authors:
Foto
Křenek Motorsport
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Petr Fulín s Michalem Matějovským dokázali na Slovakia Ringu po úspěšné kvalifikaci vyhrát závody svých tříd v Evropském poháru cestovních vozů.

title: Další skvělý úspěch jezdců týmu Křenek Motorsport

maintext:
Po úspěchu v sobotní kvalifikaci, kdy dokázali oba jezdci vybojovat Pole position se jezdci týmu Křenek Motorsport společně radovali i po skončení dvou nedělních závodů.
Petr Fulín, jenž startuje s vozem Seat Leon Cup Racer, po skvělém startu ovládnul způsobem start cíl první závodní jízdu a v té druhé vybojoval třetí místo ve třídě Single Make Trophy. V součtu všech bodů to pak znamenalo celkové vítězství v této pohárové kategorii.
Ve stejně dobrém světle se předvedl i Michal Matějovský, který nenašel přemožitele ani v jedné závodní jízdě. Po vyhraných trénincích a kvalifikaci dominoval jezdec BMW 320si v národních barvách i oběma nedělním závodům a tak i on stanul při vyhlašování výsledků třídy TC2 na stupínku nejvyšším.
Slova jezdců:
Michal Matějovský, TC2: „Včera jsem si pro první závod přál vyhrát svou třídu a dokončit přitom na osmém místě absolutně. To se nakonec také podařilo a já do druhého závodu startoval z pole position. Ve druhém závodě pak bylo důležité zvládnout průjezd první zatáčkou tak, abych nedopadl jako na Hungaroringu. Po pevném startu se mi povedlo udělat si dost prostoru na to, abych bezpečně zvládl první kolo. Pak už to bylo jenom o tom pohlídat si svou pozici až do samotného konce.”
Petr Fulín, SMT: „Byl to velice obtížný víkend. Teď to možná vypadá jednoduše, ale v prvních dvou dnech jsme opravdu složitě hledali to správné nastavení. V obou závodech jsem do toho musel jít opravdu naplno. Auto bylo trochu nedotáčivé a dalo opravdu hodně práce vybudovat si na čele potřebný náskok. Ve druhém závodě jsem si užil dost soubojů a předjíždění. Snažil jsem se útočit až do posledního kola, ale víc než třetí místo při téhle vyrovnanosti již nebylo možné. Díky pole position, prvnímu a třetímu místu, se mi podařilo zvítězit v naší pohárové třídě, což je přesně to co jsem si na počátku víkendu přál.”
Josef Křenek, šéf týmu: „Slovenský závodní víkend nelze hodnotit jinak, než pozitivně. Oba piloti prokázali své kvality a dokázali zvítězit ve svých kategoriích. Děkuji jim za jejich výkony a stejně tak i všem členům a partnerům našeho týmu. Podařilo se nám vyřešit problémy s defekty pneumatik, které tento víkend trápily všechny Seat týmy a to i při zachování naší rychlosti. Nyní nás čeká Paul Ricard, uděláme vše proto, abychom navázali na dnešní výsledky.”


authors:
Foto
Foto Právo
Petr Horník
Archív Nakladatelství Argo
Michal Šanda

description: V recenzi na předešlou knihu Emila Hakla Hovězí kostky jsem v Salonu psal: „Napsané je to mistrně. Ale přece jen se nemůžu zbavit dojmu, že figury životního outsidera už začíná být dost. Deska s někdejším šlágrem je trochu ohraná a jehla v drážce praská. Na druhou stranu jsem přesvědčený, že je Hakl šrajbr takového formátu, že se dozajista už někde za bukem nadechuje, aby nás s příštím románem sfouknul. S románem, který bude z překvapivého kadlubu.“

title: Z překvapivého kadlubu. Michal Šanda nad novou knihou Emila Hakla

maintext:
Recenze vyšla ve čtvrtek a v pátek měl Hakl autogramiádu na veletrhu Svět knihy. Když jsem se proplétal mezi návštěvníky, sykl na mne od stánku svého mateřského nakladatelství Argo: „Neuteč mi.“
Po skončení autogramiády mi pokynul a vydal se rázným krokem ven z Průmyslového paláce. Jeho těžké martensky předusaly výstaviště. Nic neřekl. Ani na mne nepohlédl. Dusot kroků se mezi cinkáním tramvají v ulici Dukelských hrdinů mísil se zlověstným funěním, připomínajícím býka na koridě před útokem. Vzápětí udělal Hakl obrátku a zaplul do hostince U Houbaře. Jakmile před nás číšník položil půllitry s pivem drobet pod míru, naklonil se Hakl přes stůl a povídá: „Ohraná deska, debile?“
„Jasně,“ bránil jsem se. „To tvoje psaní začíná být podle obdobného mustru, jako to sekal nebožtík Bukowski. Samý zoufalec, co se zmítá mezi samotářským opilstvím a kocovinou, v pupíku má z trička vydrolené žmolky bavlny, občas se pomucká s nějakou ženskou, porve se v baru a potom se zase vrátí do svého zaprděného doupěte skuhrat nad osudem.“
„Ale bacha! Zrovna my dva nejsme nic jinýho,“ namítl.
„Souhlas, není ale nutný o tom donekonečna psát.“
V noci po zavíračce jsme postávali na chodníku a dohadovali se, kam budeme pokračovat dál, a mezi řečí se Hakl vytasil s trumfem: „Teďka napíšu sci-fi.“
Cha, cháááá! Po osmém pivu je každý scifista, pomyslel jsem si.
Uplynulo dva a půl roku a na světě je Haklův sci-fi román Umina verze (Argo 2016). Čtenáři, kteří se vědeckofantastické literatuře vyhýbají obloukem, se ovšem děsit nemusí, meziplanetární plazma X575 na ně ze stránek nevystříkne.
Na samém začátku knihy si komerční grafik František zabouchne dveře od bytu. Jde vynést odpadky do popelnice a ocitne se rázem bez klíčů, bez peněz, bez mobilu. V domě nikdo, sousedé odjeli na víkend. V zadní kapse kalhot posléze najde několik zmuchlaných bankovek. Namísto toho, aby je logicky použil na přivolání zámečníka, koupí si ve večerce něco málo k jídlu a láhev whisky a vydá se pěšky nazdařbůh městem. Jak dobře tomuhle rozumím! Ráno se probudí na periferii v boudě mezi bezdomovci a odsud se začne odvíjet napínavý příběh plný překvapivých zvratů, který možná víc než sci-fi žánrově připomíná detektivku.
Člověk, to zní sice hrdě, ale jde o prázdný pojem bez obsahu. Muži a ženy jsou si v jistých chvílích extrémně blízcí, a dokonce na několik málo okamžiků prorůstají navzájem, přesto jde o dva rozdílné živočišné druhy. A Emil Hakl je natolik životem ostřílený harcovník, že o tom ví své. Shrnout tohle poznání v pár větách si může dovolit recenzent jako já, spisovatel jako on musí rozehrát hru na více strunách.
Ústřední postavou románu je humanoid jménem Uma. Spolu se sofistikovanou koncepcí, kdy se v textu střídají vypravěči, respektive se mírně pootáčejí úhly pohledu, to umožňuje pokládat zdánlivě triviální otázky: Co je to láska? Co je samota? Co strach? Ptát se na slova, která už vlastně dávno neříkáme, která překryl bahnitý nános výchovy rodičovské, školní, předchozí partnerské vztahy a tak dále. Uma je totiž slyší poprvé a se zájmem zkoumá jejich prapůvodní význam.
Kráčíme po železničním mostě nad řekou – napřed tam a potom zase zpátky. Ef šoupe nohama. Je v koncích stejně jako já. Prohlíží si nábřeží, řeku, nebe, hemžení davu. Strne štěstím, když kolem nás projede City Elefant.
„Nemám sice cit,“ říkám, „ale to nic nemění na tom, že jsem s tebou ráda, jo? Nemám tě už tak ráda jako ze začátku, ale pořád ještě dost na to, abych s tebou chtěla bejt.“
„Nemáš mě ráda?“ reaguje přes ně na to, co nestojí za rozbor.
„Říkám, že mám.“
„Co jsem zkazil?“
„Nic.“
„Co ti teda chybí?“
„Nic…“
Hovor Uma zakončí jako ženská z masa a krve klasickým přesmýknutím, nad kterým nám mužům zůstává rozum stát:
„Zapomněl jsi na labutě.“
„Na jaký labutě?“
„Šlapadla na Vltavě – slíbils mi, že se na nich půjdeme projet.“
Mé přání vyslovené před těmi dvěma a půl lety se naplnilo a Emil Hakl přišel s něčím onačejším z překvapivého kadlubu. Sepsal křehký milostný román, po jehož dočtení sentimentálněji založeným čtenářům vhrknou slzy do očí. Na slzách ale není nic špatného. Není proč se stydět. Je to důkaz, že zatím ještě nejsme humanoidé.
Emil Hakl
Umina verze
Argo
FOTO: archív nakladatelství Argo

fasttext_language: cs


authors:
Foto
Milan Malíček

description: Švédský nábytkářský řetězec IKEA se obrací na teenagery všech zemí s prosbou, aby přestali přespávat v jeho nákupních střediscích. Reaguje tak na trend, který se prostřednictvím internetu šíří mezi náctiletými po celém světě. Informovala o tom BBC.

title: Nová legrácka teenagerů: přespat tajně v IKEA


authors:
Foto
Milan Malíček
Alexandr Mitrofanov

title: Očima Saši Mitrofanova: Čerti bez andělů a přání dobrým lidem

maintext:
Noc na čtvrtek byla nejdelší. To je ten zlom, po kterém bude světla přibývat. A pak se stane prvním příslibem, že bude líp… Ne, to jsem nechtěl. Tak tedy prvním příslibem, že bude více světla, je vánoční stromeček a dárky pod ním.
Také se blíží konec roku, který symbolicky leží za předělem té nejdelší noci. Z novoročních předsevzetí, jak si život zlepšit, si kdekdo dělá legraci, ale není špatné si něco slíbit a pak to třeba i dodržet. To může být zkouška vůle. Někdo ji udělá a má z toho dobrý pocit. Jiný zas neobstojí. Když je soudný, bude nadávat spíš sám sobě než jiným.
A přesto je tady početná skupina lidí, kteří zprostředkovaně naše životy ovlivňují, protože byli zvoleni. Politici chod věcí v zemi vždycky určují. Naposledy to bylo vidět nejen na bouřlivých reakcích, které následovaly po spuštění EET. Ale také na tom, že v některých malých obcích a vesnicích přestaly fungovat hospody. Bylo to přímé ovlivnění života politiky, kteří EET odhlasovali.
Ten, který s tímto nápadem přišel a už se přestal označovat za nepolitika, by rád, aspoň podle fotky na facebookovém profilu, vypadal jako Ernest Hemingway. Náš Hemingway sice nepovažuje za své základní palivo whisky, ukázal ovšem, že mu není nic lidského cizí, když chodí do hospod a také veřejně močí. Ale do pisoáru.
Je tady však maník, který mu nevoní, protože se s ním po x letech vládní spolupráce chce prát zde. Babiš ale ví, komu má říct ta správná slova nad tlačenkou. Sobotka se osmělí na Zemana vystřelit leda z prstu zde. Zato Zeman, když dostal dotaz, co je nejlepší na odstranění premiéra, nejdříve zmínil a pak i potěžkal jinou zbraň zde.
Pěkná vánoční pohádka, není-liž pravda? Kdo je v ní čert a kdo anděl, ať si určí každý sám podle toho, co v životě vyznává. I když v politice nejsou andělé možní z definice, protože je veskrze lidskou záležitostí.
Pro mě jsou tyto Oči poslední v roce, proto bych chtěl každému dobrému člověku popřát nejen hezké vánoční svátky, ale také všechno nejlepší v novém roce 2017. Jak poznám, jestli je člověk dobrý? Jednoduše. Nepřeje nic zlého jiným, neužírá se závistí, malostí a není jako kyselina, která jenom ničí či škodí. Naštěstí existují způsoby, jak tyto kalné potoky nasměrovat, kam patří.
Bylo by fajn, kdyby se podobné novoroční předsevzetí naplnilo i v politice.


authors: Zdroj Foto

description: Pod zaparkovaným luxusním vozem v podzemní garáži domu v Klecanech na Praze východ nalezli lidé v pátek večer podezřelý předmět. Ohledat ho musel policejní pyrotechnik.

title: Pod autem v Klecanech našli podezřelý předmět, zasahoval pyrotechnik


authors:
Foto
David Ryneš

description: Ceny pohonných hmot v Česku dále stoupají. Průměrná cena benzínu Natural 95 za uplynulý týden stoupla o 17 haléřů na 30,53 koruny za litr. Naftu motoristé natankují za průměrných 29,81 koruny za litr, což je o 22 haléřů více než před týdnem. Vyplývá to z údajů firmy CCS, která ceny pohonných hmot sleduje. Již minulý týden byly ceny nejvyšší od loňského podzimu. Nejdražší benzín a nafta jsou i nadále v Praze.

title: Benzín i nafta zdražily o dalších dvacet haléřů


authors:
Foto
Archiv Marty Valentové
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Velký návrat Mariky Gombitové ohlásily už koncem minulého roku česká i slovenská média. Celé to začalo 7. prosince loňského roku, kdy jedna z nejpopulárnějších slovenských zpěvaček, která byla léta v ústraní, vystoupila v pořadu TV JOJ V siedmom nebi.

title: Kariéru Mariky Gombitové neukončilo ani těžké zranění, i potom nadále tvrdě pracovala

maintext:
Vyloučená prý nejsou ani další televizní vystoupení stejně jako nové písničky, na kterých zpěvačka coby autorka intenzivně pracovala několik let. Ty se pak - až přijde ten správný čas - objeví na novém albu.
Marika Gombitová se narodila se 12. září 1956 v Turanech nad Ondavou, tak to alespoň uvádí Encyklopedie jazzu a moderní populární hudby, i když ona sama v rozhovoru pro časopis Melodie z roku 1980 tvrdí: „Narodila jsem se ve Stropkově. Bylo mi deset let, když jsem začala hrát v LŠU na klavír a zpívat si k tomu. Moji tři bratři měli takovou skupinu a ve třinácti mě vzali s sebou do nějakého klubu, kde jsem se představila s populárním hitem Mendocino. Tehdy jsem stále poprvé na pódiu.”
Ale než v roce 1976 nastoupila ke skupině Modus, které šéfoval Ján Lehotský, prošla si několika soutěžemi a kapelami. Nakonec se ale stejně ukázalo, že až členství v Modusu, kde byli vedle Lehotského také Meky Žbirka nebo Laco Lučenič a kde už tenkrát získala svého dvorního textaře v Kamilu Peterajovi, bylo to pravé ořechové.
Zatímco na Bratislavské lyře 1977 coby neznámá zpěvačka Modusu pěla spolu s ostatními členy kapely vítěznou skladbu Úsmev, o rok později Lyru vyhrála už coby sólistka s písní Študentská láska. Úspěch měla i v roce 1979, kdy s kantilénou Vyznanie získala stříbrnou lyru - a fenomén zvaný Marika Gombitová byl na světě. Zrodila se hvězda, která v roce 1979 zvítězila také na festivalu v polských Sopotech.
Vedle mnoha hitů (byl mezi nimi například i duet V slepých uličkách, který natočila s Mekym Žbirkou) se zpěvačka představila také v hlavní roli televizního muzikálu Neberte nám princeznú, jehož premiéra proběhla v roce 1981. To už bylo ale období, kdy se zpěvačka dávala dohromady po těžkém úrazu způsobeném autonehodou, ke které došlo 30. listopadu 1980. Tehdy si poranila míchu a ochrnula na spodní polovinu těla.
Zvrat v kariéře nenastal ani v 80. letech, kdy byla odkázána na invalidní vozík. Nadále tvrdě pracovala. Komponovala a připravila několik zajímavých koncertních projektů i desek (například Mince na dne fontán, Adresa ja, adresa ty), ale i toto umělecky plodné a úspěšné období v polovině 90. let postupně skončilo. Zpěvačka se stávala stále vzácnější, až se úplně vytratila. Že to však nebyl její definitivní odchod ze scény, dokázala loni v prosinci.
Kariéru i životní peripetie osmapadesátileté Mariky Gombitové přibližuje kniha Legendy československé populární hudby - 70. a 80. léta, kterou nedávno vydalo nakladatelství Grada Publishing a která je k mání jak v Česku, tak na Slovensku.
Další informace


description: K vánočním svátkům a k silvestru už neodmyslitelně patří mnoho cukroví, chlebíčků, spousta nezdravého, smaženého a tučného jídla. A i proto je o tomto období známo, že se při něm přibírá snad nejvíce z celého roku. Potíž je to hlavně pro ty, kteří konečně dosáhli své vysněné váhy a svátky jsou tak pro ně velkým strašákem.

title: Jak udržet svá kila na uzdě


authors:
Foto
Jiří Smutný
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Autocamping Varín na okraji Národního parku Malá Fatra fungoval desítky let k plné spokojenosti domácích i zahraničních návštěvníků. Nabízel ubytování ve srubech, chatách i stanech včetně restaurace, bazénu a sportovního vyžití přímo v areálu. Kdo ale přijel letos, našel pouze zamčená vrata.

title: Budoucnost kempu ve Varíně je ve hvězdách


authors:
Zdroj
Ap Reuters
Foto

description: V nákupní čtvrti japonského města Itoigawa na severu země v prefektuře Niigata vypukl ve čtvrtek požár, který zachvátil nejméně 140 domů. Hořet začalo v čínské restauraci, vlivem silného větru se pak plameny rychle rozšířily na okolní budovy, informoval server televizní stanice NHK.

title: Požár v japonské Itoigawě zachvátil přes 140 budov


description: Kia láká na spoustu novinek. Třeba na nové GT a teď je to malé picanto. Zatím sice jen na několika skicách, ale i tak je to v předvánočním čase pěkný dárek.

title: Nová Kia Picanto: takhle bude vypadat


authors:
Foto
Archiv Mikuláš Vermeš
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Devětatřicet let uplynulo v těchto dnech od předčasné smrti slovenské zpěvačky Evy Kostolányiové, jejíž popularita kulminovala v první polovině 70. let. Její jemný, zvonivý hlas, charisma, dobře zvolené písničky i pohybové nadání oslovily publikum všech generací.

title: Zpěvačka Eva Kostolányiová neměla mnoho životního času, přesto se stala legendou


authors:
Foto
Mighty Sounds

description: Legendární soubor New York Ska-Jazz Ensemble vystoupí v úterý 20. prosince v pražském Rock Café. Je na turné k třináctému albu Live In Gouvy, které věnoval památce Přemka Černíka, jenž před lety souboru pomáhal organizovat koncerty v České republice. Už od půlky první dekády 21. stoletý soubor v Praze vystupoval před Vánocemi.

title: V Praze vystoupí New York Ska Jazz Ensemble


authors:
Foto
Mohammad Khursheed

description: Donald Trump v pondělí získal více než 270 hlasů volitelů, a překročil tak hranici nutnou pro zvolení prezidentem Spojených států, napsala agentura AP. Hlasování volitelů byl poslední krok k získání úřadu amerického prezidenta. Obvykle jde o pouhou formalitu, v letošní napjaté volbě hlavy státu byl ale sledován. Do poslední chvíle totiž trvaly výzvy volitelům, aby nehlasovali pro Donalda Trumpa.

title: Trump získal potřebný počet hlasů volitelů, bude prezidentem

maintext:
Hlasování volitelů trvá několik hodin, protože hlasují ve svých státech a není stanovena jednotná doba. Po hlasování v půltuctu států žádný z volitelů republikánů Trumpa nezradil.
Hlasuje 538 volitelů, Trump ve volbách získal hlasy 306 volitelů ze třiceti států Unie. Stačí mu dostat 270 hlasů a bude zvolen. I kdyby mu tedy několik volitelů hlas nedalo, na výsledku voleb se nic nezmění.
Aktivisté demonstrují v texaském Austinu před místním kapitolem, kde požadují po volitelích, aby nehlasovali pro Trumpa.
FOTO: Mohammad Khursheed, Reuters
Letošní volby rozdělily zemi na příznivce Trumpa a bývalé ministryně zahraničí Hillary Clintonové. Ta sice získala více hlasů voličů, ale méně hlasů volitelů.
List The New York Times upozorňuje, proč se USA drží tohoto složitého systému. Jedním z důvodů je, aby velké státy, jako je Kalifornie, kde vyhrála jasně Clintonová, nebo určité hustě zabydlené regiony nemohly uplatňovat svou dominantní roli v Unii. To hrozilo v roce 1888, kdy demokrat Grover Cleveland získal celkově o procento více hlasů kvůli úspěchu na jihu, ale neměl dost volitelů, protože ve státech s méně obyvateli nenašel dost příznivců.
V systému ale hraje rozhodující roli několik klíčových států, ve kterých se voliči střídavě přiklánějí k republikánům a k demokratům. Právě v těchto státech, jako je Pensylvánie nebo Florida, vyhrál letos Trump. Bylo to pro něj snadné, protože většina obyvatel v nich je v horší ekonomické situaci, žijí v nich méně vzdělaní lidé a žije tam více bělochů.


authors:
Foto
Archiv Jiří Štědroň
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Zatímco během školního roku jezdí slovenský moderátor a bavič Miro Fančovič s výchovnými pořady pro žáky základních a středních škol, přes léto organizuje koncerty známých zpěváků. Začátkem léta přivezl na Slovensko Marthu a Tenu Elefteriadu, ke konci srpna uvede Jiřího Štědroně.

title: Bavič Miro Fančovič uvede na Slovensku koncerty zpívajícího herce Jiřího Štědroně

maintext:
Po turné Marthy a Teny Elefteriadu, které jste začátkem léta na Slovensku zorganizoval a moderoval, chystáte koncerty s Jiřím Štědroněm. Myslíte, že na něj slovenské publikum nezapomnělo?
Koncerty se zpěvačkami Marthou a Tenou Elefteriadu dopadly báječně, lidé na ně nezapomněli ani po těch létech. Jejich repertoár je velice pestrý a tak si lidé si s nimi i zazpívali, bylo to famózní. Teď na konec srpna mám připravené společné koncerty se zpěvákem Jiřím Štědroněm. A jestli na něj slovenské publikum nezapomnělo? Je pravda, že Jirka na Slovensku dlouho nevystupoval, ale jsem přesvědčen, že lidé nezapomněli. Víte, Jirka je velká osobnost z éry Československa, lidé na jeho písničkách vyrostli, znají také televizní pohádku Popelku a mají na to všechno hezké vzpomínky. Když třeba slyším některou z jeho písniček, je mi fajn, a tak věřím, že takových lidiček bude plné hlediště. Moc se na koncerty těším.
Jak tedy bude vypadat koncert Jiřího Štědroně?
Naše společné koncerty budou především plné písniček. Já vystoupím jako předskokan a uvedu Jirku, něco zajímavého o něm řeknu - a pak už vystoupí Jirka a půjde jedna pecka za druhou. Má jich spoustu. Uprostřed koncertu s ním udělám rozhovor, aby se publikum také dozvědělo, co teď Jirka dělá a připravuje, no a pak se bude zase zpívat. Jinak Jirka bude zpívat na half playback, tedy živě na hudební podklad.
Kde všude vystoupíte?
Letošní koncerty s Jirkou Štědroněm budou převážně po slovenských lázních, velkým finále naší společné práce bude koncert, který proběhne 25. srpna na náměstí v Hlohovci v rámci kulturního léta. Vím jistě, že tam přijde spousta lidí. Vždyť kdo by si nepřijel s Jirkou zazpívat třeba Belindu, Barbaru, Helenu, Tam před cukrárnou, Vlaky nebo Vám dal jsem srdce půl…
A co vaše programy pro mládež a vůbec projekty? Co chystáte nového po prázdninách?
I když jsou ještě prázdniny a já dovolenkuju, relaxuju a čerpám nové síly, září se blíží... Nicméně mám připraven nový pořad s názvem Etiketa slušného chování a protokol. Je to velice zajímavé téma a chci věřit, že mládež osloví. Letos bych taky rád vyjel s mými pořady i na základní a střední školy do České republiky. Snad to vyjde... Dělat pro mládež je sice hrozně těžké, ale na druhé straně vás to nabíjí energií, nemáte kdy ani stárnout.


authors:
Foto
Robert Rohál
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Stalo se tradicí, že slovenské hudební vydavatelství Opus vydává CD výběry nazvané 20 NAJ, které přinášejí vždy dvacet hitů toho onoho zpěváka. A není to tak dlouho, co legendární zpěvačce Marcele Laiferové vyšla u Opusu v licenci s Forza Music už druhá "výběrovka" nesoucí název 20 NAJ II.

title: Zpěvačka Marcela Laiferová přišla s další dvacítkou svých největších hitů

maintext:
Výběrová "dvojka" připomene zpěvaččiny hitovky prakticky od konce šedesátých let až po současnost, přičemž je zajímavé sledovat, kdo všechno pro slovenskou popovou hvězdu během let psal písničky. Nejsou to jen "klasici" typu Pavla Hammela, Igora Bázlika, Ivana Horvátha či Braňa Hronce, kteří jsou autoři hudby obvykle ve spolupráci s textaři, jako jsou Kamil Peteraj, Zoro Laurinc, Ján Štrasser nebo Peter Brhlovič, ale ve dvou případech je na kompilaci zastoupen i český hitmaker Bohuslav Ondráček.
Obdivuhodný žánrový záběr dotváří i několik písniček, které si jedna z nejlepších zpěvaček slovenské pop music vybrala ze zahraniční produkce a se kterými slavila úspěchy, a tak vedle japonské lidové (V háji spím celý máj) nechybí ani nefalšovaný francouzský šanson Ak ma opustíš, který proslavil Jacques Brell. Vedle toho zde zaznívají také slavné písně Mamy Blue a New Britain, které v Česku proslavil Karel Gott (Ó mami dík, Už z hor zní zvon).
O závěr alba se postaraly dvě nové verze zpěvaččiných starých a přesto nestárnoucích hitů Slová a Lampy už dávno zhasli - zatímco v prvním případě jde o písničku Ivana Horvátha a Ivana Úradníčka, se kterou interpretka v roce 1970 vyhrála zlatou Bratislavskou lyru, druhá zmíněná píseň z pera Braňa Hronce a Alojze Boudy, která album uzavírá, je zpěvaččiným prvním hitem vůbec.
Album 20 NAJ II. vychází v roce, kdy zpěvačka (*14. 7. 1945) slaví kulaté narozeniny, ale současně připomene padesát let na scéně. Ostatně druhé výročí je totožné s profesionálním působením Heleny Vondráčkové, s níž se Marcela Laiferová léta přátelí. Existuje dokonce i několik písní, které nazpívala jak Marcela Laiferová, tak její česká kolegyně.


authors:
Foto
Ronen Zvulun Files

description: Bývalý izraelský prezident Moše Kacav byl ve středu propuštěn z vězení, kde strávil pět let za znásilnění a další sexuální delikty. Izraelské úřady před pár dny rozhodly o zkrácení původně sedmiletého trestu. Případ v zemi vyvolal velké množství emocí a spustil rozsáhlou debatu o sexuálním obtěžování, poznamenala agentura Reuters.

title: Bývalý izraelský prezident Kacav byl propuštěn z vězení


authors:
Foto
Ennio Leanza

description: Tři lidé byli v pondělí vážně zraněni při střelbě v islámském středisku v největším švýcarském městě Curych. Uvedl to deník Blick s odvoláním na vyjádření curyšské policie. Později byl objeven jeden mrtvý, uvedla agentura Reuters.

title: Střelba u islámského centra v Curychu si vyžádala zraněné a mrtvého


description: Pražská Technická správa komunikací do Vánoc dokončí první fázi průzkumu pevnosti pilíře Libeňského mostu. Další práce budou pokračovat v lednu. Konečné výsledky budou známy příští rok. Celkový průzkum mostu vyjde na 15 miliónů korun. Most z roku 1928 je dlouhodobě v havarijním stavu. Pražské zastupitelstvo letos schválilo rekonstrukci, termín jejího zahájení ale není znám.

title: Průzkum pilíře Libeňského mostu se stihne do Vánoc

maintext:
„Chceme ověřit pevnost betonu, modul pružnosti a schopnost pilíře odolávat při povodni. Chceme si ověřit, zda tam při povodni není riziko usmyknutí," řekl odborník na mosty Jan Zemánek z TSK.
Odborníci se pustili do zkoumání třetího pilíře a nyní pracují v hloubce šesti metrů. V konečné fázi se dostanou až do sedmi metrů pod hladinu. „Nejsme na dně základové spáry, jsme od ní metr, poněvadž těžení je velmi komplikované. Pilíř je založen nejspíše na skále, to ale uvidíme. Co jsme však potřebovali, to jsme odhalili, a to tu spodní část pilíře z prostého betonu. To nás zajímá nejvíce," řekl Zemánek. Ze spodní části pilíře odebere TSK ve středu vzorky. Do ledna by měli znát jeho vlastnosti.
V archivech našli zaměstnanci TSK, že do základů bylo uloženo 100 kilogramů na metr kubický štěrkopísku, což je podle Zemánka na hranici únosnosti. „Je to minimální množství. Naši předci šetřili, byli úsporní. Všechno jim vycházelo na normy v té době platné, na dnešní normy a požadavky je to, řekl bych, na hraně," uvedl Zemánek.
Další pilíře bude TSK zkoumat příští rok, pravděpodobně hloubkovými vrty z mostovky. Pokud by testy nyní prověřovaného pilíře dopadly špatně, další již TSK zkoumat nebude a bude se k nim přistupovat tak, jako by byly poškozeny ve stejném rozsahu.
V případě, že u zkoumaného pilíře TSK zjistí, že je vše v pořádku, prostor kolem něj zasype, odnese bariéry a práce ukončí. Důležité podle Zemánka je rovněž to, aby plášť mostu byl odolný proti otěru při velké vodě, to znamená, že voda po něm snadno sklouzne a teče dál.
Kulturní památka?
„Tam ale pochybuji, že nám test vyjde pozitivně. Ale až čísla nám řeknou vše jasně," řekl. Pokud by se tak stalo, byly by pilíře obestavěny jakýmsi bedněním s kvalitním materiálem.
Ministerstvo kultury nyní rozhoduje o tom, zda most prohlásí kulturní památkou. Podle náměstka primátorky Petra Dolínka by město potřebovalo, aby rozhodlo co nejrychleji. Od jeho rozhodnutí se totiž bude odvíjet další postup oprav mostu. Jakmile by byl prohlášen za památku, město by muselo postupovat mnohem opatrněji.
Od roku 1928, kdy byl most uveden do provozu, nebyla ani jednou opravena jeho nosná konstrukce. Autory mostu, který spojuje Holešovice a Libeň, jsou architekt Pavel Janák a konstruktér František Mencl.


authors:
Foto
Archiv Právo

description: Vzpomínkový večer na spisovatele Arnošta Lustiga, který by se ve středu dožil 90 let, uspořádala včera Společnost Franze Kafky, jejímž byl čestným předsedou. „Arnošt Lustig je pro nás stále životní inspirací pro svou odvahu, lidskost a chuť překonávat překážky. Musíš mít nepřítele, abys byla silnější, říkával,“ uvedla ředitelka společnosti Markéta Mališová.

title: Vzpomínání na Arnošta Lustiga


description: Firma SAP zveřejnila na nedávné konferenci Success Connect ve Vídni výsledky studie Leaders 2020, kterou zpracovala analytická společnost Oxford Economics. Ta zjišťovala, jaké vlastnosti jsou typické pro nejúspěšnější společnosti. Podle výsledků mezi ně patří prosazování rozmanitosti, rozvoj zaměstnanců a jejich větší angažovanost, větší míra zapojení generace Y do rozhodování ve společnosti a využívání digitálních technologií pro zkvalitnění rozhodovacích procesů.

title: Lídři sázejí na digitalizaci


description: S nožem v ruce napadl řidiče tramvaje v Ostravě dosud neznámý vandal, kterého tramvaják přistihl při čmárání po soupravě. Útočníka se řidiči zadržet nepodařilo a policisté po něm nyní pátrají.

title: Sprejer v Ostravě zaútočil nožem na řidiče tramvaje


description: Operátoři pokryli signálem rychlých mobilních sítí LTE přes 90 procent dálnic v České republice. Úroveň pokrytí jednotlivých dálnic je různá, nejnižší mají dálnice D8 a D55. Vyplývá to z měření ČTÚ.

title: Rychlý internet i v autě. LTE pokrývá přes 90 procent českých dálnic

maintext:
Na dálnici D8 z Prahy do Drážďan je pokrytí signálem od O2 87 až 88 procent, podobná úroveň je na dálnici D55 z Olomouce na Břeclav u T-Mobile a O2. Pokrytí od Vodafonu je v obou případech nad 90 procenty.
Podle podmínek aukce kmitočtů LTE musí firmy do pěti let od jejich přidělení, tedy do roku 2019, pokrýt 50 procent z celkového rozsahu dálnic. O dva roky později mají pokrývat 100 procent.
"Jsem rád, že i navzdory komplikacím s administrativní zátěží při výstavbě sítí se daří operátorům plnit podmínky z aukce v oblasti pokrývání dopravní infrastruktury," uvedl předseda ČTÚ Jaromír Novák.
Ostré přechody mezi pokrytými a nepokrytými úseky
Měřicí vůz projel všechny dálnice v obou směrech a sílu signálu zjišťoval po vteřině. ČTÚ tak získal údaje s hustotou přibližně každých 15 metrů. Vyplývá z nich mimo jiné, že existují ostré přechody mezi pokrytými a nepokrytými úseky. Pokud je těchto míst více za sebou, mohou uživatelé vnímat celou oblast jako nepokrytou, protože mobilní telefon nemá dostatek času pro přihlášení do sítě.
Letos v létě ČTÚ oznámil, že všichni tři operátoři splnili dílčí podmínky aukce kmitočtů pro rychlé mobilní sítě a pokryli velkou část okresů s nižší hustotou osídlení. Firmy měly rychlým internetem pokrýt do 30 měsíců od udělení licencí alespoň 30 řídce osídlených oblastí, většinou to ale bylo více.
Pokrytí celého Česka signálem rychlých mobilních sítí loni vzrostlo o dva procentní body na 94 procent populace.


authors:
Foto
Archív Tvůrců
Zdroj
Sam Mircovich

description: V dnešní době se to může zdát jako čiré bláznovství, ale stále se najdou nadšení fanoušci, kteří vytvářejí hry pouze pro radost – nikoli s vidinou nějakého zisku. A přesně v tomto duchu měla vzniknout nová hra Pokémon Prism. Ta ale nakonec vůbec nevyjde.

title: Nová hra o pokémonech nevyjde. Nintendo si došláplo na fanoušky

maintext:
Nový titul o pokémonech z pera fanoušků těchto japonských příšerek měl vyjít ještě před koncem tohoto roku. Nakonec ale tvůrci museli od svých plánů upustit, neboť je o to požádala přímo společnost Nintendo.
Právě ta drží práva na pokémony. Vedení podniku se přitom drží jednoduchého pravidla – nedovoluje animované postavičky používat ve svých titulech nikomu. A to ani v případě, kdy na nich nevydělají lidé ani korunu.
V případě titulu Pokémon Prism je to však rozhodně škoda. Tato hra totiž vznikala posledních osm let a měla přinést úplně nový pohled na celou ságu o roztodivných bojovnících. Hráči se měli převtělit přímo do jednotlivých pokémonů a prožívat tak nejrůznější zápasy přímo z jejich pohledu.
Pravděpodobně kvůli strachu z případných soudních tahanic s japonským herním gigantem ale nakonec fanoušci svou hru zcela pohřbili.
Miliardový byznys
Na druhou stranu se nedá politice Nintenda příliš divit. Pokémoni jsou totiž doslova jako slepice, která snáší zlatá vejce. Jasně to ukázala hra Pokémon Go, která vyšla letos v červenci.
Video
Upoutávka na hru Pokémon Go
Zdroj: archív tvůrců
Tu si sice mohou hráči do svých přístrojů stahovat zadarmo, tvůrci však dovolují hráčům směnit skutečné peníze za ty virtuální. Díky tomu pak mohou ve hře postupovat rychleji jednotlivými úrovněmi, respektive si mohou kupovat určité předměty, které jim hraní usnadní.
A jak se zdá, tato konkurenční výhoda za úplatu je mezi hráči skutečně velmi populární. Dohromady totiž poslali od července do konce září tvůrcům rekordních 470 miliónů dolarů, tedy v přepočtu více než 11,3 miliardy korun.
V současnosti podle analýzy Newzoo hráči každý den utratí v titulu s kultovními japonskými příšerkami zhruba dva milióny dolarů (48 miliónů korun).
Vstupenka do světa rozšířené reality
Pokémon Go se těší nebývalé popularitě především proto, že hráči musí aktivně hledat pokémony ukryté různě po městě. Stačí spustit aplikaci v chytrém telefonu a podle mapy pak vyrazit na lov.
Hra Pokémon Go
FOTO: Sam Mircovich, Reuters
Samotný odchyt pak probíhá prostřednictvím zabudované kamery v mobilu nebo tabletu. Přes displej mobilního zařízení totiž ve skutečném prostoru uživatelé virtuální příšerky vidí. Hra tedy staví na principu tzv. rozšířené reality. Na displeji telefonu je schopna vykreslit virtuální předměty v reálném prostředí.
Za vývojem titulu Pokémon Go stojí vývojářské studio Niantic, které získalo licenci od společnosti Nintendo.


description: Keňa je zemí rozlehlých savan a průzračného moře na východním pobřeží. Na předměstí Nairobi se ale také nachází jeden z největších afrických slumů Kibera, který se v posledních letech stává podobně zajímavým turistickým cílem jako třeba výlety na safari. Nejenže lokální obyvatelé cestovatelům ukazují podmínky, ve kterých musí mnoho tamních lidí žít, některé programy nabízejí také den dobrovolnických prací.

title: Jeden z největších slumů v Africe láká cestovatele na autentické zážitky


authors:
Foto
Archív Kapely
Šárka Hellerová

description: Na začátku léta se v Praze jako předskokan vokální skupiny Pentatonix představila americká skupina Us The Duo. Tvoří ji manželé Michael a Carissa Alvaradovi, kteří získali popularitu především díky coververzím skladeb oblíbených interpretů. V současné době ovšem většinu jejich repertoáru tvoří vlastní tvorba a v červenci vyšlo jejich třetí album Just Love. V České republice se představí 30. března 2017. Koncert se bude konat v Lucerna Music Baru v Praze.

title: Us The Duo: Své svatební sliby jsme si zazpívali

maintext:
Jste manželé a většina vašich písní je o lásce. Který love song máte nejraději?
Carissa: Mám ráda několik zamilovaných písní od Michaela Jacksona.
Michael: Oba jsme vyrůstali na hudbě ve stylu Motown a na soulu. Poslouchali ji naši rodiče. Pamatuji si, že když jsem slyšel basovou linku v I Want You Back od Jackson 5, chtěl jsem se hned naučit tu píseň zahrát. Ale není to jediná má oblíbená. Jsou tu třeba Beatles a All You Need Is Love a nerad bych zapomenul na staré jazzové standardy.
Kdy jste se rozhodli stát profesionálními muzikanty?
Carissa: Dřív, než jsme se potkali. Když jsme se pak seznámili, věděli jsme, že to znamená, že bychom se tomu měli věnovat navážno. Od pěti let jsem zpívala v kostelním sboru, stejně jako celá má rodina. U nás to bylo samozřejmé. Ale až později jsem si uvědomila, že to je natolik silná vášeň, že nechci dělat nic jiného.
Michael: Já chodil na lekce kytary asi od osmi let. Už na škole jsem věděl, že jsem našel svůj talent a chci se hudbou živit. Proto jsem ji i studoval. A že jsem potkal Carissu a dali jsme se dohromady, považuji za svou životní výhru.
Čtyři roky po debutu Us jste v létě vydali třetí album Just Love. V čem je jiné?
Michael: První album jsme nahrávali v ložnici na laptop. Druhé vznikalo ve velkém nahrávacím studiu a stylově bylo folkovější. Nahrávali jsme v Tennessee a nechali se inspirovat country. Na třetí desce jsme se rozhodli vrátit ke svým soulovým kořenům.
Která z písní je nejbližší vašemu srdci?
Carissa: Určitě No Matter Where You Are. Je to naše píseň, zpívali jsme ji poprvé na vlastní svatbě. Řekli jsme si v ní své sliby. Řekli jsme si je předtím i normálně, ale pak jsme si je vzájemně ještě zazpívali. Pokaždé, když ji zpíváme, vzpomenu si na ten krásný den.
Michael: Hrajeme ji opravdu rádi. Pokaždé když ji chce někdo slyšet, jsme nadšení. Není to, jako když někdo chtěl po Billym Joelovi zahrát Piano Man a on si řekl, hm, už zas, bezva.
Vystupujete stále jen ve dvojici?
Carissa: Do nedávna jsme vystupovali sami, ale nové album jsme nahráli s celou skupinou, která s námi pojede i na americké turné. Užívám si ten mohutnější zvuk. Máme kytaristu, bubeníka a baskytaristu. Já hraju převážně na klávesy, Carissa střídá různé perkusní nástroje.
Do Prahy jste letos přijeli jako předkapela Pentatonix. Proč si vás vybrali?
Carissa: Byli jsme přátelé ještě předtím, než nás požádali, abychom s nimi jeli na turné. Spojily nás sociální sítě, oni začali být úspěšní díky YouTube stejně jako my. Spřátelili jsme se při setkáních na různých hudebních cenách. Když jejich manažer navrhl, abychom byli jejich předskokani, souhlasili jsme.
Podobně jako oni jste se proslavili coververzemi různých skladeb. Jaká píseň z jejich repertoáru je podle váš nejzdařilejším coverem?
Michael: Nemůžu si vzpomenout na jméno, ale mám od nich rád jednu starší klasickou píseň. Je to taková árie, která se pak změní v popovou píseň. Carisso, ty máš ráda jejich mix od Daft Punk, viď?
Carissa: Ano. Ta je nejlepší. To potvrzuje i fakt, že za tu píseň dostali Grammy. Jsou šíleně talentovaní.


authors:
Foto
Ondřej Lazar Krynek
Jaroslav Soukup

maintext:
Večer a o víkendech bude pražské metro jezdit častěji
Hromadnou dopravu v Praze a okolí čekají i v roce 2017 změny, avizovala je společnost ROPID, která dopravu v metropoli organizuje. Kromě posílení provozu metra mezi devátou a desátou hodinou večerní, by se měl zkrátit i víkendový interval a častěji by mělo metro jezdit i na koncových stanicích trasy „A”. Od března se do ulic vrátí „nostalgická” tramvajová linka 23. A posílena bude také noční příměstská doprava.


authors:
Foto
Archív Czech Marionettes
Zuzana Musálková

description: Dřevěné postavy vyrobené u nás sklízejí obdiv na nejrůznějších místech světa. Hrají v divadlech, televizních pořadech i reklamách, ale také slouží třeba jako terapeutická pomůcka pro děti. Od 1. prosince 2016 je navíc české a slovenské loutkářství zapsáno na seznamu světového nehmotného kulturního dědictví Organizace OSN pro výchovu, vědu a kulturu (UNESCO).

title: Česká loutka dobývá svět

maintext:
Nejsem úplně špičkový loutkoherec, ale zkušenost mě už dost naučila,“ říká Petr Skácel, když mě vede do dílny plné dřevěných polotovarů, na kterých budou ještě pracovat řezbáři, aby je dotvořili do výsledné podoby.
Pod hlavičkou jeho firmy Czech Marionettes se vyrábí, distribuují a přeprodávají české loutky. Petr je původním povoláním grafik a kolem tradičního řemesla se začal pohybovat v podstatě díky náhodě.
Postavička Pinocchia patří ke klasice.
FOTO: archív Czech Marionettes
„Kolem roku 2000 si mě najali dva Američané, abych jim udělal webové stránky. V té době obchodovali s českými loutkami, pokoušeli se s nimi prorazit na zahraničním trhu, ale nakonec se rozhodli podnikání opustit. Já jsem po nich firmu převzal a měl jsem ji nejdřív jen jako vedlejší projekt, ten ale zabíral víc a víc času.“ Petr Skácel se nenaučil marionety (loutky ovládané shora tenkými provázky - pozn. red.) vyrábět, ale spolupracuje s nejlepšími mistry u nás.
Cesta do Káhiry
Podnikání jeho společnosti se z převážné většiny nezaměřuje na náš trh, ale na vývoz. Devadesát pět procent produkce putuje do světa. „Jedním z klientů byla třeba káhirská herecká hvězda Ashraf Abdel Baky. Pro své divadlo Theater Misr si od nás objednal sadu realistických marionet.“ Ty měly vypadat jako populární ansámbl divadla, jehož představení pravidelně vysílá i egyptská televize.
Marionety pro káhirské divadlo se z velké části tiskly na 3D tiskárně.
FOTO: archív Czech Marionettes
Herec delší dobu přemýšlel nad tím, jak by jeho divadelní sál mohl sloužit i dopoledne. Přilákat chtěl malé diváky. A problém vyřešil, až když se doslechl o našem tradičním řemeslu. Poprvé české loutky viděl v reklamě na tamního mobilního operátora. „Ashraf se pokoušel zjistit, kde byly dřevěné postavy vyrobeny. Někdo z produkce reklamy si vzpomněl, že pocházely z České republiky, to bylo ale všechno.“
Divadelní hvězda si tedy koupila letenku a přicestovala do Prahy. „Ubytoval se v hotelu Four Seasons a na recepci se prostě zeptal, kdo je u nás nejlepší na loutky. Upřímně myslím, že recepční prostě jen zadal pár klíčových slov do internetového vyhledávače a my jsme vypadli jako první.“
Egyptský herec zašel do obchodu na pražském Starém Městě a s radostí zjistil, že skutečně našel společnost, která marionety pro reklamní spot vytvořila. Jednání netrvalo dlouho a čeští umělci začali připravovat nelehkou zakázku.
Také indická hvězda Amitabh Bachchan (vlevo) má loutku sebe samého vyrobenou u nás. Na snímku s Petrem Skácelem.
FOTO: archív Czech Marionettes
Indický Svěrák
Podle zadání měly mít postavy metr na výšku. „Pokud by byly v této velikosti ze dřeva, velmi těžko by se ovládaly, proto jsme zvolili jako hlavní materiál plast.“ Na napodobeninách herců z káhirského divadla začala pracovat 3D tiskárna. Figuríny se pak dopracovávaly ručně. „Obrušovali jsme je a vyvažovali.“ Petr Skácel nakonec odjel s hotovými výrobky do Egypta, kde on a jeho tým učili zaměstnance Theater Misr, jak správně tahat za provázky a jak s marionetou pracovat.
Káhira je ovšem jen jednou z destinací, kde se loutky z České republiky usídlily. „Klíčovým klientem jsou pro nás nejen divadla, ale také reklamní produkční domy a jeden takový nám zadal práci na reklamě v Indii,“ vzpomíná Skácel.
Česká loutka je známa i precizním řemeslným zpracováním.
FOTO: archív Czech Marionettes
„Hlavní postavou projektu byla místní pětasedmdesátiletá hvězda Amitabh Bachchan. Indové ho vnímají jako my Svěráka s Belmondem dohromady,“ vzpomíná s trochou nadsázky Skácel, který výrobky své firmy během natáčení v Bombaji i vodil.
Zamknutá kolena
České postavičky na provázcích se nehodí jen do showbyznysu, ale i do psychoterapie. „Jedním z našich pravidelných klientů je dětský psycholog ze Spojených států,“ vysvětluje jednatel firmy Skácel. „Pro dětského pacienta by mělo být snazší komunikovat, pokud za sebe nechá mluvit loutku. Přenese svoji dušičku do neživé postavy. Díky tomu lépe vyjadřuje své pocity a dokáže mluvit třeba i o traumatických událostech.“
FOTO: archív Czech Marionettes
Ani kvůli zájmu z ciziny se nedají špičkové loutky vyrábět jak na běžícím pásu a těch nejlepších mistrů opravdu není mnoho. „Myslím, že jich u nás bude něco okolo patnácti, maximálně dvaceti, my spolupracujeme s dvanácti z nich,“ objasňuje Skácel.
„Řezbářů je samozřejmě mnohem víc, ale ti už nedosahují té nejvyšší úrovně, nemají takovou technickou zručnost a zkušenost. Loutka musí být v podstatě stejně vyvážená jako lidské tělo. Je třeba, aby se končetiny pohybovaly dynamicky.“ A k tomu už je zapotřebí velkých znalostí i šikovnosti. „Pokud figurku postavíte, její kolena musí pracovat stejně jako ta naše,“ doplňuje Skácel.
Nabídka českého trhu je samozřejmě mnohem bohatší a cenově rozmanitější, kromě mistrovských kousků za desetitisíce se dají pořídit i mnohem levnější figurky. „Třeba takováhle dřevěná hračka pro děti,“ ukazuje Petr Skácel na střapatou panenku na provázcích. „Můžete ovládat ruce, trochu s ní poskakovat a to je v podstatě asi všechno.“ Cena výrobku se vejde do tisíce korun.
Anatomie dřevěné postavy se musí podobat té lidské.
FOTO: archív Czech Marionettes
Moje děti si s loutkami hrají
Samozřejmě mi to nedá a zeptám se na malá divadélka, která bývala běžnou součástí dětských pokojíčků. „Pokud chcete něco opravdu pěkného, musíte počítat s tím, že dneska jedna frézovaná dřevěná loutka stojí kolem pěti set korun. Kompletní sada s kulisami by přišla minimálně na osm tisíc, což je na hračku opravdu drahé.“
Samozřejmě se dají pořídit i levnější varianty například z papíru nebo i sádrové. Otázkou zůstává, jestli ti nejmenší po takové hračce touží. „Fakt je, že moje děti si s loutkami dost hrají, ale je to asi díky tomu, že jim partnerka striktně zakazuje tablety a počítače,“ zamyslí se otec dvou dětí.
Oproti tomu dospělí mají často velmi konkrétní požadavky. Vyhledávají zakázkovou výrobu, například pošlou své fotografie a řezbář pracuje podle nich. „Chtějí si pořídit dražší věc, která slouží jako dekorace nebo umělecký předmět někde v interiéru,“ doplňuje Skácel.


authors:
Foto
Roman Vondrouš

description: V České poště se v průběhu čtvrtka stávkovalo za vyšší mzdy. Ráno mělo stávkovat 84 lidí z celkem 30 tisíc zaměstnanců státního podniku. Odpoledne pak pošta evidovala 72 stávkujících, večer 112. Odboráři však tvrdí, že se ke stávce do večera přidalo 1200 z 30 tisíc lidí. Stávkovalo se především v třídírnách, poboček se podle státního podniku stávka nedotkla.

title: Podle České pošty stávkovalo 112 zaměstnanců, odboráři hovoří o 1200

maintext: „To je divné, že vám paní doručovatelka nedala lísteček do schránky, to by měla, chcete si na ní stěžovat?“ „Chci si stě...


description: V Česaně, vývojovém centru mladoboleslavské automobilky Škoda, začátkem milénia upravovali atmosférický osmiválec. Málo známou historii odhaluje v knize V soukolí okřídleného šípu publicista Jan Králík.

title: Utajená historie: Ve Škodovce na počátku milénia ladili osmiválec W8


description: Pacient s cukrovkou nebo jiným chronickým onemocněním je místo v léčebně doma a lékaři dostávají z čidla na jeho těle, podobného hodinkám, informace o cukru, tlaku, tepu, teplotě a dalších životních funkcích on-line nepřetržitě do svých počítačů. Lékař může při zhoršení stavu okamžitě jednat. U nás by se tento model elektronizované péče měl začít objevovat do čtyř let.

title: Do čtyř let budou moci lékaři sledovat on-line nemocné i doma

maintext:
Vše se v reálném čase zapisuje do elektronické zdravotní karty pacienta a analyzuje v souvislostech v přehledných grafech. V některých zdravotnických zařízeních na Západě podobná praxe už běží. V Česku během následujících čtyř let.
Po nedávném semináři o elektronizaci zdravotnictví v Praze to Právu potvrdili představitelé firem Kapsch BusinessCom, Edifecs a Microsoft, které se spojily, aby tyto a další zdravotnické platformy a aplikace vytvořily i v Česku.
Brýle vidí skrz člověka
„Pacient bude doma a na sobě či ve svém okolí bude mít přístroj poskytující okamžitě informace lékařům a ti budou schopni reagovat na situaci. Nemocnice se může přímo napojit na pacienta, aniž by ten musel opustit svůj domov,“ potvrdil Primož Karlin z Microsoftu.
Sledování na dálku seniorů či lidí s demencí už funguje podle doktorky Lucie Dvořákové z firmy Kapsch v Rakousku, Nizozemsku, Dánsku. „Standardy v telemedicíně, tak to je ale u nás zatím pole neorané,“ konstatoval Jiří Borek z ministerstva zdravotnictví.
Revolučních projektů připomínajících laikům sci-fi jsou desítky. Třeba speciální brýle pro lékaře. Vypadají jako pro pilota stíhačky nebo agenta 007 a už se rovněž začínají používat. Lékař si je nasadí a v nich se mu promítne například rentgenový snímek plic pacienta přímo na jeho těle v trojrozměrném režimu.
Žádné bloudění
„Kombinují fyzický svět s virtualitou. Vidíte stejně jako normálně, ale v brýlích jsou digitální prvky, vizualizace, informace, jeden spojitý obraz. Lékař vás může vidět, téměř jako by měl rentgenové oko,“ řekl Právu Tomislav Sokolič, šéf Kapsch BusinessCom ČR. „Anebo se v brýlích promítá anatomie těla a studenti mohou provádět virtuální operaci ovšem s velmi reálným průběhem,“ vysvětlil René Kubů z Microsoftu.
A to není vše. Také si zoufáte z bloudění po velkých nemocnicích a ambulancích? S tím by také postupně s nástupem navigací a chytrých mobilů mohl být konec. Tři klíčoví nadnárodní počítačoví giganti vyvíjejí aplikace, které naplánují návštěvu lékaře, včas pacienta upozorní, pokud doktor musel například jít na urgentní příjem, a hlavně nemocného celým zdravotnickým zařízením provedou až k dané ordinaci.
A kdy by ty všechny vymoženosti už mohli čeští pacienti vidět v praxi? Cíle jsou ambiciózní. „Vývoj je nesmírně rychlý. Za tři čtyři roky by se pacienti mohli objednávat elektronicky a mohli by vědět přesně kam jít pomocí mobilu,“ dodal Sokolič.
Vychází z národního plánu na elektronizaci zdravotnictví, jenž si stanovuje jako termín realizace prvních projektů rok 2020. Spolufinancovány by měly být z evropských fondů. Vyčleněno do první etapy na to je 1,6 miliardy korun.


authors:
Foto
Markus Schreiber

description: Čtyři dny po útoku v Berlíně spolková kancléřka Angela Merkelová představila občanům první opatření, které by mělo pomoci obdobným masakrům předcházet. Po telefonu požádala tuniského prezidenta, aby se zasadil o rychlejší přijímání Tunisanů vypovězených z Německa. Zrychlit by se mělo i deportační řízení na německé straně. Informovala o tom agentura Reuters.

title: Zrychlíme deportace Tunisanů, slíbila Merkelová


authors:
Foto
Ty Wright

description: Nejstarší známá žijící gorila oslavila ve čtvrtek v Ohiu své 60. narozeniny. Oslava se neobešla bez dortů, zeleninových dobrot a narozeninové výzdoby.

title: Nejstarší gorila světa Colo oslavila 60. narozeniny


authors:
Foto
Martin Duplantier Architectes

description: Pokud něčím Čína v posledních letech skutečně proslula, pak to jsou skleněné mosty. Těch se v zemi vyrojily skutečně desítky, stojí tu například i ten vůbec nejdelší na světě, který měří přes 430 metrů. Ve stejné oblasti, provincii Chu-nan, teď vyroste další. Jenže tentokrát bude dokonce neviditelný.

title: V čínských horách vyroste nový skleněný most, tentokrát i neviditelný


authors:
Foto
Yuya Shino

description: Japonský Panasonic investuje přes 30 miliard jenů (6,6 miliardy korun) do nové továrny americké firmy Tesla v Buffalu ve státě New York. S výrobcem elektromobilů miliardáře Elona Muska tu bude spolupracovat při produkci solárních článků a modulů, informovala v úterý agentura Reuters.

title: Panasonic investuje sedm miliard do americké továrny Tesly na solární panely


authors:
Foto
Milan Malíček
Zbyněk Vlasák

description: První díly nového seriálu italského filmového režiséra Paola Sorrentina Mladý papež si hlasitě říkají o čistě politickou interpretaci.

title: Zbyněk Vlasák: Legenda o mladém papeži

maintext:
Kardinálové si tu za svou vatikánskou hlavu zvolí novou přitažlivou tvář, aniž by o ní věděli cokoliv bližšího a znali její „volební program“. Ukážou na ni jen proto, že se neshodnou na nikom ze starých matadorů. A pak jsou najednou zaskočeni, že s mládím Lennyho Belarda přichází na papežský stolec revoluce. Navíc taková, která se v současném veskrze liberálním západním světě, do něhož patří i pomalu se otevírající katolická církev, nebezpečně nabízí – revoluce konzervativní. Žádná tolerance, pouze řád. K tomu zdmi Vatikánu prosakují zvěsti, že tento „obrat zpět k Bohu“ prosazuje papež, který sám v Boha nevěří.
Člověk se nemusí moc snažit, aby v ději těchto prvních dílů nalezl alespoň přibližný odraz současného západního vývoje, kdy do politického klání úspěšně vstupují právě takovéto neprůhledné nové tváře, často neurčitě a pokrytecky slibující návrat ke starým známým klidným časům.
Jenže opravdu dobré umění nikdy není jen odrazem reality, byť by se jako v Sorrentinově případě opíralo o velkolepé filmové obrazy, výborné herecké výkony i skvěle vybranou hudbu.
Znejistění, co to vlastně sledujeme, přichází poprvé, jakmile se ukáže, že ten rozmazlený mladý muž Lenny, teď už vlastně papež Pius XIII., je schopen doteku s absolutnem: těžce nemocná žena po jeho intervenci vstává ze smrtelného lože, neplodnému páru se narodí dítě, zlo v podobě sestry spolupracující s africkým diktátorem je shůry potrestáno. Lidé, kteří jsou těmto zázrakům přítomni, Lennyho už za jeho života označují za světce.
Zbyněk Vlasák
FOTO: Milan Malíček, Právo
A Sorrentino příběh postupně láme pravě až do jakési legendy. Lenny prochází vnitřním vývojem: ze svéhlavého fracka, kvůli jehož výstřelkům se po celé planetě vyprazdňují kostely, se stává zodpovědný politik, který sice zcela nezmění své konzervativní založení, ale je schopen otevřít se i druhé straně a svým tajemníkem nakonec učiní homosexuála. A celý děj se sklene do onoho „legendárního“ oblouku v momentě, kdy si Lenny sám pro sebe najde, co je to Bůh, a začne v to něco věřit. Přičemž jeho definice Boha je sympatická i mně jako nevěřícímu.
Není nedůležité, že se tento příběh uchází o naši víru v momentě, kdy v diskusích o stavu současného světa zaznívá už téměř výhradně skepse. Podobný vývoj jako u Lennyho asi těžko předvídat u jiných neprůhledných tváří současného Západu, ty ostatně o „zázracích“ jen mluví. Ale i tak může Sorrentinův Mladý papež, jehož idealistické poselství je tu shrnuto v replice „obdarovávání vždy nakonec převáží nad přijímáním“, představovat trochu toho světla, které třeba pronikne i do našich temných úvah.
Všech deset dílů seriálu Mladý papež bylo na podzim v Česku odvysíláno na kanálu HBO.


authors:
Foto
Freeman Entertainment
Stanislav Dvořák

description: Velkofilm First Man o prvním muži, který doletěl na Měsíc, chystají režisér Damien Chazelle a herec Ryan Gosling.

title: Ryan Gosling jako první muž na Měsíci Neil Armstrong

maintext:
First Man vzbuzuje velké naděje mimo jiné proto, že Damien Chazelle a Ryan Gosling právě uvedli film La La Land, který má téměř všude v zahraničí velmi dobré recenze a vypadá to i na komerční úspěch, popřípadě na Oscara. Jde o hudební romantický příběh o jazzovém pianistovi a začínající herečce, kterou ztvárnila Emma Stoneová. Už teď má nominace na Zlaté glóby za herectví (Gosling a Stoneová), za režii (Chazelle) a za nejlepší komedii či muzikál. U nás bude mít premiéru 5. ledna.
Protagonisté amerického filmu La La Land
FOTO: Freeman Entertainment
Nový film chce zachytit Armstrongův život v klíčových letech 1961-1969 a prozkoumat, co všechno musela obětovat Amerika i samotný kosmonaut „kvůli jedné z nejnebezpečnějších misí v dějinách”.
Se scénářem si pohrál oceňovaný autor Josh Singer, který má za sebou třeba drama Spotlight. Vycházel z knihy Jamese R. Hansena First Man: The Life of Neil A. Armstrong.
Marty Bowen a Wyck Godfrey z Temple Hill Entertainment budou drama produkovat, výkonným producentem je Isaac Klausner a za studio Universal bude na First Mana dohlížet Sara Scottová. Zatím nelze spekulovat, kdy by mohla být premiéra, projekt je ještě v dost rané fázi.


authors: Zdroj Foto

description: Santa Claus, který je podle tradic v některých zemích tím, kdo hodným dětem rozdává dárky, v pátek večer slavnostně opustil svůj domov, který se nachází ve finském městě Rovaniemi. Jeho odjezd doprovázela velkolepá show.

title: Stovky turistů přišly za Santou Clausem domů a vyprovodily ho na cestu

maintext:
Přestože Santa Claus většinu času tráví v dílně na severním pólu, jeden z jeho oficiálních domovů je finském Rovaniemi asi 10 kilometrů jižně od severního polárního kruhu. Stovky turistů se zde v pátek shromáždily společně s místními obyvateli, aby mu zamávaly na cestu v jeho nejvytíženějším čase v roce.
Santa a jeho elfové zahájili představení tanečním a pěveckým vystoupením, a vyzvali přihlížející, aby jim popřáli mnoho štěstí. Santa k fanouškům krátce promluvil jak ve finštině, tak i v angličtině.
Za velkolepých ovací nasedl Santa na saně a zamířil na severní pól, kde si musel vyzvednout zbytek sobů a dokončit poslední přípravy před rozvážením dárků natěšeným dětem z celého světa.
Jméno Santa Claus vzniklo zkomolením zkomoleniny. V Nizozemsku se totiž Svatému Mikuláši (Sint Nicolaas) postupně začalo říkat Sinterklaas, z čehož vlivem špatné výslovsnosti vznikl dnešní Santa Claus. Je to legendární postava, která v mnoha zemích na Vánoce dává dárky hodným dětem. Je zobrazován jako oblý, veselý, bělovousý muž nosící červený klobouk s bílým lemem. Podle legendy žije na dalekém severu v kraji věčného ledu. V americké verzi přilétá na svých saních takžených létajícími soby. Do domu se dostává komínem tak, že do něj skočí a přistane v krbu. Tam dá do punčoch dárky.
Řada lidí ve střední Evropě, kde je rozdávání dárků v kompetenci Ježíška, ale tradiční santovské atributy vnímá negativně jako výraz expanze americké kultury.


authors:
Foto
Captain Morgan
Johnnie Walker
Baileys
Premier Wines
Spirits
Metropol
Božkov
Dynybyl
Jan Becher

description: Potřebujete v předvánočním shonu na pár minut vypnout a odpočinout si? Pak spojte příjemné s užitečným. Doplňte tekutiny, prohřejte organismus a vychutnejte si pohodový okamžik s lahodnými a nevšedními horkými nápoji.

title: Horké nápoje, které zahřejí a pohladí na duši


authors:
Foto
Petr Veselý

description: Rodinné večeře mohou vypadat jako všední zvyk, ve kterém nemá smysl hledat hlubší význam. Prostě máme hlad, tak se najíme, a to je všechno. Tenhle zjednodušený pohled vyvracejí psychologové. Podle nich může mít společné stolování překvapivě velký význam pro fungování rodiny i vztahy uvnitř.

title: Zázrak společného stolování

maintext:
„Velký stůl je symbolem soudržnosti rodiny,“ říká psycholožka PhDr. Alice Vondrová. „U něj se odehrávají nejdůležitější rodinné rituály a řeší zásadní věci. U něj si sdělujeme své zážitky, myšlenky a pocity. Společné jídlo, tedy sdílení něčeho příjemného, bývá navíc projevem dobré vůle i pro hosty. Když se s někým chceme přátelit a mít s ním dobré vztahy, zveme ho k našemu stolu. Společné stolování dává rodině pocit řádu, sounáležitosti a bezpečí. Je signálem pospolitosti, pravidel i toho, že rodiče dobře fungují.“
Nejde však jen o roli rodičů. U stolu spolu mluví také muž a žena. Ve dnech nabitých povinnostmi spolu často promluví až večer v posteli. To neprospívá partnerské pohodě ani intimitě. Přitom právě ty jsou jakýmsi tmelem stabilních vztahů. Potřebují ovšem stálou péči. Společné večerní stolování je proto i příležitostí, jak se na sebe znovu naladit.
Že si manželské dvojice v tomhle směru dost dluží, o tom svědčí výzkumy. Třeba ten, který udělala Nadace Kooperativa. Podle něj spolu pravidelně stoluje jenom 38 procent rodin. A pokud už se ti zbývající u stolu přece jenom sejdou, má 31 procent z nich často zapnutou televizi jako kulisu. Pak je otázka, jestli vůbec večeří spolu, nebo spíš vedle sebe.
Většina lidí si neuvědomí, jak vážně může narušit společný rodinný život to, že manželé víc nemluví spolu i s dětmi, včetně těch dospívajících. Pro ně to může mít ještě vážnější následky než pro dospělé. Jaké konkrétně?
Ohrožení teenageři
Vědci z amerického Národního centra pro závislosti a zneužívání návykových látek na Columbia University zkoumali dvě skupiny dospívajících. První večeřela s rodinou minimálně pětkrát týdně nebo ještě častěji. Druhá jedla s rodiči maximálně třikrát týdně, ale spíš méně často.
Teenageři z první skupiny méně často upadali do nejrůznějších závislostí v porovnání s vrstevníky z druhé skupiny. Ti dvaapůlkrát častěji kouřili cigarety, třikrát častěji marihuanu a existovala u nich jedenapůlkrát vyšší pravděpodobnost opíjení se alkoholem.
Psycholog a psychoterapeut PhDr. Martin Hajný se při práci s mladými toxikomany setkával s tím, že jejich rodiče hledali obtížně čas na to, aby se sešli u společného stolu a při jídle se s nimi bavili o tom, co prožívají. Je to podle něj důležité hlavně tehdy, kdy se u dětí začínají objevovat první signály problémů.
Nejde samozřejmě jen o pozitivní efekty společných večeří, jde vůbec o společné stolování. Tedy také o poklidné víkendové snídaně a obědy. Těch si ve všední den obvykle moc neužijeme. Pokud se přes týden rodina schází pohromadě a v relativním klidu, tak obvykle jen večer.
Učí se pravidlům hry
Nižší riziko závislostí však není jediným efektem společného stolování. Děti, které často jedí s rodinou, mají jen málokdy vážné problémy se svým chováním, dodržováním školního řádu nebo s tím, že by se projevovaly agresivně. Naopak, vykazují větší emoční stabilitu a psychickou odolnost. Méně tíhnou i k depresím a sebevraždám.
Ale nejen to. Společné stolování zlepšuje jejich schopnost se vyjadřovat, rozumět určitým věcem nebo situacím. Také se učí přizpůsobit pravidlům stolování a vůbec jistým pravidlům hry. Zjišťují třeba, že se musí s ostatními členy rodiny dělit, získávají schopnost dosáhnout kompromisu, prostě trénují své sociální dovednosti.
Z výzkumu, který probíhal na žádost britské vlády, vyplývá, že studenti, kteří jedí společně se svými rodiči alespoň čtyřikrát týdně, mají dvakrát vyšší šanci na lepší výsledky ve škole než jejich vrstevníci, kteří společně s rodinou jedí jen jednou nebo dvakrát týdně. Ti mají naopak větší sklon k horšímu prospěchu.
Větší pocit jistoty
Psycholožka Barbara Fiesta ze Syracuse University v USA poukazuje, že pravidelné společné jídlo, při kterém u stolu vládne přátelská rodinná atmosféra, příznivě ovlivňuje náladu a duševní zdraví dětí. Při této příležitosti se vytvářejí citové vazby a další vztahy uvnitř rodiny. Společný hovor a společné rituály rozvíjejí pocit sounáležitosti a ztotožnění s rodinou. Upevňují a stabilizují rodinný život. Dávají dětem větší pocit jistoty. Ty se také učí racionálně řešit společné nebo vzájemné problémy.
U jídla žádná televize a žádné rádio ani mobily.
Důležité přitom je, aby spolu členové rodiny opravdu mluvili a navzájem se vnímali. V rodinách, kde spolu lidé stolují málo, často běží u jídla televize nebo rádio. Sílí také trend, že sice sedí u jednoho stolu, ale nemluví spolu, hledí do mobilů, píší vzkazy, projíždějí weby, poštu…
Proto by u jídla mělo platit pravidlo: Žádná televize a žádné rádio ani mobily. Je důležité všechno vypnout a věnovat se jeden druhému. I tak se doba, kdy mají lidé čas jeden na druhého, stále zkracuje.
Zdravěji se stravují
Lékaři na Harvardské univerzitě v USA udělali studii o rodinném stravování a publikovali ji v časopise Archives of Family Medicine. Ukázala, že se děti, které pravidelně jedí s rodiči, stravují zdravěji. Konzumují více ovoce i zeleniny a méně sladkých, hodně tučných nebo slaných potravin.
Tyto děti mají také daleko menší sklon ke špatným stravovacím návykům, tedy k tomu, že nesnídají, nesvačí a pak se natláskají nesmysly typu hamburgerů nebo chipsů, případně doma vyplení lednici. Méně se také přejídají a trpí obezitou.
Výzkum Dianny Neumark Sztainerové z americké University of Minnesota rovněž ukazuje, že společné stolování může snížit riziko vzniku poruch příjmu potravy, jako je anorexie, bulimie apod. Domácí jídlo nebývá jen zdravější a levnější, ale často je i z kvalitnějších surovin než to, které si děti běžně kupují na ulici, v obchodech, ve fastfoodech nebo v automatech.
Návyky na celý život
Pokud jedí pravidelně s rodiči, mají také větší šanci, že se naučí jíst i ta zdravá jídla, která jim připadají neobvyklá nebo jim nechutnají. Časem totiž můžou změnit názor i chutě. Navíc osobní příklad rodičů je mnohem efektivnější než jakákoliv dobře míněná přednáška na téma: Tohle musíš, to je zdravé! Takhle získané dobré návyky dítě obvykle dodržuje po zbytek života. Samozřejmě to často platí i o těch špatných.
Spousta rodičů se přizpůsobuje svým potomkům a dává jim pouze to, co jim chutná. Děti pak někdy nepoznávají nová jídla a nové chutě. Nemluvě o tom, co hrozí: když se budou v životě řídit spíš svými touhami než tím, co je pro ně rozumné a prospěšné.
Důležitá je atmosféra
Pokud má všechno fungovat příznivě, je nutné, aby u stolu panovala pohoda a všechno probíhalo v dobré, uvolněné atmosféře. A nejen o svátcích, jako jsou třeba ty vánoční, ale i v běžném všedním životě. Tam, kde vládne spěch, napětí nebo neustále hrozí nějaký konflikt, tam lze těžko čekat nějaké velké pozitivní efekty.
Největším problémem je ale to, aby se lidé u společného jídla vůbec sešli. Podobný výzkum jako Kooperativa dělala i agentura J. L. M. Podle něj se téměř 40 procent českých rodin nedokáže sejít ani k té večeři. A společně jich snídá jen 37 procent. Co tím riskují, to už teď většina z nich aspoň tuší.


authors:
Foto
Petr Kozelka

description: Ústavní soud (ÚS) v pondělí rozhodl o úpravě kontrolního hlášení u daně z přidané hodnoty (DPH). S platností od zveřejnění nálezu ve sbírce bylo zrušeno ustanovení, podle něhož se výzva odeslaná na elektronickou adresu považuje za doručenou okamžikem odeslání správcem daně.

title: Kontrolní hlášení se změní, Ústavní soud částečně vyhověl stížnosti senátorů

maintext:
Do konce příštího roku by měli zákonodárci změnit ustanovení, jež nechává rozsah údajů žádaných v kontrolním hlášení DPH na úvaze finanční správy. Údaje by měl stanovit přímo zákon.
Zásah ústavních soudců v tomto bodě vstoupí v platnost až 31. prosince 2017. „Zákonodárce tak dostává prostor na to, aby tuto chybu napravil,” uvedl soudce zpravodaj Tomáš Lichovník.
Podání k Ústavnímu soudu připravila Strana soukromníků, za senátory jedná Ivo Valenta. Podpisy připojila většina senátorů za ODS i zástupci klubu SPO, KSČM a Severočechů.
Stěžovatelé tvrdili, že kontrolní hlášení je v rozporu s právem na ochranu před shromažďováním a zneužíváním údajů, neboť plátci daně musí finančním úřadům sdělovat důvěrné informace o svých odběratelích a dodavatelích.
Ministerstvo financí si od kontrolního hlášení slibovalo omezení daňových úniků. Úřad očekával, že zavedení povinnosti zvýší výběr daně z přidané hodnoty asi o deset miliard korun. Kontrolní hlášení plátci podávají od začátku letošního roku.


authors:
Foto
Archív Výrobce

description: Krátce před Vánoci se v České republice začal prodávat první notebook od společnosti Xiaomi. Zájemci o tento líbivě vypadající kovový model by si však případnou koupi měli pořádně rozmyslet. Čínský výrobce se totiž nechal slyšet, že novinku bude nabízet i ve vylepšené verzi.

title: Kovový notebook od Xiaomi bude dostupný ve vylepšené verzi


authors:
Foto
Rodrigo Garrido

description: Íránské aerolinky Iran Air podepsaly smlouvu o nákupu stovky letadel od evropské společnosti Airbus. Ve čtvrtek o tom informovala agentura Reuters. První letadla by měl Airbus dodat již v polovině ledna. Hodnota transakce činí necelých deset miliard amerických dolarů (zhruba 260 miliard korun).

title: Íránské aerolinky podepsaly smlouvu s Airbusem o nákupu stovky letadel


authors:
Foto
Uncredited
Riadh Dridi

maintext:
Změnilo ho evropské vězení, tvrdí rodina berlínského atentátníka
Atentátníka z Berlína Anise Amriho změnilo evropské vězení, stal se z něj úplně jiný člověk. Britskému listu The Times to řekl jeho otec. Přiznal ale, že Anis nepatřil k bezproblémovým potomkům. Ještě před odchodem do Evropy měl mladík v Tunisku četné konflikty se zákonem.


description: Francouz Alain Ducasse (60), považovaný díky 19 hvězdám od Michelina za jednoho z nejúspěšnějších čarodějů s vařečkou, nedá dopustit na svou babičku. „Právě ona osudově ovlivnila mou gastronomickou DNA,“ přiznává.

title: Král hvězdných kuchařů vděčí za vše babičce

maintext:
Vyrůstal na statku, kde početné a soudržné rodině skvěle a tak nějak s nadhledem vařila matka jeho otce. „Stala se mým klíčem k lásce ke kuchyni,“ dodává v týdeníku Focus při vzpomínce na to, jak prožil dětství. Ví, jak se chová drůbež. Vybavuje si, že před přípravou oběda mu stačilo zajít do zahrady pro rajčata, artyčoky a fazole. Už jako klouček chytal na udici úhoře a štiky.
Zatímco jeho spolužáci toužili po tom, stát se piloty, on se viděl u plotny. Jeho matku to vytáčelo. „Poslala mě na zkušenou do jedné restaurace s rychlým občerstvením, abych procitl ze svých snů. Nepovedlo se. Narazil jsem tam sice na dřinu, ale také na radost. Teprve později se s mým povoláním smířila. Naopak babička stála vždy za mnou,” vysvětluje muž, jemuž se jako prvnímu a zatím jedinému podařilo dosáhnout současně na tři hvězdy ve třech restauracích.
Jediný přežil zřícení letadla
V sedmadvaceti do jeho života nemilosrdně zasáhl osud. Jako jediný z pěti cestujících přežil pád letadla. „Rok jsem ležel v nemocnici a teprve po třech dalších letech jsem mohl zase bez pomoci a bolesti běhat,” vybavuje si.
Léčení na klinice mu poskytlo dost času nejen do nejmenších podrobností sestavit menu pro restauraci na Azurovém pobřeží, kde tehdy vařil. „Po tragédii jsem se paradoxně nebál nastoupit do letadla. Právě naopak – probudila se ve mně cestovatelská vášeň. Kdybych se neupsal kuchařské čepici, nejspíš by mě zlákala kariéra obchodníka toulajícího se po světě,” nepochybuje.
Při vynucené přestávce dospěl k dalšímu rozhodnutí. „Předsevzal jsem si, že už nebudu denně trávit dvanáct hodin v kuchyni a že se pokusím předat to, co umím, spolupracovníkům, abych už nemusel být fyzicky přímo na místě,” vzpomíná. A tak se i stalo: dnes se považuje spíš za kreativního ředitele než klasického šéfkuchaře. „Jsem mnohem víc trenér než hráč v poli,” směje se.
Stres? A co to je?
Když jako jeden z prvních v oboru začal spřádat celosvětovou síť byznysu v podobě restaurací – dnes jich vlastní 23 s 1400 zaměstnanci v sedmi zemích, hotelů, kuchařských škol a knih, mnozí kolegové mu spílali, že kazí živnost všem, a občas dávali nepokrytě najevo i pohrdání. „Většina z nich si dnes už nepočíná jinak. A to je dobře,“ upozorňuje Francouz, jenž si ve své tříhvězdičkové restauraci Alain Ducasse v pařížském hotelu Plaza Athénée nebojí říci za vegetariánské menu 380 eur (přes deset tisíc korun).
Za své nejoblíbenější „dítě“ považuje restauraci Ludvík XV. v Monaku – možná i proto, že byla první. Radost si udělal také posledním přírůstkem – podnikem Ore v zámku Versailles. „Jedinečná kulisa, příbory, talíře i číše naprosto věrné podle dobových předloh, tehdejší dobou inspirovaná, avšak moderní gastronomie. Kdyby Ludvík XIV. žil, bezpochyby i on by si pochutnal,“ je si jist.
Francouzské špičkové kuchaře poslední dobou pronásledují tragédie a „blbá nálada“. Benit Violier spáchal sebevraždu, Paul Bocuse si veřejně stěžoval na tlak, jemuž každodenně čelí, někteří se zřekli michelinských hvězd. „O žádném tlaku nevím. Od koho? Od majitelů restaurací? Od sebe sama? To je směšné. Michelin mi připsal pár hvězd – to je fajn. Avšak profesi dělám kvůli klientům. Zbytek mě nezajímá. Rozhoduje jen to, že se mohu s hosty podělit o svou vášeň pro pochutnání,” uzavírá.


authors:
Foto
Pro Novinky Miloš Hermann

description: Meteorologové v úterý rozšířili výstrahu před tvorbou sněhových jazyků a doplnili ji o varování před novou pokrývkou. Sněhové jazyky se mohou tvořit v horských oblastech nejen na severozápadě republiky, ale rovněž na Šumavě, v Beskydech, Jeseníkách i na Vysočině. Až do večera platí výstraha před silným větrem.

title: Meteorologové varovali před větrem a tvorbou závějí

maintext:
9:00
Na pláni kolem konečné stanice metra „C“ v pražských Letňanech by do několika let mohla vyrůst nová vládní čtvrť až pro 11 tisíc úředníků....


authors:
Foto
Nakladatelství Host
František Cinger

description: Ruka / Wallanderův svět se jmenuje poslední svazek z populární série švédského autora Henninga Mankella věnovaný příběhům jeho kriminalisty Kurta Wallandera.

title: Loučení komisaře Kurta Wallandera


authors:
Foto
Aleš Pelikán

description: Obchodníci s realitami v Horním Jiřetíně na Mostecku skoupili více než sto domů. Bylo to hlavně v době před komunálními volbami v roce 2014. Spekulanti počítali, že při případném prolomení limitů na prodeji domu uhelné společnosti vydělají. Jenže vláda loni na podzim rozhodla, že se limity těžby uhlí v lomu ČSA u Mostu prolamovat nebudou. Radnice chce nyní majitele, jejichž domy chátrají, donutit, aby se o svůj majetek starali.

title: Horní Jiřetín se chystá na realitní supy

maintext:
Místní si po rozhodnutí vlády oddechli, v městečku, kterému kvůli těžbě hrozilo bourání, ale zůstala značná část domů spekulantů prázdných a z některých jsou ruiny. Vedení radnice nyní chce majitele donutit k opravám.
„Spekulanti se snažili do voleb skoupit co nejvíce baráků, aby jednak ovlivnili volby psychologicky a také i fakticky, aby tam mohli přihlásit co nejvíc fiktivních obyvatel a tím i voličů,“ řekl Právu starosta Horního Jiřetína Vladimír Buřt (SZ).
Jiřetínská radnice odhaduje, že z přibližně 600 domů jich realitní supi nakoupili něco přes stovku.
„Ve dvou třetinách, možná třech čtvrtinách těch domů někdo bydlí. Většinou jsou to lidé, kteří berou sociální dávky, a spekulanti tak mají zajištěný alespoň nějaký příjem. V některých případech tam žijí původní majitelé, kteří domy prodali, ale zůstali v nich bydlet jako nájemníci. A některé domy zůstávají prázdné, pět až osm domů jsou ruiny, které skoupili v horším stavu a už do ničeho neinvestovali,“ uvedl Buřt.
Domy skupovali spekulanti zejména od zadlužených lidí, kteří byli třeba v exekuci. Úřad může ve spolupráci se stavebním úřadem nařídit opravy domů, úřad může také nejhorší domy nechat opravit a zajistit na vlastní náklady a ty pak vymáhat po vlastníkovi.
„To bychom samozřejmě nechtěli, ale není to úplně vyloučené. Určitě počítám s tím, že se tím v průběhu roku 2017 budeme zabývat. To chci určitě rozjet, takový nátlak na spekulanty, aby s těmi ruinami začali něco dělat,“ prohlásil starosta.
Výstavba nových domů se rozjíždí
V Horním Jiřetíně s necelými 2300 obyvateli už to nevře jako před vládním usnesením o neprolamování limitů. „Limity v tuto chvíli nejsou tématem, o kterém by lidi diskutovali, kterým by nějak žili,“ potvrdil Buřt.
Jiřetín se rozvíjel i dříve, nyní více než rok po vládním usnesení o neprolamování limitů však rozvoj nabírá na síle a o Jiřetín je obrovský zájem. „Za posledních 15 let se tu postavilo více než 100 baráků. Teď máme připraveno 16 parcel, které se budou zasíťovávat, a ještě aniž bychom vyhlásili záměr jejich prodeje, tak máme už asi 11 zájemců,“ doplnil starosta.
V budoucnu po parlamentních volbách při změně rozložení politických sil není vyloučené, že se k limitům některá vláda vrátí a pokusí se je prolomit. „Já myslím, že opravdu v tuto dobu, kdy celý svět jede v něčem jiném, než je uhlí, to nehrozí,“ dodal optimisticky Buřt.


authors:
Foto
Datart
Hornbach
Kasa
Philco
Gisela Růžičková

description: S vinobraním a koncem roku přichází na řadu i otázka vhodného skladování vína. Klasická chladnička se příliš nehodí. Tento úkol za nás zvládne domácí vinotéka, díky níž můžeme víno servírovat vždy perfektně vychlazené pro jakoukoli příležitost. Navíc kvalitní domácí vinotéka je dnes již cenově dostupnější.

title: Kvalitní vinotéka si s uskladněním vína hravě poradí

maintext:
Nemusíme být velkým odborníkem, abychom poznali, jak teplota umí změnit chuť i vůni vína. Chuť vína se plně rozvine, je-li podávané při správné teplotě. Ale jen málokdo má k dispozici optimální sklep – proto jsou vinotéky nejlepším způsobem uskladnění vína.
Ideální teplota pro skladování je 11 °C. Stejně tak důležitá je stálost teploty a vlhkost. Tyto parametry často nesplňují ani sklepy, zato vinotéky ano. O co se máme při její koupi dále zajímat?
Kritéria pro výběr vinotéky
Rozhodující by měl být objem spotřebiče, tedy kolik lahví chceme chladit. Dále účel, což znamená především, zda budeme víno skladovat krátkodobě nebo dlouhodobě. A také design. Vinotéka se nám musí líbit a hodit se do interiéru.
Vestavná vinotéka KWT 6112 iG (60 990 Kč) se systémy FlexiFrame a Push2Open poskytuje excelentní uskladnění větších lahví vína, LED osvětlení a UV filtr v tónované čelní stěně.
FOTO: Miele
Vinotéka Hyundai VIN18DZ (4970 Kč) pojme až 18 lahví vína a nabízí dvě oddělené teplotní zóny. Díky kompaktním rozměrům se vejde i do malých koutů, osvětlena je úspornou LED žárovkou, tichý provoz (38 dB).
Jednozónová vinotéka PW 7 BI Philco (7590 Kč) je vhodná i pro vestavění, šířka 15 cm, kapacita 7 lahví, teplota 5-22°C, senzorové ovládání, kompresorové chlazení, LED displej, vnitřní osvětlení LED, objem 22 l, spotř. energie 0,6 kWh/24 h, hlučnost 39 dB.
FOTO: Hornbach (2x)
Stejně důležité je, jaké druhy vína chceme skladovat. Jestli pouze jeden druh, nebo bílé i červené zároveň.
Pokud to budou oba druhy, zvolíme vinotéku se dvěma či třemi teplotními zónami (hodí se pro archivaci vín a je ideální pro fajnšmekry). Každý druh vína vyžaduje jiné prostředí, červené víno má být vychlazeno na 13 až 15 °C, bílé na 8 až 10 °C.
Vinotéka Guzzanti GZ 59 (5617 Kč) s kapacitou až 59 lahví má dvouvrstvé sklo, chrání víno před slunečním zářením, vnitřek je rozdělen na čtyři části, spotřeba je pouhých 0,68 kWh/den, potěší vás i tichý chod 41 dB nebo termostat s digitálním displejem.
FOTO: Kasa (3x)
Kompresorová duální vinotéka Guzzanti GZ 50 (12 290 Kč) v elegantním kovovém designu s kapacitou až 32 lahví vína. Samozřejmostí jsou dřevěné police, které pomáhají udržet stálou vlhkost. Patří mezi nejtišší vinotéky.
FOTO: Guzzanti
Jednozónová, volně stojící vinotéka PW 12 (3290 Kč) s termoelektrickým chlazením je vybavena speciálně navrženými kovovými policemi, které umožňují vybrat si mezi ukládáním vína ve vertikální či horizontální poloze. Teplotu lze zvolit od 10 do 18 °C.
FOTO: Philco (2x)
Pozornost věnujeme také hlučnosti přístroje. Chceme-li vinotéku umístit do obývacího pokoje, zvolíme tišší model, který zároveň méně vibruje. Je to dobré i pro víno, protože má rádo klid.
Cenu ovlivňuje způsob chlazení
Zatímco termoelektrické chlazení vyniká nízkou pořizovací cenou a díky
absenci chladiva zajišťuje i tichý provoz bez vibrací, kompresorové chlazení má
lepší výkon a spotřeba energie je zde třetinová v porovnání s termoelektrickými modely.
Volně stojící vinotéka Hyundai VIN 12 DZ (4299 Kč) je ideálním interiérovým doplňkem. Má drátěné police, na které můžete uložit až 12 lahví. Disponuje duální zónou chlazení, která umožňuje nastavit dvě různé teploty a skladovat tak červené i bílé víno.
Dvouzónová vinotéka Guzzanti GZ 51 (12 816 Kč) uloží až 51 různých lahví. Horní zóna pro bílá vína chladí od 6 do 12 °C a dolní zóna pro červená vína od 12 ° do 22 °C. Lze nastavit i jednotnou teplotu pro obě zóny, a to od 12 °do 22 °C. Velmi komfortní je digitální display a modré LED osvětlení. O dokonalý design vaší vinotéky se postarají dvířka z temperovaného tvrzeného kouřového skla a šest výsuvných polic z bukového dřeva s nerezovou obrubou.
Cena nejlevnějších termoelektrických modelů pro méně náročné konzumenty začíná na 2500 Kč. Tyto vinotéky jsou bezkompresorové, hodí se spíše na krátkodobé uchovávání vína, např. na večer s přáteli – nejmenší z nich mají kapacitu 6 lahví.
Dvouzónová vinotéka PW 166 D (29 990 Kč) s vysoce efektivním kompresorovým chlazením díky kapacitě na 166 lahví uspokojí i ty nejnáročnější uživatele.
Pro skladování kvalitního vína se hodí vinotéky s kompresorem, které umějí dlouhodobě udržet správnou teplotu i vlhkost. Tyto vinotéky jsou sice větší, ale jejich energetická spotřeba bývá nižší než u vinoték bez kompresoru.
Jednozónová vestavná vinotéka Philco PW 19 BI (10 490 Kč), šířka 30 cm, kapacita 19 lahví, teplota 5 až 22 °C, senzorové ovládání, kompresorové chlazení, dřevěné police, LED displej, automatické zamykání panelu, vnitřní osvětlení LED, automatické odmrazování, možnost výměny rukojeti, možnost otočení dveří, objem 58 l, spotřeba energie 0,6 kWh/24 h, hlučnost 39 dB.
Vinotéka Candy CCVA 200 GL (7313 Kč) pomůže se správným vychlazením a skladováním vína, zajistí konstantní teplotu, vlhkost, přítmí a správnou polohu, pojme až 40 lahví v rozmezí teplot 7 ° až 18 °C.
FOTO: Euronics
Náročnější konzumenti vína si pořídí vinotéku s kompresorem, s větší kapacitou, dřevěnými policemi a nižší energetickou spotřebou. Tyto vinotéky jsou zároveň velmi tiché, hodí se do obývacích pokojů i kuchyní a jsou k dostání zhruba od 6000 Kč.


authors:
Foto
Jiří Turek
Jaroslav Špulák

description: Sedmé autorské album zpěváka, pianisty, skladatele a textaře Ravena nese třináct stylově rozmanitých písní. Deset je zcela nových, ve třech případech jde o coververze starších. Větší část alba Raven natočil se Studiovým smyčcovým orchestrem v aranžmá Daniela Wunsche.

title: Písničkář Raven: Příběh Maxe Mannheimera je pro mě důležitý

maintext:
„Od svých rockových a folkových začátků se posunuju dál. Prošel jsem elektronickým obdobím, minulé album Košile bylo akustické, na což mělo nejspíš vliv mé působení v kapele Neřež, a nové písně jsem začal psát s tím, že je nahraju se smyčcovým orchestrem,“ prozrazuje Raven.
Dodává, že široký stylový záběr alba je možná trochu nechtěný. „Na jedné straně jsou na něm šansony se smyčcovým orchestrem, na straně druhé písnička Tři malí ptáci, která na desku původně nepatřila,“ přiznává Raven. Je však aktuální.
„Pro mě, stejně jako pro spoustu dalších lidí, je velmi bolestný pohled na davy uprchlíků bloudící bezcílně Evropou, která se k nim navíc často staví zády. Pokusil jsem se napsat písničku o tom, jak každý člověk chce jinam, než kde zrovna je, a jak se mu to obvykle nedaří. Je to pouze pojmenování situace, nicméně jsem už i mezi hudebními kolegy narazil na určitou míru xenofobie a předsudků,“ přiznává.
Už od osmdesátých let, kdy se na scéně objevil jako zpěvák a klávesista skupiny Nasycen, měl Raven potřebu komentovat dění kolem. V širším měřítku se to objevuje i na albu Waltz.
„Je na něm i životní příběh z lágru v písni Hvězdy Maxe Mannheimera. Je to pro mě nejspíš podstatné téma. Na poslední tři alba mi pronikají židovská témata, byť nejsem příslušníkem tohoto národa. Jeho osud mě ale zajímá. Seznamuju se s ním jak ze židovské literatury, tak třeba tak, že jsem byl hrát na Haliči, abych poznal souvislosti. Byl jsem se podívat i v několika koncentračních táborech, kde jsem se pokusil tu strašlivou věc pochopit. Nepochopil jsem nic, jen mi bylo hůř,“ vysvětluje Raven.
FOTO: Jiří Turek
S příběhem Maxe Mannheimera se Raven setkal v relaci Českého rozhlasu Příběhy dvacátého století. „Jakkoli se může rámcově podobat osudu lidí, kteří přežili Auschwitz i pochod smrti, pro mě v něm byl zásadní okamžik, kdy byl Max jako mladík nasazený na jednom statku. Synek statkáře od něho chtěl koupit žlutou hvězdu, kterou měl Max na klopě, podle norimberských zákonů ji musel nosit. Nabízel za ni Maxovi kdeco a on se mu snažil vysvětlit, že se taková věc prodat nedá. Vnímám to jako moment nesdělitelnosti a nepřenositelnosti lidského údělu. Jsou věci, které musí člověk nést sám,“ říká Raven.
Když písničku napsal, poslal ji Maxi Mannheimerovi do Mnichova. Na to konto si telefonovali a vyměnili několik dopisů, Raven od něho dostal jeho paměti a na oplátku mu poslal dárek k pětadevadesátinám. „Těšil jsem se, že mu pošlu celé album, ale bohužel v den, kdy jsme ho dokončili, zemřel. Bylo to 23. září,“ konstatuje. „Poněkud troufale jsem si ho pak alespoň určil jako kmotra své desky in memoriam.“ Na albu Waltz hostuje řada umělců. Pěvecky Bára Basiková a Ivan Hlas, instrumentálně Jiří Kovář, Filip Benešovský, Damián Kučera, Eve Quartet, sólisté FOK a další.
Zpěv Basikové a Hlase
„Písničku Kristiáne, vstávej jsem napsal pro Báru Basikovou před pětadvaceti lety. Nikdy jsem neměl ambici zpívat ji sám, ale když jsme začali pracovat se smyčcovým orchestrem a vznikla nová aranž, zněla krásně. Chtěl jsem to všechno propojit tím, že si píseň zazpíváme s Bárou společně. Vánoční pouť do Obrataně je zase jediná vánoční písnička, které jsem se kdy dopustil. Není to překvapivé téma, ale mám pocit, že jsem ho snad popadl za jiný konec. A potom, dospěl jsem k závěru, že Ivan Hlas je přesně typ člověka, se kterým bych si ji rád zazpíval, posluchači by nám to mohli věřit,“ konstatuje Raven.
Doufá také, že se podaří některé písně z alba prezentovat se smyčcovým orchestrem živě. „Mělo by k tomu dojít v dubnu, moc by se mi to líbilo,“ uzavírá Raven. „Na koncertech ty skladby hrajeme ve velmi komorní sestavě, v níž je ze smyčců pouze violoncello.“


authors:
Foto
Archív Cirkusu Aleš
Vratislav Konečný
Jana Vančatová
Článek Od Uživatele

description: Z manéže nejprestižnějšího cirkusového festivalu světa v monackém městě Monte Carlo se skupina indických slonů přesune do manéže tuzemského národního cirkusu.

title: Plzeňský cirkus představí hvězdy z Monte Carla


authors:
Foto
Mario Anzuoni

description: Ve věku pouhých 53 let zemřel britský zpěvák George Michael. V noci z neděle na pondělí o tom informovala stanice BBC s odvoláním na oficiální oznámení jeho vydavatele. Podle zpěvákova manažera Michaela Lippmana byl příčinou smrti infarkt.

title: Zemřel britský zpěvák George Michael, bylo mu 53 let

maintext:
„S velkým zármutkem potvrzujeme, že zemřel náš milovaný syn, bratr a přítel George. Skonal doma o vánočních svátcích,“ uvedlo v prohlášení hudební vydavatelství.
Zpěvák zemřel v Goringu v hrabství Oxfordshire.
Zesnulý zpěvák na snímku z roku 2010
FOTO: Mario Anzuoni, Reuters
Dům, ve kterém zemřel George Michael.
FOTO: Profimedia.cz
Žádné další informace o jeho úmrtí však jeho nejbližší nechtěli uvést. „Rodina si přeje, aby bylo v této těžké chvíli respektováno její soukromí,“ stojí dále v prohlášení.
„V této fázi se smrt bere jako nevysvětlená, ale nikoli podezřelá. Bude provedena pitva. Dokud se neprovede pitva, nebudou ze strany policie žádné další informace,”uvedla podle BBC policie. Podle agentury AP to řekla před sdělením Lippmana.
Slavné hity, drogové skandály
Michael se těšil největší slávě v 80. letech, kdy nazpíval celou řadu celosvětových hitů. Nezapomenutelná je především jeho píseň Last Christmas, kterou hrají přední světová rádia vždy o vánočních svátcích až dodnes. Vyzdvihnout si zaslouží také hit Careless Whisper.
Agentura Reuters nicméně připomněla, že Michael stojí za celou řadou dalších populárních písní, nemalé množství z nich vzniklo ještě za jeho působení ve skupině Wham! – například hit Wake Me Up Before You Go Go.
Po celém světě se prodalo více než sto miliónů jeho alb.
Především v posledních letech měl však Michael řadu zdravotních problémů, kvůli kterým musel být několikrát hospitalizován. Proslul i drogovými skandály.
Zpěvák se velké popularitě těšil v 80. letech.
FOTO: Profimedia.cz
George Michael zachycený během svého koncertního turné v roce 2008.
FOTO: Mario Anzuoni, Reuters


authors: Foto Stringer

description: Vyšetřovatelé, kteří pátrají po zmizelém letadle společnosti Malaysia Airlines z letu číslo MH370, doporučili rozšířit oblast pátrání o dalších 25 000 kilometrů čtverečních. Letadlo, které zmizelo v březnu 2014 na trase z Kuala Lumpuru do Pekingu, podle nich totiž není v oblasti, která se v současnosti prohledává. Informovaly o tom v úterý světové agentury.

title: Ztracený malajsijský boeing v oblasti není. Vyšetřovatelé chtějí rozšířit pátrání


authors:
Foto
Str
Fabrizio Bensch

description: Ve veřejné internetové sbírce pro rodinu polského řidiče kamiónu, který se stal první obětí teroristy z Berlína, se již podařilo vybrat přes 168 tisíc liber. To je v přepočtu více než 5,3 miliónu korun. Sbírku založil britský řidič David Duncan, který chce pomoci rodině zabitého kolegy Lukasze Urbana.

title: Na rodinu zavražděného polského řidiče z Berlína se vybralo už přes pět miliónů

maintext:
„Přestože jsem Lukasze neznal, příběh jeho předčasného odchodu mě šokoval a znechutil. Přestože vím, že ho žádná částka nevrátí, založil jsem sbírku na Go Fund Me a doufám, že to jeho rodině pomůže zařídit, co bude potřebovat,” napsal na stránkách internetové sbírky britský řidič.
Čtyřiadvacetiletý Tunisan Anis Amri, který před tím přísahal věrnost Islámskému státu, unesl polský kamión a minulé pondělí s ním vjel do davu lidí na vánočním trhu v Berlíně. Dvanáct jich zabil a osmačtyřicet dalších zranil. Řidič podle vyšetřovatelů žil do poslední chvíle žil a masakru se snažil zabránit.
Německý policista sleduje odtahování kamiónu použitého k útoku.
FOTO: Fabrizio Bensch, Reuters
Rodině polského řidiče pomůže také rodná zem. Premiérka Beata Szydlowá rozhodla, že žena i syn zavražděného řidiče budou od státu dostávat zvláštní rentu. Peníze pro pozůstalé vybralo i polské sdružení přepravců v kamionové dopravě. Navíc otevřelo i veřejné sbírkové konto.


authors:
Foto
Právo - Petr Horník

description: Skupina Albatros Media koupila nakladatelství Kniha Zlín. Jde o třetí významnou akvizici skupiny Albatros Media v tomto roce. Akvizice přinese skupině Albatros Media zvýšení konsolidovaného ročního obratu na přibližně 850 milionů korun, což je o 100 milionů korun více než loni.

title: Albatros Media koupila Knihu Zlín, vydavatele Joa Nesbøho


authors:
Foto
Fabrizio Bensch

description: Německá vláda ve středu schválila návrh, který má usnadnit nasazení videokamer v autobusech, vlacích, nákupních centrech, na sportovištích nebo na parkovištích. Vyslovila se také pro zákaz zahalování obličeje u úředníků a vojáků. V tiskové zprávě o tom informovalo německé ministerstvo vnitra.

title: V Německu kvůli hrozbě teroru přibude kamer. Téměř všude


authors: Laboratoř Wester Nanofabrication Facility

description: Sněhuláci k zimě neodmyslitelně patří, i když většina dětí v Česku si je bohužel kvůli nedostatku sněhu o letošních vánočních svátcích příliš neužije. Kochat se alespoň mohou z tvorby vědců z kanadské laboratoře Wester Nanofabrication Facility. Ti totiž vytvořili dozajista nejmenšího sněhuláka na světě.

title: Nejmenšího sněhuláka na světě lidé pouhým okem neuvidí


authors:
Foto
Petr Hloušek
Jan Rovenský

description: Teror v Berlíně dokázal, že v Evropě musí platit princip na hrubý pytel hrubá záplata. Pokud evropští politici nedokážou ochránit své občany v ulicích, otevírají dveře vlastním extremistům, varuje v rozhovoru pro Právo šéf hradního zahraničního odboru Hynek Kmoníček.

title: Kmoníček: Evropa se chová naivně, teroristé honí její občany jako zajíce

maintext:
Atmosféru letošních Vánoc poznamenal teror v Berlíně. Slovenský premiér Fico to shrnul slovy, že to byl útok na kulturní identitu Evropy. Souhlasíte?
A co jiného by to bylo? Ideovým cílem útoků je přece přenést neevropské konflikty do ulic našich měst a ideologové zejména tzv. Islámského státu se tím ani nijak netají.
Přirozená reakce je pak vyšší tlak na naši bezpečnost, který ovlivní, ať chceme, nebo ne, i zatím přirozený rozsah automatických svobod v naší civilizaci. A rozsah evropských svobod je to, z čeho vzniká a na čem je postavena naše kulturní identita. Zároveň nereagovat na tyto útoky je nezodpovědné.
Takže máme možnost buď žít pod dohledem Velkého bratra, nebo cestou na nákup počítat s tím, že se kvůli nějakému šílenci nemusíme vrátit?
Takže máme nadále dostatek možností, jak se oběma těmto extrémům vyhnout. A abychom se do nich nakonec nedostali, musíme si konečně všichni přiznat realitu. A s ní i to, že liberální intelektuál obvykle není ten nejpraktičtější spojenec, když jste pod palbou.
To říkáte delší dobu, ale nezdá se, že vaše slova v Evropě padají na úrodnou půdu. Kolik ještě lidi musí zemřít při teroru, než se změní migrační politika některých evropských zemí?
To je správná otázka pro tyto země. Jsem rád, že žiji v té naší s migrační politikou, kterou má a chce si ji zachovat. A kterou jsme ochotni i s našimi zkušenostmi sdílet se všemi našimi spojenci.
Prezident Zeman uvedl, že se útoky zase přiblížily Česku. To byste podepsal?
Připravovaný útok v Rakousku a pokračující série útoků v Německu to podepsaly za mne.
Co udělá masakr s Německem? Zatímco bavorský premiér Seehofer opět mluví o nutnosti změnit imigrační politiku, kancléřka Merkelová říká, že neumí odpovědět na otázku, proč k útoku došlo, a prezident Gauck vyzývá k potlačení naší nenávisti. Budou lidem stačit taková ujištění?
Se znalostí německé logiky to analyzuji tak, že se mnozí liberální politikové v Evropě nadále bojí změnit svůj základní přístup. Že mají strach z oněch omezení, které nám teroristé svoji strategií vlastně dnes diktují. Že se bojí, aby naše obranná reakce nechtěně nenarušila právě ty svobody, ze kterých vyrostla naše kulturní identita.
Jenže my jsme dávno v situaci, kdy naše reakce musí odpovídat akci. V Čechách říkáme: „Na hrubý pytel, hrubá záplata“. Jestli organizované subjekty honí Evropany v jejich vlastních ulicích jako zajíce, je naší povinností zajistit, aby se nestali příští obětí vlastní demokracie. Pokud to nezvládneme, otevíráme dveře vlastním extremistům.
Jak konkrétně to máme zvládnout?
Řekněme, že tělo evropské demokracie už dlouho vyžaduje sice krvavou, ale přesnou a chirurgickou operaci. Právní i politickou.
Právně si musíme naprosto vyjasnit, co je svoboda přesvědčení a náboženská svoboda a kde u nás zase končí. Právo a jeho aplikace musí jasně říct, že každý má právo na jakékoliv přesvědčení, ale ne třeba už na to, aby v evropské mešitě hlásal nenávist vůči kultuře, která ho hostí, nebo trval na tom, že ho nelze zkontrolovat, protože má zahalenou tvář.
Buďme striktně reciproční. Jiné kultury po nás místní přizpůsobení vyžadují, proč nedělat totéž? Politici musí začít mluvit jako lidé a říkat islámskému extremistovi islámský extremista, místo stále zoufalejší rétorické snahy, jak toto nějak naznačit, ale přitom ho politicky korektně nejmenovat.
Jde o to, jak zachovat Evropu tím, že z levice dokážeme odříznout elitistického neomarxistu liberalismu a z pravice zase muže v koženém kabátě s jednoduchými recepty.
Nebo se nakonec lidé z rostoucího pocitu ohrožení přikloní k prvnímu řezníkovi, který sám sebe prohlásí za mnohem rychlejšího chirurga, než jsou ti dnešní političtí operatéři, a pak se budeme divit.
V Česku zaznívají návrhy začlenit český národ do ústavy, nebo svázat zákony islám. Změnilo by to něco?
Byla nám dána možnost zůstat dlouho naivní, některé to dodnes nepustilo, a tak návrat zdravého selského rozumu i do právní úpravy některých věcí vůbec neuškodí. Každá civilizace se musí umět bránit.
Pokud budou uprchlíci skutečnými uprchlíky, tedy lidmi, které válečné nebezpečí v jejich zemi dočasně vyhnalo k nám, a oni jsou nám primárně vděční za svoji záchranu, pochopí to.
Každý máme život jiný, takže není univerzální přístup. U sebe doma si nenechám svůj styl života diktovat návštěvníky. Ale u nich doma se už chovám jinak. Také nechodím po Rijádu v židovské čepičce s vánočním stromkem v ruce. Před lety jsem třeba miloval cesty do Jemenu. To dnes nedělám, protože bych se asi vrátil jako nehezké video.
Jak dlouho potrvá, než se Česko stane středem zájmu běženců?
Změna migračních toků je závislá na kombinaci snah migrační mafie s naší protistrategií. Český přínos má být v tom, abychom udrželi dnešní stav, kdy je pro migrační mafii nevýhodné vyhodnotit si nás jako koncovou zemi. A to jako ČR držíme.
U konce ale rozhodně nejsme, jsme slabě v polovině. To, že se o migrační vlně píše méně, neznamená, že nepokračuje. A diskuse o tom, zda migrační portfolio má být na celoevropské nebo na národní úrovni, taky není u konce.
To je pravda. Letos přišlo do Evropy sice „jen“ 350 tisíc lidí, ale v sousedním Německu je už pět procent populace muslimů a v Itálii je půl miliónu běženců, o kterých nemají úřady vlastně žádné zprávy. To člověka nenaplňuje zrovna optimismem.
Mne to naplňuje čistým zoufalstvím. Ne ona čísla, ale neměnný způsob naší reakce. Opravdu si koledujeme o to, aby se na této vlně změnil demograficky, kulturně i myšlenkově náš kontinent.
A že je taková změna v poměrně krátkém historickém čase možná, ukazuje dobře historie naší země. Také bývala skoro po tisíc roků přirozenou vlastí tří jazykově hodně odlišných kultur a její historičtí obyvatelé by ji dnes asi v nové podobě moc nepoznali.
Proč se do Evropy vozí uprchlíci, kteří se najdou na člunech 30 kilometrů od libyjského pobřeží místo toho, aby se lodě dotáhly zpět na břeh?
Protože tomu protiřečí mezinárodní právo. A toto právo je v dané situaci proti zdravému rozumu.
Máte být českým ambasadorem ve Washingtonu. Už balíte kufry?
Ani náhodou. Jen tuhle otázku dostávám tak často, až získávám pocit, že se na můj odjezd někdo strašně těší. Všechno má ale svůj čas a až můj čas přijde, kufr si s úsměvem zabalím.
Říkáte, že byste v USA mohl být na jaře, abyste už organizoval státní návštěvu prezidenta Zemana?
Říkám, že nový český velvyslanec by měl ideálně i kvůli plánované návštěvě českého prezidenta dorazit do Washingtonu na jaře příštího roku. Nechci se vážně nijak v odpovědích vytáčet a mluvit zbytečně složitě, jen mě vaše otázky tlačí někam za hranu zákona a toho, co vlastně smí státní úředník říct. On nemůže na rozdíl od politiků často ani naznačovat.
Proč se vlastně Donald Trump rozhodl přivítat v Bílém domě jako jednoho z prvních zahraničních politiků českého prezidenta?
Donald Trump ví, že ho český prezident podpořil jako jediný prezident ze zemí EU ještě před listopadovými volbami. Vzhledem k tomu, že mnozí další státníci nešetřili slovy o „nebezpečích“ Trumpa, pozice českého prezidenta je dnes o to cennější.
Na druhou stranu, nikoli nepodstatný faktor je i čistý pragmatismus. Český prezident má koncem dubna dostat ocenění amerických židovských organizací, které vloni také podpořily Donalda Trumpa, a když bude Miloš Zeman „ve městě“, proč toho hned nevyužít ke schůzce?
Skoro to vypadá jako skvělý začátek Zemanovy kampaně za znovuzvolení. Jak se rozhodne má prozradit v březnu.
To předbíháme. Nicméně by to jistě byla rázná odpověď všem filozofujícím na téma, jak naše země odcházela podle nich pořád na Východ, a to až tak dokonale, že skončila zpátky ve Washingtonu. Zeměkoule je prostě nadále kulatá.