title: Jak dlouho trvá cesta k Protivínu

maintext:
Jak dlouho trvá cesta k Protivínu
Jistě znáte lidovou písničku Na břehu Blanice, kde se zpívá o cestě z Maletic do Protivína. Má trvat ani ne hodinu a je prý stromkama sázená. Důvěřuj, ale prověřuj, a tak jsme se do Jižních Čech to vydali zkontrolovat.
Blanice mezi Protivínem a Vodňany Foto: Jiří Juřík Další fotografie
Na úvod jedno důležité upozornění. Blanice, v okolí které nyní budeme cestovat, je zcela jinou říčkou, než Blanice u Vlašimi, okolo, které jsme se již projížděli. Tato druhá Blanice je jižněji a nedaleko u Písku se vlévá do Otavy.
Jako začátek následujícího výletu, který tvoří okruh, je vhodné městečko Protivín, které leží na silnici č. 20, spojující Písek a České Budějovice. K výjezdu z Protivína na jih vás bude lákat žlutá turistická značka, která kopíruje tok říčky Blanice, bohužel tato cesta není pro jízdu na kole vhodná. Zde si na své přijdou pěšáci. Pro jízdu na kole je vhodnější takřka paralelní silnička, po které vede cyklotrasa 1075 a naučná stezka Na břehu Blanice. Cesta vede poklidnou krajinou po pohodlné komunikaci takřka bez automobilového provozu. Projedete malé vesničky Milenovice, Čavyně a pohodlně dojedete do Vodňan.
Náměstí Svobody ve Vodňanech
Po prohlídce útulného městečka, případně po občerstvení, vždyť jste ujeli celých 8 km skoro po rovině, pokračujte dále po cyklotrase 1259, kterou opět doprovází naučná stezka, tentokrát Vodňanská. Chvilku pojedete po polní cestě a jste v obci Křtětice, kde naučná stezka končí. Zde rovněž změníte číslo cyklotrasy, nově pojedete po 1073 do obce Kloub, kde odbočíte vpravo stále po cyklotrase 1073. Zanedlouho se opět setkáte s naučnou stezkou Na břehu Blanice, která se přidá zprava společně se zelenou turistickou značkou. Obě vás budou doprovázet až na konec výletu. Pohodlně dojedete k Tvrzskému rybníku, kde je rozcestí pěších i cyklotras. Dále pokračujte po cyklotrase 1077 společně s naučnou stezkou zelenou značkou.
Vašim dalším cílem je tvrz Klokočín. Nejdříve však projedete obec Skály, kde je restaurace, ale především zde opustíte cyklotrasu 1077 a nadále budete sledovat zelenou značku. Za obcí odbočuje vlevo.
Cestou potkáte řadu ukázek jihočeského selského baroka.
Z obce Skály vyjedete po široké cestě, která vás dovede mezi podmáčené louky. Právě zde může být připraven jediný zádrhel na celém výletu. Poměrně pohodlná cesta vás dopraví na dohled od Klokočína, náhle však zatáčí kolmo vpravo na louku a … zde zmizí. Než jsme se zorientovali, stáli jsme po kotníky v močále, naštěstí již vyhřátém a nepáchnoucím. Proto POZOR!, v místě, kde cesta zatáčí vpravo pokračujte rovně v původním směru. V době naší návštěvy zde bylo vzrostlé pole a cesta zarostlá. Nicméně správný směr je právě tudy.
Platanová alej k protivínskému pivovaru
Když jste se již dostali do Klokočína, jste vlastně v Malenicích a konečně můžete začít prověřovat v úvodu slibovanou cestu odtud zpět do Protivína. Nutno podotknout, že je to cesta příjemná, po rovině, po silničce, podél které opravdu rostou stromy. Trasu dlouhou asi 5 km (tedy rychlejší chůzí za hodinu zvládnutelnou, jak naznačují slova písně) si můžete zpestřit odbočkou do Myšence ke zdejším sluncím, přímo v Protivíně pak lze odbočit vlevo ke zdejšímu pivovaru, odkud je to jen kousek do středu města na Masarykovo náměstí, kde jste nejspíš zaparkovali auto.
Po kliknutí na obrázek si můžete trasu detailně prohlédnout, případně stáhnout do svojí navigace.
Délka a náročnost
Popsaný okruh je opravdu snadným výletem, až na orientačně náročnější a zřejmě permanentně neudržovaný úsek mezi obcí Skály a Klokočínem, který je dlouhý asi 150 metrů. V podstatě celá trasa vede po zpevněných a velice klidných cestách a především po rovině. Okruh, tak jak je popsaný je dlouhý asi 30 km, ale vzhledem k charakteru okolí a dostatku značených cest jej lze všelijak upravit či prodloužit.
Praktické na cestu
Popsaný okruh lze zvládnout na trekovém kole. Restaurace naleznete v Protivíně, Vodňanech, Skálách. Vlaková zastávka je jak v Protivíně, tak ve Vodňanech
Zajímavosti na trase
Protivín
Městečko vzniklo jako ves okolo tvrze u brodu přes Blanici, a to přibližně okolo roku 1260. V roce 1899 byla obec Protivín povýšena na město. Zdejší pivovar byl založen v první polovině 16. století, přesný rok není znám. Od roku 2008 protivínský pivovar spadá pod českou společnost Pivovary Lobkowicz. K areálu pivovaru vede pěkná alej státem chráněných platanů, zřejmě proto se zdejší piva jmenují Platan.
Vodňany
Město Vodňany vzniklo z osady z přelomu 12. a 13. století, která byla u zlatonosných rýžovišť. Jak jméno napovídá, městečko je úzce spjato s vodou, kterou zde zastupuje nejen Blanice, ale především rybníky, sádky a rybníkářství. Ve Vodňanech má své sídlo Fakulta rybářství a ochrany vod Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích, dále Výzkumný ústav rybářský a hydrologický, ale také střední rybářská škola a rybářské muzeum.
Klokočín
Zdejší tvrz je poprvé zmiňována v letech 1401 až 1408. Nyní je tvrz v soukromém vlastnictví, a jak praví nápis na vratech je„!!Tvrz TRVALE UZAVŘENA!!". Objekt se proslavil díky filmu Markéta Lazarová, který režíroval František Vláčil.
Myšenec
Největší zajímavostí obce Myšenec je zdejší přírodní památka Myšenecká slunce, ke které vás dovede trasa naučné stezky Na břehu Blanice. Myšenecká slunce jsou tvořena turmalínovými shluky, jejichž tvar připomíná sluneční záři, ale zde černou. V obci se ještě nachází pozůstatky hradu založeného Přemyslem Otakarem II. v druhé polovině 12. století. Zbytky hradu jsou nyní obestavěny až pohlceny vesnickou zástavbou.
Partnerem rubriky „Tipy na výlety“ je AUTHOR – česká značka pro horská, silniční a krosová kola s tradicí od roku 1993.
Tipy na výlety v Jižních Čechách
Fotogalerie
redakce NaKole.cz, 29.08.2016


maintext:
Bikesharing Rekola v roce 2017 poroste, investuje do nich Spread Capital
Největší český bikesharing Rekola čeká v roce 2017 největší změna v jeho tříleté historii. Desítky milionů do něj investoval Ondřej Fryc se svým fondem Spread Capital, takže v ulicích několika českých měst přibudou stovky růžových kol a v příští sezóně zjednoduší jejich půjčování. Rekola do provozu poprvé uvedou nová (nikoli repasovaná) kola vlastní výroby.
Na rozdíl od ostatních bikesharingů, kde se kola vyzvedávají a vrací na dokovacích stanicích, Rekola od začátku svůj model staví na mobilní aplikaci a GPS, takže bicykly můžete zamknout na libovolných místech v rámci pokrývané zóny. Provoz bikesharingu bez další infrastruktury je levnější, navíc umožňuje rychlé rozšíření a pokrytí větších oblastí.
Ondřej Fryc, Foto: Rekola.cz
Také proto si komunitní startup vybral k investici fond Spread Capital Ondřeje Fryce. „Rekola pro nás představují ideální investici: je to inovativní produkt, který prospívá společnosti, a je to skvělý tým s velkými ambicemi,“ říká Fryc. Jeho strategií jsou minoritní investice s minimálním zasahováním do života startupů, také v Rekolech si pořídil minoritní podíl. Výši investice nespecifikoval, ale jednalo se o desítky milionů korun.
Vlastní bicykl s GPS
Navíc, podobně jako Homeport, i Rekola v současnosti vyvíjí vlastní jízdní kolo určené pro bikesharing. Jeho součástí bude GPS čip umístěný na předním kole, který se dobíjí přímo jízdou. Díky němu bude vrácení kola ve městě jednodušší a umístění v mapě přesnější. Nová kola se dostanou do provozu v přístí sezóně, nejdřív v Praze a Brně.
Pokrytí bikesharingu Rekola v Praze (2016)
Rekola také dostanou víc dat o tom, kde kola jezdí. Už dnes se snaží s městy sdílet svá data o cílových destinacích, což může městům pomoci lépe vybírat místa na cyklostojany.
Cena zůstane i v sezóně 2017 na průměru 150 Kč/měsíc, roční členství vyjde na 1199 korun a členství pokrývá všechna zapojená města. Do konce roku se dá koupit za tisícovku. Rekola nově nabídnou také jednorázové výpůjčky, jejich cena zatím není stanovena, v jednotlivých městech se ale bude lišit.
Zdroj: tyinternety.cz
Fotogalerie
Matt Jedlička, 30.11.2016

fasttext_language: cs


description: Bikebase

title: 12/24 hodin NO LIMIT, Opava - Raduň, 16.7.2016

maintext:
31.07.2016 - Jiří Březina
Na poslední závod seriálu Česko slovenského seriálu 24 hodinovek jsme se s Michalem připravovali každý po svém. Já na etapáku Trilogy. Pinďa, jakožto cyklo průvodce, v Černé Hoře (nezaměňuj za pivovarské městečko u Brna). Oba jsme regenerovali týden, oba jsme neměli sílu na kolo, oba jsme si naordinovali dočasný zákaz jízdy na kole. Závod v Opavě (přesněji v obci Raduň) jsme absolvovali tentokrát bez doprovodu, ale s komfortním zázemím party stanu Author a dodávkou od firmy Acer Interier. Účastníků bylo poskrovnu, včetně jednotlivců, jejichž závod byl současně Mistrovstvím ČR v 24 hodinovce. Prázdninové termíny ultra závodům prostě nesedí. Ale co už……konkurenty do celkového pořadí seriálu, průběžně vedoucí dvojici Cyklo – Trans (Obrázek, Pánek), jsme na startu měli, takže o zábavu bylo postaráno. Navíc přijeli úřadující Mistři republiky kat. dvojic, tým Dubina Express (Kalita, Holub), kteří za to vzali hned ze startu.
Trať o délce cca 12 km a převýšení 230m, nebyla nijak technicky náročná, na můj vkus moc asfaltu, širokých cest, nebýt kořenitých pasáží, tak nuda. Jenže……… Kolem třetí hodiny začaly pomalu, pomaloučku kropit trať dešťové kapky. A nepřestaly téměř do půlnoci. Na trati přestala být nuda a asfaltový úsek byl náhle vysvobozením z bahenních koupelí. V kořenité pasáži jsem zažil pár „srandovních“ okamžiků, díky rozlézajícímu se bahýnku. Ovšem největší porci zábavy jsem si užil ve sjezdu za hřbitovem (jak symbolické), kde se lesní pěšinka postupem času a přibývajícího deště, změnila v rozježděnou kaši bez možnosti volby optimální stopy. Rovinaté úseky s kořeny se změnily v koupaliště s kalnou vodou. U nás bylo vše v mezích normy, nohy nám jely, technika šlapala, bezdušáky nás držely na mokrých kořenech, první dvojka nám nijak výrazně neujížděla, v krátkým se dalo jezdit, jídlo ještě neobsahovalo kusy bahna a kamení. Ale při vzpomínce na Jihlavu z před třech let a zničenou vidlici, vč. dalšího matrošu, mne donutilo navrhnout parťákovi přerušení závodu na úkor umístění a „slávy“. Navíc jezdil Pinďa na půjčeném kole. Většina závodníků se taky stáhla, vyjma pár odvážlivců, co neřeší matroš, nebo se jim nechce slézt z kola (u jednotlivců chápu, taky bych neslezl). Z tratě jsme se stáhli kolem půl osmé. Můj názor…….v deset večer měl pořadatel ukončit závod, nebo ho nepřerušovat vůbec. Přerušil jej kolem jedné v noci, což se některým jednotlivcům vůbec nelíbilo. Údajně přestalo pršet a trať byla stále sjízdná (to byla pravda……při malých rychlostech). Rozebírat co bylo, nebylo správné je už zbytečné. V šest ráno se startovalo znovu. My figurovali na druhé pozici v kat. (-5 kol, Dubina jezdila do noci) a na třetí bez rozdílu (před náma Kotenouci z Jihlavských biků – Simča je fakt nezmar). Sračky byly na trati pořád, ale vysychající stopa se díky závodníkům projížděla. Jezdili jsme solidní časy a jistili si tak druhé místo v závodě, které nám zaručovalo celkové vítězství v poháru. Nic zásadního se v našich očích nestalo, vyjma zjištění, že nevydrželo sedátko na Pinďovým džítyčku. Cíl jsem protínali už za příjemného počasí a těšili se na sprchu, různé pochutiny, vyhlášení a tombolu (v které vyhráli snad všichni).
ZÁVĚREM
Osobně jsem po zranění původního parťáka Páje neměl v úmyslu řešit seriál 24 hodinovek a objet jednotlivé závody vždy s někým, kdo bude mít zájem. Když Pinďa nadhodil, že nám to jde, tak proč nezkusit celkové pořadí, tak jsem si řekl, proč ne. Co furt hledat pošuky, kteří by se mnou trávili 24 hodin, to raději objedu tři závody s klukem, kterýho znám, navíc s ním dělám, navíc je dobrej, navíc ho to trošku chytlo a navíc se nám nakonec zadařilo, takže navíc jsme seriál vyhráli a BS Bike obhájil vítězství z loňského roku. Takže? Spokojenost jak sviňa!
No a co příští rok a 24 hodinovky? Německo, Itálie, ČR – SR seriál, dvojice, jednotlivci, mixy (ti Kotenovci mě „štvou“), nebo prdět na to? Asi ne, ale uvidíme……….
P.S. gratuluju všem vítězům jednotlivých kategorií, ale hlavně těm, co překonali sami sebe a taky pořadatelům jednotlivých závodů (i těm, na kterých jsme nebyli), protože na těch to stojí moooooc.
http://www.timechip.cz/pdf/24-mtb-celkove-vysledky-dvouclennych-tymu.pdf


description: Bikebase

title: 6.7.2016, Teplice nad Metují

maintext:
o závodech MTB Trilogy, 3. - 6.7.2016, Teplice nad Metují 14.07.2016 - Jiří Březina Upřímně, ani se mi nechce psát o tomto etapáku, protože nedokážu zážitek popsat tak, aby byl dostatečně realistický. Závod, kterýmu „šéfuje“ Ing. Jan Kolaja (super komunikace při řešení zmatku kolem platby startovného, díky) a „trasuje“ Véna Hornych (co sjede a vyjede on, vyjede každej), je nutno zažít……..a zemřít. Vlastně ne, ještě je v Evropě Ironbike. Potom už teda zemřít. Pět let se na závod opředený až mysteriózní pověstí chystám a nevyšla by moje účast ani letos, nebýt parťáka na 24 hodinovky, který nemohl do Náchoda (24hodinovka jedoucí se ve stejném termínu). Alespoň mi půjčil auto, ubytko pořešeno v Lechnově společně s Fajtovýma (Milan jakožto jeden z favoritů a stabilní účastník, od nějž jsem načerpal mnoho důležitých info, stejně jako od Verči a malého Kuby), doprovodem mi byl opět synátor Romes, jídla tuna, sypu taky, kola dvě, náhradní díly, vč. dresů a treter (kdybych svoje Diadory zrušil……..a zrušil). Som pripravený, vždy pripravený! Cíl – užít si pekla a dojet. PROLOG, 12 km Start formou časovky, mám vyjet před pátou, tak dáváme tréninkově s Romčem okruh……..on si užívá v obyčejných bermudech, moje tělo si užívá jehličí a písčité půdy, výjezdy se dají, sjezdy moc ne, peklo, třikrát na tlamu, na start se mi nechce……mami, já chci domů! Jeden kamarád si namele tak, že se stavuje za Verčou nalepit tejpy (další den padá znovu, odstupuje). Po startu v prvním stoupání doháním kluka, startujícího půl minuty přede mnou, na hraně prvního DH sjezdu stahuju dalšího a začíná mi být fajn, předem určené (tři) sjezdy si seběhnu (rychlejší, bezpečnější), zapomenu ale na skálu (v tréninku sjedu docela na pohodu), úlek, brzda, let, loktem líznu pískovec, polknu loka jehličí, nadám si do p..í, sedám, další padáky dávám (i za přispění fandícího Romesa a Verči) a docela spokojeně protínám cíl.
Večer padám do betle docela mimo….. Zítra prý nejtěžší etapa, dle slov Milana – nic parádnějšího jsem prý nejel…….blééééééé, mamííííí !!! 1. etapa Kleine Alpen, 90 km (http://www.mtbtrilogy.cz/cz/etapy#stage1) Původních cca 80km bylo z důvodu „prudění“ Poláků prodlouženo o deset kilometrů, což nám neobvykle oznámil sám Véna. Větší část trati je situována na polské území, záruka nesjízdných cest, plácání do rukou dětských fanoušků, šílený šplhání, ničení všeho, co k ortodox bikingu patří. První tři sjezdy bez ztráty kytičky, ostatek peklo, od půlky křeče, slabost, zadek naklepanej, poslední kopec křeč a nucenej odpočinek s protřepáním svalů, čas přes šest hodin mluví za vše…….tělo po očistci, jídlo chutná, pivo taky, stroj v poho, Copan (Milan Fajt) super výsledek, počasí zatím parádní, ubytování a pan domácí super. 2. etapa The Best of Sudety, 72 km (http://www.mtbtrilogy.cz/cz/etapy#stage2) Před startem etapáku mi bylo sděleno, že se jedná o nejlehčí etapu…..si někdo dělá prdel, ne? Ne. Byla nejvíc jezdivá, a to se jednalo o nejtěžší pasáže nejtěžšího mtb maratonu u nás – Rallye Sudety. Kdo zná, ví o čem je řeč. Vše sjeto (vyjma Hvězdy, sakra!), téměř vše vyjeto, fyzička dobrý, kopce bída (roky stejná písnička, tak nevím proč to tady píšu?!), bez křečí, umeocet na pořadu dne, sluníčko taky, nádherný výhledy, občas rozostřené potem řinoucím se po brýlích. V cíli docela spokojenost, zadek vydržel, kolo taky, tělo se dá snad do kupy. Jídlo, servis, relax, plnotučné pivko s Romčem a chrupec před posledním dějstvím (Cop říká, že těžší než první etapa, tak já už fakt nevím….) 3. etapa Vraní hory, 76 km http://www.mtbtrilogy.cz/cz/etapy#stage3 Prý dlouho nahoru, hřebenovka mezi borůvkama, dolů, dlouho nahoru, zase hřebenovka mezi borůvkama, dolů, nahoru………nohy v ohni, na tempo zapomenout, hrubá síla, technika ovládání kola, modlení se za dobrý pružení. Jo, měli pravdu ti zkušení. Bikování po hřebenových stezkách, mezi borůvčím, po kořenech, kamenech znám poměrně dobře, ale v poslední etapě Trilogy to byla bolest. Z bolesti mě vytrhli pouze takový perličky, jako Vénova hláška při sjezdu z Mravenčí hory, kde serpetiny bylo rychlejší a snadnější sbíhat, než krkolomně jezdit: „……..to jsou serpentinečky, co?“ Nebo typická Vénovina……na závěr suchého závodu vložit nějakou sračku, např. v podobě tunýlku plnýho bahna, jehličí a šutrů. Paradoxně jsem v této etapě zajel svůj nejlepší výsledek. Na nějaký velký kochání to opět nebylo, ale místama jsem hodil okem z hřebenu……..paráda! A na to, že v noci lilo a šlehaly ohně z nebe, tak bylo na písčité půdě docela sucho. Navíc sluníčko, takže rozloučení s tímto nádherným závodem se vydařilo. A co spolubydlící Milan Fajt, alias Copan? Jeho krátké postřehy po etapách, kdy se vesměs pohyboval na špici startovního pole, mě přesvědčovali o tom, že takovéto závody bolí všechny stejně, jen při jiné intenzitě šlapání. Copan je prostě dobrej a jsem rád, že jsme se opět setkali na pořádné bikové akci. Už teď vím, že při dobré konstelaci hvězd se na tomto závodě objevím opět. Jen doufám, že trasérem bude stále Véna Hornych……..a já zaslechnu zase nějakou tu jeho hlášku. Výsledky moje:
http://www.sportchallenge.cz/cz/vybrat_zavod/vysledky?id_zavod=1616&id_startovne=161601&kategorie=M-V2 Výsledky Milanovi:
http://www.sportchallenge.cz/cz/vybrat_zavod/vysledky?id_zavod=1616&id_startovne=161601&kategorie=M-V1
1 2 3 4 5 2.92 178 MTB Trilogy, 3. - 6.7.2016, Teplice nad Metují Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Bikebase

maintext:
tipy a triky Kupujeme dětské kolo. Jak vybrat a na co si dát pozor? 13.09.2016 - Aleš Gregor Léto je v plném proudu a mnoho rodičů se chystá se svými ratolestmi na cyklistickou dovolenou. Vybrat kolo pro dítě může být leckdy oříšek a vyznat se v záplavě nabídek není snadné. Protože dětské tělo neustále roste, vybírejte velikost kola úměrně jeho postavě. Častou chybou je pořízení kola většího v domnění, že dítě do něj doroste. Kromě toho, že dítěti cyklistiku takovým kolem znechutíte, riskujete i jeho zdraví. Na trhu existují dětská kola , vhodná svou velikostí a provedením pro každou věkovou kategorii. Je pravda, že pořizovat dítěti každý rok nové kolo může být velká finanční zátěž. Vybírejte tedy taková kola, která mají dobrý poměr ceny a kvality. Vaše dítě na nich může jezdit dvě sezony a kolo pak ještě výhodně prodáte jako bazarové. Kola pro nejmenší
Tato kategorie kol přímo navazuje na Tato kategorie kol přímo navazuje na dětská odrážedla . Kola jsou velmi malá, s velikostí kol do 16“. Obvykle jsou vybavena opěrnými balančními kolečky, i když s jejich pořizováním se zbytečně neunáhlujte. Některé malé děti zvládnou jízdu bez balančních koleček, protože se rovnováhu naučili držet už na odrážedle. Zbytečně jim proto jízdu neusnadňujte, čím dříve zvládnou jízdu bez podpory, tím lépe. Tato kola nemají přehazovačku a brzdí se záběrem pedálů směrem dozadu. Aby byla jízda na kole pro děti atraktivnější, vybírejte některý z populárních motivů. Mezi holčičkami patří k nejoblíbenějším motiv Hello Kitty , malí závodníci zase ocení kolo značky Kawasaki , které svým designem připomíná terénní motorku. Kola pro odrostlejší děti
Jízdní kola s velikostí do 24” poslouží dětem do výšky 155 cm. I když je vaše dítě spíše vyšší postavy, nepřeskakujte návaznost velikostí kol. Pořízením většího, než doporučeného kola, dítě zbytečně odradíte, bude se na kole bát a nemusí jízdu plně zvládnout. Kola v této kategorii už jsou obvykle vybavena čelisťovými brzdami a přehazovačkou. Dbejte na jejich správné seřízení, a jakmile dítě na kole najede několik desítek kilometrů, znovu dotáhněte brzdy a zkontrolujte správný chod přehazovačky. Nic nezkazí radost z jízdy tak, jako přeskakující řetěz na pastorku. Dobrý poměr ceny a kvality nabízí Jízdní kola s velikostí do 24” poslouží dětem do výšky 155 cm. I když je vaše dítě spíše vyšší postavy, nepřeskakujte návaznost velikostí kol. Pořízením většího, než doporučeného kola, dítě zbytečně odradíte, bude se na kole bát a nemusí jízdu plně zvládnout. Kola v této kategorii už jsou obvykle vybavena čelisťovými brzdami a přehazovačkou. Dbejte na jejich správné seřízení, a jakmile dítě na kole najede několik desítek kilometrů, znovu dotáhněte brzdy a zkontrolujte správný chod přehazovačky. Nic nezkazí radost z jízdy tak, jako přeskakující řetěz na pastorku. Dobrý poměr ceny a kvality nabízí kola značky Devron. Kola pro juniory a dospívající děti
Bicykly v této kategorii jsou už téměř shodné s koly pro dospělé. Kromě přehazovačky u nich najdete i přesmykač a někdy dokonce kotoučové brzdy. Velikostí začínají kola na 26“, ale pokud je váš adolescent vyšší postavy, můžete zvolit i velikost 28“. Ušetřit můžete nákupem starší modelové řady. Zajímavé ceny nabízí Bicykly v této kategorii jsou už téměř shodné s koly pro dospělé. Kromě přehazovačky u nich najdete i přesmykač a někdy dokonce kotoučové brzdy. Velikostí začínají kola na 26“, ale pokud je váš adolescent vyšší postavy, můžete zvolit i velikost 28“. Ušetřit můžete nákupem starší modelové řady. Zajímavé ceny nabízí kola střední třídy značky DHS S nákupem jízdního kola nezapomínejte ani na cyklo příslušenství. Samozřejmostí je helma, která je pro děti do 18 let povinná. Statisticky je jedno ze čtyř zranění na kole právě úraz hlavy, proto nezanedbávejte tento bezpečností prvek, i když děti jezdí na kole jenom na hřišti nebo za domem. Když se rozhodnete s dětmi vyrazit do silničního provozu, kolo musí být vybaveno odrazkami a vhodné je doplnit i přední a zadní „blikačku“.
1 2 3 4 5 2.95 256 Kupujeme dětské kolo. Jak vybrat a na co si dát pozor? Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Bikebase

title: 6. ročník JIHLAVSKÁ 24 MTB, 21.

maintext:
29.05.2016 - Jiří Březina
„Jirko, jsem v nemocnici, spadl jsem, zlomený kosti v rameni, malíček……,snad to bude do Jihlavy dobrý….“ Po týdnu: „Jirko, je to v prd……3-4 měsíce mimo, sezóna v hajz….“ Toť ve zkratce nemilá oznámení mého parťáka pro 24 hodinové závody Páje Horáka, který poslal svého bika 500 metrů od domu někam do pekel. Osud. Povzbuzuji kamaráda, ať nevěší hlavu a dá se hlavně do pořádku. Bikových akcí bude ještě habaděj.
První závod Československého seriálu 24 MTB ve slovenské Kuchyni tedy ruším a poohlížím se po náhradníkovi. Na objetí celého seriálu můžu zapomenout, ale Jihlava se blíží a ta je pro mne kultovní záležitostí. Hledám, hledám, rozhlížím se, načež můj zrak spočine na týpkovi sedícím za kasou našeho obchodu. Jéééé, Michale, nechceš jet ve dvojkách čtyřiadvácu na bikách? 21.května stojíme s pracovně/týmovým kolegou Michale Kupským, alias Pinďou, v zářivě žlutých dresech BS Bike ALÉ teamu na startu šestého ročníku Jihlavské 24 mtb.
Doprovod, vč. zázemí jsme měli opět monstrózní - Janka (prijela až zo Slovenska, keby dačo), moji synové Davča + Romča (již tradičně velká morální podpora), bratranec Roman (jeho zkušenosti z ultra akcí se nám hodily) a v době vycházky se zde zjevil i nešťastník Pája s již tradičně dobrou náladou (i přes netradiční výzdobu jeho těla). Pit stop s námi sdílel i rider na 12 hodinovku, účastník 1000 Miles Adventure, Martin Palásek (24 hodinovku z rodinných důvodů nejel, tak si odskočil na „krátkou“ pro stříbro). Sousední box okupovali další brněnští kluci z týmu Kamechy bikes, Martin a Jirka, kterým patří dík za výběr místa na náš party stan a blahopřání za vítězství ve dvojkách nad 40 let. Zázemí závodu bylo jako každoročně situováno do areálu letního kina Heulos. Vše po ruce, ochotní pořadatelé, příjemná obsluha bufetu, čisté Toi Toi budky, přehledné info o průběhu závodu, prostě vysoká pořadatelská kvalita, která neměla chybu. Náročná, technická trať, dostála jediné změny. Byl jím vyasfaltovaný úsek Džungle, který se jel v deštivém ročníku před dvěma lety. Díky provizornímu mostku přes říčku nebyl tento úsek zase tak nezajímavý. Pořadatelé do poslední chvíle neměli jasno ani o v loni oblíbené zkratce tzv. Downhillu. Naštěstí zvítězil biking nad Kolem pro život………. O čem však měli jasno dávno, byly osmičlenné týmy. Opět zvedám ruku proti !!! No a fanoušci? V Jihlavě prostě nepřekonatelní. Zejména ti „noční“ byli jako vždy famózní.
Do závodu nastupujeme s tím, že si jej pokud možno užijeme a nic neočekáváme. Pinďa dlouho nezávodil, ultra jel jen na silnici a o tomto typu závodu neměl vlastně tucha. Já se v poslední době zaobíral více svým osobním životem, v kterém cyklistika byla spíše pro dopravu do práce. Navíc jsme oba odlišné cyklistické tipy (já -„vysekanej“ hubeňour, s proporcemi na dlouhé severské klasiky; Michal - silový jezdec tipu Mark Cavendish s chlupatýma nohama). Sečteno podtrženo = jsme připraveni! Střídání během závodu klasicky po každém druhém kole, první dvě dává Pinďa pro osahání si trati. Rozjel pekelné tempo a v podvečer figurujeme na druhém místě, což se dozvídáme po půlnoci, do té doby nás pořadí nezajímá. Parťák stejně neznal situaci mezi týmy ani po tři čtvrtině závodu. Když jsem mu sděloval v sedm ráno, že máme kolo náskok na čtvrtý a 13 min. ztrátu na druhý místo, resp 16 min. na vítězství, tak mě nevnímal, páč byl od půlnoci mimo tento svět a celý jeho tělo bojovalo se zimou (přes den víc jak 20 st., v noci 11) a křečemi. Vyjma dvou nevychytaných předávek jel tempo a dupal do pedálů jako ten australský prcek Cav. Oba jsme drželi poměrně konstantní tempa, dokonce oproti loňsku jsme najeli o 3 kola víc! Já si závod celkem užíval, potkal se s plno známýma, povzbudil kuřimáka Kubu Sowinského, jezdící čtverky a prohlašující po pár hodinách závodu, že už nikdy. Nikdy ve čtveřici........Již standardně, tedy výborně, jezdili manželé Kotenovi z Jihlavských biků. Jak se ti dva dokáží vzájemně doplňovat nechápu..... Vyjeli si třetí místo, opět super výkon.
A my? Bedna, bronz, velká paráda s kterou jsem ani nepočítal, vzhledem k parťákovi na poslední chvíli. I když během závodu jsme moc slov mezi sebou neprohodili a to čtvrtina z nich byly moje nadávky na Pinďovo zaváhání při střídání, tak vzájemné objetí a poplácání řeklo vše. Z parťáka spadlo napětí, které jsem cítil a sám mi jej před závodem přiznal, z obavy, že závod nezvládne a pokazí mi ho. Nepokazil. A snad přišel na to, že pokazit ho můžeme oba, že se 24 hodin dá objet, že má fýzu, že je dobrý uvažovat nad jídlem, tratí, nad večerní zimou a ........nad dalším závodem. A po závodě u piva, místo pro mne obvyklého úklidu, vychválil doprovod (k čemuž se připojuji) a rozebral, jak to Michal umí, celý závod a svoje stavy do nano částic. Jihlavský ježek chutná jak bahno, ale tentokrát jsem to ani necítil. Vyhlašování na stupních vítězů proběhlo za velkého vedra, takže studená odměna v cukrárně na jihlavkém náměstí (na doporučení manželů Kotenových) bodla. A že bylo s naším ansámblem veselo........
http://www.jihlavska24mtb.cz/s/novinky


description: Bikebase

title: Bike Babí léto už za týden!

maintext:
o závodech Bike Babí léto už za týden! 13.08.2016 - Petra Cinkánová Už příští sobotu 20. srpna se na Kristýně v Hrádku nad Nisou uskuteční jubilejní 15. ročník MTB marathónu Bike Babí léto. Můžete si vybrat z naší nabídky tras na 30, 50 a 80 km či dětských závodů. Tratě prochází Lužickými horami a Ještědským hřebenem, s dnes již proslulými místy jako jsou Panenská Hůrka, Janovický les či Vápenný vrch. Přestože jsou naše trasy bikerské veřejnosti známé, uvádíme jejich stručnou charakteristiku. 30km „hobby “ (632 m převýšení) – letošní novinka, nabízející zejména plnohodnotný prožitek z opravdu nádherného prostředí lužického pohraničí, je ideální volbou pro technicky i fyzicky méně vybavené jezdce, ženy či kategorii kadetů (15-18 let), opravdu má možnost si zazávodit úplně každý. Trasa prochází bližším okolím Kristýny, v blízkosti skalních a pískovcových útvarů, dolů či hornických oblastí využívaných ve středověku. 50km „middle way“ (1420 m převýšení) – dnes již téměř kultovní trasa vedoucí skrze Lužické hory a Ještědský hřeben, doprovázející závod nepřetržitě od úplného počátku až dodnes. Přes značnou obměnu původní trasy i dnes zažijete na málo kilometrech opravdu vše, co může bikování v českých podmínkách obnášet. Oproti 80tce je vynechána pouze lokalita Buku Republiky – tedy největší stoupání. Trasa prochází podél skalních útvarů v okolí České Brány, po Jitravských pláních, pěšinami Janovického lesa či pohraničními stezkami a singltreky. 80km „hot chilli pepper“ (2405 m převýšení) – trasa, již se nebojíme nazvat opravdovou výzvou pro milovníky horských marathónů a to především po stránce fyzické. Padesátikilometrová trať je zde rozšířena o stoupání Buku Republiky na Ještědském hřebeni či traverzy lučin u zapomenuté Panenské hůrky. Tato část trati je doslova chloubou a srdeční záležitostí našeho závodu, neboť se jedná o nejstarší jádro trasy naší patnáctileté historie. Navíc je opět po roce součástí seriálu Haven MTB series, započítává se tedy do celkového hodnocení. Důležité informace: Prezentace probíhá už v pátek 19. srpna od 16 do 19hod. (doporučujeme pátek, neboť se vyhnete frontám, čímž si pomůžeme vzájemně) a následně v sobotu od 8 do 10:30hod. Start tras na 50 a 80km bude v 11hod. přímo na Kristýně, start 30km v 11:30hod. tamtéž. Dětská prezentace probíhá v pátek (shodně s dospělými) a sobotu od 8 do 9:30hod, start dětského závodu bude v 10hod. také na Kristýně. S dětmi trať projede předjezdec, buďte tedy v dosahu areálu. Definitivní uzavírka elektronických přihlášek se zlevněným startovným proběhne 16. srpna!!! (registrace: http://entry.timechip.cz/) Specifická pravidla pro závodníky seriálu Haven MTB series jsou uvedena v našich propozicích: http://www.goodway.cz/cs/sekce-bbl/bbl-propozice. Závodní tričko a mapa tras je přiložena v příloze, detailní je k nahlédnutí zde: http://www.goodway.cz/images/stories/mapa2016.jpg. Všechny aktuální informace ohledně parkování, značení trati, podrobností k prezentaci apod. jsou vyvěšeny v aktualitách: http://www.goodway.cz/cs/sekce-bbl/bbl-aktuality či na našem facebooku: https://www.facebook.com/BIKE-BAB%C3%8D-L%C3%89TO-1452941841605336/?ref=bookmarks. POZOR!!!
Prosíme závodníky, kteří se elektronicky přihlašovali od čtvrtečního večera do neděle (11-14.8), aby neprodleně kontaktovali správce časomíry na tel: 776 131 313 či email: info@timechip.cz . Z důvodu výpadku systému byla ztracena určitá data, proto bychom Vás poprosili o spolupráci a rozšíření této informace dál. Mnohokrát děkujeme.
Věříme, že se v sobotu 20. srpna za krásného srpnového dne uvidíme společně na startu :) Organizační tým BBL
Soubory ke stažení Mapa BBL 2016. (1.18MB), Tričko BBL 2016. (219.91kB) 1 2 3 4 5 3.05 209 Bike Babí léto už za týden! Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Bikebase

maintext:
výlety Do Závodu míru juniorů odstartuje i úřadující mistr světa 03.05.2016 - Patrik Pátek Terezín/Litoměřice – Třiadvacet šestičlenných týmů z dvaadvaceti zemí. Letošní 45. ročník Závodu míru juniorů bude jedním z nejpočetnějších za posledních čtrnáct let a pyšnit se bude i dalšími milníky. Některé týmy tu budou startovat vůbec poprvé v historii. Na startu nemá chybět dokonce ani úřadující mistr světa Rakušan Felix Gall.
„Historie nám ukázala, že při Závodě míru juniorů se zrodily budoucí hvězdy světového pelotonu. Stačí si připomenout třeba poslední dva elitní mistry světa - Michala Kwiatkowského nebo nynějšího Petera Sagana. Zapomenout nesmíme ani na fenomenálního časovkáře a klasikáře Fabiana Cancellaru. Ti všichni se představili právě při našem Závodě míru a já jsem velmi zvědav, zda i v tom letošním pelotonu bude člověk, ke kterému bude jednou vzhlížet celý svět,“ těší se na nový ročník Svatopluk Henke, ředitel Závodu míru juniorů s tím, že kompletní startovní listina bude potvrzena ve středu večer, kdy se týmy v Terezíně odprezentují.
Mezi přihlášenými jsou dokonce nejrychlejší tři junioři z posledního mistrovství světa na silnici z amerického Richmondu. Přijede bronzový Nor Rasmus Pedersen, který v loňském ročníku zvítězil v závěrečné etapě a celkově skončil desátý jako čtvrtý nejlepší „prvoročák“. Do Terezína ale dorazí i stříbrný junior z mistrovství světa Francouz Clément Bétouigt-Suire a na startu bude zraky diváků poutat duhový trikot mistra světa, který poveze Rakušan Felix Gall. Ten v loňském ročníku skončil jedenáctý těsně za Pedersenem. Z loňských závodníků, kteří letos mohou na ZMJ podruhé startovat, ale chybí vítězný Američan Brandon McNulty. Bronzový z mistrovské časovky tak přichází o možnost obhajoby žlutého trikotu. Na něj si ale zuby určitě bude brousit i Slovinec Tadej Pogačar, který loni jako druhý nejlepší „prvoročák“ skončil osmý.
Původně bylo přihlášeno čtyřiadvacet týmů, ale na poslední chvíli se omluvila reprezentace Lotyšska, kterou zastihla tragická událost. „Bohužel k nám v pondělí přišla smutná zpráva o úmrtí jejich lídra. Je tedy pochopitelné, že jsou z takové situace zdrceni a z účasti se omluvili,“ potvrdil skutečnost ředitel Henke.
Mezi třiadvaceti týmy z dvaadvaceti přihlášených zemí dosud dvě nikdy v celé pětačtyřicetileté historii na ZMJ nestartovaly. Svoji premiéru bude letos mít Mexiko a Chorvatsko. Po pěti letech přijíždí i Lucembursko a po dlouhých padesáti letech se na ZMJ vrací Irsko. „Irsko na májových etapách pojede teprve podruhé. Na první pohled to vypadá paradoxně, jak může tým přijet po padesáti letech, když se letos jede teprve pětačtyřicátý ročník. To je samozřejmě dané začátky závodu. Historie se začala psát v pětašedesátém roce a Irové přijeli o rok později, tedy ve 2. ročníku, po kterém měl závod z politických důvodů osmiletou pauzu,“ sáhl do historie Patrik Pátek, tiskový mluvčí Závodu míru juniorů.
Do boje o žlutý trikot se pokusí zasáhnout i devět českých cyklistů. Šestice v tradičním trikotu s trikolórou a další tři pojedou v znovuobnoveném česko-německém mix týmu Euroregion spolu s trojicí německých jezdců. Ve výběru jsou Jakub Otruba (Mapei Merida Kaňkovský), Daniel Babor (TJ Kovo Praha), Václav Sirůček (KC Kooperativa Jablonec), Tomáš Čapek (VZW Renners), David Zadák (ČS Specialized Junior MTB Team), Jan Gavenda (DCM Cycling Team VZW), Vojtěch Sedláček (CK Příbram), Tomáš Bárta (SKC Tufo Prostějov) a Adam Šimůnek (KC Kooperativa Jablonec). „Jsem rád, že se nám diplomatickou cestou povedlo u UCI vyjednat možnost startu tohoto mix týmu. Po šesti letech tak opět pojede více než jen šest našich závodníků,“ podotkl hrdě ředitel Henke s tím, že českou reprezentaci letos povede někdejší elitní závodník Tomáš Konečný, někdejší vítěz etapy na slavné Vueltě, nebo i účastník Tour de France. – Třiadvacet šestičlenných týmů z dvaadvaceti zemí. Letošní 45. ročník Závodu míru juniorů bude jedním z nejpočetnějších za posledních čtrnáct let a pyšnit se bude i dalšími milníky. Některé týmy tu budou startovat vůbec poprvé v historii. Na startu nemá chybět dokonce ani úřadující mistr světa Rakušan Felix Gall.těší se na nový ročník Svatopluk Henke, ředitel Závodu míru juniorů s tím, že kompletní startovní listina bude potvrzena ve středu večer, kdy se týmy v Terezíně odprezentují.Mezi přihlášenými jsou dokonce nejrychlejší tři junioři z posledního mistrovství světa na silnici z amerického Richmondu. Přijede bronzový Nor Rasmus Pedersen, který v loňském ročníku zvítězil v závěrečné etapě a celkově skončil desátý jako čtvrtý nejlepší „prvoročák“. Do Terezína ale dorazí i stříbrný junior z mistrovství světa Francouz Clément Bétouigt-Suire a na startu bude zraky diváků poutat duhový trikot mistra světa, který poveze Rakušan Felix Gall. Ten v loňském ročníku skončil jedenáctý těsně za Pedersenem. Z loňských závodníků, kteří letos mohou na ZMJ podruhé startovat, ale chybí vítězný Američan Brandon McNulty. Bronzový z mistrovské časovky tak přichází o možnost obhajoby žlutého trikotu. Na něj si ale zuby určitě bude brousit i Slovinec Tadej Pogačar, který loni jako druhý nejlepší „prvoročák“ skončil osmý.Původně bylo přihlášeno čtyřiadvacet týmů, ale na poslední chvíli se omluvila reprezentace Lotyšska, kterou zastihla tragická událost.potvrdil skutečnost ředitel Henke.Mezi třiadvaceti týmy z dvaadvaceti přihlášených zemí dosud dvě nikdy v celé pětačtyřicetileté historii na ZMJ nestartovaly. Svoji premiéru bude letos mít Mexiko a Chorvatsko. Po pěti letech přijíždí i Lucembursko a po dlouhých padesáti letech se na ZMJ vrací Irsko.sáhl do historie Patrik Pátek, tiskový mluvčí Závodu míru juniorů.Do boje o žlutý trikot se pokusí zasáhnout i devět českých cyklistů. Šestice v tradičním trikotu s trikolórou a další tři pojedou v znovuobnoveném česko-německém mix týmu Euroregion spolu s trojicí německých jezdců. Ve výběru jsou Jakub Otruba (Mapei Merida Kaňkovský), Daniel Babor (TJ Kovo Praha), Václav Sirůček (KC Kooperativa Jablonec), Tomáš Čapek (VZW Renners), David Zadák (ČS Specialized Junior MTB Team), Jan Gavenda (DCM Cycling Team VZW), Vojtěch Sedláček (CK Příbram), Tomáš Bárta (SKC Tufo Prostějov) a Adam Šimůnek (KC Kooperativa Jablonec). „Jsem rád, že se nám diplomatickou cestou povedlo u UCI vyjednat možnost startu tohoto mix týmu. Po šesti letech tak opět pojede více než jen šest našich závodníků,“ podotkl hrdě ředitel Henke s tím, že českou reprezentaci letos povede někdejší elitní závodník Tomáš Konečný, někdejší vítěz etapy na slavné Vueltě, nebo i účastník Tour de France.
45. ročník - Závod míru juniorů 2016 - fakta a čísla:
Pořadatel: CK Slavoj Terezín
Termín: 5. 5. - 8. 5. 2015
Ředitel závodu: Svatopluk Henke
Velitel trati: Jan Sedlák
Hlavní rozhodčí: Segnan Rodolfo
Dopingový komisař: Brandewinder Dierk
Celková délka: 371,9 km
Rozpočet: 1,6 mil. Kč
Mediální partneři: ČT, ČT Sport, Deník, Český rozhlas, TV Litoměřicka, PatRESS.cz, Litoměřicko24.
Pod záštitou hejtmana Ústeckého kraje Oldřicha Bubeníčka.
Čestný ředitel závodu – Mgr. Jaromír Kníže, ředitel policie Ústeckého kraje
Partneři: Vars, Cross, Gabriel, SBS Cargo, Changroup, NTD, Iveco Bus, Balcancar, Lafarge, PatRESS.cz, Bon Art Music, Tisk Cyklos, MaxiNuta, Ústecký kraj, ČSC, Euroregion a jednotlivá města.
Etapy ZMJ 2016
1. 5.5. 14.40 - 17.00 Litoměřice silniční závod 102,5 km
2.a 6.5. 9.00 - 12.00 Třebenice časovka jedn. 11,2 km
2.b 6.5. 16.00 - 17.30 Roudnice n./L. silniční závod 62,4 km
3. 7.5. 13.30 - 15.40 Teplice - Altenberg silniční závod 100,0 km
4. 8.5. 9.00 - 11.20 Terezín silniční závod 96,4 km
371,9 km Zahraniční týmy:
Potvrzeno 23 šestičlenných týmů reprezentujících zemi: Belgie, Chorvatsko, ČR, Dánsko, Francie, Irsko, Itálie, Kazachstán, Lucembursko, Maďarsko, Mexiko, Německo, Nizozemsko, Norsko, Polsko, Rakousko, Rusko, Slovensko, Slovinsko, Srbsko, Švédsko, USA. Česká účast:
Po šesti letech bude na ZMJ umožněn start více českým závodníkům než jen jedinému reprezentačnímu družstvu. UCI opět umožnila start smíšeného družstva Euroregionu. Do závodu tak odstartuje šestice českých jezdců vedená trenérem Tomášem Konečným a trojice závodníků v česko-německém týmu Euroregionu. Výběr reprezentace ČR a Euroregionu: Jakub Otruba (Mapei Merida Kaňkovský), Daniel Babor (TJ Kovo Praha), Václav Sirůček (KC Kooperativa Jablonec), Tomáš Čapek (VZW Renners), Jan Gavenda (DCM Cycling Team VZW), David Zadák (ČS Specialized Junior MTB Team), Vojtěch Sedláček (CK Příbram), Tomáš Bárta (SKC Tufo Prostějov), Adam Šimůnek (KC Kooperativa Jablonec).
1 2 3 4 5 2.91 247 Do Závodu míru juniorů odstartuje i úřadující mistr světa Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Bikebase

title: Jedno z překvapení na olympiádě v Riu se zrodilo mezi muži na silnici

maintext:
09.08.2016 - Jirka Toman
Dlouho očekávaný svátek sportu je konečně tady. Natěšení sportovci i diváci se dočkali velkolepého zahajovacího ceremoniálu na stadionu Maracană a hned druhý olympijský den, v sobotu, se řada olympioniků postavila na plac ve své disciplíně. Nás rozhodně velmi zajímal silniční cyklistický závod mužů, ve kterém nechyběli ani čeští zástupci Zdeněk Štybar, Petr Vakoč a Jan Bárta v čele s lídrem Leopoldem Königem.
Divoká trať zaskočila řadů závodníků
Se specifickými podmínkami v Riu si řada cyklistů nevěděla rady. Vysoká teplota, žhnoucí slunce a náročný profil trati bylo pro mnohé závodníky až příliš velké sousto a mnoho ze startujících vůbec nedojelo do cíle. Trať dlouhá 237,5 km lemovala zčásti pobřeží Atlantického oceánu a nabízela vskutku atraktivní podívanou. Dav cyklistů se vrhl do náročného okruhu z pevnosti Fort Copacabana, kde se posléze nacházela i cílová páska.
První polovina závodu nenabídla žádné překvapivé momenty. České kvarteto se spolu s týmem Velké Británie pokusili zhruba v půlce závodění o rozervání dlouhého pelotonu, který se nechtěl dříve rozkouskovat. Únik, během něhož si skupinka vytvořila více než sedmiminutový náskok, se jezdcům sice vydařil, ale brzy se ztenčil na minimum. Náročné devítikilometrové stoupání poté, co měli olympionici v nohách přes 200 odjetých kilometrů, bylo pro mnohé nad jejich síly.
Jedna nečekaná zápletka za druhou
Závod v Riu však kromě úžasného prostředí ukázal i svou stinnou stránku a to svou extrémní náročnost. Kdyby bylo před startem možné vsadit na počet odpadnuvších cyklistů, málo kdo by rozhodně tipoval tak vysoké číslo. Sázkové kanceláře a stratégové se jistě nejednou chytali za hlavu, když na televizních obrazovkách sledovali, jak vrcholoví jezdci a nasazení favorité padají na silnici jako švestky. Nepříjemné pády, které provázely poslední desítky kilometrů, vypadaly často velmi hrozivě. Jeden z medailových nadějí pro Austrálii, Richie Porte, v jednu chvíli ztratil kontrolu nad svým vehiklem a nešikovně spadl. I po nebezpečném karambolu se však snažil vrátit do závodu a bojovat o přední příčky. Zlomenina lopatky se však brzy velmi bolestivě ozvala a vytyčila Australanovi stopku. Ten se pak musel se svým olympijským snem rozloučit. Brzy poté se do čela protlačili Italové, avšak ani natěšený rodák z Messiny Vincenzo Nibali své vystoupení nezakončil úspěchem, ba naopak.
Brutální finiš
Pár kilometrů před cílem, kdy už to vypadalo, že si to napřímo rozdá s trojicí soupeřů o zlato, přišel zákeřný zvrat. V těžkém sjezdu to Nibali v prudké zatáčce neukočíroval a padl, spolu s Kolumbijcem Sergiem Henaoem, velmi drasticky na zem. Pro Nibaliho to znamenalo zlomeniny obou klíčních kostí a Pro Henaoa fraktura pánve. Cíle se nedočkal ani další člen ze závěrečného vedoucího týmu Geraint Thomas z Velké Británie. Nečekaným vítězem velenáročného silničního závodů mužů se tak stal Greg Van Avermaet. Belgičan jen o špičku nosu porazil dánského kolegu Jakoba Fuglsanga. Jako třetí dojel do cíle Rafal Majka, který tak zajistil pro Polsko první olympijskou medaili. Českým závodníkům se naštěstí kolize a srážky s asfaltem vyhnuly. I přesto, jako jediný ze skvělého českého týmu, dokázal dojet do nekonečně vzdáleného cíle Jan Bárta a to se ztrátou 20 minut na 58. příčce. Naše největší naděje, Leopold König, se po odevzdaném závodu nechal slyšet, že extrémní podmínky a náročná trať ubraly velkou dávku sil. A jelikož českého cyklistu čeká ještě časovka, rozhodl se energii pošetřit právě na tento závod. To Zdeněk Štybar musel závod ukončit pro nezvládnutelné křeče břicha a nohou.


description: Bikebase

maintext:
o závodech FESTINA 24 hodín MTB, 4. - 5. června 2016, Camping Belá Nižné Kamence, Slovensko 19.06.2016 - Jiří Březina
- rozhodnutí jet /nejet padá po jednoznačných parťákových slovech (opět Pinďa, alias Michal Kupský):".....nevím......asi jo....."
- skládáme i druhý tým: Kuba Sowinski (v Jihlavě čtyřky, jinak za sebou pár závodů má) a Jara Odrazil "Odrazka" (kolo v absolutní kaši….snad vydrží do konce, jinak za sebou žádný závod)
- doprovod opět famózní: moji synové (Romes vybaven basou piv /značku nejmenuji a raději nehodnotím/) a bráchanec Roman (Pinďa si jej vyžádal)
- odjezd v 6:30, puzzle do kufrů dvou aut, cesta pohoda, vyjma Odrazkovic prostaty 1km před cílem, Pinďa poučen z minula - jídlo a pití měl přichystáno k řízení
- yr.no počasí zatím nevychází (snad prvně v historii) a nevyjde
- letošní Festina = nový okruh směr Malá Fatra, technický sjezd zůstává, větší konkurence, náš pit stop kousek od WC i bufetu (po celé klání oblíbené to místo Odrazky)
- závod rozjíždí stejně jako v Jihlavě Pinďa, dává 3 kola - nesmysl, vracíme se k osvědčeným dvěma rundám, vedro a náročnost trasy by nás pohřbili
- trať: asfalt v kempu, průjezdní místo pit stopem, je jediné místo k odpočinku našich análů (jinak naklepanej biftek), podjezd silničního mostu oběma směry přes potok po vyladěných dřevěných lávkách, prudká stojka na louku, všude drny, nějaký ten trailík, pak rozmlácený asfalt mírně do kopečka (celý závod jsem nenašel rytmus), dlouhý výjezd po louce na holý vrch s nádherným panoramatem okolí (ráno při svítání úchvatnost), následný sjezd s rychlostí přes 70km/h, za kempem přejezd po nám známém mostku a následný prudký panelový výjezd (doufal jsem v jeho vyřazení z itineráře), technicky točivý XC sjezd (každý rok, každý okruh si ho vychutnávám) končí přejezdem další dřevěné lávky, před cílovou rovinkou ještě jedna a asfalt (jak jsem zmiňoval, balzám pro naše prciny)
- držíme stejně jako v Jihlavě konstantní tempo, 2. tým si taky nevede špatně, Simča Kotenová mě oznamuje již po 6 hodinách závodu nemilou zprávu - vedeme, pro nás milé je však nesmyslné tempo a střídání Bike klubu Lipa 2m (jeden soupeř nám zřejmě v noci odpadne)
- Umeocet - vyjma Odrazky ho ládujeme všichni, Romča láduje škopky, Davča láduje okolí klackama, Roman poctivě sleduje dění a nic neříká
- mít lampy je povinností již v osm večer, na noc se těším, náročná trať pošle pár riderů do spacáků, ne tak střelce v sólech Radka Musila, Petera Benka a Martina Boráka
- zázemí si nemůžu vynachválit - WC s pitnou vodou za zády, teplá voda se hodí na prokřehlé ruce, bráchanec i starší syn fotí, fandí, starají se, Davča usíná hned a Pinďa motá a motá, super občas pokecat s klukama z „dvojky“ týmu
- v průběhu noci se o bednu melou čtyři týmy, Kuba s Jarem bojují o desítku, posléze dokonce o bramboru, dost dobrý!!!
- v mixech sledujeme Kotenovce (Jihlavské biky) z přímého přenosu, bohužel konkurence od Kuzmičů volí lepší strategii
- ráno 2 okruhy pro nás oproti CK Pravenec, na třetím fleku kluci z Cyklo - Trans, „dvojka“ tým stále jede famózně !, Kotenovci vedou!, panoramata uchvacující, zadek ještě drží, doprovod chrní (kolem 6 ranní), sluníčko = energie
- kolem 9 hod. tuším vítězství, ale držíme stejné tempo oba, Kotenovci výbornou taktikou soupeřů přichází o zlato, kluci z dvojky týmu na vynikajícím 6.místě, doprovod se budí, je teplo, pod mrakem
- odjedu si svoji předposlední rundu, jdu na řízek a kofolu, uvolňuji tretry, hlídám čas, Pinďa vjíždí do svého posledního kola, bohužel je prošitej tak, že neudrží řídítka, vyrážím tedy neplánovaně na poslední tři kola, ani mi to neva (zadku asi ano, má smůlu, že neumí mluvit…..artikulovat)
- poslední kolo tradičně užívačka, poděkování pořadatelům, kteří byli na Festině opět špičkoví a zaslouží si velké poděkování, včetně Luboše Dupkali a všem kolem něj, za přípravu krásné a náročné trati.
- v cíli objetí s parťákem Pinďou a velká radost BS Bike ALÉ teamu a jeho doprovodu, včetně parádního, překvapivého umístění a vůbec závodního projevu BS Bike ALÉ teamu 2 (hoši super!).
- obdiv a uznání zaslouží všichni co zdolali tuto náročnou trať a hold vzdávám všem medailistům, jejichž přehled je zde
- rozhodnutí jet /nejet padá po jednoznačných parťákových slovech (opět Pinďa, alias Michal Kupský):".....nevím......asi jo....."- skládáme i druhý tým: Kuba Sowinski (v Jihlavě čtyřky, jinak za sebou pár závodů má) a Jara Odrazil "Odrazka" (kolo v absolutní kaši….snad vydrží do konce, jinak za sebou žádný závod)- doprovod opět famózní: moji synové (Romes vybaven basou piv /značku nejmenuji a raději nehodnotím/) a bráchanec Roman (Pinďa si jej vyžádal)- odjezd v 6:30, puzzle do kufrů dvou aut, cesta pohoda, vyjma Odrazkovic prostaty 1km před cílem, Pinďa poučen z minula - jídlo a pití měl přichystáno k řízení- yr.no počasí zatím nevychází (snad prvně v historii) a nevyjde- letošní Festina = nový okruh směr Malá Fatra, technický sjezd zůstává, větší konkurence, náš pit stop kousek od WC i bufetu (po celé klání oblíbené to místo Odrazky)- závod rozjíždí stejně jako v Jihlavě Pinďa, dává 3 kola - nesmysl, vracíme se k osvědčeným dvěma rundám, vedro a náročnost trasy by nás pohřbili- trať: asfalt v kempu, průjezdní místo pit stopem, je jediné místo k odpočinku našich análů (jinak naklepanej biftek), podjezd silničního mostu oběma směry přes potok po vyladěných dřevěných lávkách, prudká stojka na louku, všude drny, nějaký ten trailík, pak rozmlácený asfalt mírně do kopečka (celý závod jsem nenašel rytmus), dlouhý výjezd po louce na holý vrch s nádherným panoramatem okolí (ráno při svítání úchvatnost), následný sjezd s rychlostí přes 70km/h, za kempem přejezd po nám známém mostku a následný prudký panelový výjezd (doufal jsem v jeho vyřazení z itineráře), technicky točivý XC sjezd (každý rok, každý okruh si ho vychutnávám) končí přejezdem další dřevěné lávky, před cílovou rovinkou ještě jedna a asfalt (jak jsem zmiňoval, balzám pro naše prciny)- držíme stejně jako v Jihlavě konstantní tempo, 2. tým si taky nevede špatně, Simča Kotenová mě oznamuje již po 6 hodinách závodu nemilou zprávu - vedeme, pro nás milé je však nesmyslné tempo a střídání Bike klubu Lipa 2m (jeden soupeř nám zřejmě v noci odpadne)- Umeocet - vyjma Odrazky ho ládujeme všichni, Romča láduje škopky, Davča láduje okolí klackama, Roman poctivě sleduje dění a nic neříká- mít lampy je povinností již v osm večer, na noc se těším, náročná trať pošle pár riderů do spacáků, ne tak střelce v sólech Radka Musila, Petera Benka a Martina Boráka- zázemí si nemůžu vynachválit - WC s pitnou vodou za zády, teplá voda se hodí na prokřehlé ruce, bráchanec i starší syn fotí, fandí, starají se, Davča usíná hned a Pinďa motá a motá, super občas pokecat s klukama z „dvojky“ týmu- v průběhu noci se o bednu melou čtyři týmy, Kuba s Jarem bojují o desítku, posléze dokonce o bramboru, dost dobrý!!!- v mixech sledujeme Kotenovce (Jihlavské biky) z přímého přenosu, bohužel konkurence od Kuzmičů volí lepší strategii- ráno 2 okruhy pro nás oproti CK Pravenec, na třetím fleku kluci z Cyklo - Trans, „dvojka“ tým stále jede famózně !, Kotenovci vedou!, panoramata uchvacující, zadek ještě drží, doprovod chrní (kolem 6 ranní), sluníčko = energie- kolem 9 hod. tuším vítězství, ale držíme stejné tempo oba, Kotenovci výbornou taktikou soupeřů přichází o zlato, kluci z dvojky týmu na vynikajícím 6.místě, doprovod se budí, je teplo, pod mrakem- odjedu si svoji předposlední rundu, jdu na řízek a kofolu, uvolňuji tretry, hlídám čas, Pinďa vjíždí do svého posledního kola, bohužel je prošitej tak, že neudrží řídítka, vyrážím tedy neplánovaně na poslední tři kola, ani mi to neva (zadku asi ano, má smůlu, že neumí mluvit…..artikulovat)- poslední kolo tradičně užívačka, poděkování pořadatelům, kteří byli na Festině opět špičkoví a zaslouží si velké poděkování, včetně Luboše Dupkali a všem kolem něj, za přípravu krásné a náročné trati.- v cíli objetí s parťákem Pinďou a velká radost BS Bike ALÉ teamu a jeho doprovodu, včetně parádního, překvapivého umístění a vůbec závodního projevu BS Bike ALÉ teamu 2 (hoši super!).- obdiv a uznání zaslouží všichni co zdolali tuto náročnou trať a hold vzdávám všem medailistům, jejichž přehled je zde http://vysledky.timechip.cz/#2016/10 1 2 3 4 5 2.86 176 FESTINA 24 hodín MTB, 4. - 5. června 2016, Camping Belá Nižné Kamence, Slovensko Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Bikebase

title: Peklo Severu se odstěhovalo do vlastního..


description: Bikebase

maintext:
o závodech Lužický Horal se na léto stěhuje do Kytlic 12.05.2016 - milan németh Seriál outdoorových akcí určených široké veřejnosti bude po skončených 4 závodech (1x běžky, 2x terénní běh a 1x noční MTB) pokračovat v malebné obci Kytlice. Nejbližší akcí je X Duatlon Kytlice (kombinace běh a MTB). Poté bude v srpnu následovat Kytlický Minitriatlon a na konci léta celá série vyvrcholí ve Cvikově orientačním závodem horských kol, který bude přizpůsoben veřejnosti. Po skončení závodu proběhne závěrečné vyhlášení celého seriálu a afterparty s hudebním programem v areálu pivovaru Cvikov, který je hlavním partnerem Lužického Horala. Průběžnému pořadí v kategorii mužů zatím přesvědčivě vládne Tomáš Kolařík, který se v posledních letech transformoval z elitního běžce na univerzála, který dokáže zastínit i cyklistické specialisty a letos se výrazně věnoval i zlepšení svého plaveckého stylu, takže druhý v pořadí Štěpán Skopový i ostatní borci budou mít těžkou úlohu ho do konce seriálu sesadit z trůnu. V ženách se na čele usadila loňská Horalka Šárka Rybářová následovaná Itou Krafkovou, která by se ráda vyrovnala svému partnerovi a vytvořili by tak pár Lužických horalů. Již v sobotu 28.5. jsou tedy všichni srdečně zváni do krásného areálu lesního koupaliště v Kytlicích a přilehlého hřiště, kde se uskuteční již 14. ročník X Duatlonu Kytlice a sportovního dopoledne pro děti. Tuto akci lze směle označit jako sportovně-rodinnou, neb si na své přijdou jak děti, tak dospělí. Dopolední program připravuje novoborská organizace Rodina v centru. Vaše ratolesti si vyzkouší obrázkový orientační běh s úkoly a bude o ně postaráno i v průběhu závodu. Pro ty nejzdatnější je připravena trať hlavního závodu (5km běh – 20km MTB - 3km běh), pro hobby sportovce trať open závodu (3-10-0,5km) a pokud se necítíte ani na jedno, můžete vytvořit štafetu (5 – 20 – 3km). Celý den si tak můžete užít s celou svou rodinou a přáteli v nádherném koutu přírody s dostatkem jídla i pití, které vám poskytne zrekonstruované občerstvení na koupališti. Těšíme se na vás! Organizátoři XDK připravili pro zájemce projížďku trati, která odstartuje ve středu 18.5. v 17:00 z parkoviště u koupaliště. Více informací naleznete na:
www.luzickyhoral.cz
www.xdk.cz Termíny dalších závodu Lužického Horala: 28.5.2016 X Duatlon Kytlice
13.8.2016 Kytlický minitriatlon
24.9.2016 Pivovarské MTBO Cvikov
1 2 3 4 5 2.87 201 Lužický Horal se na léto stěhuje do Kytlic Titulek Autor Datum Napsat příspěvek


description: Auta od minulého týdne opět jezdí po Zátavském mostě přes Otavu, který stojí na silnici spojující Písek a Kestřany. Oprava technické památky z roku 1927 trvala od dubna. Definitivně skončí příští rok na jaře.

title: Po Zátavském mostě u Písku už jezdí auta


description: Je v česko-anglické a anglickočeské verzi a v každé mutaci obsahuje 7 300 hesel z rybářského odborného názvosloví, pokrývá oblast produkce, genetiky i zpracování ryb. Největší rybářský slovník, který byl dosud v Česku sestaven, zpracoval kolektiv autorů Zemědělské fakulty Jihočeské univerzity.

title: Největší rybářský slovník v Česku tvořili akademici deset let


description: MF DNES vybrala deset největších jihočeských kulturních událostí roku 2016. Do úterý 10. ledna můžete dát hlas té, která vás zaujala nejvíc. Hlasování skončí v 11 hodin.

title: ANKETA: Zvolte největší kulturní událost roku 2016 v Jihočeském kraji

maintext:
1. Nová deska Ve smíru od Oceánu
Nová sestava kapely Oceán
Je to už pět let, co se dala kultovní kapela Oceán znovu dohromady. Pro budějovickou skupinu, která vytvořila na přelomu 80. a 90. let vlastní subkulturu, byl však zlomový až tento rok. Na začátku června vydala po 25 letech novou desku. Nazvala ji Ve smíru. Zesnulého Petra Muka nahradila zpěvačka Jitka Charvátová. Z textaře Petra Honse se stal nový kytarista Oceánu, který vystřídal klávesistu Dušana Vozáryho.
Novinka sice navazuje na oceánovskou elektronickou tradici, zároveň však zní svěže a současně. Navíc se do písní prolínají styly, kterým se jednotliví členové věnovali od rozpadu v roce 1993.
2. Výstava Surrealismus v Československu 1933 až 1939 v AJG
Více než 250 obrazů plných výjevů z fantaskních světů obsadilo zámeckou jízdárnu v Hluboké nad Vltavou.
Byla to přelomová výstava nejen v dějinách Alšovy jihočeské galerie. Kolekce Surrealismus v Československu 1933 až 1939 vznikala dva roky a na dlouho se takhle velká koncentrace významných surrealistických děl v Česku neobjeví. Galerii se podařilo získat na léto do zámecké jízdárny na Hluboké to nejlepší od Toyen, Jindřicha Štyrského, Karla Teigeho a dalších.
„Autoři výstavy, Karel Srp a Lenka Bydžovská, přichystali reprezentativní přehlídku toho nejlepšího z meziválečného surrealismu. Svou komplexností a množstvím prvotřídních děl splnila podmínky vzdělávací, kvalitně připravené a publiku přitažlivé výstavy, za níž mělo cenu vážit cestu i z druhého konce republiky,“ uvedl kritik Zdeněk Brdek.
3. Juan Diego Flórez na MHF Český Krumlov
Juan Diego Flórez zahájil v červenci Mezinárodní hudební festival Český Krumlov.
Každý rok je tváří Mezinárodního hudebního festivalu v Českém Krumlově pěvecká hvězda světového formátu. V roce 2016 to byl Juan Diego Flórez, který v sobotu 16. července nadchl několik tisíc lidí v Pivovarské zahradě. Peruánský tenorista přednesl árie od Mozarta, Gounoda, Masseneta nebo Verdiho.
Koncert byl výjimečný i proto, že Flórez vystupoval venku. „Koncerty pod širým nebem nedělám příliš často, vystupuju spíš v divadlech a koncertních síních. Pro hlas to není příliš dobré, protože se nedá spoléhat na akustiku a všechno záleží na umění zvukových mistrů,“ líčil Flórez po příjezdu do Čech.
4. Výstava Vnímání v Českých Budějovicích
Architekt Jan Šépka během výstavy Vnímání zakryl Samsonovu kašnu sedmimetrovou stěnou.
V září se v Českých Budějovicích nemluvilo téměř o ničem jiném. Projekt Vnímání, během něhož Jan Šépka ukryl Samsonovu kašnu za vysokou dřevěnou stěnu, byl zřejmě nejkontroverznější výstavou v dějinách krajského města. Pražský architekt tím chtěl upozornit na význam památek ve veřejném prostoru, kterých si lidé běžně tolik nevšímají.
Šépka vzbudil obrovskou diskusi. Jedni mu nemohli přijít na jméno, jiní zase jeho nápadu tleskali. Pořádajícím Domem umění prošlo během necelého měsíce rekordních 36 tisíc lidí, aby si zakrytý symbol Budějovic prohlédli z jiné perspektivy.
5. Nová píseň Beatles od Davida Novotného
Muzikant David Novotný je z Českých Budějovic. Na snímku je s baskytarou, kterou proslavil Paul McCartney.
Budějovický muzikant David Novotný se letos postaral o velkou hudební zajímavost i rekord zároveň. Díky němu mají Beatles úplně novou skladbu s názvem I Know My Love/We’re Still Together. Fanoušek ji poskládal v hudebním programu z útržků nahrávek této legendární kapely.
Na čtyřminutové písni pracoval tisíc hodin, využil 104 maximálně dvouvteřinových útržků z vokálních stop ze 30 originálních písní Beatles. Pelhřimovská agentura Dobrý den zapsala Novotného výkon do České knihy rekordů. Mladý muzikant tím chtěl vzdát poctu své nejoblíbenější skupině a udělat radost všem fanouškům liverpoolské čtveřice.
6. Román Dešťová hůl Jiřího Hájíčka
Spisovatel Jiří Hájíček.
Pokaždé, když Jiří Hájíček vydá novou knihu, je to literární událost. Bývá z ní pravidelně bestseller a bere různá ocenění včetně ceny Magnesia Litera. Nejinak tomu zřejmě bude i v případě novinky Dešťová hůl. Hájíček zasadil román opět do svého oblíbeného jihočeského venkova. Vedle vztahů a návratů do dětství hraje hlavní roli spor o pozemky.
„Je to skvěle napsaná kniha na nevyčerpatelné, věčné téma. Oběti a vrazi. Zločin a trest. Pravda a lež. Hájíček zvládne s minimem prostředků dosáhnout maximálního efektu,“ napsal v recenzi pro MF DNES kritik Radim Kopáč.
7. Liška Bystrouška na otáčivém hledišti v Českém Krumlově
Jihočeské divadlo uvedlo v létě před Otáčivým hledištěm Příhody Lišky Bystroušky.
Byla to jediná letošní premiéra před otáčivým hledištěm v Českém Krumlově. Navíc ji ozdobily dvě sopranistky světové úrovně. Slavnou operu Leoše Janáčka Příhody Lišky Bystroušky, kterou uvádělo Jihočeské divadlo na přelomu července a srpna, režírovalo duo SKUTR.
V titulních rolích se střídaly Lenka Máčiková a Ivana Rusko. Pod dirigentskou taktovkou Maria De Rose v inscenaci dále vystoupili přední čeští i zahraniční sólisté – v roli lišáka Jorge Garza a Peter Račko, v roli revírníka Alexandr Beň a Svatopluk Sem a řada dalších. Spoluúčinkoval také sbor a balet Jihočeského divadla.
8. Nová deska Fatherland od Pub Animals
Českobudějovičtí Pub Animals vydali desku Fatherland
Před šesti lety získala kapela Pub Animals za desku Safar-I žánrovou cenu Anděl. Podaří se jihočeským muzikantům stejný zářez i s letošní novinkou Fatherland? Podle ohlasů fanoušků i kladných recenzí je to možné.
Na albu Fatherland opustili Pub Animals taneční styl ska a vydali se více do žánrů klasického reggae a dub. Pozvali také několik hostů. Mezi devíti písněmi vynikají dvě zpívané v češtině. Na skladbu Detektivní natočili Pub Animals i videoklip, ve kterém hrají Daniela Bambasová a Tereza Vítů z činoherního souboru Jihočeského divadla.
9. Výstava Otty Plachta v Egon Schiele Centru
Otto Placht přivezl do Krumlova svá plátna.
Obří plátna s odkazy na peruánskou džungli i vnitřní představy malíře Otty Plachta byly obrovským lákadlem letošní sezony v krumlovském Egon Schiele Art Centru. Část z nich vytvořil umělec v Jižní Americe, kde střídavě žije, další zase vznikla přímo v krumlovských ateliérech.
Vůbec poprvé tak galerie ve své historii výrazně obměnila a doplnila celou výstavu o novinky, které Placht na jihu namaloval během uplynulého roku. Součástí Plachtovy krumlovské výstavy bylo také dílo jeho peruánského přítele Dimase Paredese Armase, který poprvé v životě opustil svoji zemi.
10. Kapela Ektomorf na festivalu Dead End
Maďarská kapela Ektomorf byla hlavní hvězdou festivalu Dead End.
Z čistě regionálního festivalu tvrdé muziky se během několika let stal z akce Dead End celorepublikový fenomén. A to nejen díky faktu, že tam může na jedné scéně vystupovat folkový zpěvák a na druhé kapela hrající ten nejextrémnější žánr, ale i díky perfektně šlapající organizaci.
Každý rok se navíc organizátoři snaží přivézt nějakou hvězdu metalového žánru. Tentokrát to byla maďarská formace Ektomorf, jejíž styl se dá nejjednodušeji přirovnat k Sepultuře. Na pódium nastoupila po výborném setu místní oblíbené kapely Satisfucktion. I když hrála mnohem tvrdší muziku, celkový zvuk byl výborně čitelný a energie, která se valila z pódia by probrala snad i mrtvého.


description: Edvard Sequens je předsedou sdružení Calla, které před 25 lety založili lidé zabývající se obnovitelnými zdroji energie a ochranou přírody. Vzpomíná na boj o louky kolem říčky Stropnice a říká, že když se svými plány předběhli dobu, tak si připadal jako Jára Cimrman.

title: Nabudila mě dostavba Temelína, říká aktivista Sequens ze sdružení Calla

maintext:
Před 25 lety vůbec netušil, že jeho občanské sdružení Calla jednou oslaví čtvrt století existence. Krátce po roce 1989 vznikala nová sdružení, z nichž některá měla život jepičí. Kolem ochrany přírody se snažili pokračovat v činnosti lidé, kteří se za socialismu hlásili třeba k hnutí Brontosaurus. Tehdejší politici je často hanlivě označovali za ekoteroristy.
Edvard Sequens své životní téma od začátku spojil s obnovitelnými zdroji a úsporami energie. Jak vypadaly začátky?
„Když jsme se svými plány a aktivitami předběhli dobu, tak jsem si někdy opravdu připadal jako Jára Cimrman. Naše vize nebyly zralé, vhodný čas přišel až později. To se týká péče o chráněnou přírodu nebo větrných elektráren,“ říká.
Edvard Sequens (50 let) Narodil se v roce 1966 v Plzni. Vystudoval Vysokou vojenskou technickou školu v Liptovském Mikuláši, fakultu protivzdušné obrany státu. Po škole krátce pracoval na kopci Doubrava u Klatov a pak na Zhůří u Horské Kvildy ve funkci technika automatizovaných systémů řízení. Po roce 1990 založil v Českých Budějovicích energetickou poradnu, následující rok vstoupil do občanského sdružení Calla, kterého je v současné době předsedou. Zabývá se ochranou životního prostředí a obnovitelnými zdroji energie. Miluje pěší turistiku, nejraději na horách, čte odborné publikace, poslouchá převážně folk i rock. Mezi oblíbené kapely patří Jablkoň. Je ženatý, žije v Borovanech.
Za svých studií na Slovensku si rodák z Plzně oblíbil Tatry, po nich šumavskou přírodu. Ačkoliv ještě koncem 80. let dohlížel jako vojenský technik na to, aby západní hranici nenarušila nepřátelská letadla, začátkem 90. let začal pracovat pro Děti Země a pak nastoupil do nově vznikajícího centra energie v budějovické Krajinské ulici.
S kolegy rozjeli tehdy osvětu v souvislosti se stavbou Temelína. Osudem se mu stalo propojení přírody a techniky, v tomto případě alternativní energie.
„Jako kluk jsem koketoval s Brontosaury. Pohybovali jsme se v přírodě, vysazovali stromky. Mám tak nějak v povaze, že mě provokuje nespravedlnost. Začátkem 90. let mě proto nabudila kampaň za dostavbu Temelína. Podle mě zpolitizovaná a neseriózní. Otevřít energetickou poradnu byl tehdy nápad Dany Kuchtové, zakladatelky Jihočeských matek,“ vysvětluje životní zaměření.
Calla znamená ďáblík
Zájem o přírodu a energii se u Edvarda Sequense propojil na přelomu 80. a 90. let. Koncem osmdesátých let totiž řešila společnost ČEZ nutnost náhradních zemědělských rekultivací za půdu zabranou na stavbu Jaderné elektrárny Temelín. Vytipovala zamokřené louky mezi Borovany a Byňovem, územím, kterým protéká říčka Stropnice.
„Záměr státu byl tyto plochy zrekultivovat, což by obnášelo vysušení mokřadů, vyrovnání a vybetonování řeky. První etapa začala mezi Štiptoní a Byňovem. Do věci se vložili přírodovědci a ochranáři včetně zakladatelů Cally. Louky ručně kosili, a vytvořili tak zárodky pozdější přírodní rezervace. Podle místní mokřadní rostliny ďáblíka bahenního jsme pojmenovali naše sdružení. Latinsky se jmenuje calla palustris. Bylo to šťastné období. Nivu kolem řeky jsme nakonec zachránili a vznikla Národní přírodní rezervace Brouskův mlýn,“ připomíná pionýrské doby sdružení.
Podobně jako v dalších projektech i tady přišli s nápadem moc brzy. To, v čem někteří lidé tenkrát viděli jen jízdu bláznivých ekologů, se dnes stává cílem vládních programů - revitalizace nezastavěného území, budování mokřadů, retenčních nádrží a zpětné úpravy násilně napřímených toků, boj se suchem, návraty k původním funkcím krajiny.
„Tenkrát jsme směřovali ještě dál. Představovali jsme si, že pozemky v nivě Stropnice vykoupíme a celou rezervaci budeme vlastnit. V souvislosti s tím jsme plánovali postavit větrnou elektrárnu, která by dotovala činnost Cally a investice do pozemků. Takové propojení ekonomiky a ekologie je běžné na německém a rakouském venkově. Testovali jsme přírodní podmínky, vydali dokonce atlas obnovitelných zdrojů. Jenže zákony to neumožňovaly a pro větrné elektrárny ještě neexistovaly výhodné výkupní ceny. Ty přišly až později,“ popisuje Sequens další překážku na cestě nadšenců z Cally.
Podle něj bylo za 25 let proher víc. Nezabránili výstavbě golfového hřiště na významné krajinné lokalitě u Hluboké nad Vltavou nebo průmyslové těžbě vltavínů na Novohradsku a Českobudějovicku. Naopak jedním z vítězství sdružení, které ho ale stálo mnoho let přesvědčování, je proměna pohledu těžařů a úřadů na nákladné rekultivace vytěžených pískoven.
Podle Sequense se ukázalo, že pro přírodu je přijatelnější ponechat tato místa bez konečného zásahu. To znamená bez nuceného navracení lokality do stavu před těžbou. Na jizvu v krajině si brzy zvyknou chránění živočichové. Dnes je taková varianta součástí projektů těžebních společností.
Postupem času začal být život ve městě pro manžele Sequensovy těsný. Odstěhovali se do Borovan, kde bydlí i zakladatel Cally Dalibor Stráský. Je tu ještě třeba Jiří Guth Jarkovský ze Strany zelených, na malé farmě zde jeden čas hospodařila vysokoškolská učitelka Naďa Johanisová, která přednáší ekonomickou ekologii na univerzitě v Brně.
„Koupili jsme si v centru dvě stě let starý dům a jsme spokojeni. Naše sdružení se snaží vychovávat k soužití s přírodou nejmladší generaci. Pořádáme pravidelné přírodovědecké vycházky pro rodiny s dětmi, cyklus přednášek v budějovické Galerii Měsíc ve dne,“ připomněl Sequens.
Muž, který zasvětil život alternativní energii, žije skromně. Z ryze etické zásady skoro nejí maso, nemá a nepotřebuje auto, peníze utrácí hlavně za knížky. Naposledy ho uchvátila kniha od podobně smýšlejícího Jihočecha a spisovatele žijícího na samotě u Volar Ivo Stehlíka s názvem Naplavené dříví.
Na zahradě domu mu roste stará lípa, jeden ze tří místních památných stromů. Paradoxně kvůli němu a dalšímu stromu, rozložitému ořešáku, nemůže expert na alternativní energii využívat sílu slunce pomocí kolektorů na střeše. Stíní ji mohutné koruny.
„Nevadí. Všechno je kompromis. A tady dostávají přednost stromy. Doma mám kotel na dřevo, malou zahrádku a do práce dojíždím vlakem. Je to pohodlné,“ usmívá se.


description: Útoky lidí na policisty i záchranáře a zvýšená agresivita osob vzbuzují další reakce. Jihočeský kraj chce jednat o možném zvýšení bezpečnosti pro členy záchranných složek. Českobudějovickým strážníkům pomáhá, že si zásah natáčejí.

title: Vesta, slzný plyn a kurs sebeobrany. Záchranáři chtějí lepší ochranu

maintext:
Část jich bije na poplach, že se musí něco rychle začít dít. Další se snaží situaci uklidnit a chtějí ji nejdříve vyhodnotit. Ostatní se domnívají, že změna není nutná. MF DNES mapuje, jaké reakce vyvolá fakt, že jihočeská policie musela při zásazích za uplynulých 30 dnů čelit už čtyřem vážným napadením.
V jednom případě to skončilo zastřelením útočníka, podruhé střelbou do vzduchu a o víkendu pobodáním dvou policistů. Poslední případ má tragický konec, když jeden z nich v úterý v nemocnici prohrál boj o život.
Po útocích na policii se ozvali i jihočeští záchranáři. Upozornili, že jsou často terčem opilých nebo zdrogovaných osob.
„Potřebovali bychom pravidelně školení, jak se aktivně bránit, a také zlepšit výbavu pro naši ochranu. Myslím, že by nám pomohlo mít k dispozici neprůstřelnou vestu, nebo slzný plyn. Často jsme na místě dřív než policie a nikdo netuší, že bychom zrovna v tomto případě mohli jít do nějakého rizika. Když se pak situace vyhrotí, určitě by nám pomohlo lepší zabezpečení,“ svěřil se záchranář, jenž si nepřál prozradit své jméno.
Kraj se situací bude zabývat
Například náměstkyně jihočeského hejtmana Ivana Stráská je posledními událostmi a napadeními otřesena a je připravena se situací zabývat. „Dosud jsme například o vestách pro záchranáře neuvažovali. Je pravda, že se útoky neděly v takové míře. Napadání záchranářů je čím dál běžnější při výkonu jejich práce. Určitě se tím budeme zabývat a s ředitelem zdravotnické záchranné služby o tom budeme mluvit,“ slíbila Stráská.
Podle ní by bylo na místě, aby se současným stavem zabýval i stát a začal například uvažovat o změně statusu pro záchranáře. „I když tím se samozřejmě útokům nezabrání,“ dodala jedním dechem náměstkyně hejtmana.
Zvýšenou agresivitu občanů registruje policie v celé republice. Není to jen záležitost Jihočeského kraje. „Narůstá i v okolních státech. Policisté jsou důkladně připravováni v rámci služební přípravy na krizové situace a zákroky, se kterými se mohou setkat v přímém výkonu služby,“ reagovala Ivana Nguyenová, mluvčí Policejního prezidia.
Jednotlivé útvary policie jsou podle jejích slov vybaveny neprůstřelnými vestami. „O samotném využití však rozhoduje každý policista dle svého uvážení,“ doplnila mluvčí Nguyenová.
Jenže zdaleka ne u každé akce na sobě zasahující hlídka vestu má. Pro řadové policisty jsou podobné zákroky navíc velmi složité. Vesty sice jsou k dispozici, ale někteří policisté upozorňují, že by uvítali, aby při svém nástupu dostali vedle služební zbraně a dalšího vybavení také osobní neprůstřelnou vestu. Ta pomůže i při napadení nožem.
Strážníci mají výcvik každý měsíc
Neprůstřelné vesty mají k dispozici i strážníci městské policie. Na sobě v podstatě neustále mají alespoň taktické vesty, které však slouží především k pohodlnějšímu umístění výstroje.
Koupit je lze za necelé dva tisíce korun. Neprůstřelnou vestu, která pomůže i při útoku nožem, je pak možné pořídit za částku kolem deseti tisíc korun. Jejich pořízení i pro záchranáře by tak nemusela být finančně příliš nákladná věc.
Českobudějovická městská policie nárůst agresivity nezaznamenala. „Strážníci se do různých potyček a rvaček a rodinných sporů dostávají poměrně běžně. Většinou je agresivita mezi těmi lidmi a nesměřuje na nás. I tak nám občas nezbývá, než použít donucovacích prostředků,“ konstatoval David Štýfal, mluvčí českobudějovických strážníků.
Jeho kolegové pravidelně absolvují výcvik sebeobrany. „Vyjde to na každého tak dvakrát až třikrát do měsíce,“ spočítal Štýfal.
Uvědomuje si, že si hodně přihlížejících osob zákroky natáčí a chce je pak použít proti státním nebo městským orgánům. Městská policie to však řeší tak, že závažné akce monitoruje také, aby pak někdo nemohl zásahy sestříhat a vytrhávat věci z kontextu.
Pravidelné lekce sebeobrany by uvítali i záchranáři. „Stačily by lekce sebeobrany ve stísněných prostorech. Plus další ochranná výbava,“ podotkl další ze záchranářů.
Odhaduje, že při polovině výjezdů v noci o víkendu hraje roli alkohol. Vyjíždějí kvůli úrazům, napadení nebo opilé osobě ležící na ulici. „Takže od pátku počínaje se člověk musí obrnit trpělivostí na jednání s opilými,“ dodal zdravotník.


description: Vizionářské, velkolepé, megalomanské. Takové přívlastky sedí na stavby a projekty, které by zásadním způsobem měnily tvář Jihočeského kraje. Jedno mají společné. Prozatím zůstaly na papírech, často už hodně zažloutlých. Redakce MF DNES vybrala ty nejzajímavější.

title: Jižní Čechy ve snech: s velkým divadlem i tunelem mezi Vltavou a Dunajem

maintext:
Propojení Vltavy a Dunaje
Devětasedmdesátiletý vynálezce a výrobce vodních turbín v penzi Miroslav Cink usiluje už roky o propojení Vltavy s Dunajem obřím tunelem. Chce postavit na Lipně přečerpávací vodní elektrárnu, která by propojila Vltavu a Dunaj 27 kilometrů dlouhým tunelem, jímž by se hnala voda na turbíny.
Kromě výroby elektřiny by projekt za 45 až 55 miliard korun pomohl při povodních a zvýšil splavnost Dunaje. Megalomanskou stavbu elektrárny na Lipně, ze které by voda tekla do přehrady Aschach na Dunaji tunelem přes turbíny a zpět by ji hnala čerpadla, zařadila dokonce na sklonku roku 2014 česká vláda mezi doporučené národní plány, na něž Česko chtělo žádat peníze z Evropské unie.
Tým okolo Cinka a architekta Hynka Glosera se nevzdává, v polovině letošního roku žádal českokrumlovskou radnici, zda by se nestala tím, kdo o stavbu požádá. Radní to odmítli s odůvodněním, že taková investice patří do kompetence vlády.
„Uprostřed Evropy mezi Českem, Rakouskem a Německem je výjimečná příležitost k vybudování nadnárodní přečerpávací vodní elektrárny o výkonu až tisíc megawattů. Dolní i horní nádrže jsou vybudované. Pro výkon tisíc megawattů by v turbínovém režimu z Lipna do Dunaje teklo zhruba 260 kubíků vody za vteřinu a v čerpadlovém režimu z Dunaje do Lipna zhruba 200,“ popisuje projekt Miroslav Cink. Jen pro představu: jeden blok v Jaderné elektrárně Temelín má výkon 1 000 megawattů.
Lázně svaté Markéty
Lázeňskou ulicí korzují lidé na Velké náměstí. A proti nim proudí davy opačným směrem do svahů hory Libín. Využívat tamní léčivý pramen, který byl známý už v 17. století, jezdí do Prachatic každoročně tisíce lidí. Pomocí moderních metod vodoléčby si tam léčí nemoci nervové soustavy a pohybového ústrojí. Prachaticím se tak podařilo navázat na dobu před první světovou válkou, kdy do Lázní svaté Markéty jezdili Rakušané a Němci a volný čas tam trávili místní.
Opuštěné Lázně sv. Markéty dál chátrají. Provoz tam skončil v roce 1935, pak sloužily například jako rekreační středisko.
Takový záměr měli Prachatičtí v roce 2001, kdy vložili svůj majetek do akciové společnosti Léčebné centrum sv. Markéty. Společnost měla obnovit lázeňský provoz na osmi hektarech pozemků a v několika budovách. Ve své době největší projekt podobného typu v Česku však po letech nenašel investora. Původní akcionáři se rozhádali, jejich podíly měnily majitele, a i když v roce 2008 zaklepali slavnostně představitelé města na základní kámen wellness centra, sen o oživení lázeňství později neslavně skončil – 1. ledna 2016 vstoupila společnost Léčebné centrum sv. Markéty do likvidace. „Podle posledních informací se likvidátor snaží majetek společnosti prodat,“ říká prachatický starosta Martin Malý.
Relaxace u řeky Otavy
Mělo začít sloužit místním i návštěvníkům k relaxaci a současně oživit jednu z nejdůležitějších lokalit v Písku. Architektonický návrh na úpravu nábřeží mezi Kamenným a Novým mostem z pera architekta Jana Psoty a společnosti Ateliér Vltava nabízel nové možnosti třeba v podobě trhů, pořádání kulturních akcí či půjčovny šlapadel.
Hlavní promenáda měla být široká pět metrů a sloužit cyklistům i pěším. Po širokých schodech pak měli lidé možnost sejít k řece nebo na nich třeba jen posedět. V letních dnech mohli využít stínu stromů, které by lemovaly nábřeží.
Jenže plány z roku 2013, které měly v reálu vyjít na 15 milionů korun, nakonec zůstaly jen na papíře. Město se dostalo s autory návrhu do sporu, který letos vyústil v odstoupení od smlouvy. Otázku, co bude s okolím řeky dál, tak řeší Písečtí a představitelé města i dnes.
„Řeka je důležitým přírodní fenoménem městského parteru. Současným záměrem města je zpracovat ho komplexně v úseku Vápenice – Sulan formou územní studie. Na tuto dokumentaci by následně navazovala podrobnější projektová dokumentace, která by řešila jednotlivé úseky,“ naznačil místostarosta Josef Knot.
Čekání na divadlo
Přes půl století, tak dlouho už se čeká, že v Českých Budějovicích vyroste nová budova divadla na Mariánském náměstí. Právě tehdy k němu bylo nejblíže, ale nakonec je tam dnes jen parkoviště.
Sen o stavbě divadelní budovy prostupuje dějinami krajského města už staletí. Například v roce 1895 se plánovala stavba letní scény, ale i tato myšlenka zapadla. Za první republiky se dokonce mělo budovat Jihočeské národní divadlo na jižní straně Senovážného náměstí.
Do plánu však zasáhla válka. Přesto tam v roce 1945 slavnostně položili základní kámen. To však bylo vše, z projektu sešlo a zmizel i kámen.
Nejblíže tak k samotné stavbě bylo na konci 50. let minulého století. V roce 1958 začali tvořit architekti návrhy na nové divadlo na Mariánském náměstí. Budoucímu honosnému objektu ustoupila i tamní restaurace Metropol a kino Lípa. Především z finančních důvodů ovšem z plánů sešlo. Dodnes se zachovala řada velkolepých návrhů.
Jihočeské divadlo stále sídlí u řeky Malše v centru. „V současné době máme k dispozici studii, která by zvětšila kapacitu hlavního sálu. Dnešních 257 míst je málo,“ sdělil nedávno ředitel divadla Lukáš Průdek. Po rekonstrukci by sál mohl mít až o 120 míst víc.
Rejnok a hala
České Budějovice mají jednoznačně nejvíc projektů, ze kterých sešlo, nebo se na ně marně čeká. Nejviditelnějším příkladem z poslední doby je Rejnok od architekta Jana Kaplického, tedy koncertní a kongresové centrum ve Čtyřech Dvorech.
Kaplického projekt - Rejnok
Na jihu Čech představil Kaplický svoji studii nadčasové stavby před osmi lety. Snad všichni tehdy uvěřili, že se centrum za dvě miliardy začne stavět na jaře 2010. Jenže plánovaný městský pozemek v areálu bývalých kasáren zůstává prázdný. I tady je hlavním úskalím financování. A tak se o Rejnoka začíná zajímat Praha, která uvažuje o jeho umístění na Štvanici.
Nešťastný osud potkal také Centrum halových sportů na Dlouhé louce. Na radnici dorazilo přes 50 návrhů z per architektů a studií. Problémy kolem soutěže a vysoká cena však plány zastavily a dnes se hovoří jen o rekonstrukci sportovní haly.
Budějovická odhalení
Mnozí ovšem třeba nevědí, že v českobudějovické České ulici v centru mohly fungovat lázně, další měly vyrůst naproti Krajskému soudu v Lidické ulici, kde dnes vede silnice. V parku u Kulturního domu Slavie mělo stát kino a u pošty na Senovážném náměstí měly mít České Budějovice dominantu v podobě katedrály.
Na podobné projekty upozorňuje aktuální výstava Historická odhalení, co tu mohlo být, a není aneb Nerealizované projekty Českých Budějovic. Ve výstavní síni radnice na náměstí Přemysla Otakara II. začala v úterý a potrvá do 20. ledna. Nabízí zajímavý pohled na stavby, které zůstaly v šuplíku.
„Ředitel Okresního archivu Daniel Kovář si už dvacet let vypisuje nerealizované projekty. Jeho poutavé texty zájemce zavedou do dob, kdy se o stavbách rozhodovalo. Nejtěžší bylo nalézt někoho, kdo by dokázal objekty z plánů a nákresů namalovat. Marta Vaverková přesně naplnila naše představy,“ říká spoluautor výstavy, fotograf Milan Binder.


description: Studentka Filmové akademie Miroslava Ondříčka v Písku Pola Kazak zabodovala v listopadu na mezinárodním filmovém festivalu ve španělském Bilbau s animovaným snímkem Toro! Nyní pracuje na absolventském filmu a říká, že po čtyřech letech ve městě na Otavě plánuje změnu.

title: Písecká studentka vyhrála se svým filmem cenu na festivalu ve Španělsku

maintext:
Má drobnou postavu a jejímu jemnému obličeji dominují velké hnědé oči. Současně z ní na první pohled vyzařuje síla a energie. Třicetiletá Pola Kazak je studentkou písecké filmové školy a nadějnou animátorkou, o jejímž talentu dobře vědí i v zahraničí.
„Občas mi přicházejí nabídky z různých animačních studií. Naposledy to bylo z Holandska. Přemýšlím, jestli se vydám cestou práce animátorky v nějakém studiu, nebo vytrvám, zůstanu sama a budu dělat vlastní projekty. Je to dilema, které musím ještě vyřešit. Je třeba mít i finanční jistotu, zároveň mě ale nudí rutinní věci. Potřebuji něco měnit. Jakmile se věci opakují pořád stejně, přestávám se snažit,“ říká o sobě Pola Kazak.
Pocházíte z Ruska. Jak jste se dostala do Písku na Filmovou akademii Miroslava Ondříčka?
Pocházím z města Kursk, kde jsem bydlela do 18 let. Pak jsem se dostala na moskevskou univerzitu umění, studovala jsem tam fotografování a dokumentaristiku. Poslední absolventský film v Rusku byl o českých fotografech. Přijela jsem do České republiky natáčet dokument a setkala se s úžasnou skupinou lidí, kteří fotí různými způsoby. A tím to začalo, strašně se mi tu zalíbilo. V té době jsem hledala, čím budu pokračovat. Jenže na FAMU byly pro mě přijímací zkoušky ve špatnou dobu, v listopadu. Potřebovala jsem se dostat na školu dřív, což jsem nestíhala, nebo později. Na FAMO v Písku to vyšlo a začala jsem tu studovat klasickou animaci a speciální efekty.
Pola Kazak (30 let) Do osmnácti let žila v ruském Kursku. Na univerzitě v Moskvě studovala dokumentaristiku a fotografování. V současné době dokončuje studium na Filmové akademii Miroslava Ondříčka v Písku, obor vizuální efekty a klasická animace. Ráda cestuje, fotografuje a kreslí. Jejím oblíbeným umělcem je malíř Pablo Picasso. Nemá ráda stereotyp. Ve španělském Bilbau vyhrála cenu za nejlepší animaci se svým snímkem Toro! Ukázky z její tvorby jsou na www.polakazak.com.
Kde trávíte Vánoce?
Tady. Domů nepojedu, je to daleko. Moji rodiče žijí v Kursku. Raději za nimi vyrazím v létě, nemám ráda zimu. Za poslední roky jsem byla doma dvakrát. Stýská se mi, ale mám tady své povinnosti, věci, práci. Ani časově to moc nevychází. Jet na tři dny nemá smysl a na delší dobu jsem zatím nenašla čas. Ale s rodiči si volám poměrně často po Skypu.
Mluvíte skvěle česky. Učila jste se češtinu už dříve, než jste tu začala studovat?
V Moskvě jsem měla kamaráda, který studoval češtinu. Během dvou měsíců předtím, než jsem se přihlásila na filmovku, mi naznačil, jak se co říká, jak vypadá gramatika a podobně. Když jsem přijela, moc jsem nemluvila a spíš poslouchala. Naučila jsem se tak hodně z povídání s kamarády a podobně.
Písecká filmová škola je v porovnání s moskevskou univerzitou velmi malá. Co vám vyhovuje víc?
Moskevská univerzita kultury a umění byla obrovská, s velkým množstvím oborů. Písecká FAMO je komorní a to se mi líbí víc. Je to osobnější, vztahy jsou bližší a blíže máme i k pedagogům.
Usadíte se v Písku?
Jsem skoro absolventka. Studium jsem dokončila loni, ale ještě pracuji na absolventském filmu. Město se mi líbí, ale na mě je moc malé. Žiji tu už čtyři roky a je třeba se přestěhovat zase někam jinam. Nevím, jestli budu v České republice, nebo se dostanu do další země. Uvidím, jaké budou možnosti, kde se mi bude líbit. Ještě mám chvíli čas na přemýšlení.
Vyhrála jste cenu za nejlepší animovaný film ve španělském Bilbau. Na stejném festivalu loni vyhrál Grand Prix Konstantin Bronzit, ruský animátor nominovaný na Oscara. Pomůže vám toto ocenění otevřít dveře do budoucnosti?
Hodně lidí mi blahopřálo, psalo, že je to úspěch, který se projeví v mé další práci. Upřímně, já to ale nevím. Nesoustředím se na to, co bude dál nebo jak se mám propagovat. Spíš si vychutnávám ten úspěch. Je to moc fajn pocit, který člověka motivuje. Když něco děláte, dřete na tom devět měsíců, přichází únava. A najednou slyšíte, že je to úžasné, a vyhrajete festival. Vede mě to dál. Animace mě moc baví. Chci v ní pokračovat. Je hezká v jakékoliv podobě. Mám ráda jakýkoliv druh vizuálního umění. Kreslím, maluji, fotografuji.
O čem je vítězný film Toro!?
Název je klasickou hláškou koridy. Film je o vztahu dvou lidí, který se dá přirovnat právě k ní. Když jsem snímek přihlašovala na festival, nečekala jsem, že ve Španělsku bude mít úspěch. Sice jsou korida a Španělsko úzce spjaty, ale myslela jsem, že mají dost toho, když se o vypodobení snaží cizinci. Pobavilo mě, že naopak byli rádi a líbilo se jim to.
Prozradíte i děj vašeho absolventského filmu, na kterém teď pracujete?
Dává mi zabrat. Je to slovenský film, jmenuje se Plevel. Nevím, jestli název ještě nezměním. Pracuji na něm skoro druhým rokem a strašně s ním bojuji. Vypráví příběh, že kdesi daleko existuje pole celé zarostlé plevelem. Roste ho tam strašně moc. Je divoký a divný. V poli je ale i zapadlá zahrádka, o kterou se stará paní. Její rostliny jsou opečovávané. Je tam kontrast chaotického pole a pořádku uvnitř zahrádky, jak spolu rostliny vycházejí a naopak. Původně jsem myslela, že udělám alegorii na současný svět. I můj vlastní názor na svět se teď ale hodně mění, a tak vůbec nevím, k čemu film dospěje. Scénář, který mám rozpracovaný, je dost všeobecný a může vyznít různými způsoby. Teď spočívá má práce v tom, aby vyzněl tak, jak to myslím.
Co potřebujete k tvorbě?
Klid, aby mě nikdo nerušil, a možná, aby ten klid nebyl úplně totální, trochu inspirace. Tu načerpám třeba právě na festivalech, popohání mě to dopředu. Začínám někdy u náhlého nápadu. Vidím třeba nějaký obrázek, něco mě napadne a rozvinu ho v příběh. Občas je na začátku zase racionální myšlenka. Třeba film Toro! vyšel z kreseb Pabla Picassa. Mám ho moc ráda. Hodně kreslil způsobem, který se mě nejvíc dotýká.
Na snímky jakého autora se naopak ráda podíváte vy?
Funguje u mě jedna divná věc. Když začínám pracovat na projektu, mám dojem, že mě ostatní věci ruší a nemám se na nic dívat, i když by čas třeba byl. Letos jsem se ale účastnila hodně festivalů. Nepamatuji si, bohužel, jména autorů, nicméně dělali úžasné věci. Na internetu existuje Vimeo, kam spousta tvůrců dává své portfolio s tím, co natočili. Když si je prohlížím, potkávám krásné snímky.
Jaký je váš názor na současnou oblíbenost 3D snímků?
Ve filmu je dnes opravdu hodně 3D. Je to mainstreamový a komerčně nejúspěšnější obor. Proti 3D fakticky nic nemám, je to jen víc technologické a hezké. Když se občas dívám, textura pokročila, krásně zobrazuje vodu, oheň, sníh. Není pomalu poznat, jestli je to reálné, nebo ne. Na druhou stranu, právě ta ultra realističnost a naturalizace mě osobně v 3D nebaví. Zakládám si na tom, že když dělám animovaný film, není to náhražka hraného filmu. Je to úplně jiný obor a způsob tvorby. Pro mě vychází film z ilustrací, obrázku, ne z hraného filmu. Je víc směrů, kterými se může člověk v animaci vydat. Někdo má rád dokumenty blízké realitě a animace mu to dovoluje. Pro mě je naopak animace o vymýšlení úplně jiného světa, jazyka, jak svět ukázat. V tom je to dobré.
A jak to podle vás vnímá divák?
Potkávám spoustu lidí, kteří říkají, že je super, že nedělám mainstreamové věci. Bohudík, že teď je velké množství festivalů. Specializují se na krátké i celovečerní animace, a pokud se chce tvůrce prosadit, může svůj snímek na některý filmový festival poslat a diváci ho uvidí. To mě těší. Možná to nevydělá obrovské peníze, nebudu milionář, ale doufám, že existovat se tak dá.


description: Desítky betlémů lákají v těchto dnech na výstavu Jihočeského muzea v Českých Budějovicích. Jsou mezi nimi poklady ze sbírek i rekordní novinky - například ohromný betlém, vyrobený v letošním roce ze třiatřiceti bochníků chleba, který zabírá velkou část celé jedné výstavní místnosti.

title: V Jihočeském muzeu vystavují betlém ze třiatřiceti bochníků chleba

maintext:
Díla z muzejních sbírek jsou většinou vyřezávaná a pocházejí z 19. století. „U starších betlémů zpravidla neznáme tvůrce a často ani přesné místo vzniku, ale v novějších dobách už je to lepší. Návštěvníci si tu mohou prohlédnout třeba velký betlém z lipového dřeva, který vytvořil netolický obchodník a regionální politik Josef Michálek. Ten se stal řezbářem až na stará kolena, v 67 letech, a vytvořil krásné dílo,“ říká etnografka Jihočeského muzea Hana Soukupová.
Betlémy současných tvůrců jsou často ze dřeva, ale i z keramiky, textilu nebo z těsta. Podle Soukupové se chlebové těsto používalo na betlémové figurky už v minulosti.
Chlebový betlém budoucích aranžérů z budějovické Střední školy obchodu, služeb a podnikání a Vyšší odborné školy je však unikát. „Dvacítka tvůrců na něm pracovala dva měsíce a vytvořila přes pět set objektů včetně figurek, které zobrazují je samotné,“ dodává Soukupová.
Pozornost návštěvníků budí také obří vánočka. „Měli jsme radost, že jsme k ní mohli doplnit staré figurky v blatských krojích, které právě takové ohromné vánočky nesou Ježíškovi,“ líčí etnografka.
K vidění je také velký pohyblivý betlém, který představuje různé tradiční venkovské činnosti, nebo dílo budějovického ševce Josefa Rundensteinera inspirované některými stavbami Budějovic.
Výstava Krásy betlémů potrvá v Jihočeském muzeu do 8. ledna. Organizátoři připravili ukázky předení na kolovrátku, paličkování, výroby vizovického pečiva, keramiky, šperků nebo lidových obrázků na skle.
Otevřeno je denně od 9 do 17:30 hodin, na Štědrý den a na Silvestra pak od 9 do 13 hodin. Základní vstupné do celého muzea je 60 korun, lístek na aktuální výstavu stojí 25 korun.


description: Desetiletý chlapec utrpěl ve čtvrtek vážné zranění při manipulaci se zábavní pyrotechnikou v Českých Budějovicích. Přišel o části prstů. Záchranáři s blížící se silvestrovskou půlnocí na jeho příkladu varují před následky neuváženého používání petard a dalších pyrotechnických efektů.

title: Petarda vybuchla desetiletému chlapci v ruce, utrhla mu části prstů

maintext:
Českobudějovičtí záchranáři vyjížděli k zraněnému chlapci ve čtvrtek ve 14 hodin. V ruce mu explodovala petarda.
„Na místě zjistili, že hoch při explozi utrpěl ztrátová poranění prstů a dlaně ruky. Po ošetření, aplikaci tišících léků a léků proti bolesti byl transportován na traumatologickou ambulanci budějovické nemocnice,“ uvedla mluvčí záchranné služby Jihočeského kraje Petra Kafková.
Podobné případy v období oslav konce roku nejsou pro zdravotníky ničím výjimečným. Během loňské silvestrovské noci vyjeli jihočeští záchranáři k jedenácti lidem zraněným zábavní pyrotechnikou.
Záchranáři proto upozorňují, že i při manipulaci se zdánlivě bezpečnou pyrotechnikou je třeba dbát základních bezpečnostních pravidel a přistupovat k ní s respektem.
„Lidé by měli nakupovat pouze certifikované pyrotechnické výrobky. Při jejich používání se důsledně řídit návodem, který musí být v českém jazyce. Pyrotechniku je třeba odpalovat na otevřeném prostranství, v bezpečné vzdálenosti od lidí i zvířat,“ apeluje mluvčí Kafková.
„Dětem do patnácti let pyrotechnika do ruky nepatří“
Rodiče mají poučit děti o tom, jak se k petardám chovat, a zakoupenou pyrotechniku ukládat mimo jejich dosah.
„Dětem do patnácti let pyrotechnika do ruky nepatří. Pamatujte na to, že při hoření pyrotechnických směsí vzniká teplota až několik tisíc stupňů Celsia. Při selhání odpalu vždy vyčkejte minimálně deset minut, nebo podle návodu i více, než začnete s pyrotechnickým výrobkem znovu manipulovat,“ upozornila Kafková.
Prodejce se zábavní pyrotechnikou kontroluje i Česká obchodní inspekce za asistence policie. „Provádíme i kontroly na celnicích, kde se pyrotechnika převáží dodávkami do tržnic a podobně. Zatím jsme nezachytili nic mimořádného nebo něco, co vyžaduje průkaz odpalovače ohňostrojů a podobně,“ podotkl mluvčí policie Jiří Matzner.
V případě, že dojde k poškození věcí, nebo zranění kvůli špatné manipulaci, jde postih za člověkem, který s pyrotechnikou manipuloval.
„Lidé by vůbec neměli kupovat pyrotechniku, která vypadá podezřele, nemá signatury podle zákona a podobně. Musí tam být například jasně napsaná třída 1 až 4 a další věci. Pokud si někdo koupí necertifikovaný výrobek, někomu ho dá a něco se stane, ať už se jedná o škodu na majetku, nebo o zranění, nese za to plnou odpovědnost,“ upozornil policejní mluvčí Matzner.


description: Tragická dopravní nehoda se stala ve středu odpoledne na silnici I/3 u Ševětína na Českobudějovicku. Zatím z neznámých příčin se tam srazila dvě auta. Řidička jednoho z nich střet nepřežila, další dva lidé jsou těžce zranění. Na jihočeských silnicích letos zahynulo už 57 osob.

title: Tábor nepřežila řidička jednoho z aut


description: Na Palackého náměstí a v okolí žije až tisíc holubů, velké hnízdiště mají také na vlakovém nádraží. Z těchto a dalších míst Českých Budějovic začnou už brzy mizet. V pondělí odstartovala na území města jejich postupná regulace.

title: Z Budějovic zmizí stovky holubů, část jich odstřelí


description: Necelou hodinu vytahovali hasiči terénní auto ze dna Brložského rybníka na Českokrumlovsku. Vůz sjel do vody poté, co dostal řidič na silnici smyk. Muž stačil z auta uniknout a nic se mu nestalo.

title: Řidič nissanu dostal smyk a sjel do rybníku. Z auta vylezl včas