, resp. zjednodušené, ne že se kašle na chyby. A odpověď že je to přece jenom pro začátečníky a chyby a bezp. problémy se řeší až na ně dojde je už snad dokonce úplná drzost. To se na mě nezlobte, každý člověk dělá chyby, nikdo neví všechno, ale toto co jste předvedl jako reakci na kritiku, a ještě k tomu plně oprávněnou, tak to mě opravdu šokovalo.

fasttext_language: cs


title: Linux E X P R E S

maintext:
Re: Re: ZyXEL NAS326: za málo peněz hodně muziky
Petr
Odpovědět Odkaz
Takže nikdo netuší, co vše se posílá/ukládá u výrobce, jak je/není komunikace zabezpečena, k čemu všemu má výrobce přístup (k celému NASu, když máme u nich účet a teoreticky i bez účtu, když NAS hned zavolá domů a ohlásí se) a když dojde k hacknutí služby výrobce, útočník má přístup na všechny NASy všech klientů. Tak to by asi lidi měli vědět, do čeho jdou.
Já to řeším VPNkou do vnitřní sítě, samotná zařízení ven přístup nemají a ani zvenčí se na ně nedá jinak než přes VPN dostat (vyžaduje to ale trochu lepší router než ten od operátora za korunu). Tohle co popisujete by se mi tedy krajně nelíbilo, to už bych víc asi věřil Dropboxu a podobným než nějakému řešení Zyxelu.


authors:
Ccb
Spol. S R.O.
Profil Autora

description: Jaromír Talíř ukázal na konferenci IT 16.2, jaké jsou aktuální možnosti pro automatickou správu sad klíčů pro technologii DNSSEC.

title: Automatická správa sad klíčů pro DNSSEC

maintext:
Středa, 14. prosinec 2016 |
V době konání konference Internet a Technologie 16.2 se podíl používání DNSSEC u českých domén blížil k 50 %, v dalších dnech byla tato hranice překročena. Zkrátka DNSSEC je už dnes zcela běžnou záležitostí. To se ale nedá říct o dalších věcech, které s tím souvisejí. Jaromír Talíř na konferenci hovořil o automatické správě sad klíčů, protože to je něco, o čem zatím obecně chybí byť jen povědomí.
Jaromír Talíř při své přednášce
Režie DNSSEC
DNSSEC bohužel neznamená, že se jen něco nainstaluje, zapne a je hotovo. Právě naopak, je to nový způsob práce, přinášející nové povinnosti. Každý DNS záznam musí být podepsán a tento podpis má – zcela záměrně – jen omezenou životnost (standardně 30 dní). Podpisy na záznamech je tedy potřeba pravidelně obnovovat.
To lze dělat automaticky a také se to tak běžně dělá. Ovšem i klíče, kterými se záznamy podepisují (zone signing key, ZSK), je potřeba obměňovat – v rámci tzv. bezpečnostní hygieny (s přechody na kvalitnější algoritmy a delší klíče, ale i „pro jistotu“, aby se stejné klíče nepoužívaly příliš dlouho; eliminují se tím rizika vyplývající z toho, že se klíče mohly i jen teoreticky dostat do neoprávněných rukou).
Není to tak dávno, co to s tou automatizací těchto činností nebylo až tak úplně jednoduché. Nyní jsou ale k dispozici nástroje, například OpenDNSSEC, „in-line“ podepisování v serveru BIND nebo podpora v serveru Knot DNS.
Součástí obměny klíče je zcela nezbytně jeho propagace do nadřazené zóny. Řetězec důvěry od kořene ke koncovým záznamům musí být nepřerušený, nadřazená zóna tedy musí znát klíče všech podřízených zón. A tady už nastává komplikace – nadřazenou zónu totiž může spravovat (a na rozhraní mezi doménami 2. úrovně a TLD také spravuje) někdo jiný než zóny pod ní.
Propagace klíčů do nadřazené zóny
„V tradičním modelu správy domén, který se označuje jako 3R model (registry–registrar–registrant, tedy registr–registrátor–držitel domény), chybí DNS správce,“ otevírá tuto problematiku Jaromír Talíř. „Tedy člověk, který provozuje DNS server pro konkrétní doménu a stará se například o to podepisování klíčů. A zatímco existují poměrně stabilizované vazby například mezi registrátorem a registrem, kde je protokol EPP, mezi držitelem a registrátorem je [komunikace] prostřednictvím nějakých webových formulářů.“
Schéma propagace klíčů do nadřazené zóny (zdroj: prezentace Jaromíra Talíře)
Správcem DNS bývá často přímo registrátor – tam je situace poměrně jednoduchá. Ale někdy je správce někdo jiný, ten pak musí kontaktovat držitele domény a zajistit, například pomocí zmíněného formuláře, propagaci veřejného klíče nebo jeho otisku „nahoru“. Proto je žádoucí se této ruční práce zbavit.
Dlouho pro to nic neexistovalo. V září 2014 byl ale dokončen dokument RFC 7344, který specifikuje automatizaci těchto procesů. Přidává nové typy záznamů: CDS a CDNSKEY. Ty mají stejný obsah jako záznamy DS a DNSKEY, ale slouží k provedení jejich změn. Změny se pak detekuji buď na základě periodického procházení nebo na vyžádání.
Podpora v serverech a v registru
Plnou podporu v tuto chvíli nemá žádná běžná implementace serverů. BIND 9.11 má podporu částečnou (s jistým úsilím použitelnou), obsahuje automatizační nástroj dnssec-keymgr. Na přidání do Knot DNS se pracuje, mělo by být hotovo v první polovině roku 2017. OpenDNSSEC podporu nemá a zatím není známo, kdy ji mít bude.
Podpora je ovšem potřeba i na straně registru, tedy v případě české národní domény v systému FRED, na kterém registr běží. Ta není tak úplně triviální. „Když jsme registr vytvářeli, dali jsme tam takový relativně nový koncept, který nebyl až tak rozšířený v té době – a to, že jsme vytvořili speciální objekt nazvaný NSSet, který sdružoval nameservery, které jsou přiřazené k té doméně. A když jsme v roce 2008 implementovali DNSSEC do tohoto systému, použili jsme stejný koncept,“ vysvětluje Jaromír Talíř.
Registrační systém FRED a DNSSEC (zdroj: prezentace Jaromíra Talíře)
Vznikl tak objekt KeySet (sada klíčů) a ten je navázán na doménu. Usnadňuje to práci velkým hosterům, kteří mají i tisíce domén, které potřebují podepisovat. Administrativní změny tak lze provádět jediným příkazem. KeySet obsahuje několik klíčů (DNSKEY), kontakty na správce klíčů, lze ho sdílet mezi více doménami a delegační záznamy se generují na straně registru. KeySet má určeného registrátora, ale lze ho převádět (jako třeba domény nebo kontakty), registrátor ho spravuje přes rozšíření EPP.
Scénáře nasazení RFC 7344
Existuje několik scénářů, jak automatizaci nasadit. Jednak mohou vše zajišťovat registrátoři (bez vazby na registr), v dalším scénáři se může o rotaci klíčů starat registr a dělat změny v objektech registrátorů a konečně ve třetím scénáři se registr (CZ.NIC) stane sám registrátorem pro tento druh objektů.
Při použití prvního scénáře mohou registrátoři zavést podporu už teď, beze změny implementace registru. CZ.NIC plánuje pohovořit s registrátory na společném setkání, kde se ukáže, jak se registrátoři k tomuto scénáři staví.
Druhý scénář by znamenal nutnost změny pravidel pro registrace domén, protože v současné verzi za obsah objektů odpovídají registrátoři. Z hlediska technického by bylo potřeba implementovat podporu v systému FRED, přičemž by měl registrátor možnost nastavit u sady klíčů příznak, kterým by delegoval pravomoc rotace klíčů na CZ.NIC.
Scénáře nasazení RFC 7344 (zdroj: prezentace Jaromíra Talíře)
Třetí scénář je podobný tomu, jak jsou již dnes řešeny kontakty u služby mojeID, kde je CZ.NIC speciálním registrátorem a uživatel služby má možnost provádět změny přes Doménový prohlížeč. Registrátor domény ovšem musí mít možnost KeySet přidat nebo změnit.
Implementace v systému FRED
Pro systém FRED v tuto chvíli existuje prototypové řešení, které využívá knihovnu jazyka Python z balíčku fred-client a nástroj dnspython. Bude potřeba vyřešit sdílené sady klíčů (pro více domény), a také počáteční vložení klíče, resp. smazání klíče. To RFC 7344 vůbec neřeší; vznikl ale už draft specifikace, takže řešení je na cestě. CZ.NIC plánuje, že během roku 2017 bylo na straně registru měla být hotova funkční podpora pro rotaci klíčů.
Celou přednášku můžete vidět na videozáznamu.


title: Rolling release není všelék

maintext:
Čtvrtek, 21. březen 2013 | | 3 | známka 1,86
V poslední době se opět vyrojily diskuse o tom, jestli je rolling release dobrý model pro linuxovou distribuci nebo ne. Ubuntu stále přešlapuje někde mezi tím mít tradiční vydání a být rolling release, ve Fedoře se to diskutovalo v poslední době několikrát a často se setkávám s dotazy, jestli bude Fedora někdy rolling release. Přijde mi, že obecně je rolling release přijímán až příliš nekriticky. Původně jsem chtěl článek pojmenovat "Rolling release nefunguje", ale to neplatí obecně. Musel bych zúžit zaměření. Nicméně pojďme se podívat na silné a slabé stránky tohoto modelu vydávání. Začněme těmi silnými:
Nejnovější software - uživatele dostávají nejnovější software, když je připravený. Nemusí čekat na další vydání jako v případě distribucí se zmraženými repozitáři. To je hodně lákavá věc.
- uživatele dostávají nejnovější software, když je připravený. Nemusí čekat na další vydání jako v případě distribucí se zmraženými repozitáři. To je hodně lákavá věc. Jednodušší údržba - pro tvůrce distribuce je rozhodně jednodušší udržovat jednu, tu aktuální verzi softwaru místo třeba tří čtyř různých. Ono se to nezdá, ale tohle zkonzumuje hodně času a prostředků. Pokud má tvůrce distribuce nějaký důvod k rolling release, je to právě tady tento.
- pro tvůrce distribuce je rozhodně jednodušší udržovat jednu, tu aktuální verzi softwaru místo třeba tří čtyř různých. Ono se to nezdá, ale tohle zkonzumuje hodně času a prostředků. Pokud má tvůrce distribuce nějaký důvod k rolling release, je to právě tady tento. Nižší nároky na balíčkáře - je balíčkování a balíčkování. Udělat balíček nějakého programu tak, aby fungoval v aktuálním vydání distribuce, není zase taková věda. Po nějakém studování to zvládne i pokročilý uživatel nebo admin. Udržovat balíčky v 5 let staré distribuci je věc úplně jiná. Verze musí zůstat stejná, ale vy musíte do balíčku zanést bezpečnostní opravy, které upstream vydal pro aktuální verzi. Tady už se bez programátorských znalostí neobejdete a často to nejsou triviální věci. Člověk musí danou opravu vzít z aktuální verze a zanést do mnohem starší, aniž by ovlivnil stabilitu, funkčnost nebo API programu. To už může být dost komplexní věc, kterou zvládne relativně malé množství lidí. Problém s tím mají především komunitní distribuce. Hlavní vývojáři tam jsou rozhodně zdatní, ale zbytek balíčkářů jsou často méně technicky zdatní lidi, pro které je backportování nad jejich síly, anebo je to prostě nebaví, protože je mnohem zábavnější balit nové verze s novými funkcemi než udržovat staré verze, které daný člověk většinou ani sám nepoužívá. To nikoho neuspokojuje.
A teď některá negativa, která si mnozí neuvědomují:
(Ne)stabilita - rolling release distribuce se samozřejmě můžou lišit ve stabilitě od docela bleeding edge Archu (případně v extrému Fedora Rawhide) až po relativně stabilní Debian Testing, přesto po letech zkoušení rolling release distribucí si stojím za tím, že žádná z nich nedosahuje takové stability, aby přišla do rukou běžného uživatele (pokud po ruce nemá uživatele zkušeného). Linuxová distribuce je dnes velmi komplexní systém, kde se jednotlivé části navzájem ovlivňují. Jednoduché není testovat a ladit objekt, který se nehýbe. V momentě, kdy máte objekt, který se hýbe a do kterého neustále přichází nové změny, testování se stává výrazně náročnějším. Samozřejmě i rolling release distribuce by mohla být velmi stabilní distribucí, ale vyžadovalo by to takové zdroje investované do testování, které si dle mého názoru nemůže žádný současný tvůrce distribuce dovolit.
- rolling release distribuce se samozřejmě můžou lišit ve stabilitě od docela bleeding edge Archu (případně v extrému Fedora Rawhide) až po relativně stabilní Debian Testing, přesto po letech zkoušení rolling release distribucí si stojím za tím, že žádná z nich nedosahuje takové stability, aby přišla do rukou běžného uživatele (pokud po ruce nemá uživatele zkušeného). Linuxová distribuce je dnes velmi komplexní systém, kde se jednotlivé části navzájem ovlivňují. Jednoduché není testovat a ladit objekt, který se nehýbe. V momentě, kdy máte objekt, který se hýbe a do kterého neustále přichází nové změny, testování se stává výrazně náročnějším. Samozřejmě i rolling release distribuce by mohla být velmi stabilní distribucí, ale vyžadovalo by to takové zdroje investované do testování, které si dle mého názoru nemůže žádný současný tvůrce distribuce dovolit. Neustálé změny - i kdyby byla rolling release distribuce dostatečně stabilní pro běžné uživatele, stále je tu další, neméně důležité negativum: neustále se měnící systém. Představte si, že uživateli během jedné aktualizace přistane v systému GNOME 3 místo dosavadního GNOME 2. To je tak zásadní změna, že většina uživatelů si z toho sedne na zadek. Je to samozřejmě extrémní případ. Takovéto zásadní změny se nedějí příliš často, ale těch malých a středních je relativně dost a vzhledem k tomu, že hodně běžných uživatelům dělá problémy často i změna ikony, je to pro ně problém. Ale nejen pro ně. Problém to je i pro adminy (v serverovém nasazení, kde o něco trochu jde, je rolling release nemyslitelné) a i programátory, protože se také neustále mění API knihoven v systému.
- i kdyby byla rolling release distribuce dostatečně stabilní pro běžné uživatele, stále je tu další, neméně důležité negativum: neustále se měnící systém. Představte si, že uživateli během jedné aktualizace přistane v systému GNOME 3 místo dosavadního GNOME 2. To je tak zásadní změna, že většina uživatelů si z toho sedne na zadek. Je to samozřejmě extrémní případ. Takovéto zásadní změny se nedějí příliš často, ale těch malých a středních je relativně dost a vzhledem k tomu, že hodně běžných uživatelům dělá problémy často i změna ikony, je to pro ně problém. Ale nejen pro ně. Problém to je i pro adminy (v serverovém nasazení, kde o něco trochu jde, je rolling release nemyslitelné) a i programátory, protože se také neustále mění API knihoven v systému. Podpora distribuce třetími stranami - s rolling release distribucí se těžko spolupracuje třetím stranám. Může to být např. tvůrce softwaru. Pokud má distribuci s pevnými vydáními, má něco, na co může vývoj cílit. Ví, jaké knihovny jsou k dispozici, v jakých verzích a jak dlouho budou podporované. U rolling release distribuce nemá na co cílit, protože je to neustále se pohybující cíl. Ale netýká se to jen tvůrců softwaru. Jak chcete třeba připravit dokumentaci či knihu o něčem, co, když ji vydáte, už neplatí? Platí to i pro výrobce hardwaru, kteří chtějí prodávat hardware s danou distribucí, případně mít ten hardware přímo certifikovaný.
- s rolling release distribucí se těžko spolupracuje třetím stranám. Může to být např. tvůrce softwaru. Pokud má distribuci s pevnými vydáními, má něco, na co může vývoj cílit. Ví, jaké knihovny jsou k dispozici, v jakých verzích a jak dlouho budou podporované. U rolling release distribuce nemá na co cílit, protože je to neustále se pohybující cíl. Ale netýká se to jen tvůrců softwaru. Jak chcete třeba připravit dokumentaci či knihu o něčem, co, když ji vydáte, už neplatí? Platí to i pro výrobce hardwaru, kteří chtějí prodávat hardware s danou distribucí, případně mít ten hardware přímo certifikovaný. Marketing - rolling release je velmi špatný model z pohledu marketingu. Ať se to někomu líbí nebo ne, je to vydání nové verze, co přiláká k distribuci pozornost těch, kteří se o ni běžně nezajímají. Píšou se recenze, vycházejí oznámení o vydání, lidi ji po čase zase vyzkoušejí atd. Stačí se podívat třeba na Google Trends. Zatímco rolling release distribuce mají konstatní křivku zájmu, distribuce s vydáními mají kolem kolem dat vydání zuby, které indikují, že zájem o ně roste nad obvyklou hladinu. Ale není to jen o zájmu kolem vydání. Bez vydání nemáte v rukou konkrétní produkt, který můžete "prodávat", propagovat. Každé vydání má nové funkce a vlastnosti, které jej prodávají, a kolem kterých se potom staví aktuální propagace vydání a i celé distribuce.
Nechci, aby z toho vyznělo, že rolling release je něco špatného. Nakonec i pojmenování článku "Rolling release nefunguje" jsem si rozmyslel, protože to prostě obecně neplatí. Naopak jsou projekty, pro které se rolling release vyloženě hodí, protože je příliš nepálí jeho nevýhody a naopak ocení jeho výhody: jejich uživatelé ví, co chtějí (není potřeba přílišná propagace), jsou dostatečně zdatní, aby si poradili s problémy, které občas upgrady přinesou, a nevadí jim změny, spíš naopak. Pro projekty jako Gentoo nebo Arch Linux je rolling release ideální model. Nicméně si myslím, že distribuce, která má aspoň nějaké ambice dostat se mezi širší vrstvy uživatelů nebo uspět v byznyse, prostě být rolling release nemůže. Fedora je komunitní distribuce a docela otevřená novým technologiím. Přesto byl rolling release už několikrát zamítnut, protože se Fedora stále nevzdala toho přinášet svobodný operační systém s novými technologiemi, ale v podobě, kterou zvládnou i šiřší vrstvy uživatelů. Mimochodem s rolling release máme určité zkušenosti. Některé části totiž mají rolling release režim, např. kernel nebo KDE, a popravdě jsou to přesně ty oblasti, kde nejčastěji vidíme problémy typu "fungovalo to, aktualizoval jsem a už to nefunguje". Pokud Ubuntu přejde na rolling release, nebude to kvůli tomu, že by chtělo svým uživatelům přinést nějaký lepší model. Je to prostě znak toho, že se chtějí co nejvíce zaměřit na LTS vydání, která se dobře prodávají širším vrstvám, zbytek pro něj bude víceméně vývojová platforma, která by je měla s co nejmenšími nároky na údržbu přenést mezi jednotlivými LTS verzemi.


description: Poslední týden jsem trávil organizací konference GUADEC, jedné z nejzajímavějších open-source konferencí, které se za poslední roky v České republice konaly. Momentálně mířím na další konferenci (Flock 2013) a zpracovávám dojmy z GUADECu. Tady je několik z nich.

title: Linux E X P R E S

maintext:
Čtvrtek, 8. srpen 2013 | | 3 | známka 3,18
* GUADEC byla docela náročná konference na zorganizování. Developer Conference, kterou už jsem dvakrát organizoval, je většího formátu (více návštěvníků, více přednášek). Ale zase tam nemusíme řešit sponzory, vstupné, prodej apod. Jen nasadit platební bránu na guadec.org se ukázalo jako pěkný oříšek. Bez zázemí Red Hatu a pomoci Liberixu, který konferenci poskytl právní subjektivitu, si tu organizaci ani nedokážu představit.
* Na GUADECu jsem viděl více žen než na jakékoliv jiné IT konferenci. A bylo to skvělé! Není v tom žádný sexuální podtext. Ženský element má na konferenci pozitivní dopad. Přináší jiný pohled na problémy, jinou zkušenost a taky kultivuje debaty. Co si budeme povídat, muži jsou od přírody agresivnější a diskuse v čistě mužském prostředí často sklouzávají k ostrému jazyku a urážkám. GNOME dlouhodobě pracuje na tom, aby mělo v komunitě více žen. Už několik let běží program stáží pro ženy Outreach Program for Women a očividně to má své výsledky. V GNOME je dnes skoro 20 % žen. U Ubuntu je to 5 %, u Debianu 2,5 % a když jsem se díval na Fedora Ambasadory, byl podíl žen taky někde kolem 2,5 %, což je vážně zoufale málo.
* Před dvěma lety jsem byl na Desktop Summitu, což je spojení GUADECu a Akademy (KDE), které se mělo konat každé dva roky. GNOME od toho po dvou Summitech ustoupilo a po letošním GUADECu, kdy jsem konečně získal srovnání, mu musím dát zapravdu. GUADEC se mi líbil mnohem víc než Desktop Summit, který je příliš velký, takový neosobní. Nijak výrazně spolupráci mezi GNOME a KDE nepodporuje. Jedinou výhodou je snažší získání sponzorů. Na druhou stranu je to zase tak velká akce, že počet míst, kde se může konat, je hodně omezený.
* Často v diskusích čtu, jak GNOME ztrácí uživatele a vývojáře. U uživatelů těžko říct, to se špatně zjišťuje, ale GUADEC rozhodně nevypadal tak, že by GNOME ztrácelo přispěvatele nebo klesalo jejich nadšení nad projektem. Nakonec i čísla mluví jasně. Zatímco u KDE se podle statistik počet přispěvatelů citelně propadl, GNOME zůstává na svých číslech.
* Letošní GUADEC byl především ve znamení Waylandu. Dojeli jeho vývojáři včetně zakladatele, aby účastníkům vysvětlili, co vlastně Wayland přináší, a aby se s vývojáři GNOME domluvili na tom, jak bude probíhat přechod GNOME na Wayland. Vypadá to, že GNOME opravdu nezadržitelně míří právě na Wayland.
* Dost často se řešila komunikace projektu směrem ven. Jde vidět, že si GNOME uvědomuje, že zrovna toto v posledních letech nefungovalo úplně ideálně. Lidi volali především po tom, aby se změny předem oznamovaly a dostatečně se uživatelům vysvětlilo, proč se dělají. Snad se to v tomto směru zlepší.
* Zdá se, že rozkol mezi komunitami GNOME a Ubuntu byl definitivně dokonán. Před dvěma lety na Summitu bylo pár měsíců po oznámení, že Ubuntu bude mít svoje vlastní rozhraní Unity. Mezi oběma komunitami panovalo určité napětí. Jeden z vývojářů Canonicalu s trochou nadsázky prohlásil, že když při debatě na chodbě řekl, že pracuje pro Canonical, atmosféra se najednou ochladila. Ubuntu bylo sice sponzorem letošního GUADECu, ale jinak jakoby vůbec neexistovalo. Nebylo předmětem diskusí (pokud se zmiňovala konkurence nebo jiné prostředí bylo to nejčastěji KDE), nepotkal jsem tam žádného zaměstnance Canonicalu a na počítačích účastníků jsem ho až na jeden případ taky nezahlédl. Je to škoda. GNOME a Ubuntu byla kdysi dobrá dvojka. Přijde mi, že lidi z ostatních projektů dnes nahlížejí na Ubuntu tak trochu jako na Android - je to pořád Linux, bere si hodně z ekosystému Linuxu, ale jinak už je to trochu jiný svět.
* Co mě naopak potěšilo, byl počet uživatelů Fedory v komunitě GNOME, mezi které mimochodem patří i prezidentka GNOME Foundation. Když jsem na místo konání donesl kšiltovky a hrníčky pro uživatele Fedory, bylo to rozebráno do 10 minut :-) Částečně za ten vyšší počet může to, že desktop team Red Hatu byl zastoupený ve vyšším počtu než normálně, ale i tak byl ten počet vysoký. Jde vidět, že velká část komunity přesunula právě k Fedoře. Dál jsem docela často viděl Arch a openSUSE.
* Brno se lidem líbilo. A nebyly to jen zdvořilé odpovědi místním organizátorům. Hodně superlativů o Brnu jsem našel na Twitteru a blozích účastníků. Nejvíc se lidem samozřejmě líbilo dobré české pivo, které je na evropské podmínky extrémně levné, ale lidi si pochvalovali, že je Brno město, které není tak velké, uspěchané a přelidněné jako třeba Praha nebo Vídeň. A že je v něm velké množství dobrých restaurací (i když vegetariáni a především vegani zoufali ostatně jako kdekoliv jinde v ČR). Hodně se líbily i prostory FIT VUT, které jsou opravdu unikátní. Co je naopak největší nevýhodou Brna, kterou pociťujeme i u jiných akcí, je dopravní obslužnost. Přímých letů do Brna je minimum a lidi musí létat do Vídně nebo Prahy, což je samozřejmě komplikovanější. Letos byly taky letenky do Prahy a především Vídně opravdu drahé. Přitom by ke zlepšení situace stačilo, kdyby mělo 2-3 spojení denně na nějaký evropský hub (Frankfurt, Mnichov). I kdyby mělo město tuto linku dotovat, vyplatilo by se to.
* Uteklo to hrozně rychle. Člověk dva roky pracuje na tom, aby GUADEC v Brně byl, a pak uteče pár dní, konference skončí a člověk ví, že dalšího GUADECu už se v Brně pravděpodobně nedočká. Alespoň ten potlesk od zaplněné haly jsme si jako organizátoři užili.


description: Před několika dny jsme oslavili 25. narozeniny Linuxu, což je ideální příležitost pro ohlédnutí, jakým způsobem se vlastně Linux za uplynulé čtvrtstoletí vyvinul do současné podoby. Oproti původnímu stavu totiž dnes samozřejmě linuxové jádro vypadá naprosto jinak – muselo projít vývojem směrem k podpoře nejnovějších technologií při současném udržení dostatečné míry standardizace.

title: Za čtvrtstoletím rozvoje Linuxu stojí síla komunitní spolupráce

maintext:
Úterý, 30. srpen 2016 | 9 | známka 1,00
Výsledkem tohoto procesu je platforma oprávněně považovaná za etalon v prostředí moderních datových center. Linux je dnes neuvěřitelně komplexním projektem, který disponuje více lidskými zdroji na výzkum a vývoj, než jakýkoli samostatný technologický gigant. Takže, co všechno se za těch 25 let změnilo?
Firmy uznávají důležitost a hodnotu hlavní vývojové verze
V prvních letech existence Linuxu bylo běžné, že pro mnoho oblastí existovalo vedle oficiálního kódu i několik dalších variant. Zvláštností tak nebylo několik verzí ovladače pro stejné zařízení (disk, síťovou kartu, grafickou kartu …) – jedna oficiální a řada dalších, do kterých společnosti zapracovaly nějakou svoji přidanou hodnotu. Důvodem této roztříštěnosti byl především fakt, že zpočátku si firmy neuvědomovaly dlouhodobé přínosy jednoho autoritativního zdroje a mnohé z nich neměly ani zkušenosti, jak s komunitou spolupracovat. Výsledkem byla mnohá zklamání na straně uživatelů, kteří strávili hodně času a úsilí pátráním po té správné a funkční verzi.
Zásadním důsledkem tohoto vývojového modelu byla nejednotnost kódu, jednoduše řečeno neexistovala jediná správná verze, na kterou by se mohli všichni spolehnout. Navíc ve chvíli, kdy správce příslušené větve změnil svoji pozici nebo zaměstnavatele, tak se stávalo, že danou variantu již nikdo dále neudržoval. Uživatelé tedy neměli jistotu aktualizací ani dalšího rozvoje. Dnes je situace jiná, firmy již neusilují o své vlastní varianty, ale uznávají důležitost centralizovaného modelu a místo pokusů o nové verze aktivně přispívají k vývoji jádra.
Decentralizací k úspěchu
Stejně jako u mnoha dalších open source projektů bylo v prvních letech nutné, aby byl veškerý kód Linuxu přezkoumáván jedinou autoritou a otcem tohoto systému Linusem Torvaldsem. Tento přístup se historicky osvědčil u relativně malých projektů, ale poptávka po Linuxu rostla a jeho jádro se stávalo čím dál tím složitější a stoprocentní dohled ze strany Linuse byl prostě neudržitelný. Nyní má projekt různé podsystémy, kde každý je udržován konkrétním vlastníkem dohlížejícím na svoji část jádra. A stejné je to v případě sítí a souborových systémů. Každá z těchto součástí má navíc své další zodpovědné osoby a subjekty, které dohlíží na specializovanější komponenty. V případě tak rozsáhlého projektu jde o logické rozdělení práce. S jádrem dnes souvisí široká škála technologií a uvedená hierarchie je skvělá pro distribuované řízení i pro uplatnění vysoké míry specializace.
Globální projekt naplňující globální potřeby
Nejprve pocházela většina příspěvků do vývoje Linuxu z Evropy a Severní Ameriky. Nicméně velmi rychle se na jeho zdokonalování začali podílet osobnosti i organizace z jiných zemí. Především pak proto, že od samého začátku byla komunita on-line fórem. I tak ale existovaly regiony, které byly v linuxové komunitě aktivní velmi málo. Důvodů pro tento stav bylo hned několik, a to včetně odtažitosti některých společností ke spolupráci nebo kulturních rozdílů. Takovou bariérou je například odlišné pojetí diskuse, kterou některé kultury vedou na rozdíl od zbytku světa přímočařeji a někdy také více konfrontačním způsobem.
Nyní je ale Linux skutečně globálním projektem i komunitou, ke které patří také typicky uzavřenější regiony. A i když řada rozdílů stále ještě přetrvává, v každém koutu světa nejdeme někoho, kdo se naučil, jak se do linuxové komunity zapojit a předávat své zkušenosti ostatním z dané oblasti.
Spolupráce je i nadále klíčová
Linux nebyl prvním open source operačním systémem, ale byl nejúspěšnější. Na otázku „Jak by svět vypadal bez Linuxu?“ se často dočkáme odpovědi v duchu „existoval by místo něj nějaký jiný open source operační systém“. Technicky vzato je tato odpověď dost možná pravdivá, nicméně na komunitní úrovni dnes žádný open source projekt dosahující otevřenosti a komplexnosti Linuxu prostě neexistuje.
Od samého začátku byl Linux otevřenou komunitou, ne oplocenou zahradou řízenou odborníky. Některá období jeho vývoje byla svízelná a chaotická, ale právě tyto dětské bolesti pomohly dostat linuxovou komunitu do dnešní podoby. Zda byly nebo nebyly jiné operační systémy technicky lepší než Linux je diskutabilní, ale právě skvělý komunitní přístup přimělo řadu společností i osobností k tomu, aby se na jeho vývoji podíleli. Linux by se tak dal označit za operační systém od uživatelů pro uživatele.
Odkud … kam?
Stejně jako tomu bylo v období jeho dospívání, musí se Linux i nadále rozvíjet. A platí to jak v případě komunity, tak i technologií. Na komunitní úrovni musíme pokračovat na cestě směrem k větší sebekontrole a umožnit tak aktivní a současně dostatečně empatické zapojení každého nového přispěvatele. Vždyť právě nová krev je tím, co open source drží při životě. Nové nápady a tváře nám mohou pomoci předvídat a řešit budoucí IT problémy, a to dokonce ještě před tím, než nastanou.
Na technologické úrovni se Linux již dlouho zaměřuje na oblast infrastruktury včetně možnosti pečlivého ručního dolaďování a nastavování v případě systémů pro velmi specifické situace. S růstem obliby devops přístupu nicméně musí toto zaujetí infrastrukturou uvolnit místo automatizaci, která eliminuje požadavky na ruční zásahy a umožňuje standardně nabídnout dostatečně vyhovující prostředí. Vývojáři chtějí vyvíjet, ne se starat o specifická nastavení serverů. Budoucnost tedy bude o pokračování úsilí usnadnit používání Linuxu tak, aby byl bez dalších úprav a nastavení vhodný pro širší spektrum scénářů. A to jak pro vývojáře, tak i pro běžný provoz.
Spolupráce je pomyslnou mízou Linuxu. Ale spíše než o interní spolupráci v rámci komunity bude další čtvrtstoletí ve znamení spolupráce mimo hranice tohoto projektu. Linux musí být i nadále mostem mezi ostatními komunitami, jako je ta okolo technologie OpenStack nebo okolo různorodých projektů zaměřených na problematiku platformy jako služby. To zajistí přežití nejen Linuxu, ale celého světa svobodného software. Musíme si uvědomit, že právě teď procházíme obdobím zcela zásadních změn v segmentu cloudů, devops přístupu i analýzy dat. A za pokrokem v těchto oblastech stojí právě Linux – inovace jsou velmi úzce svázány s vývojem Linuxu jako takového, určitě stačí uvést například virtualizaci, bezpečnost a izolaci zdrojů nebo zvyšování výkonu sítí a úložných systémů.
Někoho možná napadnou otázky ve stylu „Opravdu za tím vším stojí Linux?“ a „Je tento systém tak důležitý?“. Odpovědí je, že Linux dnes znamená víc, než kdykoli v jeho dosavadní historii. Linux totiž není jen pouhým základem, on je podstatou široké škály open source řešení, které doslova mění svět. Pozitivní dopad Linuxu na široké spektrum technologických inovací je dnes největší v dosavadní historii této platformy. Nicméně stále je před námi neuvěřitelně mnoho práce, která bude vyžadovat, a to více než kdy jindy, sílu komunity.
Bylo to skvělé čtvrtstoletí a dalších 25 let bude díky našemu společnému úsilí ještě působivějších.
Tim Burke
Autor článku je viceprezidentem společnosti Red Hat.


description: (blog) Menší pojednání o tom, jak se stát spokojeným uživatelem i těch distribucí, které balancují na hraně mezi stabilitou a nejnovějším softwarem (což se dnes týká téměř všech desktopových distribucí).

maintext:
No a to je celé. Je to jen o tom si srovnat očekávání s realitou a ujasnit si, co člověk chce. Vyhne se tak rozčarování a bude spokojeným uživatelem i těch "nestabilních" distribucí.
Kolem Linuxu už se pohybuju skoro 10 let a za tu dobu pozoruji, že po každém vydání běžné linuxové distribuce se internetová fóra zavalí nespokojenými uživateli, kteří si stěžují, že se nepovedl upgrade, že nejde to nebo ono. Tento článek píšu, abych vám ušetřil rozčarování. Prozradím vám sladké tajemství. Existují pouze čtyři stabilní desktopové distribuce: Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux Enterprise Desktop, Debian Stable a s hodně odřenýma ušima Ubuntu LTS. A i tyto distribuce mají na začátku své mouchy. Všechny ostatní distribuce pak balancují kompromis mezi stabilitou a nejnovějším softwarem, někdy lépe, někdy hůře. Nicméně i takové distribuce lze spokojeně používat. Jen si musí člověk srovnat očekávání s realitou a stanovit si upgradovací strategii, tedy kdy naskočí do rozjetého vlaku nového vydání. Za ty léta jsem si zformoval čtyři strategie:
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Juraj
Odpovědět Odkaz ad: "Prozradím vám sladké tajemství. Existují pouze čtyři stabilní desktopové distribuce: Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux Enterprise Desktop, Debian Stable a s hodně odřenýma ušima Ubuntu LTS."
Hmm, to je vec názoru, u toho Ubuntu by som trochu pochyboval. Čo je to vlastne desktopová distribúcia? Je ňou povedzme Puppy? Ak áno, tak so stabilitou to u nej bude oveľa lepšie ako u väčšiny zmienených. Ak nie, pečo? Obsahuje všetko, čé bežný desktopový užívateľ potrebuje. Taký PCLinuxOS tiež nie je na tom horšie, čo sa stability týka a tých distribúcii je teda oveľa viac.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
ivanm
Odpovědět Odkaz Podle mne je desktopova kazda distribuce...pouzivam Linux nekdy od Redhat 7 a at nainstaluji cokoli, staci si dodat programy ktere potrebuju a pak uz je mi celkem jedno jake distro bezi pod kapotou.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
otula
Odpovědět Odkaz > "Existují pouze čtyři stabilní desktopové distribuce: Red Hat Enterprise Linux, SUSE Linux Enterprise Desktop, Debian Stable a s hodně odřenýma ušima Ubuntu LTS"
To je pokus rozpoutat flame war? :-D
Pokud mi po každé (každodenní) aktualizaci systému po několik let všechno funguje, ani jsem nikdy neskončil s panickým kernelem, lze říct, že používám stabilní linuxovou distribuci? Pokud ano, prosil bych do výše uvedeného seznamu připsat Arch Linux ;-)
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz Stabilní distribuce je relativní pojem. Pro mě je stabilní distribuce ta, kde je opravdu minimum regresí a prošla tak důkladným testováním, že se v ní nenacházejí věci, které rozbíjí "user experience", a jsou tedy bez problémů použitelné a bezpečné pro jakéhokoliv uživatele. A to se podle mých zkušeností týká jen oněch tří. U Ubuntu LTS je to s hodně odřenýma ušima, hlavně hned po releasu to je ještě s hodně ostrými hranami.
Je sice pěkné, že jsi spokojený s Archem, ale sám musíš uznat, že podle této definice do kategorie stabilních dister nespadá. Už to, že člověk musí číst update notes, aby věděl, co všechno se mu může při updatu rozbít, jej z té kategorie z principu vylučuje. Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
otula
Odpovědět Odkaz Ono je to, Jirko, takové relativní. Někdy v roce 2005 jsem si nainstaloval Ubuntu - byla kolem něj spousta humbuku, tak jsem si říkal, že bych svůj oblíbený OS mohl zkusit konečně nasadit na desktop. Byl jsem docela spokojen - věci, které se pár let předtím složitě řešily, najednou fungovaly samy. Po pár měsících jsem chtěl jeden pěkný den udělat upgrade distra - chtělo to po mně opsat šíleně dlouhou větu o tom, že jsem si vědom toho, že se jedná o rizikovou operaci, no a skončilo to naprostým fiaskem, kdy se systém po upgrade dostal do fatálního stavu. Nasadil jsem tedy Arch a neměl jsem od té doby problém...
Jo, člověk by si měl číst, na co ho to upozorňuje, pokud musí něco provést násilím, tak se mrknout na webové stránky, co se děje, ale všechno pak funguje spolehlivě a bezproblémově. Kdežto když u jiných distribucí člověk nemusí číst nic, ale jednoho pěkného odpoledne se mu to náhodou celé sesype, je to možná horší.
Jinak samozřejmě chápu, jak to s tou stabilitou myslíš, jen chci naznačit, že distribuce, na kterou kdekdo plive jak je "nestabilní", může být v reálu stabilnější, než ty, které si na tom zakládají. Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Ježek
Odpovědět Odkaz Tak pod tohle se podepíšu jen s tím, že já jsem na Archu osmým rokem po letech s Mandrake/Mandrivou. S množstvím problémů na fórech Fedory, Ubuntu či OpenSuse mi nepřijde moudré hovořit z principu o stabilní desktopové distribuci - ta na rozdíl od serverové nedává smysl, neboť desktop je předmětem častých změn. Proto Debian Stable na serverech a na desktopu co komu libo (Archu ani rolling Mintu se nebát, ale být obezřetný).
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz K tomu čtení bych přidal ještě release notes. To taky spousta lidí nečte a pak se diví i 3 měsíce po nasazení.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Tedy 3 měsíce po vydání.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Valach
Odpovědět Odkaz Těším se, až budu patřit mezi mazáky a nebudu muset každou prkotinu řešit přes forum, ale naopak tu a tam s něčím i píchnout. V každém případě současný stav je takový, že jsem se od března vždycky vrhl na nejnovější verzi (ubu) a problémy, které nastaly, byly způsobeny mnou. Při korektní instalaci bylo vše myslím OK. Akorát na mě dosud neustále vylézá aport s chybovými hláškami... hlavně v ubu, ne tolik v kde. Ale není to tak strašné. A KDE občas zamrzá.
Ostatní distribuce nejsem s to vůbec posoudit. Mám sice na virtuálu openSUSE, vlastně teďka Mint, ale na takové hraní zase moc času nemám.
Se samotným prostředím jsem celkem spokojený, až na pár otravných detailů, spíš mám velkou absenci užitného softu. Pomůže buď wine a nebo prostě musím utéct do widlí. Bohužel jsem neobjevil ani nějaký rozumný linuxový program na konverzi multimediálních formátů... myslím něco na způsob FormatFactory.
U linuxu, myslím hlavně KDE, jinak oceňuju ohromné možnosti přizpůsobení, i bez znalosti skriptovacích příkazů.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Radovan Kopča
Odpovědět Odkaz Paradoxne debian testing je podľa mňa stabilnejší ako Ubuntu LTS, ja som si ho pekne nainštaloval, dal si xfce, dokompiloval dáky software, a nerobím ani updaty balíkov,mám verzie od inštalácie, nevravím, že keby som updatoval tak sa nič nepokazí, ale to sa môže všaďe, preto je stabilita tak relatívna, ale ja mám pokoj, všetko mi ide ako má, nemám žiaden problém, čo sa o ubuntu povedať nedá, ale to sú osobné skúsenosti, s konkrétnym HW a SW, takže to nieje univerzálne, ja by som povedal tak, keď nájdeš distro kde ti všetko ide a si spokojný, nerob zbytočne updaty.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Valach
Odpovědět Odkaz Mimochodem z článku mi připadá, jako by většina linuxových distribucí byla šíleně nestabilní. Tento dojem získávám i při čtení četných komentářů. Je opravdu linux tak nestabilní? Jak je to v porovnání s řekněme windows 7?
Kdesi, patrně zde v komentářích, jsem četl poznámku, že po instalaci linuxu (a myslím, že to byla narážka konkrétně na ubu) je třeba, aby nastoupila pulírovací četa a dala ho do pořádku... no, je to tak, aby ubu bylo použitelné, musí uživatel na něm hodně zapracovat. Nevím, jak je to jinde, ale já bych ubu (ani s kde) jen tak novým uživatelům nedával. Podle mě jde pořád o systém pro fanoušky, kteří si rádi hrají a objevují. V práci mám vyložený opak, tam nikdo hravý není a kolegy a šéfy je strašně těžké za léta přinutit aspoň k tomu, aby zálohovali svá data (vzdal jsem to). Jakmile jim něco nefunguje tak, jak jsou zvyklí, jsou příšerně, příšerně protivní až odporní :-) na druhou stranu bych se smál, až bych se za břicho popadal, kdyby někdy byli donuceni toho tučňáka nakonec používat :-) ale bylo by to pro mě utrpení :-((
Závěrečná poznámka. Všiml jsem si, že určitá míra přizpůsobitelnosti a ochoty experimentovat a taky trochu riskovat roste úměrně s výší znalostí uživatele. U mých kolegů a šéfů je znalost na bodu mrazu, takže podle toho to vypadá.
A druhý můj "zákon": Míra nezdravého zaujetí roste nepřímo úměrně se snižující se úrovní znalostí. Čím méně znalý daný uživatel je, tím víc je zaujatým. Pozitivně a negativně.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Mohl ses zeptat přímo na fóru na všechno. Ne postupně tu.
Apport se dá vypnout nebo ho rovnou odinstaluj. Jeho idea byla, že se nahlásí víc chyb. To se stalo. Ale taky je tu víc lidí, co kvůli němu nadávaj. A přitom stačí jej oddělat.
KDE zamrzá? Taky pořešíme. Ale venku mrzne. Nemá to tak být? ;-)
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Lukáš Klimek
Odpovědět Odkaz Ubuntu e hodně pokazilo od verze 11.10, kdy nastoupilo nějaké nové GNOME prostředí.
Zkusil jsem ještě 12.04 s KDE, ale po problémech s hibernací jsem to odstranil z disku a zkusil openSUSE 12.1. Po problému s instalací ovladače grafické karty systém šlape jak hodinky.
Nějaký čas u openSUSE vydržím, jednalo se o příjemné překvapení, že distribuce může být i relativně stabilní. V případě UBUNTU se člověk musí bát, co se zase pokazí po stáhnutí jen aktualizací. U openSUSE proběhnou aktualizace a vše pracuje spolehlivě nadále.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Fred Brooker
Odpovědět Odkaz pokud se aktualizacemi někdy něco pokazilo, tak to byly aktualizace z PPA, nikoliv samotný OS
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Fred Brooker
Odpovědět Odkaz Jsem na Ubuntu již 4. rokem a vždycky počkám na verzi .1 - a pak nejsou žádné problémy, proto nechápu ty "odřené uši". Autor to prostě nepoužívá a směřuje k flamewaru...
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz Ano, oproti těm třem zbylým jmenovaným je Ubuntu LTS jen s odřenýma ušima. RHEL, SLED a Debian Stable jsou mnohem konzervativnější distribuce, které mají řádově více testování než Ubuntu LTS. To je prostě fakt. Ubuntu má oproti nim zase jiné výhody, ale stabilita to není. Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Viz to, co jsem napsal níže v diskuzi.
Některé distribuce používají roky starý software. Už z podstaty věci je tomu tak, jak píše Jirka.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Fred Brooker
Odpovědět Odkaz opravdu se mi nelíbí, když se snaží autor používající Fedoru kritizovat jiné distribuce Linuxu, ničemu tím nepomůže... :(
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Vlastimil Ott
Odpovědět Odkaz V klidu, Jirka není jen náš "autor", je to linuxový profesionál a můžu tě ujistit, že velmi dobře zná i další (nejen) linuxové systémy. Zkus zapátrat, kdo také psal knihy o Ubuntu, například. Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Autora sleduji od jeho dětských let s Linuxem, a přestal být nestranný. To je můj názor.
Jeho zásluhy nepopírám.
"momentálně pracuje ve společnosti Red Hat jako manažer pro spolupráci s univerzitami a komunitou a je Fedora ambasadorem pro ČR. "
Ono to ani jinak nejde asi... Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Michal
Odpovědět Odkaz Souhlasím.
Vidím to u nás ve firmě. Každý musí na veřejnosti chválit naše produkty a kritizovat konkurenci.
Nestranný nemůže být, ale myslím, že je to rozumný člověk. Re: Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Ano. Přesně. Re: Re: Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz Pánové, já si na nestranného nehraju, ale docela by mě zajímalo, kde v tomto článku velebím produkt, který propaguju, tedy Fedoru, a kde haním tu konkurenci?
Překvapivým zjistěním pro mě také je, že se nejvíc ozývají uživatelé Ubuntu, jehož LTS verzi jsem zařadil mezi ony 4 stabilní distribuce. Re: Re: Re: Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Já Ti nevím. Když ho čtu v odstupu pár dní, mám pocit, jako by to byl úplně jiný článek. :-) Re: Re: Re: Re: Re: Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Valach
Odpovědět Odkaz Kdyby to byl můj článek, mrzelo by mě, že se neřeší jeho obsah a podstata věci, ale nějaká údajná zaujatost.
No, naštěstí na našem webu k takovým útokům třeba vůči mně nedochází :-) Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz 1. Ubuntu jsem používal 5 let a jak píše Vlasta, dokonce jsem byl spoluautorem knížky o Ubuntu, tak si troufám tvrdit, že o Ubuntu něco vím.
2. Nechápu, z čeho jste vyčetl, že kritizuju ostatní distribuce. Já jsem nasadil docela přísné kritérium na stabilitu a to IMHO plně splňují jen RHEL, SLED a Debian Stable a částečně Ubuntu LTS. Ubuntu je na tom stabilitou +- stejně jako ostatní běžné distribuce, ale na LTS si dávají trochu více záležet, proto si myslím, že aspoň částečně do toho výčtu patří. Povšimněte si, že třeba Fedoru jsem do toho výčtu nezařadil. Nevím tedy o jaké kritice to mluvíte ;) Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz To splňuje skoro každá věc, co se nechá uzrát. Otázkou je, jak moc člověk vidí pod pokličku, aby věděl, kdy to venku na vzduchu vyzraje. Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Rovano
Odpovědět Odkaz Co čekáš od někoho, kdo se přidal k odboji ;-)
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Valach
Odpovědět Odkaz Prosím čtenáře, aby se zdrželi osobních útoků, jak jsem měl možnost Jirku poznat, je tím posledním, kdo by si něco takového zasloužil.
Rovanovi děkuju, forum otravuju jen s věcmi, které mě opravdu tíží, a to nějaký delší čas.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jirka
Odpovědět Odkaz Článek v podstatě "objevuje" něco, co je jasné odjakživa - totiž to, že všechno je třeba vyzkoušet a odladit, než se to stane spolehlivým. Tím spíš to platí pro záležitost tak složitou, jako je operační systém...
Pouze zblbělost dnešní doby ("stále něco nového", "půl roku? - to je strašně starý, to zahoď" a podobné zrůdnosti) dokázala už prakticky vychovat celou novou generaci, která pouze spotřebovává, skoro nic neumí a skutečně "myslí" výše popsaným způsobem.
Je to dobře vidět na všech možných linuxových fórech, kde se co půl roku (perioda vypouštění nových verzí) stále dokola objevují stejné nářky, stesky, blebleble... Je to vidět i u mobilních telefonů, digitálních fotoaparátů, aut....a asi u miliónu dalších věcí.
Rozumný uživatel (nejen) Linuxu se chová přesně tak, jak popisuje autor. Neboli neočekává stabilitu dříve než po měsíci, já osobně to mám vyzkoušené spíš na ten půlrok. Dříve lze novou verzi používat samozřejmě také, ale s plným vědomím toho, co dělám (případně můžu pomoct odhalovat chyby tím, že je hlásím do příslušného systému). Toto chování usnadňují distribuce s dlouhou dobou podpory ((x)buntu LTS, openSUSE s repozitáři Evergreen apod.). Škoda jen, že to není víc rozšířené; takové Windows lze beze změny verze a přitom s aktualizacemi používat mnohem déle.
Na druhou stranu přechod na novou verzi u Linuxu je výrazně jednodušší, než u Windows. Pokud mám /home na samostané partition, zachovám ho a po nové instalaci systému v podstatě jen přidávám chybějící programy a dolaďuju nové prostředí. Přešel jsem takto před několika dny z openSUSE 11.4 na 12.2 (tedy s vynecháním meziverzí) během několika hodin - a to mám systém opravdu plný všeho možného...
Jsem na openSUSE už léta, prakticky jsem přestal používat Windows (mám přitom x jejich koupených licencí). Nestěžuju si, jsem spokojený. Nečekám ale zázraky a "modré z nebe", jsem vděčný za to, co jsem dostal zdarma a co všechno mi to umožňuje.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Qk
Odpovědět Odkaz U nas ve firme, se postupne prechazi z win na linux - prvne mohl kdo chtel a ted postupne s novymi notebooky prichazi RH. Kdo potrebuje ke sve praci windows tak je muze mit virtualne.
Ja delam v unixovym tymu a z naseho tabora jsou pozitivni ohlasy, obcas se nejakej problem najde, ale jsou to drobnosti.
Zato v tabore widlackych adminu nefunguje vubec nic - neustale nadavaji, neustale maji neresitelny problemy...
Pritom tam maji to stejny, co nas tym a i stejnej hardware...
Jestli to zkratka neni jen o pristupu
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr
Odpovědět Odkaz Ze seznamu stabilních distribucí vám vypadl Slackware :^)
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr
Odpovědět Odkaz Na poměrně starém netbooku (8,9") mám už od vydání Ubuntu 10.04 LTS. Zkusil jsem i Ubuntu 12.04, ale vrátil se zpět. Důvodem není nestabilita, nýbrž hardwarové nároky. Nikdy nic nespadlo, netbook je možná už rok zapnutý nebo v režimu spánku. Před Ubuntu jsem používal Mandrivu, byla méně stabilní.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
pedro
Odpovědět Odkaz To je sice pěkné a pravdivé, ale míjí to pokročilý rozměr celého problému. Mezi těmi "nestabilními" distribucemi jsou ještě rozdíly v A) míře a rozsahu testování před vydáním, B) v ochotě "vedení" dané distribuce zařadit do vydání poslední (tj. neotestované a potenciálně nestabilní) novinky z upstreamu, C) v rozsahu distribučního patchování, úprav a nástrojů.
Uvedu příklady z vlastní zkušenosti k již diskutovaným distribucím. Arch je jistě výborná distribuce, ale minimálně v době po odchodu Judd Vineta se zkrátila doba pobytu balíků v repozitáři testing, což vedlo k zhoršení stability celého systému.
Fedora sice testuje více, ale díky své ochotě testovat a nasazovat nové věci si programově zanáší do systému nestabilní novinky.
Ubuntu je většinou konzervativnější než Fedora, ale s mnohem větším rozsahem vlastních úprav a tedy i příležitostí ke vzniku chyby, která je unikátní pro tuto distribuci.
Většina budoucích spokojených uživatelů si prostě nevystačí s Debianem Stable nebo podobnými. Pak přichází ke slovu zvážení dalších kritérií. Zůstanu-li u velkých a již diskutovaných distribucí, tak potravní řetězec je z mých zkušeností [nejméně stabilní] - Arch - Fedora - Ubuntu - openSUSE - [nejstabilnější]. Říkám to s vědomím, že stabilita je relativní a některá vydání se prostě nepovedou.
Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Petr Valach
Odpovědět Odkaz A co když jsou distribuce "provázané", resp. jsou forkem jiné? Třeba Linux Mint? Znamená to tedy, že obsahuje víc chyb než Ubuntu?
Omlouvám se, že se tak hloupě ptám, vím o tom kulový. Re: Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz Linux Mint je IMHO z 99 % Ubuntu, podíváme-li se na počet stejných balíčků v repozitářích. Výhoda Linux Mintu je právě v tom, co zmiňuji v tomto článku. Vychází zhruba měsíc po Ubuntu, tedy v době, kdy už jsou ty nejhorší problémy vyřešeny. Je tedy z principu o krapet konzervativnější a stabilnější. Otázka druhá je ten jejich vlastní software. Osobně si myslím, že co se týče stability, nebude to žádný zázrak. Často tam implemetují funkce dost živelně. Když forkli Nautilus, přidali tam hromadu patchů z komunity, tyto patche ale byly odmítnuté upstreamem často proto, že problémů s nimi byla plná bugzilla. Když bylo do Fedory přidáno MATE, jedno z hlavních prostředí Mintu, některé jeho komponenty vedly statistiky ABRTu, který odchytává a hlásí pády. Re: Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Jiří Eischmann
Odpovědět Odkaz To je, myslím, dobře vystihnuté. Fedora je v některých ohledech stabilnější než Ubuntu, ale občas tam přistane novinka, která to sráží, v současnosti třeba nová Anaconda. Ubuntu je v poslední době taky dost testované, ale ta jejich delta oproti upstreamu je fakt velká a to se musí sakra blbě udržovat.
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
martin
Odpovědět Odkaz Podla toho co tu citam, je najlepsie linux nepouzivat, na nic sa nehodi, nieto pren software, je nestabilny (okrem par vynimiek, ktore zas popru v diskusii ostatni). Tak neviem asi mam zvlastny hardware a pouzivatelia co maju nainstalovany linux (dokonca starsia generacia) mi neavizuju problem... Tak kde soudruzi z ndr udelali chybu?
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Marvin
Odpovědět Odkaz Já bych trochu polemizoval s tím SUSE. Zpravidla s ním mívám víc problémů, než s Mintem.
Jinak článek odpovídá i mým zkušenostem byť v porovnání s autorem zhruba polovičních (Lnx je mým hlavním systémem cca 5let).
Rukověť spokojeného uživatele linuxového desktopu
Patrik Šíma
Odpovědět Odkaz Volím ještě konzervativnější strategii, minimálně rok od vydání. Nemůžu si dovolit ztratit celý den řešením chyb.


description: Verze 16.12 sady KDE Applications je bohatší o zvukový editor KWave, řada důležitých aplikací byla portována na KDE Frameworks 5.

title: KDE Applications 16.12


description: Letošní ročník konference OpenAlt je za námi, pojďme se podívat, jaký byl. Druhá část článku je věnována technologii Flatpak, o níž na konferenci hovořil Jiří Eischmann.

title: OpenAlt 2016 + Flatpak

maintext:
Pondělí, 7. listopad 2016 | | známka 1,00
OpenAlt 2016 je za námi…
...i když vlastně ještě není. Jako poslední bod programu se dnes večer (od 20:30 v brněnském kině Scala) koná Noc otevřeného softwaru v umění. Kapacita kina je již několik dní zcela vyčerpána, zájem je tedy velký. Ale vraťme se na začátek.
Stánek ukazující DDoS Protector v akci
Pod společným názvem OpenAlt pokračují od roku 2014 dvě původně samostatné konference: LinuxAlt (koná se od roku 2006) a Openmobility (od roku 2010). Konferenci pořádá stejnojmenný spolek, místem konání je areál Fakulty informačních technologií VUT v Brně.
Také pro letošní rok byl naplánován velmi bohatý program přednášek, workshopů, filmů a dalších aktivit probíhajících v osmi paralelních proudech. U stánků v předsálí a na dalších místech v areálu si člověk mohl pohovořit se zástupci partnerských firem (a třeba získat nové pracovní místo), prohlédnout si zajímavá technická řešení (řadu z nich přímo v akci) nebo třeba vypít výbornou kávu zdarma.
Bylo otevřeno i muzeum výpočetní techniky, kde jsou vystaveny počítače doslova od „dřevních dob“ (přesněji od mechanických kalkulátorů).
Nabitý program přinesl zpočátku drobné problémy, protože se účastníci nestíhali přesouvat mezi jednotlivými sály (přestávky mezi přednáškami byly příliš krátké). To se ale podařilo vyřešit důslednější kontrolou dodržování limitů na délku přednášek. Podobně se povedlo vyřešit i občasné potíže s internetovým připojením.
Účastníci workshopu o programování ESP8266 pomocí PlatformIO
Celkově lze konferenci hodnotit jako velice podařenou a je třeba ocenit organizátory za hladké zvládnutí akce tohoto rozsahu. Kdo se konference nemohl zúčastnit, bude se moci brzy podívat na videozáznamy, které by měly být pro většinu programu k dispozici.
Flatpak – revoluce v distribuci linuxových aplikací?
Mezi velmi aktuální témata poslední doby patří distribuční systém Flatpak. Na konferenci OpenAlt o něm hovořil Jiří Eischmann (můžete si přečíst jeho článek o GNOME 3.22, kde se Flatpaku také věnuje). Tato technologie, ve svých počátcích známá pod pracovním názvem XDG App, má za cíl snadnou instalaci desktopových aplikací nezávisle na konkrétní distribuci a izolovaně od zbytku systému.
Jiří Eischmann hovoří o Flatpaku
Princip je takový, že každá aplikace běží jako kontejner v izolovaném prostředí (sandboxu) a v této podobě se i šíří. Oproti klasickým kontejnerům, které si s sebou nesou kompletní systém (všechny knihovny a další komponenty), spoléhá Flatpak na tzv. runtimes. Runtime je základní prostředí pro běh aplikace (systémové knihovny, grafické prostředí apod.), které se mezi aplikacemi sdílí.
Sdílením prostředí se ušetří jak operační paměť, tak i úložný prostor a zmenší se velikost instalačních balíčků.
Aktuálně je potřeba, aby aplikace fungovaly, umožňovat omezený přístup mimo sandbox, například do domovského adresáře uživatele. V budoucnu by ale měly aplikace přistupovat ven pouze přes kontrolované rozhraní: portál. K aplikaci mohou být přibaleny i knihovny a další závislosti a také exportované soubory (ukládají se na jiná místa souborového systému než samotná aplikace). To vše dohromady tvoří aplikační bundle.
Vpravo stánek s kávou, vlevo stánek spolku vpsFree.cz
Co už najdeme k dispozici jako Flatpak
Již dříve jsme informovali o tom, že je touto cestou k dispozici kancelářský balík LibreOffice. Hodně daleko je s přípravou aplikací pro Flatpak projekt GNOME – týká se to například aplikací Evince, Rhythmbox, Gedit, Calculator a řady dalších. Nezahálejí ani vývojáři aplikací z KDE, pro Flatpak jsou připraveny kupříkladu Okular, Dolphin nebo KAlgebra. Ze skupiny grafických aplikací lze zmínit například GIMP, Inkscape nebo Scribus.
Možnost připravit aplikace závisí na tom, do jaké míry jsou připravena potřebná prostředí pro běh (runtimes) a co nejdříve také portály pro přístup mimo sandbox.
K čemu je to dobré
Někdo se může ptát, k čemu je to dobré. Klasický způsob distribuce softwaru přes balíčky přece dobře funguje. Ano, funguje, ale v řadě případů nevyhovuje. Například tehdy, pokud chceme mít nainstalováno více verzí téže aplikace. Další problém je, že má aplikace standardně přístup k celému systému (pokud není omezena něčím, jako je SELinux nebo AppArmor).
Flatpak tyto problémy poměrně obstojně řeší. Lze si nainstalovat libovolný počet verzí stejné aplikace a tyto verze si vzájemně nijak nepřekážejí. Běh v izolovaném prostředí pak zamezí aplikaci dělat v systému věci, které by dělat neměla.
Soutěž o ceny od partnerů konference
Další výhodou je, že lze distribuovat aplikace přímo k uživatelům, bez nutnosti připravovat pro každou linuxovou distribuci (a její verzi) samostatný balíček. Naopak zjevnou nevýhodou je samozřejmě větší náročnost na paměť i úložný prostor.
Jak si vyrobit aplikační bundle
K vytvoření balíku pro Flatpak jsou potřeba jak soubory samotné aplikace, tak také SDK (software development kit), obsahující runtime a nástroje pro sestavení. Aplikační bundle se potom vytváří na základě souboru metadata, do kterého se specifikuje, jak má aplikace vypadat.
Flatpak umožňuje instalovat aplikace nejen do systému jako celku (pro všechny uživatele), ale i jen pro uživatele, který aplikaci instaluje. Nejsou tak potřeba administrátorská práva a uživatel si může testovat aplikace podle potřeby.
Shrnutí
Flatpak je velmi nadějným způsobem distribuce aplikací – může hrát na desktopech podobnou roli, jakou hraje u serverových aplikací Docker. Bude samozřejmě záležet na tom, jak ho přijmou tvůrci aplikací, ale i tvůrci desktopových prostředí, kteří pro Flatpak připravují runtimes a portály.
Tito lidé (organizátoři, dobrovolníci a další) pro vás připravili letošní OpenAlt


title: Linux E X P R E S

maintext:
Ten slovosled je funkční. Je záměrně pojatý tak, že nerozptyluje, totiž přináší nějaká sdělení. To je vše. Je to, myslím, i jedno z doporučení pro překladatele, např. na českých stránkách pro překladatele, aby se krotili v přemýšlení a vymýšlení si. Tím se samozřejmě nemyslí práce s textem. Klidně se můžeme kdykoli zamýšlet, že něco se slovosledem uděláme nějak, za chvíli jinak, a potom, když na to přijde si to ještě jednou upravíme, a zase to bude vypadat nějak. Občas se taky dá setkat s tím, že se v nouzi nejvyšší úplně zapomene, jak co autor překládaného textu napsal-(a tím zamýšlel) a vyjádří se to vlastními slovy. K většímu uplatnění toho přístupu mají snad blíže (začátečnický sklon) ti, kteří toho tolik nepřeložili, protože to nevnímají jako zbytečné. Ale je to srozumitelný postoj. Ten překlad v uvítacím okně vypadá možná odtažitě, chladně, nezúčastněně, jestliže ne všechny pohladí a zahřeje, ale o to více profesionálně. Můžete zase jistě napsat, že je to rádoby profesionalita. Já bych jednoduše řekl, že to vychází ze zkušeností.
Mageia a OpenMandriva - spolupráce
fri
Odpovědět Odkaz
Mageia vznikla v určitých podmínkách již před lety, rok 2010, podzim, předpokládám, tehdy z určitých důvodů (předtím to bylo delší čas pro její zakladatele zřejmě nejisté, co se týče i mzdové stránky věci, pokud pracovali jako zaměstnanci), jako je udržitelnost vývoje za využití dostupných prostředků. O tom se psalo, nebo se na to můžeme zeptat na mageia.cz, kdyby jsme si to už nepamatovali.
OpenMandriva vznikla o něco později. Jak je na tom ta část firmy, co měla kapitálové problémy, dnes, nevím, ale směřovali to potom na projekt OpenMandriva. Jestli si to vybavuju, tak tam byla svého času i nějaká snaha o opětné spojení, ale to bylo ze strany Mageia očividně odmítnuto.
Čím se bývalí zaměstnanci firmy Mandriva etc. živí dnes, nevím, jací lidé dělají OpenMandrivu, nevím. To je to, co by mě zajímalo. Spolupráce, a nejen zhrzené pocity by se snad přece mohly časem rozvinout, no ne? :-)
Takže, kdo dělá Mageiu? Takže, kdo dělá OpenMandrivu? Co o sobě navzájem ví, a co chtějí - třeba v životě dosáhnout?
Pro mě to, jestli zrovna distribuce, kterou jsem vyzkoušel, jede na všem, ale vůbec ne na jednom z mých strojů, toho tolik neznamená.
Výše jsem psal o tom, že mě zajímají (vysoké) cíle, lidé za tím, směřování. To nese výsledky. Třeba by mě zajímalo, jak jsou na tom obě distribuce z hlediska počtu a kvalifikace přispívajících vývojářů. Lokalizace je hračka, i když časově náročná.
Ví někdo něco? Kdo a proč se zapojil/nezapojil. Graf nárůstu/poklesu nově příchozích vývojářů atd. Počty balíčků, prostě takové ty věci, co se jimi dá ohánět.
Klidně bych si OpenMandrivu nainstaloval, ale teď mi na počítačí frčí Mageia, a tak nemám kde zkusit to, co je pro mě jako naprosto běžného uživatele běžné, základní, nezbytné, i když očekávám, že to bude podobné neřkuli stejné, ať vezmu kteroukoli z vyspělejších -> čti pracovními silami oplývajících distribucí, protože to všechno dělají zas a jen lidé. Rozbité jsem už viděl i aktualizacemi kdeco.
Mageia/OpenMandriva má takové výsledky, jaké má, a má ty lidi, které má.


description: S autorským právem úzce souvisí oblast dalších podobných práv, která mají trochu jiný charakter, ale platí u nich stejné principy. Začneme právem výkonného umělce k jeho výkonu.

title: Autorské právo pro běžné uživatele (9): právo výkonného umělce

maintext:
Pátek, 9. prosinec 2016 |
Není to autorské právo, ale…
Běžně se jako „autorská práva“ označuje všechno, co nějak právně souvisí s autorskými díly. Ale v užším, přesném významu, vychází autorské právo jen ze skutečného autorství díla. To ostatní jsou práva související s právem autorským (příbuzná práva). Jsou hodně podobná právu autorskému, platí tam stejné principy, ale některé věci se dost podstatně liší.
Asi nejjednodušeji to lze říct tak, že zatímco autorské dílo je výsledkem tvůrčí činnosti autora, příbuzná práva se vztahují na další práci s nějakým hotovým autorským dílem. Při této práci nevzniká nové dílo (jako by tomu bylo třeba při audiovizuálním užití díla), nýbrž se již hotovému dílo dává nějaká podoba.
Mezi práva související s právem autorským patří právo výkonného umělce k uměleckému výkonu, právo výrobce zvukového záznamu k jeho záznamu, právo výrobce audiovizuálního záznamu k jeho prvotnímu záznamu a právo rozhlasového a televizního vysílatele k jeho vysílání.
Zvláštní kategorií, která se vymyká výše uvedené definici, je právo pořizovatele databáze. Toto právo má blíže k právu autorskému, ale platí pro něj odlišné podmínky. Vrátíme se k tomu později.
Právo výkonného umělce
Umělecký výkon je „předvedení“ uměleckého díla. Toto předvedení je pomíjivé, je „tady a teď“ (lze ho samozřejmě zaznamenat, ale to už je věc jiná), nevzniká tedy autorské dílo. Výkonným umělcem může být například hudebník, zpěvák, herec, tanečník, artista apod. Na výkonu se může podílet i nepřímo, což je třeba případ divadelního režiséra nebo sbormistra.
Pokud k uměleckému výkonu dochází v rámci nějakého uměleckého tělesa (orchestr, taneční soubor…), zastupuje je při nakládání s právy umělecký vedoucí nebo jiná osoba, kterou členové tělesa zvolí svou většinou.
Podobně jako u autorského práva, i zde jsou práva osobnostní a majetková. V rámci těch osobnostních je to právo rozhodnout o zveřejnění výkonu a právo na ochranu proti „škodlivé“ změně výkonu (zkomolení, znetvoření atd.).
Co se týká majetkových práv, ta trvají 50 let od vytvoření výkonu (nikoli od smrti umělce – to je zásadní rozdíl oproti autorskému právu!), až na dvě výjimky. Pokud je totiž v průběhu této doby vydán jiný než zvukový záznam výkonu, zanikají práva až 50 let od prvního vydání, v případě zvukového záznamu dokonce 70 let.
Znamená to, že za určitých okolností může ochrana trvat až 100, resp. 120 let od vytvoření výkonu. Delší ochrana u zvukových záznamů je relativní novinkou, byla zavedena až v roce 2014.
U majetkových práv výkonného umělce je to obdobné jako u majetkových práv autorských – výkonný umělec má tedy právo svůj výkon užít nebo udělit někomu jinému oprávnění k výkonu tohoto práva. Práva užít umělecký výkon odpovídají právům užít autorské dílo (tedy například na sdělování veřejnosti, rozšiřování rozmnoženin atd.).
Pokud umělec poskytne výrobci zvukového záznamu (viz příští díl) výhradní neomezenou licenci k užití výkonu za jednorázovou odměnu, má právo na roční doplňkovou odměnu a tohoto práva se nemůže vzdát. Je to opět podobné jako u autorských děl, kdy má autor za určitých okolností rovněž právo na „přiměřenou dodatečnou odměnu“, kterého se nemůže vzdát.
Přečtěte si článek na téma přiměřené dodatečné odměny ve vztahu ke svobodným licencím.
Ohledně volných užití platí v zásadě totéž jako pro autorská díla – užití pro osobní potřebu není považováno za užití, lze si pro osobní potřebu zhotovit rozmnoženinu výkonu, aplikují se úřední a zpravodajské licence atd.
Práva výrobců záznamů
S právy výkonných umělců úzce souvisí práva výrobců zvukových a audiovizuálních záznamů. Ostatně i zde už o nich byla zmínka, příště už ale na ně přijde řada „naplno“.


title: Linux E X P R E S

maintext:
Re: ReZound
fri
Odpovědět Odkaz
To udělali zřejmě kvůli tomu, že nebyl nikdo, kdo by měl pocit, že pokračuje, anebo že by jej bylo potřeba mít v nabídce. Kdyby jim někdo napověděl, že editorů nejsou tisíce, tak by to někoho mohlo zaujmout. On ten Davy celá léta vydává jen ty bety.
Sestavit ze zdrojáků byla po přidání těch několika málo příslušných balíčků hračka.


description: Komunity a vývojáři svobodného a open-source softwaru berou bezpečnost vážně a používají správné praktiky. Nizozemská sněmovna schválila povinné používání otevřených standardů. Je hotov audit první dvou FOSS projektů, nebyly nalezeny kritické zranitelnosti.

title: Veřejná správa 10/2016: FOSS komunity a vývojáři berou bezpečnost vážně, povinné otevřené standardy, EU-FOSSA má první výsledky


title: Otevřenost je jediné, co nakonec rozhoduje

maintext:
Středa, 2. říjen 2013 | | 7 | známka 3,22
Úspěch softwarových platforem může být determinován různými věcmi. Může to být technologická vyspělost, obchodní model, či prostě náhoda. Nicméně si myslím, že to je právě otevřenost, která je v dlouhodobém horizontu jedinou věcí, jež o úspěchu platformy rozhoduje. Je to docela odvážné tvrzení, ale nechte mě tento názor podepřít třemi souboji, které určovaly a stále určují vývoj informačních technologií v posledních 30 letech. Na první pohled nemají mnoho společného. Odehrávaly se v jiném období a jiných segmentech trhu, trvaly jinou dobu, aktéři byli jiní. Jedno však měly společné: nakonec získalo převahu otevřenější řešení.
MacOS vs Windows
Prvním ze soubojů, který bych rád zmínil, je souboj systémů pro osobní počítače MacOS a Windows. Apple na přelomu 70. a 80. let víceméně vytvořil nový segment trhu - osobní počítače. Nic extra nového nevymysleli, ty technologie už existovaly (např. díky Xeroxu), ale podařilo se jim dát všechny kousky dohromady a vytvořit produkty, které byly stravitelné pro běžné uživatele. Apple zaznamenal raketový úspěch. Ten však ale trval jen několik let. Pak totiž přišel Microsoft s Windows, které byly nedokonalou kopií MacOS,... a Apple vymazal. Proč? Protože nabídl otevřenější řešení. Dnes může spojení slov Windows a otevřenost působit poněkud úsměvně, ale musíme si uvědomit, že byl začátek 80. let, Richard Stallman měl teze svobodného software teprve v hlavě a svět se skládal z uzavřených softwarových řešení pevně navázaných na hardwarová řešení. V této době Windows vytvořily společně s otevřenou hardwarovou platformou IBM-kompatibilního PC na tu dobu nezvykle otevřenou a flexibilní platformu, která v následujících letech ovládla svět. Nevadilo, že Windows nebyly tak dobré jako MacOS, stačilo, že byly dostatečně dobré, otevřenost a flexibilita pak zajistila zbytek.
Unix vs Linux
Windows nikdy nebyly výzamným hráčem na trhu kritických serverů. Tento trh dlouhá léta opanovaly komerční Unixy. Byly drahé a vázané na určitý hardware a výrobce. Dlouho si však držely svoji pozici, protože prostě nic jiného, co by jejich úlohu zastalo, neexistovalo. Pak ale přišel finský student a vytvořil Linux. Na začátku 90. let se nemohl Linux Unixům vůbec rovnat, byl to hobby projekt. Měl ale jednu zásadní vlastnost - byl otevřený. To byl důvod, proč se k jeho vývoji připojili dobrovolníci z celého světa, a z hobby projektu začal vznikat systém, který byl dostatečně dobrý i na trhu, který do té doby opanovaly komerční Unixy. Oproti nim měl ovšem jednu zásadní výhodu - otevřenost a z ní pramenící flexibilitu. Byl dostupný v různých produktech, pro různé architektury, výrazně levnější. Stačilo mu být dostatečně dobrý, aby začal ukusovat z podílu Unixů. Dodnes mají Unixy plno unikátních technologií, které Linux prostě nemá, přesto jejich trh zcela ovládl a jim nechal jen malý segment trhu, kde ony unikátní technologie dokáží převážit nevýhody v podobě uzavřenosti a neflexibility. Linux se samozřejmě nezastavil jen na tomto trhu, ale díky své otevřenosti začíná pronikat i na trhy, kde bychom si ho ještě před pár lety nedokázali vůbec představit. Jen se podívejte na Valve a jejich SteamBox.
Mimochodem nechybělo málo a komerční Unixy mohly být vytlačené otevřenými Unixy. Měly rozhodně lepší startovní pozici. Než se ale vyřešily všechny právní otázky a BSD systémy mohly být definitivně prohlášeny za svobodný software, Linux už měl momentum, které nešlo zastavit. Někdy je prostě potřeba i trochu štěstí.
iOS vs Android
Tento souboj je nejčerstvější. Mnozí budou namítat, že ještě není zdaleka rozhodnutý. Já si dovolím tvrdit, že je. Po prohře s Microsoftem na poli osobních počítačů dokázal Apple vstát z mrtvých a vytvořil zcela nový trh, který ostatně jako každý tvůrce nového trhu dokázal ze začátku zcela ovládnout. Konkurenci trvalo několik let, než se dokázala chytnout a ještě nedávno platilo, že ten, kdo chce kvalitní smartphone, si musí koupit telefon od Applu. O tabletech to platilo dvojnásob. Android byl v té době výrazně pozadu. Měl však jednu zásadní vlastnost - otevřenost. To byl klíčový faktor, který pomohl získat Googlu důvěru a podporu ostatních výrobců. A Android se postupně zlepšoval. Může to být tak rok, co dosáhl stavu "dostatečně dobrý". O zbytek se už stará otevřenost a flexibilita. Android dnes používá většina výrobců mobilů, najdete jej na levných telefonem za pár tisíc i na top modelech s cenovkou blížící se 20 tisícům. Kombinace iOS+iPhone stále může mít co se vyladěnosti týče navrh, aplikace v Apple Store stále mohou vynášet víc než v Google Play, ale dominantní pozice Applu postupně eroduje. Podle aktuálních čísel má Android v ČR podíl 73,8 %, což je výrazně více než iOS s 8,8 %. Ne všude ve světě je dominance Androidu tak výrazná, ale i v USA, baště Applu, má Android přes 50 % trhu. Donedávna mohl Apple tvrdit, že sice neprodává nejvíce mobilů, ale je stále nejziskovější firmou na trhu a slízává smetanu. Už ani to neplatí. V posledním kvartále měl Samsung zisk z mobilní divize 5,2 miliard dolarů, Apple pouze 4,5. Navíc trend je takový, že Samsungu zisk roste, Applu padá.
Proto si troufám tvrdit, že bitva už je rozhodnutá. Otevřenější řešení znovu a ne naposledy zvítězilo. Tím nechci tvrdit, že doba Applu končí. Bude ještě dlouho významným hráčem na trhu. Dnes je trh s mobilními zařízeními mnohem rozvinutější než byl trh s osobními počítači v 80. letech a Apple byl tenkrát jen zlomkem toho, čím je dnes. Ztratit pozici trvá mnohem déle než tenkrát (i když při pohledu na Nokii a Blackberry... jeden nikdy neví). Možná se Apple zase reinkarnuje a vytvoří nový trh, jak už se mu to dvakrát povedlo. Akorát se bojím, že ho časem opět porazí nějaké otevřené řešení, protože otevřenost je nakonec jediná věc, která v dlouhodobém horizontu rozhoduje. ;-)


title: Linux E X P R E S

maintext:
Re: Severní Karolína možná nařídí filtraci obsahu přímo v počítačích
Jirka
Odpovědět Odkaz
Nějak si nedovedu představit, že by to prošlo a bylo funkční - speciálně v Americe, coby kolébce svobody. Jasně, že ona kolébka už je notně rozviklaná a málo funkční, ale přece jen ještě mají Ústavu atd. Věřím tomu, že by to někdo okamžitě soudně napadl, popř. by to vedlo k další americké revoluci
Technicky: museli by to realizovat jako samostatný HW + SW filtr na základní desce, který by neměl nic společného s OS, respektive by mu byl předřazen či nadřazen. V opačném případě by jaksi nešlo instalovat jiný OS než ten, co by byl určen výrobcem (jakýpak by to asi byl?).
No a tak hluboko do oné pr..le se snad ještě nikdo na světě neponořil (možná s výjimkou mobilů a tabletů, ale i tam obvykle jde provést alespoň root nebo dokonce vyměnit onen OS). Speciální případy neuvažuju, jde mi o to, co je běžně na trhu ve velkých množstvích.


description: Firma Valve plánuje během několika měsíců uvést platformu SteamVR na systémy Linux a OS X.

title: Platforma SteamVR by měla být na Linuxu „během pár měsíců“


description: Britský portál veřejné správy běží na databázovém systému PostgreSQL. Italský region Emilia-Romagna končí s balíkem OpenOffice. Maďarsko chce svou veřejnou správu postupně migrovat na open source.

title: Veřejná správa 11/2016: Británie na PostgreSQL, konec OpenOffice v italském regionu, Maďarsko jde na open source


description: EFF společně s dalšími organizacemi naléhá na soud, aby nenutil ISP k odpojování zákazníků na základě požadavků hudebního průmyslu.

title: EFF: Hudební průmysl nesmí mít možnost někoho odstřihnout od Internetu

maintext:
Úterý, 13. prosinec 2016 | | známka 1,00
V roce 2014 podalo hudební vydavatelství BMG žalobu na firmu Cox Communications, která odmítla na základě požadavků organizace Rightscorp (zabývající se vymáháním autorských a příbuzných práv) odpojovat své zákazníky od Internetu. Toto odpojování ukládá americký zákon DMCA v případě „opakovaných provinění“; pokud ISP nevyhoví, nese sám za porušování práv odpovědnost.
Prvoinstanční soud se přiklonil na stranu hudebního vydavatelství. Firma Cox se odvolala, přičemž se opírá o dvě otázky: kdy lze provinění považovat za opakovaná a jestli musí ISP buď vyhovět požadavku na odpojení nebo monitorovat činnost zákazníka, aby za něj mohl nést odpovědnost.
Zákon hovoří o „opakovaném provinění“, nikoli o „údajném“ či „tvrzeném“ opakovaném provinění. Vyžaduje tedy, aby o něm nebylo pochyb, aby bylo prokázáno.
Organizace Electronic Frontier Foundation, Public Knowledge a Center for Democracy and Technology naléhají na odvolací soud, aby nenutil poskytovatele přístupu k Internetu odpojovat zákazníky. Považují internetový přístup za zcela základní věc pro život člověka. Navíc by měl podle nich o odpojování rozhodovat soud, ne hudební vydavatelství.


description: Michal Hrušecký hovořil na konferenci LinuxDays o tom, k čemu a jak lze využít router Turris Omnia, který zrovna v těchto dnech putuje ke svým novým majitelům. V tomto článku se dozvíte něco i o konferenci LinuxDays jako takové.

title: LinuxDays 2016 + tipy a triky pro Turris Omnia

maintext:
Středa, 12. říjen 2016 | | 7 | známka 1,00
LinuxDays 2016
Konference LinuxDays patří již řadu let k událostem, které žádný pořádný „linuxák“ nevynechá. Počet účastníků stále roste, letos se jich zaregistrovalo přes 1200. LinuxDays je tak největší českou konferencí zaměřenou na Linux, svobodný software a související technologie. Koná se tradičně v budově FIT ČVUT v Praze.
V době Internetu věcí nepřekvapí, že tohle není jen nějaká obyčejná lampa...
V letošním roce na účastníky čekaly čtyři proudy přednášek (z toho jeden v sobotu tvořila minikonference Gentoo Miniconf), dva proudy workshopů, otevřená místnost (k dispozici pro „neoficiální“ přednášky a workshopy), RetroHerna (kde bylo možno si zahrát hry populární v dřívějších dobách), certifikace LPI a mnoho stánků (například různých linuxových distribucí, „hackerských doupat“, bastlířů…).
Jedním ze stánků byla i káva z Kofárny, která byla k dispozici zdarma díky sponzorství CZ.NIC.
Škála témat byla velká, takže si každý mohl najít to „svoje“. Mezi hlavní oblasti patřily například internetová bezpečnost, Internet věcí, kontejnery, správa sítí nebo vysoce výkonné architektury. Ve workshopech měl poměrně velký prostor také jazyk Python.
Nával okolo stánku distribuce openSUSE
Letošní konference se – jako už ostatně i v předchozích letech – velice povedla a vše probíhalo hladce. Hlavní změnou oproti dřívějším ročníkům byl hlavně nárůst počtu stánků, kde rozhodně bylo na co koukat. Svůj stánek měl i kancelářský balík LibreOffice, kde se každý mohl zeptat na věci související s balíkem a podívat se, co už umí cloudová verze.
Dokonáno jest, routery jsou tady
Jednou z přednášek byla ta, kde Michal Hrušecký hovořil o tom, k čemu lze využít router Turris Omnia a jak s ním pracovat. Právě v těchto dnech míří k novým majitelům stále další vyrobené kusy, na něž se čekalo zhruba od přelomu roku, než proběhnou veškeré přípravné kroky. Nyní je tedy ten správný čas se bavit o možnostech routeru.
Přečtěte si zprávu o routerech Turris Omnia a o zveřejnění dokumentace.
Michal Hrušecký při své přednášce o routeru Turris Omnia
Turris Omnia je především router, ale dá se toho s ním dělat mnohem víc. Je to totiž ve skutečnosti i poměrně výkonný počítač s nízkou spotřebou energie. Vysoce převyšuje běžné SOHO routery (v některých parametrech i o několik řádů) a disponuje i některými speciální funkcemi.
Podpora VLAN
Omnia může vyřešit například „problém málo zasíťovaného bytu“ – kde je žádoucí přitom oddělit různé sítě, aby počítače běžely na jiné síti než například chytrá televize. Řešením je podpora VLAN, tedy virtuálních sítí na jedné fyzické; touto podporou router disponuje. „Je to takové hezké řešení, které umožňuje víceméně každý OpenWrt router,“ upřesňuje to Michal Hrušecký. Systém Turris OS je totiž mírně modifikovanou verzí OpenWrt.
Jak to nastavit? V OpenWrt je webové uživatelské rozhraní LuCI, kterým se nastavuje i Turris Omnia (disponující vlastním velmi jednoduchým prostředím, které má ale jen hodně omezené možnosti). Zde je sekce s poněkud matoucím názvem Rozhraní, která k nastavení sítí slouží. Dá se tam ovládat i switch obsažený v routeru.
Debata o routeru Turris Omnia na stánku CZ.NIC
Ovládání LED
Na přední straně routeru Turris Omnia je řada dvanácti indikačních diod, které lze kromě jejich běžné funkce využít i k dalším účelům. Přímo připraveny jsou k tomu dva nástroje: Rainbow a konfigurátor LED. Prvním z nich lze přímo nastavovat jak barvy, tak intenzitu svitu; pro adresaci jednotlivých LED lze používat jejich názvy nebo bitovou masku.
Druhým nástrojem je konfigurátor LED, který díky začlenění do LED subsystému linuxového jádra umí hodně věcí: „Zní to sice nezajímavě, ale je to zajímavé, protože to umožňuje například využít různé triggery, které tam jsou.“ Mezi tyto triggery patří kupříkladu časovač, disková aktivita nebo aktivita zařízení připojeného přes USB. Naopak nelze pracovat s barvami a intenzitou.
Dvakrát Turris Omnia v akci – vpředu v krabičce, vzadu holá deska
Multifunkční resetovací tlačítko
Resetovací tlačítko na routeru Turris Omnia má kromě obvyklých funkcí (prostý restart a reset do továrního nastavení) i řadu nadstandardních, umožňujících různě obnovovat router ze zapeklitých situací (do kterých se lze dostat při hlubším experimentování). „Snažili jsme se, aby ať to rozbijete, jak to rozbijete, abyste byli schopni si to sami opravit,“ říká Michal Hrušecký.
Vše se ovládá jedním tlačítkem a rozhoduje doba, kterou ho podržíte. Indikátorem jsou LED na přední straně – pro jednotlivé stavy se postupně rozsvěcují. Jako první je obyčejný reset, potom návrat na předchozí snapshot (typicky před poslední aktualizací), návrat do továrního stavu, použití obrazu z USB a start záchranného systému.
Pro správu snapshotů se používá nástroj Schnapps, kterým lze jednotlivé snímky vytvářet, porovnávat, vracet se k nim, mazat je a vypisovat jejich seznam.
Účastníci konference sledují přednášku
Kontejnery (LXC)
Turris Omnia disponuje velmi zajímavou funkcí, a to je podpora kontejnerů LXC. Tyto kontejnery nabízejí lehkou formu virtualizace – kontejnery sdílejí jádro (včetně modulů), ostatní komponenty mají své. Výhodou je nízká režie, snadná správa a možnost nastavovat kontejnerům využitelné prostředky.
Díky LXC si lze spustit na Omnii prakticky libovolnou linuxovou distribuci (samozřejmě zkompilovanou pro architekturu ARMv7, na níž je router postaven). Systém lze díky virtuálnímu síťovému rozhraní připojit do kterékoli sítě, která je v routeru k dispozici.
Pozvání na IT16.2
Přednášku o routeru Turris Omnia zakončilo pozvání na konferenci IT16.2, kterou CZ.NIC pořádá 3. prosince letošního roku, opět na FIT ČVUT. Na této konferenci bude routeru věnována část přednášek.
Hackerspace base 48 (resp. jeho členové) si vyrobí téměř všechno...


title: Linux E X P R E S

maintext:
Re: Quimup - MPD - nastavení a používání
fri
Odpovědět Odkaz
Výhody MPD nepopíšu, neb jsem je nestudoval. Pro běžného uživatele, když to musí nastavit aspoň tak, jak to doporučuje autor Quimupu, jen aby to běželo, nebo dokonce narazí na to, že to hned běžet nechce (neb on se v tom bez přečtení nějakého základního návodu na stránkách určených MPD ani nevyzná), to může být jen mrzutost.
Na co myslí Johan Spee, na čem pracuje? Jeho vlastními slovy:
"I am currently working on a xmms2 port of quimup for 1 main reason: mpd
is hard to set up and use, and xmms2 is easy to use and set up."


title: OpenStreetView: komunitní obdoba Google Street View

maintext:
Před pár týdny bylo oznámeno spuštění projektu OpenStreetView, který má být komunitní, svobodnou obdobou známé služby Google Street View. Do přípravy obrazových dat se může zapojit každý. Jak to funguje v praxi?
Středa, 7. září 2016 | | 6 | známka 1,00
Nový projekt?
Doslova před pár týdny (konkrétně 22. srpna) jsme se dozvěděli o spuštění nového projektu: OpenStreetView. Již název napovídá, že to bude mít něco společného s projektem OpenStreetMap. A opravdu má. OpenStreetView je svobodnou, komunitní obdobou známé služby Google Street View, tedy fotozobrazení ulic a silnic, a má s OpenStreetMap hodně společného.
Přečtěte si články Václava Hejdy o OpenStreetMap a o tvorbě map.
OpenStreetView (OSV) navazuje fotografická data na mapová data OpenStreetMap (OSM), která se využívají i při pořizování fotografií. Pro odesílání fotodat se využívají uživatelské účty OpenStreetMap. Není to sice (aspoň zatím) tak, že by byla tato fotodata přímo přístupné přes OSM, ale na svém vlastním webu zobrazuje mapu OSM.
Nejlépe je nafotografována (nepřekvapivě) Kalifornie, kde má firma Telenav sídlo
Software využívaný pro OSV však zase tak úplně nový není. Vytvořila ho americká firma Telenav, která stojí i za spuštěním a provozem projektu. Nový je pouze způsob využití, tedy komunitní tvorba fotodat.
Zobrazení ulice v kalifornském městě Campbell (všimněte si rozostřené registrační značky auta)
Podobnou, již zhruba dva roky fungující službou, je Mapillary. Původně v ní byla fotodata licencována pod CC BY-NC (což není svobodná licence), brzy byla ale licence změněna na CC BY-SA.
Jak je to s daty a softwarem
Vytvořená fotodata jsou majetkem svých autorů, ti je do projektu poskytují pod licencí CC BY-SA 4.0 (mapová data v projektu OSM jsou rozšiřována pod starší verzí licence, konkrétně CC BY-SA 2.0). Data se uploadují na servery firmy Telenav, ale díky licenci je má samozřejmě stejnou možnost používat kdokoliv.
Software má licenci GNU LGPL 3.0 a jeho zdrojové kódy najdete na GitHubu. Týká se to všech součástí, tedy webového rozhraní včetně editoru, mobilních aplikací (pro Android a iOS), uploadovacích nástrojů i pluginu do programu JOSM.
Připravovat data může každý!
Projekt je koncipován tak, aby mohl fotodaty přispívat každý, a to co nejjednodušeji. A tím nejjednodušším způsobem je použití mobilního telefonu, který mají dnes skoro všichni a všechny novější modely disponují relativně kvalitním fotoaparátem. Čili si stačí nainstalovat aplikaci (přímo z obchodu Google Play, resp. Apple App Store) a pustit se do díla.
Dá se fotografovat obecně při jakémkoli pohybu po ulicích nebo silnicích. Nejlepší je to ovšem v autě, kde lze telefon upevnit tak, aby zůstával relativně v klidu. V jeho zorném poli by nemělo být nic, co brání výhledu – a to ani předek auta (kapota). U mnohých vozidel je vhodným místem sluneční clona, která se sklopí a telefon se připevní na její přední část (mnohdy tam je pružný pás, pod nějž se telefon vsune).
Nezapomeňte na dokonalou čistotu předního skla! Sebemenší nečistota může působit velmi rušivě, pokud na ni zasvítí sluneční světlo.
Pak už stačí spustit záznam a rozjet se. Aplikace si z GPS bere polohu a přiřazuje ji k pořízeným snímkům. U některých automobilů lze dokonce aplikaci propojit s řídicí jednotkou a zaznamenávat i v tunelech a na dalších místech, kde není dostatečný signál GPS.
Výsledek záznamu
Aplikace umožňuje přímo odesílat zaznamenané fotografie a poziční metadata. Je k tomu potřeba ověřit přístup k účtu OSM. Není nutné ukládat údaje do aplikace, lze se klidně ověřit například i přes OpenID a aplikace si uloží jen session cookie pro svou vlastní relaci. Dat je hodně, odesílejte tedy raději přes běžné domácí připojení, jinak si můžete rychle vyčerpat limit na mobilní data.
Informativní pohled na zaznamenanou trasu
Aplikace sice nabízí možnost prohlédnout si fotografie, ale když to zkusíte, dostanete jen zprávu o tom, že to ještě není implementováno. Interně se data ukládají jako soubory MP4, ale například ve VLC Playeru si ho nepřehrajete (něco tam problikne, ale to je vše).
Začíná upload dat (a za malý okamžik zase skončí
a aplikace ohlásí chybu)
Pokus o upload z aplikace pro Android bohužel skončil chybou. Zřejmě je aplikace ještě hodně „syrová“ a není všechno pořádně odladěno. To se ukazuje i na tom relativně malém množství fotodat, která už jsou veřejně k dispozici – část je pravolevě převrácena.
„Chybička se vloudila“ – takhle to opravdu vypadat nemá
Shrnutí
OpenStreetView je velmi zajímavý projekt, i když pro někoho může být problémem jeho spjatost se soukromou firmou (protože projekt OSM je zastřešen neziskovou organizací OpenStreetMap Foundation). Uspět však může jen tehdy, pokud bude zájem ho plnit fotodaty.
Česko zatím moc zpracováno není
Je jasné, že OSV při použitém způsobu těžko může dosáhnout stejné obrazové kvality jako Google, který používá speciální technologie vytvořené přímo pro tento účel. Na druhou stranu je velkou výhodou snadnost pořizování dat – pokud budou aplikace opravdu fungovat, můžeme se dočkat rychlého a relativně kvalitního pokrytí řady míst. A především ta data budou v souladu s licencí svobodně použitelná – což je to, o co tu jde především.


description: Chcete-li přednášet na dalším ročníku populární konference InstallFest, můžete do 16. ledna nabídnout svůj příspěvek. Konference se bude konat 4. a 5. března.

title: InstallFest 2017 - Call for Papers


description: Společnost SUSE získává sekce OpenStack a Cloud Foundry od firmy Hewlett Packard Enterprise.

title: SUSE se rozrůstá o dvě sekce HP


description: Fedora 19 vyjde až za měsíc, ale opět jsem neodolal, využil deštivých dnů a upgradoval na Fedoru 19 na mém domácím notebooku už nyní. A tady jsou mé první dojmy...

title: Fedora 19: první dojmy

maintext:
Neděle, 2. červen 2013 | | 8 | známka 1,25
Fedora 19 vyjde až za měsíc, ale opět jsem neodolal, využil deštivých dnů a upgradoval na Fedoru 19 na mém domácím notebooku už nyní. A tady jsou mé první dojmy:
Upgrade - nemůžu si pomoct, ale upgradovací mechanismus prostě funguje. Na tomto počítači už upgraduju od Fedory 14, což už je patý upgrade za sebou a zatím jsem neměl problém. Je škoda, že FedUp ještě nemá grafické klikátko, ale i tak je to dost jednoduché. Jediné, co jsem udělal, bylo, že jsem aktualizoval Fedoru 18, provedl příkaz "sudo fedup-cli --network 19", počkal, až se všechny balíčky stáhnou, restartoval a nabootoval do System Ugrade a počkal, až se všechny balíčky aktualizují. Po rebootu už na mě čekala nová Fedora 19.
Stabilita - z tohoto pohledu je Fedora 19 nudné distro. Kromě jednoho pádu Rhythmboxu, jsem nepozoroval žádnou nestabilitu. Vše zatím pracuje, jak má. Vydat Fedoru 18 byl opravdu boj. Zabralo to dva měsíce navíc a QA tým se docela zapotil. S Fedorou 19 to jde tak nějak samo. Už o alphě F19 se říkalo, že je v mnohem lepším stavu než beta Fedory 18. Já to můžu potvrdit. Ne, že by Fedora 18 Beta byla nestabilní, když jsem na ni ale v prosinci přešel, byly tam drobné otravné věci, které se vyřešily až časem. U Fedora 19 Beta mám pocit, jako bych používal už ostrou verzi.
Hardwarová podpora - ta je na mém notebooku ThinkPad T400s opět 100%, ale je fakt, že se jedná o opravdu Linuxu přívětivou sestavu.
Multimediální podpora - k té je ve Fedoře potřeba repozitář RPM Fusion, ale při upgradu vám zůstane a kodeky už jsou aktualizovány na nejnovější verzi GStreameru, takže multimediální podpora už i ve vývojových verzích po upgradu automaticky funguje, což nebylo u minulých verzí Fedory pravidlem.
GNOME - výchozí prostředí GNOME je ve Fedoře 19 ve verzi 3.8. Opět se dočkalo mnoha vylepšení, ale je tam opět i pár dílčích věcí, které působí jako krok zpět. Výrazné zlepšení je efekt "tlaku myši na hranu obrazovky". Už se vám nebude stávat, že věci jako přepnutí do Činností najetím do levého horního rohu spustíte nechtěně. Dolní panel nyní můžete vysunout okamžitě. Efekt Exposé v Činnostech je nyní mnohem chytřejší, lépe využívá místo a relativní velikosti náhledů oken odpovídají velikosti skutečných oken.
Co mi přijde jako krok zpět je, že v Činnostech už se nezobrazuje spodní panel, takže Činnosti už 100% neslouží jako přehled celého prostředí. Na druhou stranu je více místa na náhledy oken a dash. Taky se mi příliš nelíbí, že po zamknutí obrazovky se obrazovka okamžitě vypne. V předchozí verzi zůstala zobrazovka zapnutá a já mohl sledovat, jestli mi někdo třeba nenapsal. Nyní se uzamčená obrazovka zobrazí pouze, pokud pohnete myší. Naopak u obyčejného vypnutí obrazovky při neaktivitě vám uzamčenou obrazovku vnutili, i když nic nezamyká. Prostě po návratu k počítači se vám zobrazí roleta ze zamknuté obrazovky a do prostředí se dostanete až po stisknutí Esc.
Vizuálním zlepšením je rozhodně změna barvy ikon složek v GNOME. Dosud byly šedé, což na většinu lidí nepůsobilo moc dobře. Nyní mají světle hnědou barvu, což opravdu vypadá lépe.
GNOME dostalo také Classic Mode, což je GNOME Shell předělaný pomocí rozšíření do podoby GNOME 2. Vzhledem k tomu, že jsem si na GNOME 3 už zvykl, neměl zatím potřebu ho vyzkoušet.
Aplikace - Fedora 19 přináší několik set nových balíčků. Já jsem si zatím všímal jen těch desktopových. Nabídka aplikací pro GNOME konečně začíná být docela k světu. Dokumenty a Kontakty už začínají být docela použitelné. A nové jednoúčelovky jako Hodiny, Počasí, Bijiben (poznámky) už nyní dokážou dobře posloužit. Pro Fedoru 19 je zabalená i aplikace Fotky (GNOME Photos), která je teprve ve vývoji. Zatím umí jen základní věci, ale vypadá hodně slibně. Konečně správce fotek, s kterým bude umět pracovat i moje máti. Ano, pro pokročilé uživatele to nebude, ale pro ně není ani současný Shotwell, který ale bohužel není ani pro BFU.
S Fedorou 19 jsem zatím opravdu spokojený a pokud rádi zkoušíte nové věci, můžu vám upgrade už nyní doporučit. Myslete ale na to, že vývojové verze nejsou pro každého, i když s nimi třeba má celá řada uživatelů bezproblémové zkušenosti.
Ještě tři týdny zbývají na to, aby doladily chyby před finálním vydáním, a proto jsem se rozhodl, že v následujících dvou týdnech ve volném čase pomůžu týmu Fedora QA, ať Schrödingerova kočka stojí za to.
P.S. tento článek je jen shrnutím několikadenních zkušeností. Pokud chcete vědět, co všechno Fedora 19 přináší, přečtěte si můj článek pro fedora.cz.


title: Linux E X P R E S

maintext:
Cantata
fri
Odpovědět Odkaz
To je skvělé. V důležitých parametrech je na tom překlad tak, že se věci dají nastavit bez problému. A čemu se hned neporozumí, na to se po chvíli pozorování přijde. Clementine i Cantatu používám. (a Amarok taky - ovšem s vlastním doplňovaným překladem) :-)
Některé věci sice mohou vypadat jako něco, na čem se stále pracuje, ale nejsou to pokusy na zvířátkách, a případné změny, jak vycházejí verze, jenom odrážejí snahu o kultivaci; nebo změnu, kdy předchozí i změněný stav jsou brány jako vyhovující.
Základem pro příjemný poslech je samozřejmě rozsáhlá sbírka hudby, i když není potřeba, aby vám zabrala 250 GB disk. A když Cantata pojede i pod Windows, což jsem teď nezjišťoval, proč ne? Mně k napsání textu přivedlo to, že se to rozběhlo hned po rozbalení.
A kdyby se stalo, a nejelo to, tak se podívám do svého seznamu, který další přehrávač hudby se stal v minulosti předmětem mého zájmu, a nepřehrává zároveň i video. Ty se můžou zařadit do jiné skupiny.


description: Společnost Microsoft se stala platinovým členem organizace Linux Foundation, která podporuje používání a rozvoj Linuxu.

maintext:
Re: Microsoft platinovým členem Linux Foundation
Jirka
Odpovědět Odkaz
No potěš koště... Kam strčili sosák, tam to nedopadlo dobře (zejména v posledních letech, viz třeba "vývoj" Windows).
A s těmi penězi: doporučuji jako rozcestník ke studiu http://www.cio.com/article/3045799/linux/5-reasons-microsoft-may-never-give-up-on-linux-patent-claims.html apod.
Jinými slovy: dají korunu, inkasují sto... Nic proti tomu, ale co mě dokáže spolehlivě vytočit je to, když někdo byznys schovává za marketingové žvásty, budící dojem, že snad jde o charitu...


description: Firma Adobe vydala verzi 24 Flash Playeru pro Linux. Od předchozí velké aktualizace uplynuly více než čtyři roky a ještě před pár měsíci to vypadalo, že už žádná nebude.

title: Po čtyřech letech je tu nová verze Flash Playeru pro Linux