description: Německá antiuprchlická Alternativa pro Německo (AfD) má podle posledního průzkumu na celostátní úrovni podporu už 16 procent voličů. Nizozemská Strana pro svobodu Geerta Wilderse může vyhrát v březnu příštího roku parlamentní volby. A kandidát rakouských Svobodných Norbert Hofer by se mohl stát v prosinci prezidentem. V Česku ale strany a hnutí, které kritizují migraci, připomínají spíše bláznivý pytel blech.

title: České protiuprchlické strany připomínají bláznivý pytel blech. Na rozdíl od Evropy

maintext:
Na rozdíl od Česka mají některé (dnes už poměrně velké a vlivné) evropské strany kromě kritiky migrace a islámu ve svých programech také silné liberální ekonomické prvky (například snižování daní) a zcela jasný postoj k Evropské unii, která se podle nich buď musí radikálně změnit, nebo je z ní lepší vystoupit. Tak, jak to udělala Velká Británie.
Do velkých evropských antiuprchlických stran vstoupili také ekonomové, právníci, ale i intelektuálové. Tím se těmto stranám podařilo eliminovat některá extrémistická seskupení v jejich zemích, protože se více přiblížily k názorům střední třídy. Jsou tedy současně atraktivní pro příznivce pravicových i levicových stran, kterým „kradou“ voliče. Právě taková je německá AfD, Dánská lidová strana (druhá nejsilnější v parlamentu) či Svobodná strana Rakouska. Na Slovensku tuto roli hraje Sloboda a Solidarita (v březnových volbách dostala přes 12 procent).
Proč je ale v Česku vše jinak?
Stran a hnutí, které se vyhraňují proti migraci, je mnoho, ale těžko se dá v té změti zapamatovat, kdo je kdo. Nikdo z nich nedominuje, všichni se potácejí na okraji. Přitom podobným hlasem jako ony hovoří v tomto případě i prezident Miloš Zeman a také veřejnost o problémech uprchlíků, islámu, terorismu a bezpečnosti vášnivě diskutuje. Na žádný přelomový výsledek to pořád u antiuprchlických stran na rozdíl od ciziny nevypadá.
Důvodem je to, že se jim nepodařilo přesvědčit k reálné podpoře elity některých oborů (ekonomie, věda, medicína, vzdělávání), i když paradoxně celou českou společností zní hlasitá kritika migrace. Často právě od zástupců elit.
Lidé někdy ale ani netuší, v jakém uskupení se právě nacházejí pánové Okamura, Černoch či Konvička. Všechno to splývá, jednoznačný lídr pro žádné volby z tohoto politického rybníka nevzešel. Opakovaně vidíme mezi těmito lidmi pouze spory a hádky.
Tématu migrace se překvapivě více nechopily ani parlamentní strany. ČSSD a ANO něco kritizují, něco ne, je to polovičaté a metoda vyčkávací. ODS, které by se něco podobného hodilo do portfolia, dlouho váhala a zda by chtěla něco zásadně změnit, není jisté. Komunisté zůstávají komunisty bez ohledu na to, co se děje kolem a u lidovců musíte vždy přemýšlet, co vlastně chtěli sdělit. TOP 09 je k migrantům nejméně kritická, ale to se zase míjí s názorem většiny veřejnosti.
Obdoby německé AfD se tedy s největší pravděpodobností v České republice nedočkáme. Pokud by se chtěl o to někdo pokusit, musel by se do čela postavit někdo s alespoň nějakými politickými zkušenostmi (nebo by to musela být jiná veřejně známá osobnost), získat pro to zanícené členy, mít podporu desítek významných příslušníků elity, finanční zázemí a nedopustit, aby se na něj přilepil ten pytel blech, o kterém se hovořilo na začátku.
Nic takového se ale podle všeho v Česku nechystá. Což je v dnešní Evropě překvapivé.


description: Společnost Yahoo ve čtvrtek uvedla, že jí v roce 2014 byly ukradeny informace o nejméně 500 milionech uživatelských účtů, včetně jmen, e-mailů, telefonních čísel, dat narození, hesel a bezpečnostních otázek a odpovědí používaných pro ověření majitele účtu. Nebyly však postiženy informace o platebních kartách či bankovních účtech.

title: Hackeři ukradli společnosti Yahoo data o 500 milionech uživatelů

fasttext_language: cs


description: Populární seriál Narcos, který popisuje život Kolumbijce Pablo Escobara, jednoho z nejbrutálnějších, ale i nejúspěšnějších drogových dealerů historie, odstartoval tento týden svoji druhou sérii. Společnost Netflix odvedla v tomto případě precizní a chirurgicky přesnou práci, která ukazuje vzestupy i pády bezohledného kokainového bossa. Na jednu důležitou věc ale ani seriál, ani skutečný život pořád nedal odpověď – kde jsou miliardy dolarů, které Escobar nakradl a naloupil?

title: Začala nová sezóna skvělých Narcos. Kde jsou ale skutečné miliardy, které měl kokainový král Escobar?

maintext:
V roce 1989 byl Pablo Escobar označen americkým časopisem Forbes za sedmého nejbohatšího člověka světa. Odhady jeho majetku se vždy strašně lišily, ale se hovořilo o desítkách miliard dolarů.
Kde je ale většina těchto peněz? To se pořád neví. Utratit je nemohl ani takový fanfarón, jakým legendární drogový boss byl.
Když byl Escobar 2. prosince 1993 zastřelen v kolumbijském Medellínu (jiné verze hovoří o tom, že spáchal sebevraždu), pokračovalo se dál v pátrání po jeho penězích. Žádné miliardy se nikde nenašly, dokonce se nenašly ani stopy po tak obrovském množství peněz.
Mnoho peněz Escobar za svůj život utratil za luxusní auta, úplatky, ochranku, prostitutky, zbraně, domy a vlastnil jednu dobu dokonce i dvě ponorky. Ale to, co se našlo po jeho smrti, zdaleka neodpovídá jeho ziskům.
V jedné skrýši v kolumbijské džungli policie objevila peníze v přepočtu za 8 milionů dolarů.
Jeho bratr Roberto Escobar, který byl „účetní“ Medellínského kartelu, v roce 2009 ve své knize "The Accountant´s Story: Inside the Violent World of the Medellín Cartel" napsal, že hodně peněz bylo ukryto v USA, Kolumbii a Mexiku.
A skutečně. Až v minulém roce jeden farmář na poli nedaleko Medellínu objevil zakopaných 600 milionů dolarů. Alespoň to tvrdila kolumbijská média. Peníze prý byly uloženy ve stovkách barelů.
Další peníze se našly v některých Escobarových nemovitostech, které byly po jeho smrti zabaveny.
Bratr Roberto pak tvrdí, že většina peněz je v podstatě ztracena, protože byly umístěny na tajné bankovní účty a do daňových rájů. Údajně i v Evropě. Jenže jedinou osobou, která znala čísla účtů, byl neomezený drogový král Pablo Escobar.
Seriál Narcos odhaluje ze života narkobarona mnohé, ale kde skončily miliardy dolarů, které prodejem kokainu léta vydělával, se už asi nikdy nedozvíme.


description: Horst Seehofer, předseda bavorské CSU, která je v letité koalici s CDU Angely Merkelové, důrazně varoval německou kancléřku, ať okamžitě změní svoji politiku k uprchlíkům a hledá novou strategii, aby si získala zpět důvěru voličů. Spojenec Merkelové tak reagoval na nedělní neúspěch CDU v zemských volbách v Meklenbursku-Předním Pomořansku. Strana kancléřky tam skončila až třetí, za protiuprchlickou Alternativou pro Německo.

title: Koaliční spojenec varuje Merkelovou: Okamžitě změňte politiku k uprchlíkům, situace je nebezpečná


description: Zapadající slunce ozařuje obličeje vysokých, až anorekticky štíhlých mužů. Jejich výšku ještě zdůrazňují pštrosí pera, zdobící slavnostní čelenky. V severním Nigeru, při tanci zvaném gerewol, je mužská krása v centru dění. Na přelomu září a října zde probíhá jakási originální verze mužské soutěže krásy, Mr. Wodaabe!

title: Týden volné lásky a sexu aneb Oslava konce období hojnosti v severním Nigeru

maintext:
Tahle přehlídka mužské krásy etnika Wodaabe snad nemá nikde ve světě obdoby. Musím za ní na dlouhou a strastiplnou pouť až na sever Nigeru, do místa zvaného Ingall. To znamená skoro tisíc kilometrů po krušné africké dálnici, která pamatuje ještě koloniální časy. Autobus mě vyloží v Agadezu, starobylém městě na okraji Sahary, které bylo odedávna cílem putování karavan. I když je dnes Agadez plný špíny a všudypřítomných odpadků, stále ještě má svého genia loci. Já se však musím odsud brzy dostat do Ingallu, což obnáší sehnat v tomhle bohem zapomenutém koutě auto čtyři krát čtyři.
S tím mi naštěstí pomáhá místní novinář Ibrahim Diallo. Vlastní v Agadezu nezávislé noviny. Je napůl Tuareg a napůl Fulba, takže se s trochou štěstí nemusím bát úkladů ze strany Tuaregů. Sever Nigeru je dnes bohužel místo, které proslulo únosy těch mála bělochů, kteří se tu v posledních letech zdržovali. Kromě odbojných Tuaregů, kteří čas od času povstanou proti vládě, region destabilizuje také AQIM (z angl. Al-Qaeda in the Islamic Maghreb), africká odnož al-Káidy. A aby toho nebylo málo, po pádu Kaddáfího sem zběhlo mnoho jeho bývalých přívrženců. Proto dnes na severu Nigeru turistu prakticky nepotkáte.
Léčba solí
S Ibrahimovou pomocí jde ale všechno skvěle. A tak už na druhý den sedím v postarší toyotě a míříme k Ingallu, na oslavu zvanou Cure salée, tedy léčba solí. Tahle slavnost původně měla do Nigeru přitáhnout turisty a dát světu povědomí o tom, že vláda Nigeru podporuje menšiny na svém území.
Festival, jehož se účastní zejména lidé Wodaabe, Tuaregové a Fulbové, začala finančně podporovat v devadesátých letech. V Ingallu se tak z původně spontánní tradiční akce stala manifestace vládních představitelů a generálů, takže to místy připomíná cvičení nigerských ozbrojených sil. Je vidět, že vláda má z Tuaregů a jejich příznivců, což jsou i další kmeny obývající oblast, pořád strach. A také z tzv. salafistů, jak se říká právě radikálním islamistům, které tento odlehlý region tak láká.
A proč léčba solí? Půda tu má totiž vysoký obsah soli a dalších minerálů, což prospívá zažívacímu traktu krav a velbloudů. Kromě soli sem ovšem nomády láká i jiná věc – vidina vysoké výhry, kterou dotuje vláda festival. Pokud vyhrají velbloudí dostih nebo jinou z přidružených soutěží, mají zaručen slušný výdělek a zvíře prodají za vysokou cenu. A Wodaabe rozhodně nepatří mezi nejbohatší z místních nomádů – na rodinu připadá v průměru něco kolem dvou až tří velbloudů, což není nic moc.
Co je dlouhé, to je hezké
Cure salée a tanec gerewol či yaake patří k oslavám konce období dešťů, které končí v září. Pak už nomády a jejich zvířata čeká jen dlouhé a horké období, kdy nespadne skoro ani kapka. A to je třeba oslavit. Kromě období hojnosti, které právě končí, se slaví hlavně láska a krása. Tance jako gerewol a yaake mají slavit krásu, eleganci a upravenost, s jakou se místní muži natřásají před ženami. Je to vlastně úplně obráceně než ve většině jiných koutů Afriky. Muži jsou ti, kteří se snaží maximálně upoutat pozornost. Ideálem krásy je vertikálnost, dávaná na odiv štíhlou postavou, úzkou lebkou, dlouhými štíhlými údy. Zkrátka vše musí být štíhlé a dlouhé.
Kromě toho se také dbá na zuby a oči. Z indigem obarvených rtů jich musí trčet co nejvíc, nejlépe všech třicet dva. Každý mladík musí ukázat, že jich má hodně a jsou bílé a zdravé. Vlastně je to trochu podobné, jako když kupujete velblouda. Dále se musí kulit oči, aby bylo vidět pěkně bělmo kontrastující s pokožkou nabarvenou načerveno nebo nažluto. A pak už nezbývá než elegantně tančit za zvuku mnohohlasého mužského chorálu, který se nese do širých plání okolo.
Týden volné lásky
Ženy se nijak zvlášť nestrojí, pominemeli jejich permanentní zdobení ve formě ozdobných jizev či tetování. Častým motivem jsou jakési vějířky kolem koutků úst nebo skarifikované čelo. Zástup mladých žen a dívek posedává před mládenci a nedá na sobě znát žádné rozpoložení. Až si dívka vybere toho, který ji zaujal nejvíce, prostě vstane a dojde až před svého vyvoleného s levou rukou vztyčenou vedle hlavy. Muž (většinou) přijme její nabídku a nic už jim nebrání společně zmizet v buši a užít si romantickou chvíli.
„To je podstata slavnosti – je to oslava volné lásky, alespoň jednou v roce se můžou všichni milovat, s kým chtějí. Nikdo je za to nebude trestat – i vdaná žena si tu může užít, zvlášť pokud ji její manžel nemiluje nebo ona nemá ráda jeho. Alespoň na chvíli na to může zapomenout,“ vysvětluje místní tradice Ibrahim. Není mi jasná jedna věc – jak někdo může provozovat sex v místní buši. Pokaždé, když jdu na záchod (a musím daleko vzhledem k tomu, že se není moc za co schovat, stromů je tu pomálu), vracím se s nohavicemi obalenými malými ohavnými trny, které se zabodávají pod kůži. Jsou jich snad stovky na každé nohavici a člověk by z toho za chvíli zešílel. Ale Wodaabe na to mají asi nějaký grif a trny se jim nikde nezachytávají.
Měsíční sonáta v Tezemu
Nejen v Ingallu se ale konají tradiční oslavy konce období dešťů. Tezem je další z míst, kde se shromáždily tisícovky nomádů a jejich velbloudů a krav. Plochá země je doslova pokryta množstvím stanů, ne těch tradičních, ale úplně běžných kempinkových, s teleskopickými tyčemi. Ty používá při kočování většina dnešních Tuaregů i Wodaabe. Tančí se pořád, přes den, při západu slunce i při svitu měsíce. Tančí zejména mladí muži, mají výdrž i elán. Ležím na zemi přikrytá jen slabým šátkem. Je vedro, stejné jako přes den, jen zapadlo slunce. Krajinu osvětluje obrovský bílý měsíc, v jehož světle se pohupují dlouhé, štíhlé siluety, zakončené pštrosími pery. A občas se odpojí dvojice mladých milenců, která se nenápadně ztratí ve tmě. Afrika jako za starých dobrých časů…
Co možná překvapí
- Zajímavostí je, že teprve v roce 2003 bylo v Nigeru zrušeno oficiálně otroctví – ale pochopitelně mnoho lidí i nadále otroky zůstává.
- Podle indexu lidského rozvoje, který vydala v roce 2010 OSN, je na tom Niger opravdu špatně – zaujímá 167. místo ze 169.
Proč se bouří Tuaregové
Poslední výbuch tuarežské rebelie zažil Niger mezi lety 2007–2009, v té době byla zóna mezi malijským Kidalem a nigerským Agadezem považována za válečnou. Tuaregům jde nejen o posílení jejich vlády nad územím, které obývají, ale také o to, aby se jim dostalo většího podílu z dlouhodobé a rozsáhlé těžby uranu, na který je poušť zejména kolem Arlitu velmi bohatá. Uran tu tradičně těží francouzská Areva, další koncesi získali pochopitelně Číňané, kteří na oplátku mají investovat do elektrifikace země.


description: Na sugestivní otázku Jiřího Štefka (Reflex.cz 25. 8.) nemohu odpovědět jinak, než kladně. Centrální řízení vědy mají v zemích, které jsou světovými inovačními lídry - v Izraeli, v Německu, i v USA. Otázka tedy nezní zda, ale kdy a v jaké formě také my zřídíme ministerstvo pro vědu.

title: Pavel Bělobrádek: Skutečně potřebujeme nové ministerstvo pro vědu? Ano

maintext:
Sám autor si stěžuje, že ČR za patnáct let v podpoře vědy nikam daleko nepokročila. Má pravdu. Pouze neříká příčinu a nenabízí řešení. Příčinou, která vyplývá z Mezinárodního auditu výzkumu, vývoje a inovací v ČR, je právě roztříštěnost systému a řešením zřízením koordinačního orgánu. Jeho úkolem je zejména zabránit neefektivitám a duplicitám, zlepšit spolupráci firem a výzkumníků a zajistit, aby veřejné peníze šly do oborů, v nichž můžeme globálně uspět.
Jedním z významných benefitů změny systému je i snížení byrokratických nákladů. Dnes nejen výzkumníci, ale i malé inovativní firmy trpí tím, že příliš velkou část své energie musejí věnovat nikoli na vymýšlení nových nápadů a zavádění nových technologií, ale na “úředničení”, které je spojeno se získáváním dotací a grantů. Naopak velké firmy s velkými aparáty to umějí, ty malé na to většinou prostě nemají kapacitu. Byznysmeni dnes inkasují kolem pěti miliard přímé a nepřímé veřejné podpory, ale výzkum si u veřejných institucí objednávají jen za jednu miliardu…
Na tom, že se má zřídit ministerstvo vědy, panuje široká shoda jak mezi dotčenými subjekty, tak ve vládě. Zdrželo se pouze ANO ministra financí, ale ten nemá žádné právo veta, jak naznačuje autor. V tomto volebním období se ovšem ministerstvo zřídit nestihne (takže pro sebe to opravdu nedělám). Je třeba politicky vydiskutovat otázku, zda pod ministerstvem vědy mají být i vysoké školy. Tato myšlenka má poměrně slušnou podporu. Nicméně by to znamenalo širší změny a tato debata zatím není dokončena. Chci ale vše pro vznik ministerstva pro vědu připravit do konce volebního období. Velké ministerstvo vědy a vysokých škol je otázkou minimálně jednoho až dvou dalších volebních období a intenzívní debaty napříč politickým spektrem. Neudělat nic by ovšem bylo velkou chybou.
Na závěr musím ještě poopravit autorův názor, že jsme jen montovnou německých výrobků. Ve skutečnosti jsme využili šance, kterou nám dal vstup na vnitřní trh EU, a pro německý průmysl jsou dnes čeští dodavatelé minimálně stejně důležití, jako je Německo pro nás. A už vůbec není pravda, že větší zisk z této spolupráce vždy inkasují naši sousedé. Škoda auto dosahuje výrazně vyšších marží, než mateřský Volkswagen. Abychom však tento trend udrželi a vylepšili, musíme myslet na budoucnost a zvyšovat náš inovační potenciál a spolupráci průmyslu s výzkumníky. Německo je i díky dobře fungujícímu systému centrální podpory vědy a výzkumu inovačním lídrem, zatímco my jsme pouze “umírněnými inovátory”.
Platí, že myšlenky dneška vedou k úspěchu dnes, zatímco k úspěchu v budoucnosti povedou myšlenky zítřka. Propojení vzdělání, výzkumu a průmyslu je základem prosperity Česka v budoucnosti. Proto chci zřídit ministerstvo vědy, ministerstvo budoucnosti.
Autor je místopředseda vlády pro vědu, výzkum a inovace


description: Jižní Korea má v pohotovosti elitní vojáky připravené zavraždit severokorejského vůdce Kim Čong-una, pokud by se země cítila ohrožená severokorejskými jadernými zbraněmi. Informoval o tom dnes zpravodajský server CNN. Skutečnost, že Soul je připraven na podobný scénář, tento týden před jihokorejským parlamentem potvrdil ministr obrany Han Min-ku.

title: Jižní Korea má plán, jak v případě potřeby zabít diktátora Kim Čong-una


description: Řečtí televizní reportéři vstoupili do 24hodinové stávky kvůli obavám z masového propouštění v tomto sektoru. Dnes tak má v zemi fungovat z médií jen rozhlas a zpravodajské internetové portály. Informovala o tom agentura DPA. Podle ní tak nebude televizí přenášen ani večerní projev řeckého premiéra Alexise Tsiprase k hospodářským otázkám, k němuž odbory svolaly na večer demonstrace.

title: Řekové mají dnes zprávy jen z rozhlasu a internetu, TV stávkují


description: V Belgii zemřel při asistované sebevraždě první dětský pacient, uvedl dnes místní tisk. Belgické království je jedinou zemí světa, která povoluje eutanazii nezletilým, kteří trpí nevyléčitelnou nemocí a rozhodnou se tímto způsobem zkrátit své utrpení, uvedla agentura AFP.

title: Asistovaná sebevražda: V Belgii podstoupil eutanazii první dětský pacient


description: Od začátku srpna v areálu Pražského hradu probíhají bezpečností kontroly, při nichž policisté a členové Hradní stráže prohlížejí zavazadla všech návštěvníků. Za zvýšením bezpečnostních opatření stojí podle prezidentova mluvčího Jiřího Ovčáčka reakce na teroristické události v Německu, ve Francii, Belgii. Proti přísným kontrolám, které způsobují dlouhé fronty návštěvníků, se hned zvedla vlna odporu. Jejím nejnovějším počinem je i petice Klubu na obranu demokracie, která vyzývá ke zrušení kontrol na Hradě a přestěhování úřadu prezidenta na jiné místo, například v centru Prahy. Předseda Klubu a známý politolog Bohumil Doležal k tomu v rozhovoru pro web Relfex.cz říká: „Tím, že se dnes vzdáme svých malých, všednodenních svobod,  vytváříme situaci, kdy se nejspíš těch velkých, vysokých už nedočkáme.“

title: Bohumil Doležal: Zrušte kontroly na Hradě, prezidenta přesuňte jinam

maintext:
Klub na obranu demokracie, jehož jste předsedou, zveřejnil výzvu „Pražský hrad: přesunout návštěvníky nelze, přesuňme prezidenta“. Co vás k tomu vedlo?
Důvody jsou u mnoha z nás víceméně obdobné. Považovali jsme Pražský hrad za náš, za kus našeho života a našeho světa. Teď nám ho oplotili jako letiště s tím, že nás musí chránit před nebezpečím. Jsem starý člověk a pamatuji ještě i kousek protektorátu. Něco podobného jsem však ještě nezažil. Jsou tu najednou dva problémy: a) problém našeho prezidenta, jehož pečovatelské iniciativy, pokud jde o nás občany, se často podobají jako vejce vejci buzeraci. A za b) obecný problém toho, že sloučení demokratické instituce (úřad prezidenta) a muzea a národního paládia je nešťastné, obojí si překáží a nabuzuje nepatřičné souvislosti: demokratický prezident je úředník, byť nejvyšší, a nikoli národní paládium. Může se například mýlit, nebo dokonce dělat ostudu. To, že ji dělá ve stínu katedrály, může váhu té ostudy důvěřivým lidem na čas zastřít, ale zároveň ji taky umocňuje. Proto je nutná odluka prezidentského úřadu a Hradčan. Jednoduše řečeno: Pražský hrad je příliš krásný na to, aby tam seděl prezident. A zvlášť tenhle.
Jak moc jsou podle vás nebezpečné obdobné kroky, kdy dochází pod obdobnými záminkami k omezování svobodného pohybu lidí?
Je hrozně nebezpečné nechat si namluvit, že v zájmu zachování naší svobody a demokracie ve vysoké, nejširší podobě si musíme čas od času nechat šáhnout na naši každodenní, „drobnou“ svobodu a demokracii. Anebo že ta obecná, vysoká demokracie (například volba toho správného, dobrého prezidenta za rok a půl), je důležitější než obrana té malé, každodenní svobody a demokracie, k níž patří i pohyb po areálu Pražského hradu. Samozřejmě galerie nebo klenotnice jsou něco jiného, jde o pohyb po ulicích, uličkách a nádvořích. Tím, že se dnes vzdáme svých malých, všednodenních svobod, vytváříme situaci, kdy se nejspíš těch velkých, vysokých už nedočkáme. Velké, vznešené vysoké svobody se skládají ze stovek a tisíců těchto malých, každodenních. Národ, který se hlásí k Masarykovi, by o tom měl vědět.
Co je cílem této výzvy?
Přemístění prezidentského úřadu na jiné hezké a vhodné místo v pražském centru. A okamžité zrušení nesmyslných a neúčinných kontrol na hranicích areálu Hradu. Hrad musí být znovu průchozí. Jedno s druhým souvisí.
Zaznamenali jste již nějakou reakci ze strany prezidenta Miloše Zemana nebo policie či ministerstva vnitra?
Zatím nás ještě nesebrali. Žertuji, ovšem. Jde nám v první řadě o reakci občanů a ne papalášů a policistů. Chtěli bychom, aby se k nám občané aspoň symbolickou formou přidali. Pak nás budou muset i papaláši vzít vážně.
Jak se mohou občané k vaší výzvě připojit a podpořit ji?
Celý text výzvy je k dispozici na našem webu. Zájemci ji mohou podepsat zde.


description: Rebecca Cathrine Kaadu Ostenfeldová byla velmi překvapena, když na jejich rodinnou farmu na Islandu dorazil děkovací dopis, který dokázal doputovat k adresátovi bez jména a bez adresy. Když teď byla obálka dopisu zveřejněna, okamžitě se stala hitem internetu.

title: Nejvtipnější dopis roku dorazil k adresátům jen podle ojedinělého popisu


description: Steve Butcher z Nového Zélandu se věnuje tetování od roku 2011, ale rychle pronikl do absolutní světové špičky. Proslavil se zejména tím, že dělá takzvané hyperrealistické obrazy na živém těle. Odborný časopis Inked Magazine ho považuje za jednoho z nejtalentovanějších současných tatérů. Jen na Instagramu má Butcher téměř 400 tisíc sledujících. Podívejte se na jeho úžasná díla. Pravda, není to nijak levná záležitost.

title: Hitem tetování jsou hyperrealistické obrazy aneb Další život na těle


description: Fanoušek prezidenta se u příležitosti nového školního roku ptá ministryně školství, co vlastně dětem vštípit do hlavy a kterým směrem je vychovávat. Politika, zejména ta zahraniční, je občas poněkud nesrozumitelná.

title: Fanoušek prezidenta: Paní ministryně, je Rusko náš přítel? Nebo jak to máme děti učit?


title: Světový unikát ve Francii: Silnice, která mizí pod hladinou moře

maintext:
Chcete se dostat na druhý břeh? Proč ne, ale musíte si velmi dobře zjistit, jak je to s přílivem a odlivem. Silnice, která spojuje francouzský ostrůvek Noirmoutier s pevninou, totiž dvakrát denně mizí pod hladinou moře.
Místo se tak stává stále častěji předmětem zájmu, a to nejen fotografů, ale také turistů. Místní úřady totiž s přílivem a odlivem počítali, a spojnici mezi zálivem a ostrovem vybudovali i přes to, že se pravidelně potápí pod vodní hladinu. Během dne je tak k vidění bizarní situace, kdy se dopravní značky začínají nořit do moře, případně auta, která jen těsně stihnou projet uzavírající se hladinou.
Na zajímavost upozornil server Bright Side. Ten také zdůraznil, že místo je velmi nebezpečné. Není totiž možné zcela přesně odhadnout, kdy přesně se hladina zavře. Jak dokazují fotografie, místo může být i životu nebezpečné zvláště při nepříznivém počasí - typicky za bouřek a nízké viditelnosti.


description: Ze sociální demokracie udělal silnou stranu, po sněmovních volbách v roce 2010, kdy ČSSD zůstala za očekávaným výsledkem, Jiří Paroubek z čela strany odstoupil. O rok později dokonce socialisty po 22 letech opustil. Paroubkovo angažmá ve vysoké politice skončilo po volbách v roce 2013. Politické dění dál sleduje. Za favorita krajských voleb považuje hnutí ANO.

title: Jiří Paroubek: Babiš vytáhl problém Letů a všichni mu na to skočili

maintext:
Krajské volby jsou v podstatě za dveřmi. Troufnete si tipovat jejich výsledek?
Samozřejmě tipovat je ošidné, protože z celostátních průzkumů volebních preferencí se vycházet nedá, je potřeba do nich započítat poměrně velkou voličskou neúčast. Myslím, že v podzimních volbách bude účast někde kolem třiceti procent. Znamená to, že se zvýší preference komunistů, z jedenácti třeba na patnáct osmnáct procent.
V celostátních průzkumech také zatím není samostatně hnutí Starostů a to osobně považuji za jednoho z favoritů krajských voleb. A v celostátních průzkumech nejsou promítnuty ani takové faktory jako různé předvolební aliance, do kterých se schovávají lidovci, a díky tomu také mají slušný volební výsledek.
Vypadá to ovšem, že favoritem voleb je hnutí ANO. Sociální demokracie se podle mě vrátí k volebním výsledkům, které měla v letech 2000, 2004. Tedy k třinácti až patnácti procentům, v některých krajích s výkyvy nahoru. TOP 09 nejspíš bude mít starosti, aby se do zastupitelstev vůbec dostala, a váha ODS bude někde do deseti procent.
Takže to nebude dominantní souboj ČSSD a ANO, jakási předehra k parlamentním volbám?
To bude, ale bude to velmi široké střetnutí. Sociální demokracie má určitou nevýhodu v tom, že má největší počet hejtmanů. Takže útoky na ni půjdou ode všech. Jak z hnutí ANO, tak od Starostů, lidovců, ODS. Třeba starostové jsou lidé, kteří o současné krajské administrativě vědí nejvíc, jsou to lidé, kteří problémy svého místa a kraje znají nejlíp. Přesto se domnívám, že tím největším balíkem hlasů v tuhle chvíli disponuje Andrej Babiš.
Dal by se ještě takový poměr sil zvrátit?
Těžko, ale obratným manévrováním možná ano. Dám příklad: Andrej Babiš vytáhl problém Letů a všichni mu na to skočili. On si dal záležet, aby ten výrok byl vcelku vykalibrovaný. Byl sice rasistický, ale skrytě.
V zásadě ovšem vyjádřil to, co si myslí devadesát procent lidí v této společnosti, a to že se Romům nechce pracovat. Osobně si nemyslím, že je „lenost“ dána barvou pleti, ale pokud kvůli tomu výroku na Babiše všichni útočili, tak dělají přesně to, co on chce. Podporují jeho marketing.


description: Fotografování je pro mnoho lidí celoživotní vášní a nic na tom nezměnila ani digitální technika. Možná, že ta ještě více svádí k nepředloženým kouskům, protože většina lidí se domnívá, že se smartphonem jsou daleko méně nápadní. Podívejte se některé bláznivé příklady, co všechno lidi udělají, jen aby získali kvalitní záběr.

title: Vtipné i odvážné fotografie, co všechno jsou lidé schopni udělat pro skvělý záběr


title: Mladí Češi pijí a kouří méně, ale stále jsou nad průměrem Evropy

maintext:
Česká mládež ve srovnání s rokem 2011 méně kouří, pije alkohol a užívá drogy. Vyplynulo to z výsledků Evropské školní studie o alkoholu a jiných drogách (ESPAD), které byly zveřejněny na dnešní tiskové konferenci. Obdobný trend jako v Česku byl patrný i v jiných evropských zemích. Zkušenosti šestnáctiletých v Česku ve většině ukazatelů zůstávají nad evropským průměrem.
Projekt ESPAD je největší celoevropskou studií zaměřenou na zjištění rozsahu užívání legálních a nelegálních návykových látek u šestnáctiletých studentů. Koná se ve čtyřletých intervalech od roku 1995. Naposledy se ho zúčastnilo 35 zemí. V českém vzorku byly asi dvě stovky základních a středních škol z celé země. Dotazníky vyplnilo přes 2700 šestnáctiletých žáků 9. tříd ZŠ a 1. ročníků SŠ.
Zhruba na polovinu se v této věkové skupině snížil podíl silných kuřáků, kteří vykouří více než půl krabičky denně. "Vzhledem k tomu, že kouření je nejrizikovější faktor z hlediska dopadů na zdraví, tak z toho máme radost," řekl národní koordinátor studie Ladislav Csémy.
Podíl dospívajících, kteří často pijí pět a více sklenic alkoholu při jedné příležitosti, se snížil z pětiny na 12,1 procenta. "Zůstává ale skutečností, že mezi českými adolescenty je neobyčejně nízké procento abstinujících. Devadesát šest procent šestnáctiletých už pilo alkohol," doplnil Csémy.
Zatímco u alkoholu a tabáku je zlom patrný až v posledních čtyřech letech, v případě konzumace nelegálních drog trvá delší dobu. Nejčastěji užívané jsou konopné látky, s nimiž měla někdy v životě zkušenost více než třetina respondentů.
Překvapujíci pokles spotřeby drog
Rychlost poklesu užívání návykových látek mezi českou mládeží autory studie překvapila natolik, že letos provedli ověřovací studii na novém vzorku šestnáctiletých. Tyto trendy potvrdila.
Zatím podle Csémyho neexistuje jednoznačné vysvětlení, proč se to stalo. Může to souviset mimo jiné se změnou životního stylu a přesunem mladých lidí do virtuálního světa sociálních sítí. "Tráví mnohem méně času při skutečném kontaktu s vrstevníky ve volném čase. Z hlediska image je možná důležitější, jaký má telefon a zda má přístup k síti, než jestli má v kapse marlbora," poznamenal Csémy.
Tato studie se poprvé věnovala také fenoménům souvisejícím se závislostí na internetu. Asi desetina studentů uvedla, že v posledním roce hrála hry o peníze. Více než dvě pětiny studentů tráví ve všední den více než čtyři hodiny na internetu. Odborníci podle Csémyho zatím nevědí, jaké mohou z dlouhodobého pohledu být důsledky nadměrné konzumace internetu.
Národní protidrogový koordinátor Jindřich Vobořil varoval před tím, že jednu závislost může nahradit jiná. "Narůstá počet dětí, kteří hrají o peníze. Hraní na internetu je téma, které podle mě za deset let budeme řešit mnohem více než nelegální drogy," dodal.


description: V bavorském městě Erlangen poblíž Norimberka havarovala v noci hotelová loď s asi 230 lidmi na palubě. Dva členové posádky zemřeli. Informovala o tom dnes agentura DPA. Podle policie nebyl nikdo další zraněn. Výletní plavidlo, které po kanálu Mohan-Dunaj směřovalo do Budapešti, narazilo do mostu. Příčina nehody zatím není známá.

title: V Bavorsku havarovala hotelová loď, zemřeli dva členové posádky


description: O TripAdvisoru, největším cestovatelském webu na světě, se nedá říci, že by byl nějak předpojatý. Ostatně mnoho informací sem dodávají samotní turisté z nejrůznějších zemí. Když se ale pod jeho palbu někdo dostane, tak je jasné, že už je zle.

title: Cestovatelský děs: Šestihvězdičkový hotel v Severní Koreji má horší služby než vězení

maintext:
Takovým příkladem je hotel Ryanggang v severokorejské metropoli Pchjongjangu. Má to být „šestihvězdičkové“ ubytovací zařízení první kategorie. Jeho hosté ale často označují zdejší služby za „špatné“ či „příšerné“ a přirovnávají je dokonce k vězení.
Hotel Ryanggang má 330 pokojů a byl postaven v roce 1989. Moderní byl možná pouze na severokorejské poměry a navíc se v něm do dnešních dnů nic nezměnilo. To je vidět na fotografiích.
Zřejmě jedinou výhodou je, že mnoho turistů do Severní Koreje nejezdí a rozhodně najdete v hotelové restauraci vždy místo.
Severokorejský diktátor Kim Čong-un ale nedávno prohlásil, že do KLDR by mělo přijet v roce 2020 až dva miliony zahraničních turistů. Na co je chce ale do země lákat, to je záhadou. Na hotely „první kategorie“, které jsou někdy horší než podprůměr? Nebo na prázdné obchody? Či na to, že ke každé turistické výpravě je přidělený oficiální průvodce, který vám vysvětlí, jak je Severní Korea skvělá země?


title: Blok proti islámu chystá předvolební striptýz!

maintext:
Svlékat se bude předsedkyně BPI Vlaďka Antošová, hrou na kytaru to doprovodí Rajko Doleček a celou akci svou autoritou válečného veterána zaštítí za Úsvit/BPI pan Miroslav Lidinský. A samozřejmě – muslimům bude vstup přísně zakázán!
Ano, chápete správně, výše uvedené tvrzení je kec. Ale jak se tak lidově říká, kdo jinému jámu kopá, sám do ní padá, na hrubý pytel hrubá záplata a jak se do lesa volá, tak se z lesa ozývá. Proto vyzývám všechny čtenáře ke sdílení a šíření informace, že se paní Antošová svlékne, na sociálních sítích, mezi přáteli a třeba i náhodným spolucestujícím v městské hromadné dopravě.
Co se vlastně stalo? Proč na našem serveru vychází text, kde jeho autor výslovně upozorňuje, že není pravdivý? Odpověď je jednoduchá – Úsvit a Blok proti islámu provedly takovou sviňárnu, že je třeba jim to podobnou sviňárnou oplatit. Takže, prosím, šiřte, že se bude paní Antošová a možná i pan Doleček veřejně obnažovat, zaslouží si to.
Ve stručnosti jde o to, že Úsvit s Blokem proti islámu pořádají v Ostravě „Svatováclavskou demonstraci“. Oslovili několik muzikantů, zda by jim tam nezahráli, ti si vzali den na rozmyšlenou a následně účast odmítli. Přesto se jejich jména ocitla na plakátě s hlavním titulkem STOP IMIGRANTÚM a s názvy Úsvitu a Bloku proti islámu. Takže u každého, kdo plakát viděl, se zcela jasně vytvořila asociace: „tito zpěváci podporují Úsvit/BPI“. Konkrétně šlo o tyto kapely a umělce: ostravská metalová skupina Citron, zpěvačka Tanja a raper Marpo. Když se o plakátu dozvěděli, všichni se od něj distancovali a veřejně, na sociálních sítích i novinářům, potvrdili, že tam rozhodně hrát nebudou.
Úsvitčíci prostě zneužili známá jména ke své politické agitaci a nejméně do momentu, kdy si řadový čtenář přečetl odmítavá stanoviska umělců, si o nich mohl myslet, že to jsou úplní idioti. A navíc nebezpeční a xenofobní idioti, idioti podporující xenofobní megaidioty ze jmenovaných politických subjektů. Úsvit/BPI si prostě ukradl jména umělců, aby dodal své přehlídce hnědomozků lesk a důstojnost.
Minimálně dva z postižených umělců jsou odhodláni Úsvit/BPI žalovat za újmu na pověsti – která jim očividně nastala. Doufám, že vyhrají, ale i to by bylo málo. Myslím, že je na čase oplatit Úsvitu/BPI stejnou mincí. Takže ještě jednou:
Sdílejte, šiřte a komunikujte informaci, že na té avizované ostravské demonstraci se führerka Bloku proti islámu Antošová svlékne a předvede svým voličům, že se zásadně nedepiluje. Nikde.


description: Svět protiimigračního hmyzu vydal další perlu. Kandidát za Alternativu pro Českou republiku sdělil světu, že je úplně jedno, kdo sestřelil malajský Boeing nad Ukrajinou a zabil všechny pasažéry. Svět protiimigračních aktivistů se stává totální žumpou.

title: Petr Štěpánek: Je jedno, kdo zabil lidi v letadle nad Ukrajinou!

maintext:
Kandidát do Senátu za tuzemskou a téměř neviditelnou kopii německé AfD, Alternativu pro českou republiku Petr Štěpánek, si na Svatého Václava odpoledne uslintl na svůj Facebook:
„Ono to je vlastně tak trochu jedno, který Voloďa zmáčknul čudlík, kterým nad Ukrajinou sestřelil malajsijské letadlo. Jestli to byl Voloďa ukrajinský, ruský, proukrajinský či proruský. Každý, kdo má v hlavě mozek a sleduje nepředpojatě světové dění, přece od prvopočátku ví, že politickou odpovědnost za sestřelení civilního letadla, stejně jako odpovědnost za rozvrácení Ukrajiny, zničení Donbasu, odtržení Krymu, tisíce mrtvých a miliony uprchlých nesou politici Evropské unie a Obamova administrativa.“
Jasný - jednak tedy zabil ty lidi Obama, a druhak je vlastně úplně jedno, kdo je lidi zabil. Hovadské, cynické a sprosté prohlášení, které pana Štěpánka degraduje někam mezi Adama B. Bartoše a Tomáše Vandase. Hláška má hned dva aspekty - politický a lidský.
Prvně ten politický: Přihřívat si svou protiamerickou polívčičku, kterou Štěpánek klohní spolu s antiimigračními hesly, je pro pana Štěpánka přijatelné skutečně kdykoliv. Nezastaví se ani nad tím, že zneužívá tři sta zavražděných nevinných obětí, a napadne Obamu i za to, co zcela zjevně udělat nemohl a nenese za to ani stín odpovědnosti. Činit amerického prezidenta odpovědným za raketu vystřelenou Putinovými vojáky je čirý kretenismus.
Druhý rozměr prohlášení je lidský. Štěpánkovi je jedno, kdo zabil tři sta nevinných lidí. Je mu to lhostejné, ten, který z ruských vojáků zmáčl odpalovací tlačítko, je vlastně nevinný, protože politickou odpovědnost nese Obama, protože je Američan. Je mu úplně jedno, kdo je vrah, vždyť ty lidi jsou stejně mrtví a nemůžou se bránit, aby je blbečci z bývalých ruských satelitů nezneužívali ke své politické sebepropagaci.
Pan Štěpánek prostě dokázal, že je mravní kretén - nijak jinak nelze člověka, kterému „je jedno“ třistanásobná vražda, nazvat. Ale volby jsou ještě daleko - takže doufám, že do nich Štěpánek ještě stačí popřít holocaust a obvinit z něj Američany.


description: Pražský magistrát a ZOO v hlavním městě usilovně vyjednávají s Čínou o tom, že by se kolem roku 2020 mohla do české metropole přestěhovat populární panda velká, symbol říše středu. Mezitím ale Mezinárodní svaz ochrany přírody se sídlem ve Švýcarsku vydal překvapující zprávu – panda byla po mnoha letech vyškrtnuta z Červeného seznamu ohrožených druhů.

title: Čínská panda, která má přijet do Prahy, překvapivě zmizela ze seznamu ohrožených druhů


description: Příběh, který momentálně probírají všechna mexická i americká média, se odehrál přesně před rokem v jednom z hotelů mexického města Morelia. Muž tam pobýval se svou manželkou a mimo jiné také s tříletou dívkou, kterou žena měla z předešlého manželství. Během pobytu však dívka přišla o život.

title: Mexičan utopil nevlastní dcerku, hodil ji do bazénu


description: Bizarní, až snové skalní útvary čínského národního parku Čang-ťia-ťie po několik století inspirovaly čínské malíře a básníky. V roce 2009 vytvořily kulisy pro americký sci-fi film Avatar.

title: Kde se točil Avatar aneb Čínský přírodní park, který po staletí inspiruje umělce


description: Uvnitř rodiny může docházet k nejrůznějším podobám vzájemných incidentů. Ne všechny lze označit – z hlediska průkaznosti – jako domácí násilí.

title: O domácím nasilí: Má smysl, aby spolu labilní partneři žili jen kvůli dětem?

maintext:
Dobrý den,
vím, že nejste manželská poradna. Ale velice by mne zajímal Váš názor na domácí násilí. Kdo je agresívnější? Ten, kdo slovně provokuje a uráží (slovní šikana), až vyprovokuje partnera k neadekvátní reakci, nebo ten, kdo nezvládne na základě slovní provokace své emoce, ztratí sebekontrolu a fyzicky napadne toho druhého? Může takovým partnerům pomoci odborná konzultace? Má smysl, aby takto labilní partneři spolu žili třeba proto, že ani jeden z nich nechce ztratit děti? Můžete mi zaslat Vaši odpověď na moji mailovou adresu? Prosím, pokud bude můj dotaz zveřejněn, nechci, aby bylo uvedeno mé jméno.Děkuji. I. H.,
matka, tchyně a babička účastníků konfliktu
Z vašeho dotazu se dá rekonstruovat, jak to ve vaší rodině zhruba asi vypadá: Váš syn má manželku (partnerku)-semetriku, která ho napadá a uráží, a jemu občas ujedou nervy a jednu jí střelí. Pak se „kvůli dětem“ na chvíli udobří a celé se to neustále opakuje. Odpusťte, jestli se mýlím. Ještě by to mohlo být obráceně, provokoval by muž a mlátila by ho žena, ale to je méně pravděpodobné. Jinými slovy, žádný konflikt není černobílý a každý účastník v něm má trochu nadrobeno. Takže nejsou jen hodní a zlí hrdinové, i když „spravedlnost“ si to nutně zjednodušuje, neboť trestat oběti za to, že provokovaly, je z hlediska průkaznosti značně obtížné, zatímco monokl je monokl. Je to podobné dilema jako po znásilnění trestat napadené za to, že lítaly venku v minisukních.
Za účelem tohoto sloupku vezmu vaši perspektivu za objektivní, což ovšem – ruku na srdce – bývá v případě matek, tchyní a babiček málokdy opodstatněné. Zde nám to ale umožní odpovědět na to, na co se ptáte. Můj názor na domácí násilí je, že ve většině případů by se mělo řešit rozchodem a potrestáním agresora. Kdo je agresívnější, se dá těžko posoudit, srovnáváme-li slovní agresivitu, případně tzv. pasívní agresi, s agresivitou fyzickou, jež v mediálním obraze budí vždycky větší odpor.
Teoreticky to může být fifty-fifty nebo i opačně. Partnerům, jež popisujete, odborná konzultace může pomoci, ale nikoliv ve všech případech a nikoliv stoprocentně. Každopádně je to rozumný první krok a mělo by se tím začít. Odtud totiž vede cesta k pochopení toho, co všechno je ve hře (děti), jakou to má váhu a co by se mělo udělat dál.
Důležitou odbočkou při výrazném fyzickém násilí je oznámení na pachatele („zavolat policii“), protože to může zlepšit úspěšnost oběti při dalším jednání, anebo naopak vyjevit, co je partner vskutku zač, a urychlit odloučení. Dalším možným krokem je podat žádost o rozvod, což není vždy jednoduché, protože agresoři bývají schopnými manipulátory a oběť se pochopitelně bojí postupovat proti jejich vůli. Zda má smysl, aby spolu takoví partneři žili, záleží na výsledku onoho prvního kroku, to se nedá zevšeobecnit.
Smutné je, a to se velmi často stává, že když se takoví partneři rozejdou a najdou si nové protějšky, model se opakuje, takže ani rozchod nemusí ještě znamenat, že budou z lesa venku. Nejlepší východisko je práce na sobě u každého z nich, byť za pomoci psychoterapeuta. Děti by na tom jenom získaly a babička nakonec také.


title: Velkolepý kousek moderátora ČT Václava Moravce - pozval jen lidi zastupující jednu stranu

maintext:
Asi po půl roce jsem si v neděli zapnul na České televizi Otázky Václava Moravce a nevycházel jsem z údivu. Ne nad nastolenými tématy a odpověďmi diskutujících, ale nad sestavou zpovídaných. Zastupovali totiž jen jeden politický proud, takže o veřejnoprávnosti či nezávislosti může v tomto případě ČT básnit pouze ve svých interních materiálech. To vše za peníze daňových poplatníků.
Prvním tématem byla neutěšená situace na českých silnicích a podivně vypsaná zakázka na mýto. Hosté? Ministr dopravy Dan Ťok a jeho předchůdce Antonín Prachař. Ten první je ve vládě nominovaný za hnutí ANO. Ten druhý byl v kabinetu za hnutí ANO, kam vstoupil v roce 2012. Prachař pak ze strany vystoupil koncem minulého roku, ale podle iDnes řekl, že dál „Andreji Babišovi nesmírně fandí v jeho úsilí dávat věci do pořádku“.
Po první hodině Otázek moderátor Moravec také avizoval srpnový volební model ČT – podle kterého vede hnutí ANO.
Pokračovala diskuse na téma elektronická evidence tržeb a kontrolní hlášení k dani z přidané hodnoty. Tedy věci, které prosadil ministr financí Andrej Babiš, šéf hnutí ANO. Účastníci diskuse? Majitel firmy Juta a senátor Jiří Hlavatý a šéf společnosti Best Tomáš Březina. Oba zajímaví, fundovaní lidé, kteří mají ke zvolenému tématu co říct. Bude to určitě náhoda, ale pan Hlavatý v roce 2014 kandidoval v obvodě Trutnov jako nestraník – za hnutí ANO.
Po debatě dvou slovutných českých podnikatelů, následovaly podrobnosti volebního modelu. Hnutí ANO podle něj vede nad ČSSD až o 11,5 procenta. Což je číslo dost odlišné od jiných zjištění.
Nepodezírám v tomto případě ani hnutí ANO, ani jeho šéfa Andreje Babiše, že by připravili před krajskými a senátními říjnovými volbami sami pro sebe v České televizi tak velkolepé víkendové představení.
Proč si ale ČT i po odvysílání nedělních Otázek Václava Moravce nadále říká veřejnoprávní (tedy alespoň formálně vysílající pro všechny voliče všech stran), je naprostou záhadou. Navíc je to za peníze z vynuceného koncesionářského poplatku.


description: Devátého září 1976 zemřel ve věku 82 let Mao Ce-tung, revolucionář, od ledna 1935 tajemník a od roku 1943 předseda Komunistické strany Číny.

title: Před 40 lety zemřel zakladatel Čínské lidové republiky Mao Ce-tung


description: Co s obyčejným trolejbusem, jak ho změnit, aby si toho všiml celý svět? V litevském hlavním městě Vilniusu se to podařilo. V rámci 4. festivalu pouličního umění zadala agentura Studio Vieta tento úkol umělci Liudasovi Parulskisovi a ten svým dílem vytvořil nádhernou iluzi. Při jízdě vozidla máte pocit, že se vám před očima hýbe část města. Podívejte se na krásný nápad.

title: Fantastický nápad z Litvy, jak zkrášlit veřejnou dopravu. Proč to v Česku neumíme?


title: V Polsku objevili nacistický poklad, skrýval Mein Kampf i dobové noviny

maintext:
Několik druhů německých novin, výtisky Hitlerovy knihy Mein Kampf, mince, ale i třeba vzácné poštovní známky. To vše je součástí nevídaného objevu, který učinili v polském městě Zlocieniec polští archeologové. Schrána s cennostmi ležela pod zemí více než 80 let.
Kromě Mein Kampfu a novinových výtisků černá schrána zakopaná pod zemí obsahovala také mince ještě z dob Výmarské republiky. Za pozornost také stojí fakt, že kromě předmětů souvisejících s nacistickou érou zde byly nalezeny i památkové předměty z oslavy ve Zlocienieci, která v roce 1933 připomínala šestisté výročí založení města.
Objev podle informací polského rozhlasu nebyl náhodný. Archeolog, který po schráně pátral, měl prý již déle určité indicie, jež mu k nálezu černé skříňky s historickými předměty pomohly. Až nyní však přišla faktická příležitost se ke schráně dostat.
Nález souvisí s barvitou historií dvanáctitisícového města, které nyní leží na severozápadě Polska. Město má v souvislosti s nacistickou érou pohnutou historii - zaprvé, v roce 1938 během tzv. Křišťálové noci se během jediného dne odehrál masový útok jednotek SA na tamní židovské obyvatelstvo, z nichž se podařilo uprchnout pouhým osmi.
Nynější Zlocieniec, do roku 1945 německy Falkenburg, byl až do konce 2. světové války součástí Německa. Během 30. let zde bylo vystavěno jedno z prvních nacistických výukových center pro nacistické důstojníky. Se stavbou takzvaného Ordensburg Krössinsee se začalo již ve 30. letech. A právě z tohoto období, kdy se tato budova stavěla, pochází objev skříňky, která obsahuje mimo jiné i podepsané podobizny Adolfa Hitlera.
Tým archeologů a historiků svůj objev představili včera. Artefakty, včetně mincí, portrétů Hitlera i výtisků Mein Kampfu, budou k vidění v historickém muzeu ve městě Štětín.


description: Mladoboleslavským se nakonec nepovedlo utajit podobu kodiaqu ještě před premiérou, na internet unikla kompletní sada fotografií!

title: Škoda Kodiaq je venku! Toto je nové sériové SUV z Mladé Boleslavi


description: Letošní ročník tradiční soutěže Akty X byl věnován jedinému tématu – tetování. I přes poměrně úzké téma přišlo téměř dvě stě snímků, které se ucházely jak o přízeň čtenářů, tak o přízeň odborné poroty. V tuto chvíli je dobojováno, porota zasedla a zodpovědně ohodnotila došlé fotografie. Známe tedy deset vítězných aktů, jejichž autoři se mohou těšit na své výhry. V galerii si prohlédněte snímky, jež se našim fotografům-porotcům líbily nejvíce. V nejbližších dnech ještě oznámíme vítěze hlavního – držitele Ceny šéfredaktora.

title: Známe deset nejlepších aktů letošního roku. Podívejte se!


description: Když reportérka (a moje redakční kolegyně) Veronika Bednářová vydala roku 2006 svoji knihu Má americká krása, jen se po ní zaprášilo. Kupovali ji nejen lidé, kteří si chtěli přečíst, co Veronika přímo na Dolním Manhattanu zažila, když teroristé zničili Dvojčata, ale také studenti, kteří se do Států chystali do školy, na výměnný pobyt nebo na stáž a chtěli vědět, jak vlastně v praxi funguje tamní školský systém. Dvousetstránková publikace se snímky Jana Šibíka už sice na trhu není, ale právě včera byla u příležitosti smutného patnáctého výročí zničení newyorského WTC Má americká krása pokřtěna znovu – tentokrát jako audiokniha.

title: Má americký krása: teroristický útok na Dvojčata a Amerika českýma očima


description: Lékaři, policie a celníci v Austrálii, Kanadě, USA i Švédska varují, že světem se začíná masově šířit nebezpečná látka, která je označována jako W-18. Tváří se jako lék proti bolesti, ale je zneužívána jako droga. Její požití může být smrtelné. Podle expertů se vyrábí v ilegálních laboratořích v Číně.

title: Svět zaplavuje droga s označením W-18, tváří se jako lék a je daleko silnější než heroin


description: Tom Hanks v kokpitu letadla, Clint Eastwood na režijní židli. Filmová pocta hrdinovi amerických aerolinek se vznáší do oblak, ale podvozkem drhne o ochotnické drama.

title: „Sully: Zázrak na řece Hudson“ je mírně retardovaný pomník americkému hrdinovi

maintext:
Jestli chcete odvrátit leteckou katastrofu, posaďte za knipl Toma Hankse. V Apollu 13 Hanks obletěl v porouchaném modulu Měsíc a bezpečně se vrátil na Zemi, v Trosečníkovi přežil pád letadla i pobyt na ostrově jen se svým věrným míčem, v Terminálu se probojoval z letištní haly. Takže když se ve snímku Sully: Zázrak na řece Hudson posadí do pilotní kabiny letu US Airways 1549, nikdo nepochybuje, že to dobře dopadne; hlavně tedy proto, že už to všechno viděl ve zprávách.
15. ledna 2009 nouzově přistál Airbus A320-214 na hladině řeky Hudson v New Yorku jen několik minut poté, co vzlétl z letiště LaGuardia a oba motory mu krátce po startu oddělala srážka s hejnem (nikoliv lejnem) ptáků. Kapitán Chesley Burnett „Sully“ Sullenbenberger III měl vteřiny na to, jak se situací naložit; vzhledem k tomu, že letadlo bez jakéhokoliv pohonu šlo rychle k zemi, zavrhl možnosti přistát na letištních plochách v okolí (protože by k nim nestačil doletět) a posadil letadlo na řeku. Událost, při níž se podařilo zachránit veškeré osazenstvo letadla, tenkrát redefinovala pojem „letecká katastrofa v New Yorku“ a udělala ze Sullyho amerického hrdinu – stejně jako z jeho posádky a kapitánů lodí, které zrovna pendlovaly po Hudsonu a přispěly k záchranné akci.
Filmovou poctu Sullenbergerovi Sully: Zázrak na řece Hudson natočil Clint Eastwood a opřel se přitom o stejnojmenný Sullyho objemný knižní životopis (který současně s premiérou filmu vychází v češtině). Když si člověk knížku přečte, získá o Sullym stejný pocit, jaký měl před všemi těmi lety ze zpravodajství o jeho hrdinském přistání: disciplinovaný profesionál v uniformě, spořádaný gentleman s knírkem, sympatický otec od rodiny se čtyřicetiletou leteckou praxí.
720p 480p 360p 240p Trailer k filmu Sully: Zázrak na řece Hudson REKLAMA Trailer k filmu Sully: Zázrak na řece Hudson • VIDEO Freeman Entertainment Czech Republic
Jenže vyprávějte o někom takhle bezkonfliktním dvě hodiny. Sully nechlastá (na rozdíl od hrdiny Zemeckisova Letu) ani není stíhán obsedantně kompulzivní poruchou (jako Leonardo DiCaprio ve filmu Letec), ani nemá letadlo plné jedovatých hadů (jako Samuel L. Jackson v uměleckém díle Hadi v letadle). Sully je úplně v pohodě. Jenže hollywoodský film potřebuje drama! I kdyby si ho měl vycucat z prstu. A protože celá ta patálie s letadlem padajícím do Hudsonu trvala jen pár šílených minut, točí se dramatické jádro příběhu okolo vyšetřování toho, jestli to Sully s přistáním na Hudsonu nepřepálil a nemohl v pohodě přistát na některém z blízkých letišť; čímž by nejen vystavil pasažéry menšímu riziku, ale také by neudělal z letadla za šedesát milionů prolejzačku pro ryby.
Celé tohle vyšetřování působí ve filmu jako pěst na oko z prostého důvodu, že jinak je ten film absolutně nádherný: Tom Hanks je jako kapitán Sully naprosto boží (ale ruku na srdce, kdy Tom Hanks není boží?); Aaron Eckhart jako první důstojník nemá chybu; scéna přistání na Hudsonu je nervák jako prase – dokonce i se vším tím, co o tom člověk ví dopředu; a samotné město New York je tu snímáno s takovou nádherou, procítěností a atmosférou, že se stává jedním z hrdinů.
Jenže pak se rozjede vyšetřování Sullyho kompetentnosti a vás napadne – prokristapána, to jsou ti vyšetřovatelé fakt úplní blbci? Proč se k chovají jako vypočítavé svině? A proč si nedají dohromady jedna a jedna a musí čekat na finální osvícení z úst páně Sullyho, aby jim docvaklo to, co muselo docvaknout i pětiletému dítěti, které tehdy na břehu Hudsonu zrovna krmilo kachny?
A pak si přečtete zmíněnou knížku a tam je celé tohle DRAMA shrnuté v jedné závorce s tím, že to bylo v pohodě.
Ale oukej. Někdo chtěl prostě natočit pomník novodobému americkému hrdinovi a tak vzal kladivo, dláto a střískal to dohromady tak, aby i ten nejnatvrdlejší divák pochopil, že je to film a ne obrázek. Musí se ale nechat, že na rozdíl od toho, jak brutálně se od „skutečných událostí“ odchýlily filmy jako Zmrtvýchvstání nebo Argo, se Sully skutečnosti ve většině svého vyprávění úctyhodně drží; o to víc zamrzí ústřední konflikt, který působí jako ochotnické představení vesnického divadla.
Pořád ale můžeme Američanům závidět, jak se umí svým hrdinům na filmovém plátně poklonit. My Čechové se v kině kloníme spíš jen Krejčířovi, Baarové a Olze Hepnarové.
Premiéra: 8. 9. 2016
Hodnocení: 60 %


description: Začíná nový školní rok. Učitelé dostanou od září přidáno v průměru o 1300 až 1600 korun měsíčně. Podle dlouholetého ředitele pražského Gymnázia Jana Keplera Jiřího Růžičky zůstanou i přes toto navýšení platů učitelé nejhůře placenými vysokoškoláky v zemi. Růžička, který letos na podzim v barvách TOP 09 kandiduje do Senátu, též nešetří kritikou na novelu školského zákona, která začne platit právě od nového školního roku.

title: Ředitel gymnázia Jiří Růžička: Učitelé jsou nejhůře placenými vysokoškoláky v zemi

maintext:
Jak dlouho na Gymnáziu Jana Keplera působíte?
Jsem zde už takovým reliktem. Na Gymnázium Jana Keplera jsem nastoupil v roce 1978 a od roku 1990 jsem zde ředitelem.
Co řeknete svým studentům na začátku školního roku?
Chtěl bych mluvit o tom, co se nám povedlo a co se tu za poslední léta změnilo. Samostatným tématem bude i takové zamyšlení respektive srovnání dvou rovin – chtěl bych zmínit úspěchy našich studentů, podpořit jejich cílevědomost a prohloubit v nich pocit zodpovědnosti. Na druhou stranu budu muset připomenout, že vedle cílevědomosti a píle se může v našem okolí vyskytovat i šlendrián.
Můžete být konkrétní?
Naši studenti si mohou například vybírat z mnoha desítek předmětů a seminářů a volit si obtížnost vyučovaných předmětů. Jen zlomek si vybírá tu nejlehčí úroveň. Naši studenti dosáhli v poslední době řady pozoruhodných úspěchů a výsledků. Já v nich opravdu cítím jejich cílevědomost a snahu něco dokázat. Na druhou stranu se však budu muset zmínit, že nám měla jedna vysoutěžená firma přes prázdniny zrekonstruovat šatny. A bohužel v termínu se tak nestalo a budeme se muset s tím nějak popasovat a řešit to až průběhu školního roku. Bude to zkrátka takový kontrast: věci se dají dělat dobře, poctivě a s nadšením anebo také ne.
Začíná nový školní rok a nejen v médiích opět rezonuje ze všech možných úhlů téma platů učitelů. Jak tomu je na vašem gymnáziu? Máte dostatek kvalitních pedagogů, které jste schopni zaplatit?
U nás máme dostatek kvalitních pedagogů, ale adekvátně ocenit je nedokážeme. Ani ten přislíbený nárůst platů o pár procent, ke kterému dojde nyní od září, na tom nic nezmění, ačkoliv samozřejmě bohudík i za to málo navíc. Otřepanou pravdou tak stále zůstává, že učitelé jsou nejhůře placení vysokoškoláci v zemi. Do školství se v poměru k HDP dává velmi málo peněz a mezi nejvyspělejšími ekonomikami v rámci zemí OECD je tento poměr snad úplně nejnižší.
Letos na podzim se v bravách TOP 09 ucházíte o křeslo v Senátu. Pokud ve volbách uspějete, co uděláte pro zlepšení situace ve školství?
Vzhledem k mé profesi je logické, že školství pro mne bude v případě zvolení do Senátu stěžejní téma. Jsem nešťastný z novely školského zákona. Zavedení povinného posledního roku v mateřské škole, povinné přijímačky i na školy, které to nevyžadují nebo povinná maturita z matematiky a tak dále. To jsou věci, nad kterými zůstává rozum stát a úplně mě to vytáčí. To jsou povinnosti, které jsou zcela zbytečné a kontraproduktivní a do nich je potřeba se „pustit“.
Pokud budete zvolen, opustíte křeslo ředitele školy nebo své povinnosti skloubíte s prací v Senátu?
Kontakt s realitou je nutný a řadě lidí, kteří o něčem rozhodují, chybí. Proto v případě zvolení bych rád alespoň rok či dva obě role zvládal paralelně. Ale jsem si vědom, že to bude náročné a během té době bych rád nalezl svého nástupce a ředitelskou židli mu předal.


title: Neuvěříte! Třináct podob Cate Blanchettové, kde popírá vlastní tvář

maintext:
Oscarové herečce Cate Blanchettové se v branži říká chameleón. Jednoznačně je to kompliment její schopnosti proměnit se v kohokoli, neřkuli v cokoli. Vzpomeňte si na dialog Cate s brunetkou Shelly v Jarmushově povídkovém filmu Kafe a cigára (2003), kdy oba totálně odlišné charaktery zvládla sama. Ještě těžší zkoušku jí připravil režisér Todd Haynes o čtyři roky později, když ji požádal, aby zahrála Boba Dylana. Právě výkon ve filmu Beze mě: Šest tváří Boba Dylana, za nějž Blanchettová získala Zlatý glóbus – cenu za mužský (!) herecký výkon, inspiroval německého filmaře a videoartistu ke gigantickému konceptu, který je právě tak šílený jako didaktický.
Rosefeldt natočil s herečkou třináct krátkých filmů, v nichž skrz ni nechal znovu promluvit zásadní umělecké manifesty, jež ve své době měnily svět. Programový koncept dadaistů jako vášnivý pohřební projev vdovy: „Není život, není smrt, není poezie, není dada.“ A proti tomu na zdi běží v televizi další film — situace u štědrovečerního krocana. Manžel umírá hlady, dětem padá hlava a Cate v roli bigotní katoličky repetitivně přísahá na pop art. A tamhle naproti jako učitelka během hodiny kreslení naléhá na děti stejně vášnivě („Zapomeňte na konvence!“), jako v roce 2004 apeloval na kolegy režisér Jim Jarmusch ve svých Zlatých pravidlech filmování. A dál: Cate jako bezdomovec, dělník, punker, vědec, moderátor zpráv, baletní mistr, loutkář, konzervativní americká manželka, učitelka, kunsthistorička či vdova.
Asi si dokážete představit, jakým jazykem jsou psané letité a značně abstraktní programy, ať už jde o manifest futurismu, konstruktivismu, fluxus, pop art, či severské filmové „desatero“ Dogma 95. Nutno přičíst především hereččině géniu, že textům Marxe, Marinettiho, Bretona, Maleviče či Tzary, jež kdysi bouraly dosavadní pravidla v literatuře, architektuře, výtvarném umění či filmu, ale pořád jsou to hlavně teoretické práce, vdechla život, našla v nich poezii a vrátila jim naléhavost.
Rosefeldtovy filmy běží souběžně v temné hale na třinácti obřích plazmách. Čím více se vzdalujete vchodu, tím hlouběji se propadáte do surreálného světa obklopeného třinácti tvářemi Cate Blanchettové.
Výstava probíhá současně v Sydney a Berlíně, konkrétně v Hamburger Bahnhofu, do ledna příštího roku. Fakt to stojí za to!


description: Prezident Zeman se v rozhovoru se šéfredaktorem MF DNES Jaroslavem Pleslem poprvé výrazněji vyjádřil k prezidentským volbám ve Spojených státech. Nejdříve zkritizoval současného prezidenta Obamu, navázal skeptickým hodnocením zahraniční politiky Hillary Clintonové, která by podle něj jen pokračovala v Obamových neúspěších. Svou plnou podporu naopak vyjádřil překvapivému vítězi republikánských primárek, prostořekému Donaldu Trumpovi.

title: Další vtip z Hradu: Zeman by v Americe volil Trumpa, srovnal ho s Reaganem

maintext:
Toho Zeman srovnal se 40. prezidentem USA Ronaldem Reaganem, taktéž republikánem. Poukázal na fakt, že Reaganovi se oponenti před zvolením také vysmívali, že je jen hloupý herec: „A byl to jeden z největších amerických prezidentů,“ uvedl Zeman. „Kdybych byl americkým občanem, ano, volil bych Donalda Trumpa,“ dodal na adresu kandidáta, jenž nedávno zpochybnil povinnost Spojených států pomoci východoevropským státům NATO v případě napadení Ruskem.
Zeman se na Reaganovi tímto srovnáním dopustil dost zásadní manipulace s historickým kontextem i s vůbec nejzákladnějšími principy jeho politiky. Zatímco Donald Trump dráždí Ameriku podlézáním agresívnímu Putinovi, Ronald Reagan označil v osmdesátých letech Sovětský svaz za „říši zla“ a dodnes je svými konfrontačními postoji vůči SSSR proslulý. To Zeman samozřejmě dobře ví.
Když ale pasuje Trumpa do opozice současnému, pacifistickému stylu zahraniční politiky Baracka Obamy, přehlíží fakt, že s Trumpem by se USA světovým strážcem pořádku znovu rozhodně nestaly. Naopak by přistoupily k výraznému snížení nákladů na obranu, Trump by se pravděpodobně snažil americká vojska stáhnout z většiny misí na Blízkém východě.
Dalším zásadním rozdílem mezi bývalým a možným budoucím nejmocnějším mužem planety, který Zeman ignoruje, je politická angažovanost Reagana a Trumpa před prezidentskou kandidaturou. Ronald Reagan se stal čtrnáct let před příchodem do Bílého domu guvernérem státu Kalifornie, tuto funkci vykonával mezi roky 1967 a 1975. Ještě dlouho předtím vedl herecké odbory, tzv. Screen Actors Guild, jako zarytý antikomunista podporoval kandidatury prezidentů Eisenhowera a Nixona. To Trump podporoval postupně demokraty i republikány, sám stihl jednou kandidovat za Reformní stranu, v americkém prostředí marginální.
V této době, tedy v 50. a 60. letech, se Reagan rovněž intenzívně věnoval studiu americké historie a ekonomiky volného trhu. Oproti tomu Trump při vydávání egoistických publikací o svém úspěšném životě v byznysu hlubší ekonomické znalosti nepotřeboval, velkou část svého majetku zdědil, jeho další obchody byly, jak známo, často pochybné.
V době varovné rozpínavosti Putinova Ruska, připomínající časy studené války, působí srovnání putinovce Trumpa s Reaganem spíše úsměvně. Jedná se o další nechtěný prezidentský žert. Uvidíme, jak bude znít, pokud Trump volby vyhraje.


description: Inteligence našich čtyřnohých mazlíčků bývá často zpochybňována, ale poslední poznatky, které byly zveřejněny v časopise Science dokazují, že psí mozek používá stejné mechanismy jako ten lidský. Díky tomu dokáže zpracovat jak samostatná slova, tak i intonaci a pes díky tomu "čte mezi řádky" a odhalí i komplexnější sdělení.

title: Psi jsou chytřejší, než se doposud myslelo. Čemu všemu vlastně rozumí?


description: Hámid bin Abdal Sání, člen vládnoucí rodiny Kataru, je v České republice nechvalně známým delikventem. Od září 2004 byl rok vazebně stíhán za pohlavní zneužívání, ohrožování výchovy mládeže a kuplířství, jehož se dopustil opakovaným souložením s nezletilými dívkami v Praze. Podle obžaloby zneužil celkem 16 dívek, přičemž čtyřem z nich dosud nebylo 15 let.

title: Katarský princ chce po České republice odškodné za to, že byl ve vazbě


description: Možná si vzpomínáte, že minulé pondělí Česká televize do primetimu vrhla první díl Rapla. Nelíbil se mi, ale práci si holt člověk nevybírá, že jo, majore Kuneši. Jen nemůžu uvěřit, že to může být ještě topornější, pomalejší a nesrozumitelnější. Kdo se na to může dívat?

title: Druhý díl seriálu Rapl: Křížová cesta. Ano, především pro diváka

maintext:
Možná si vzpomínáte, že minulé pondělí Česká televize do primetimu vrhla první díl Rapla. Nelíbil se mi , ale práci si holt člověk nevybírá, že jo, majore Kuneši. Jen nemůžu uvěřit, že to může být ještě topornější, pomalejší a nesrozumitelnější. Kdo se na to může dívat?
Snad jen člověk, který neumí na internetu upirátit jakýkoli zahraniční seriál s českými titulky (čímž takovou činnost nechci legitimizovat). Být hodnotícím na csfd.cz, rovnou křičím Odpad! Ale po pořádku. „Gregore, máme snad ňáký postupy, ne?“ jak pronesl šéf oddělení Lexa Pyško.
Jenže oni postupy nemají. V té hodině se řeší tolik případů a je v tom tolik vedlejších linií a zbytečných postav, aby se v tom prase vyznalo. Tentokrát v Jáchymově přímo v kostele zabijí faráře – a postupem děje, který zde nebudu vyzrazovat (částečně proto, že jsem tu tříšť až do posledních minut moc nechápala), se začnete obávat, že během majorova působení v té ospalé díře s vlastní mordpartou nezůstane jediný občan živý.
Já osobně bych ale začala likvidovat nejdřív ty poldy. Počínaje tím ušákem, který se chvíli po vraždě oblíbeného starého faráře ptá bratra v sutaně: „A co jeho sexualita?“ Já vím, že je IQ orgánů předmětem četných vtipů, ale tohle už je trochu moc, ne?
Scenárista si pro tvorbu Křížové cesty vzal tvrdší drogy než ta falešná ukrajinská prostitutka (Proč mimochodem produkce seriálu nezaplatila skutečného Němce a skutečnou Ukrajinku? To už máme tak velký strach, že nám přistěhovalci vezmou práci? Aspoň že pro roli Vietnamce našli tvůrci někoho autentického – tedy skutečného Vietnamce). Postavy, o kterých absolutně nic nevíme ani po druhé hodině už teď nekonečného seriálu, jsou placatější než rozjetá kuna. Nebýt webu ČT, který v anotacích-spoilerech prozrazuje, na co scenárista zapomněl, stěží byste je od sebe rozeznali. Neznáte jejich motivace ani historii, a co je horší, vy to nechcete znát. Vžít se do nich? Chovat k nim sympatie nebo antipatie? Ti panáci ve vás vzbuzují podobný pocit jako loužička vlažné vody, co vám po mytí nádobí zbyla na lince.
Víc než jejich úlohu v tomhle seriálu si při pohledu na ně vybavíte všechny ty reklamy, ve kterých hráli. Tam totiž aspoň mluvili a občas v obličeji vykouzlili výraz. Třeba chudák pan farář, náramný suvenýr, co se hodlá stát finančním poradcem, je realistický asi jako kluk z plakátu. I když se v jedné replice pokusil o (poměrně komplikovaný) vtip. To i reklamy na Vodafone, ve kterých ztvárnil pablba, byly zahrané věrohodněji.
Jo a pokud jde o vtipy, jeden tam scenárista vsadil hezky pěkně po způsobu Zdeňka Trošky: první postava středoškolský fórek odvypráví a druhá, která právě prochází a zřejmě má zatraceně dobrý sluch, protože historku celou slyšela, jí šlohne pointu. Kameňák!
Víc než vedlejší story Kunešova soukromí, která se tam během těch pár desítek vteřin mihla skutečně jen za účelem odvedení pozornosti od toho, že je hlavní linie dočista hluchá, mě tentokrát štvala postava Slepičkové. To je těhotná asistentka, co nic neumí a nic nedělá, jen má ruku demonstrativně položenou na těhotném břichu a srká nějakou tekutinu. Kamera ovšem Slepičkovou miluje, tak s ní vytřeli lecjaké slepé místo, až se člověk začal bát, že ji někdo odbouchne. Nebo že by tam byla od toho, aby na setmělé služebně bleskurychle nakreslila dokonalý portrét podezřelého? Nebo že by byl v Jáchymově výtvarně nadaný každý policista? Možná si to Kuneš nakreslil sám!
Podobných náhod je ovšem v tomhle díle Rapla tolik, že se chce divákovi plakat. Co ta rakev u místa činu – že by náhodou okolo jel pohřebák? A on je dnes na každé policejní stanici nejen expertní kreslíř, ale taky lahvička s metadonem?
Pokud přežijete odvyprávěné, dovysvětlené, do bezvědomí zrekapitulované finále šmrncnuté Danem Brownem a Karolinou Světlou (nebo v jakých dobách se o postavě obecního blázna uvažovalo jako o hybateli děje?), možná se příští pondělí odvážíte podívat na třetí díl, Smrt na lovu. Já ne. Další marný lov smyslu tohohle Rapla, který je ve skutečnosti lobotomizovaný kliďas na sedativech, by mě mohl stát život.


description: Zprávy, že Vladimir Putin chce vytvořit jednotnou bezpečnostní agenturu namísto nepřeberného množství takových institucí v Rusku, ukazuje, že se Putin snaží vrátit „nejen sovětský, ale stalinistický“ systém, něco, co ohrožuje jak ruský lid, tak sousedy Ruska, říká Pavel Felgengauer, nezávislý vojenský analytik.

title: Putin se nejspíš bojí o moc a chce založit mocenské superministerstvo

maintext:
Felgengauer říká, že „Rusko je zemí zvláštních služeb a že za současných podmínek se jedná o činnost sil, které nemají jinou možnost“ než „návrat ke stalinským metodám“, aby se pokusily dosavadní režim udržet.
V Moskvě nejspíš probíhá diskuse o obnově jednotného ministerstva státní bezpečnosti. Felgengauer tvrdí, že „situace v Rusku je ještě horší, je tu jedna zahraniční válka a také domácí boje, konflikty v rámci vedení mezi ministerstvem obrany a ministerstvem financí“.
Navíc v Rusku panuje „katastrofální nedostatek peněz, život obyvatel se zhoršuje a je třeba být připraven na všechno“. To činí vytvoření takového superministerstva srozumitelným a správně načasovaným, aspoň pokud jde o Putina.
Válka na Ukrajině
Pokud jde o zahraniční otázky v krátkodobém horizontu, asi tato instituce přímo neohrozí Ukrajinu, ale v dlouhodobém horizontu to bude mít dopad podle toho, jak se válka dál povleče. Ukazuje se, s jakým soupeřem bude mít Ukrajina co do činění teď i v budoucnosti.
Existuje tam ještě jedno pojítko k Ukrajině a je to vidět na tom, jak Putin otestoval vytváření takových institucí v samozvaných republikách na východě Ukrajiny.
Někteří analytici se také domnívají, že zprávy o novém mocném ministerstvu mohou být takový pokusný balónek, jak na to zareaguje veřejnost. Těžko ovšem očekávat, že by Kreml, zvláště poté, co si ve volbách 18. září zajistil naprostou kontrolu nad Státní dumou, bral ohled na tak abstraktní záležitosti, jako je nějaká veřejnost. Ta už dávno rezignovala a zřejmě si nemyslí, že by cokoli, ať už je to politika, nebo veřejné protesty, mohlo situaci v zemi změnit.
Znovuzrození KGB
Dobře informovaná ruská média také informují, jak by nová instituce měla vypadat. Vladimir Putin plánuje spojit domácí bezpečnost, zahraniční špionáž a kontrarozvědky. V podstatě to znamená obnovu starého sovětského KGB. Pokud je to pravda, jak píše server vox.com, má Putin zřejmě vážné obavy o svou budoucnost — a dramaticky nerozumí riziku takového manévru.
Novému ministerstvu by dominovala Federální bezpečnostní služba (FSB), jež požívala velké důvěry, mohla dokonce zadržet i významné postavy z jiných služeb. Hlavní ruský vyšetřovatel Alexandr Bastrykin, který je proti tomuto plánu, má být údajně vyhozen.
Posun k autoritářskému režimu je zcela zjevný. V dubnu bylo oznámeno založení Národní gardy, jež má mít 200 tisíc příslušníků pořádkové policie a dalších 200 tisíc bezpečnostních gardistů pod velením generála Viktora Zolotova, blízkého Putinova spojence. Garda má být funkční do jednoho roku a mít jednotky rozmístěné po celé zemi. Mohla by tak zasáhnout proti jakýmkoli projevům nespokojenosti.
Jako za Stalina
Ministerstvo státní bezpečnosti svým názvem budí asociace s orgánem stejného jména, který působil v letech 1946 až 1953 v dobách diktatury J. V. Stalina.
Zdá se, že Putin nedůvěřuje mocenské elitě jako celku a pokouší se moc držet v rukou několika lidí, jimž důvěřuje. Zřejmě se bojí nějakého pokusu v mocenských elitách ho svrhnout. Paradoxem je, že sám nyní vytváří mocnou strukturu, která by se jednou mohla obrátit účinně proti němu. Zřejmě se ale domnívá, že má všechno pod kontrolou.
(S využitím zdrojů Window on Eurasia a vox.com.)


description: Patnáctého září 1916, když zuřila obrovská bitva na Sommě, druhá nejkrvavější v dějinách, němečtí vojáci ohromeně hleděli na zcela neznámá ocelová monstra valící se na ně a chrlící kulometnou palbu.

title: Uplynulo 100 let od prvního bojového nasazení tanků

maintext:
Britské zálohy, jakož i jednotky 4. armády hodlaly v pásmu nepřátelské obranné linie mezi Thiepvalem a Combles vytvořit průlom o šířce 6,4 kilometru. Deset útočících divizí mělo podporovat padesát tanků, ale technická nevyzrálost této nové, a jak se v budoucnu mnohokrát ukázalo, vskutku průkopnické a strašlivé zbraně dosáhla takového stupně, že osmnáct tanků Mk I se poškodilo ještě před zahájením útoku. Britové proto zbývajících 32 strojů rozdělili do malých skupin (největší čítala pouhých sedm tanků) a využili jejich jedinou výhodu, a to fakt, že dokázaly roztrhat drátěné překážky a vést pěchotu do německých postavení. Těžkopádné a nemotorné obludy si vedly tak skvěle, že obsadily několik důležitých bodů, na něž Britové v předchozích pěti týdnech podnikali mnoho neúspěšných útoků. Umožnily Britům postoupit do hloubky dvou kilometrů.
Přestože nasazení tanků u Flers-Courcelette vyznělo do ztracena, demonstrovaly své možnosti. Na rok sice zmizely z dějin první světové války, ale v následujícím roce zaznamenaly úspěch během britské ofenzívy 20. listopadu u Cambrai. Sil Basil Henry Liddell Hart jejich význam zhodnotil výstižně: „Zde dokázalo nasazení 378 tanků a asi 4000 tankistů asistujících pouhým šesti pěším divizím za cenu asi pětitisícových ztrát dosáhnout většího územního zisku a způsobit nepříteli větší otřes, než co se u Yprů podařilo několika tuctům divizí za tři měsíce se ztrátou 400 000 mužů.“ Celkem Britské impérium v roce 1917 ztratilo z 988 nasazených tanků 400. Německé dělostřelectvo zničilo při ofenzívě francouzského generála Nivella 52 ze 128 tanků země galského kohouta. V rozhodujícím roce 1918 se ztráty spojeneckých tanků na západní frontě vyšplhaly na 819 u Britského impéria a 440 u Francie.
Celkem vyrobily mocnosti dohodového bloku za Velké války 8188 tanků ((5300 Francie, 2818 Británie, 64 USA a jen šest Itálie). Ústřední mocnosti tuto novou, perspektivní zbraň fatálně podcenily. (V zájmu objektivity je ovšem třeba říci, že pro Rakousko-Uhersko představovala klíčové válčiště jihozápadní, italská fronta, kde potřebovalo horské dělostřelectvo; v Dolomitech by tanky operovat nemohly. Turecko a Bulharsko snad ani není třeba vzhledem k jejich technické zaostalosti zmiňovat.) Tanky z nich jako jediné vyrábělo Německo, jenže ve směšně nízkém počtu sto kusů. Zato se však dokázalo poučit a do druhé světové války vstupovalo s velice progresívní a v první fázi veleúspěšnou koncepcí Blitzkriegu, v níž hrály tanky klíčovou roli. Jméno tvůrce Panzerwaffe a autora knihy Pozor, tanky! Heinze Guderiana záhy zlověstně znělo na evropských bitevních polích.


description: Sept 12 (Gracenote) - FedEx Cup rankings 1. (3) Dustin Johnson (U.S.) 5189 2. (1) Patrick Reed (U.S.) 4203 3. (5) Adam Scott (Australia) 3479 4. (2) Jason Da...

title: FedEx Cup rankings

maintext:
FedEx Cup rankings
Sept 12 (Gracenote) - FedEx Cup rankings 1. (3) Dustin Johnson (U.S.) 5189 2. (1) Patrick Reed (U.S.) 4203 3. (5) Adam Scott (Australia) 3479 4. (2) Jason Day (Australia) 3409 5. (10) Paul Casey (Britain) 3252 6. (4) Rory McIlroy (Britain) 3223 7. (6) Jordan Spieth (U.S.) 2771 8. (7) Russell Knox (Britain) 2465 9. (8) Emiliano Grillo (Argentina) 2371 10. (9) Jimmy Walker (U.S.) 2340 11. (11) Brandt Snedeker (U.S.) 2117 12. (14) Justin Thomas (U.S.) 1946 13. (15) Phil Mickelson (U.S.) 1932 14. (12) Ryan Moore (U.S.) 1883 15. (13) Kevin Chappell (U.S.) 1881 16. (28) Matt Kuchar (U.S.) 1875 17. (16) Hideki Matsuyama (Japan) 1856 18. (18) Kim Si-Woo (South Korea) 1794 19. (17) Kevin Kisner (U.S.) 1787 20. (21) Gary Woodland (U.S.) 1755 21. (53) Roberto Castro (U.S.) 1742 22. (23) Kevin Na (U.S.) 1727 23. (26) William McGirt (U.S.) 1666 24. (27) Bubba Watson (U.S.) 1658 25. (20) Sean O'Hair (U.S.) 1652 26. (31) Daniel Berger (U.S.) 1650 27. (19) Jason Dufner (U.S.) 1635 28. (42) J.B. Holmes (U.S.) 1618 29. (29) Jhonattan Vegas (Venezuela) 1611 30. (43) Charl Schwartzel (South Africa) 1607


description: Asi dvě stě dětí na Broumovsku nemá svého lékaře. Dětská lékařka zavřela od září praxi v Broumově a odešla do důchodu. Ve výběžku zbyly jen dvě ordinace vesměs s přesluhujícími pediatry.

title: Lékařka skončila, část dětí je bez doktora. Výběžek hledá pediatry

maintext:
V čekárně ve vile v Nádražní ulici v Broumově vládne cvrkot, rodiče balí novorozeně do peřinky a v ordinaci je střídá pubertální kluk. V druhé ordinaci lékařka Eva Sedláčková však balí všechny věci do krabic. Tak vypadají její první zářijové dny, co ukončila soukromou praxi, když po šestatřiceti letech dosáhla v květnu důchodového věku.
Dosud na Broumovsku pečovala o tisíc z celkového počtu tří tisíc dětí. Některým rodičům se za poslední měsíce nepodařilo přihlásit dítě jinam nebo se o to možná ani nepokoušeli.
„Část dětí se podařilo registrovat u jiných lékařů, někde je trošku problém. Kolem 170 dětí zůstalo bez registrace, takže jejich zdravotní karty jsem právě poslala na krajský úřad. Půldruhého roku oznamuji, že skončím, ale zdravotní pojišťovny, myslím, nevyvinuly činnost,“ míní lékařka Eva Sedláčková. Zdravotní karty si musí na kraji vyžádat lékaři, ke kterým se zbývající děti přihlásí.
Nechci, aby nás nový lékař dostal rozkazem
Starší, které už dosáhly čtrnácti let, mohou přijmout praktičtí lékaři dospělých. Když má dítě komplikovanější diagnózu, je to pro rodiče problém.
„Nakonec jsem musela registrovat děti u svého obvodního lékaře. Přitom pojišťovna mi pro jedno z dětí místní doporučila doktorku pro dospělé. K ní jsem se nedostala ani přes její sestru, ta na mě ječela do telefonu, že berou jen děti svých pacientů,“ míní maminka z Broumova, která nechce zveřejnit jméno.
„Na pojišťovně mi řekli, že pokud budu mít zájem, mají možnost nějakému doktorovi nařídit, aby nás vzal. Do toho se mi nechtělo. Nemyslím si, že je ideální, aby nás někdo dostal rozkazem,“ míní žena. Chápe však, že doktorů je na Broumovsku málo, jsou to často už důchodci a přitom pojišťovny poslaly většinu dětí právě k této lékařce. Matka je vděčná, že jí děti nakonec přijal její praktik, i když se mu do toho moc nechtělo.
Děti na Broumovsku však bez péče nezůstanou. Když onemocní, musí je ošetřit kterýkoli lékař. Pro preventivní vyšetření a očkování je však třeba jít za lékařem, u nějž má dítě registraci. Pokud mají rodiče problém s registrací, měli by se obrátit na svou zdravotní pojišťovnu.
Sedmdesátiletý broumovský lékař Tibor Pindeš vysvětloval rodičům v srpnových Broumovských novinách, že řešení lze nalézt, jestliže si dorostence převezmou praktici pro dospělé a mladší děti do 14 let přejdou ke zbývajícím dětským lékařům, kteří tak budou mít naplněný obvod. Na jednoho pediatra by tak mělo podle něj připadnout maximálně 1 500 dětí, což pojišťovny respektují, ideál je 1 200 dětí.
V pohraničním výběžku zůstává ordinovat pediatr Dalibor Dýma, i když už je v důchodu. Loni sice zavřel ordinaci v Teplicích nad Metují, kam zajížděl dvakrát v týdnu, ale i když oznámil odchod do penze, v Meziměstí z dobré vůle dál působí pod společností Mediclinic. Pod tu spadá i broumovská ordinace, kde má přes polovinu úvazku lékař Pindeš, jenž se tu střídá s dvěma kolegy, jeden z nich je už také důchodce a druhý působí v rychnovské nemocnici.
Mediclinic posílí ordinaci od října
I když se broumovská radnice loni do shánění dětského lékaře zapojila a nabídla pomoc Všeobecné zdravotní pojišťovně i firmě Mediclinic, snaha zatím vychází naprázdno. Pojišťovna vyhlásila už čtyři výběrová řízení, ale nikdo se do nich nepřihlásil. Lhůta pro přihlášky do pátého výběrového řízení pro celý okres Náchod byla stanovena na polovinu září.
Nástup nového lékaře do Broumova se však přece jen už rýsuje. Broumovskou ambulanci, která po konci sousední soukromé ordinace zažívá nápor pacientů, chce posílit Mediclinic.
„Společnost Mediclinic, která je v této oblasti naším smluvním poskytovatelem, plánuje od října nástup nového lékaře do ordinace na Broumovsku,“ potvrzuje mluvčí Všeobecné zdravotní pojišťovny Oldřich Tichý. Podle něj by děti pojištěné u VZP neměly mít problém s ošetřením ani nyní, ale za jiné pojišťovny mluvit nechce.
Podle předpisů je vše v pořádku, rodiče se bojí dojíždění
Největší česká zdravotní pojišťovna upozorňuje, že nedostupnost péče pro děti Broumovsku nehrozí. Podle vládního nařízení dojezdová vzdálenost k pediatrovi musí být nejvíce do 35 minut jízdy autem, to těsně splňuje vzdálenost do Oblastní nemocnice Náchod. I když je podle pojišťovny všechno podle předpisů, řada rodičů se právě dojíždění obává.
„Mám dva malé syny a zatím chodíme k lékaři Dýmovi. Tam jsme spokojeni, a tak je opravdu štěstí, že pan doktor stále ordinuje, ale jak dlouho to ještě bude, nikdo neví. Chápu, že by chtěl do důchodu, má toho hodně. Zkoušela jsem se ptát u dětské lékařky v Polici nad Metují, ale tam mě odmítli, že mají plno. Kdybychom neuspěli, musela bych s každou drobností jet do Náchoda nebo Trutnova na pohotovost a problém by byl i s očkováním,“ míní maminka dvou dětí z Olivětína.
Čeští dětští praktičtí lékaři mají věkový průměr 55,4 roku, nejvíc z lékařů. Kraj chce pomoci, aby se za ně našla náhrada. Zrušil poplatky za stáže budoucích dětských praktiků v nemocnicích. Pokud dají souhlas zastupitelé, kraj vypíše v říjnu druhé kolo stipendií s téměř 5 miliony korun, které mohou využít medici z deseti nejpotřebnějších oborů, mezi nimi i dětští praktici. V minulém kole se jich přihlásilo dvacet, nyní by jich mohlo být dalších čtyřicet. Musí se však zavázat k nejméně čtyřem rokům práce v regionu.


description: Tisíce stran má spis k obří kauze dotačních podvodů a poškozování zájmů Evropské unie, kterou řeší Krajský soud v Hradci Králové. Případ souvisí s rekonstrukcí chrudimského Hotelu Bohemia. Osmi obžalovaným a třem stavebním firmám hrozí vysoké tresty.

title: Soud řeší dotační podvod při opravě hotelu Bohemia v Chrudimi


authors:
Autor
Jaký Byl Osud Mnichů

description: Legenda o zaniklém klášteře Svaté Pole poblíž Třebechovic pod Orebem je pravdivá. Archeologové zaznamenali za sedm let bádání v obci Klášter nad Dědinou mnoho objevů a nyní usilují o zapsání lokality na seznam kulturních památek.

title: Archeologové u Třebechovic potvrdili legendu o klášteře dobytém husity

maintext:
Není vyloučeno, že za několik let bude vesnice dalším významným cílem turistů. Obec totiž ukrývá legendární klášter Svaté Pole, který v roce 1420 vyplenili husité.
„Před rokem jsme podali žádost na ministerstvo kultury o zapsání pahorku ve vesnici mezi kulturní památky. Zatím se nic neděje. Tato lokalita si ale ochranu zasluhuje. Zdá se, že z větší části zastavěný pahorek s největší pravděpodobností stále ukrývá neporušenou dispozici původního kláštera, která se objevuje při všech výkopech,“ upozorňuje archeoložka Martina Beková.
Místo je unikátní z toho důvodu, že po zániku kláštera už nikdy nedoznalo takového stavebního rozvoje jako ve středověku a základy staveb nebyly nenávratně zničeny. Archeologové věří, že jsou teprve na začátku velkých objevů.
Klášter obklopovaly domy
Klášter Svaté Pole nepatřil k největším ani k nejbohatším v Královéhradeckém kraji, ale významný pro okolí nepochybně byl, a to hlavně pro kolonizaci Podorlicka. V době svého největšího rozkvětu na počátku 14. století byl obehnán kamennou zdí, na nejvyšším místě byl kostel, ke kterému přiléhaly kamenné budovy, jež tvořily typický rajský dvůr.
Kolem archeologové narážejí na drobná hospodářská stavení, což dokazuje, že měl masivní zázemí v okolí. V minulosti to vědci přitom kvůli často zaplavované nivě řeky Dědiny vylučovali.
„O podobě samotného kláštera jsme představu měli, ale donedávna jsme netušili nic o tom, jak mohutné bylo jeho zázemí. Mysleli jsme, že do nivy řeky Dědiny nešlo, ale poslední objevy nám tento názor poopravily. Třeba loni na podzim jsme objevili zemědělskou usedlost, která k pahorku těsně přiléhala. Šlo o poměrně honosný dům – částečně kamenný, s chlévy, obytnou místností, a dokonce byl vytápěn pecí z cihlových tvarovek,“ říká Beková, když dohlíží na brigádníky, kteří u statku v mělké jámě čistí hrubě opracované kameny z opuky. Je to zatím jen začátek posledního ze série výzkumů v nenápadné archeologické lokalitě.
Beková sleduje výkopové práce v obci už 20 let, ale až v posledních sedmi letech se jí podařilo narazit na unikátní nálezy, které mění pohled na historii místa. Je přitom nanejvýš pravděpodobné, že některé starší stavební práce řadu nálezů nenávratně zničily.
Týmu Bekové se přesto v poslední době daří. Zásadním objevem z poslední doby je pohřebiště z období 10. až 12. století, které cisterciáckému klášteru založenému v roce 1272 předcházelo a bylo v jeho obvodu.
Jaký byl osud mnichů?
„To nás vede k myšlence, že tam už v té době existovala misie jiného řádu, zřejmě benediktinů, která cisterciáckému klášteru předcházela. Už v 19. století se tato teorie vyskytla, tehdy mohla ještě přetrvávat nějaká ústní tradice. Kromě toho se v 19. století ve vesnici hodně stavělo a zbytky kláštera se nacházely na každém kroku. Dokonce tehdy objevili schodiště, na kterém prý byla kostra mnicha s váčkem peněz,“ uvádí Beková.
O tragickém zániku svědčí řada nálezů: třeba kosterní pozůstatky několika lidí ve vrstvě plné uhlíků, spálené omítky a keramiky. Podle jedné z hypotéz může jít o mnichy zavražděné husity. To, že zde husité v roce 1420 povraždili stovky mnichů, je však podle vědců jen legendou.
Nalezené kování gotických dveří.
„Klášter svojí rozlohou patřil k těm menším a mohlo v něm žít maximálně dvacet mnichů. Více lidí však žilo v okolí a zajišťovali zázemí,“ upozorňuje Beková.
Se zánikem kláštera zřejmě souvisí i část středověké papežské buly, která s největší pravděpodobností pocházela ze zdejší knihovny. Nedávno ji na poli u vesnice našel amatérský archeolog. Byla to olověná pečeť o průměru větším než padesátikoruna a potvrzovala pravost listiny, kterou vydal papež Inocenc VII., jenž zastával papežský úřad na počátku 15. století.
„Nebýt husitských válek, není vyloučeno, že by krajina v okolí vypadala jinak. Asi by byla podstatně více osídlena. Bylo to vlastně městečko, které ale postupně zaniklo a dnes je to nevelká vesnice. Vzhledem k tomu, že tu historicky scházelo centrum městského typu, můžeme předpokládat, že by tu město mohlo vzniknout. Husitské války slibnému rozvoji oblasti zasadily ránu, ze které se už nevzpamatovala. Poslední kapkou byla třicetiletá válka, protože v okolí víme o několika zaniklých středověkých vesnicích,“ říká Beková.
Archeoložka Martina Beková upozorňuje na původní části staveb zaniklého kláštera.
Části klenebních žeber, ostění, portálů vyrobených před 800 lety z kvalitního pískovce jsou v Klášteře nad Dědinou dodnes součástí mnoha chalup a domů. Dávno zaniklý klášter doslova prorůstá vesnicí. Nejlépe je to vidět na renesančním kostele Svatého Jana Křtitele, v jehož zdech jsou patrné části ze zaniklého kláštera. Beková upozorňuje hlavně na kameny ve zdi, které jsou větší, tvrdší a hlavně opracovanější.
„Při stavbě kostela využili stavební materiál, který pocházel ze zaniklého kláštera, ostatně jako u většiny starších budov v obci. Ze sutin vybrali větší lomový kámen a z toho stavěli. Zbytek rozvezli,“ dodává badatelka.
Po zániku kláštera bylo několik desetiletí místo pusté, poté v části areálu vznikla tvrz, která zřejmě využila zničených budov. Až později vyrostla nová vesnice s kostelem.


description: Letiště v Hradci Králové muselo v neděli 11. září pozdržet ve vzduchu několik letadel chystajících se na přistání. Na vině byl opilý muž, který po přistávací dráze jezdil na kole. Třicetiletému muži hrozí za ohrožení bezpečnosti letového provozu až půlmilionová pokuta.

title: Letiště odvolalo přistávající letadla, po ranveji jezdil opilý cyklista


description: Krajský soud v Hradci Králové poslal na 7,5 roku do vězení Petra Bartoše z Rychnovska, který podle obžaloby obtěžoval a vydíral svou bývalou přítelkyni. Chtěl, aby se k němu vrátila, vyhrožoval jí likvidací rodiny či ztrátou zaměstnání a šířil o ní lži. Po jedné z hádek se žena psychicky zhroutila.

title: Stalker z Rychnovska dostal 7,5 roku vězení za vydírání expřítelkyně


description: Extrémní běžecký závod Gladiator Race se v sobotu poprvé koná v josefovské pevnosti na Náchodsku. Dlouhé trati s obtížnými překážkami jsou novým fenoménem, který podle pořadatelů ještě zdaleka nedosáhl vrcholu.

title: Josefov čeká Gladiator Race, extrémní běh pevností povede i do podzemí

maintext:
Josefovská pevnost si už zvykla na filmaře nebo metal, ale tohle tu ještě nebylo. Na půldruhého tisíce závodníků odtud v sobotu ráno vyrazí na extrémní závod plný obtížných překážek. Poběží se po hradbách, vodou, bahnem i podzemními kasematy. V Josefově na Náchodsku se koná poslední z letošních překážkových závodů seriálu Gladiator Race. Intervalový start je od 9 hodin.
„Na desetikilometrové trati čeká na závodníky na tři desítky překážek,“ říká organizátor závodu, devětatřicetiletý Pavel Cibulka z Hradce Králové, který novému fenoménu posledních let stejně jako tisíce sportovců u nás zcela propadl.
Kdo má pro tyto závody předpoklady? Jsou to gymnasté? Atleti? Běžci?
Zdaleka nestačí, abyste byl jen výborný běžec. Závodník musí být psychicky i fyzicky zdatný, musí umět nejen po technické stránce překonávat obtížné překážky, ale zvládat i nepříjemné momenty. Závodníci dobíhají celí mokří a od bahna, někteří jsou odření nebo mají něco naraženého. Mohou být frustrovaní, že závod nezvládají.
Stačí, že jsem dobrý v jiných sportovních odvětvích a mohu v Josefově patřit k nejlepším?
Na tak dlouhou trasu, jakou máme připravenou, je nutné cíleně trénovat. Nestává se, aby byl někdo například „jen“ dobrý běžec do vrchu, přijel na náš závod a vyhrál ho. To platilo možná před pár lety, ale nyní už kvůli těmto běhům vznikají po celé zemi tréninkové skupiny, které až třikrát týdně tvrdě trénují.
Několika takových jsem si všiml i na Facebooku, kde se mezi sebou kamarádi hecují a motivují. Podobných závodů, kterých se účastní tisíce závodníků, roste jako hub po dešti.
V současné době jde opravdu o fenomén, je neskutečné, jak rychle se tento sport vyvíjí. Skoro každý víkend se můžete na nějakou podobnou akci přihlásit. Oproti jiným sportům to má velkou výhodu, vlastně potřebujete jen boty, vhodné oblečení a můžete jít na start.
Čím si ten velký zájem vysvětlujete?
Určitě to souvisí s nástupem běhání. Řada lidí hledá něco dalšího a běh s překážkami, který je akční, fotogenický a momentálně „in“, je jedna z možností. Mnoho lidí sedí celý den v kanceláři, domů jezdí autem nebo emhádéčkem, večer sedí u televize. My jsme jako malí lezli po stromech, ve městech zmizel přirozený pohyb. U tohoto sportu lze přirozený pohyb znovu pěstovat. Myslím, že popularita ještě zdaleka nedosáhla vrcholu.
Jak předejít úrazům a vůbec, jak se správně připravit?
Začátečníci by si neměli vybírat dlouhé tratě s velkým množstvím překážek. Pro někoho, kdo nemá žádnou zkušenost, je optimální tříkilometrový závod s deseti překážkami. Každému bych doporučil vzít si dobré boty, je obrovský rozdíl, jestli běžíte v keckách s ošoupanými podrážkami nebo ve speciálních se špunty, které jsou podobné kopačkám. Důležité je oblečení, které nesaje vodu. Hodně lidí dělá chybu, že si vezme obyčejné bavlněné triko s dlouhým rukávem, které nasaje několik litrů,když se namočí, což na deseti kilometrech běhu opravdu poznáte.
Co když na mě na trati přijde krize?
Úžasně funguje sounáležitost mezi závodníky, kteří si navzájem pomáhají a hecují se. Některé překážky jsou hodně těžké a v tu chvíli je taková pomoc důležitá. Na každé překážce je dobrovolník, který poradí.
Jaký je váš vztah k těmto běhům?
Musím přiznat, že ze začátku jsem k tomu měl až téměř odpor, přišlo mi to dětinské. Když jsem to však vyzkoušel, naprosto mě to pohltilo, a dokonce jsem začal přemýšlet, jak podobné akce a tratě ještě vylepšit. Z toho pak postupně vznikl Gladiator Race. Vymýšlíme nové překážky a hledáme zajímavé lokality, aby to nebylo sterilní a pořád dokola. Proto jsme rádi, že se nám povedlo uspořádat závod právě v Josefově.
Jaké překážky jste připravili?
Bude to mix přírodních a umělých, terén v pevnosti nabízí různé výběhy a přeběhy. Pod pevností je soutok řek, které určitě využijeme, závodníci se budou brodit proti proudu. Na trati bude i padací most, přemostění příkopu, různé bariéry, závodníci budou šplhat a nosit pneumatiky. Zapomenout nesmím na běh podzemními chodbami nebo opuštěnými baráky. Pevnost a okolí dává závodu opravdu velkou přidanou hodnotu.
U podobných závodů platí, že když se závodníkovi nepovede překonat překážku, musí nezdar nějak kompenzovat...
Kdo nesplní překážku, dostane trest, musí udělat dvacet angličáků (klik s výskokem, pozn. red.), přemýšlíme také o krátkém běhu navíc.
Přijde mi nepředstavitelné zvládnout všechna úskalí trati. Ti nejlepší to dokážou?
Na každém závodě jich pár je, čas vítěze tady v Josefově odhadujeme někde mezi hodinou a hodinou a deseti minutami.
Podívejte se na video ze závodu v Litovli na Olomoucku:


description: Policejní kamera v Trutnově zachytila cyklistu na chodníku, který při jízdě přes obrubník přeletěl přes řídítka. Vyvázl bez zranění, strážníci však upozorňují, že udělal hned dva přestupky.

title: VIDEO: Cyklista na chodníku přeletěl přes řídítka, natočila ho kamera


description: Pozdní léto láká o víkendu na hrady a zámky, při Dnech evropského dědictví se památky otevřou v jiné podobě, než bývá obvyklé. Hrádek poprvé otevře část sklepení, na Kuksu a na Kunětické hoře bude vinobraní, Litice zvou na cesty s Karlem IV.

title: Dny evropského dědictví odhalí podzemí. Přijede císař, poteče víno

maintext:
Hrady a zámky v kraji mají před sebou vedle víkendových Dnů evropského dědictví také jiný zářijový a říjnový program. MF DNES z něj vybrala to nejzajímavější. Na zámku Hrádku u Nechanic se při Dnech evropského dědictví v neděli poprvé v historii zpřístupní část sklepení.
„Vytvořili jsme mimořádnou prohlídkovou trasu. Při obchůzkách zámku mne napadlo, že je škoda neukázat návštěvníkům sklepení, které je samo o sobě nádherné a navíc se v něm dochovaly technické prvky, jako jsou třeba kotle z 19. století nebo elektrické rozvody z roku 1914. Sklepy bylo potřeba vyčistit, vynosit nepotřebný stavební materiál a samozřejmě si připravit průvodcovský text. Sklepy nebudeme ukazovat celé, něco si musíme schovat zase na příště,“ prozradil nový kastelán Martin Rejman, který působí na zámku od července. Sklepení bude v neděli od 9 do 17 hodin přístupné každou celou hodinu.
Zámek Ratibořice chystá na sobotu akci Příběh zámku a zámek příběhů. „Prohlídka od 16 hodin bude s rozšířeným odborným výkladem zkušeného průvodce. Ožijí při ní málo známé nebo zapomenuté děje, příběhy a osudy ze života majitelů zámku,“ uvedla mluvčí Národního památkového ústavu na Sychrově Lucie Bidlasová. Délka prohlídky je 90 až 120 minut, kapacita maximálně 25 osob, vstupné 130 korun.
Korzet - 400 let utrpení pro krásu je název sobotní přednášky k dějinám odívání na zámku v Opočně.
„Pozornost věnujeme nejen vývoji a proměnám tvaru, technologii výroby a materiálům dámského korzetu, ale rovněž zdravotním důsledkům každodenního nošení,“ řekla Bidlasová. Přednášet bude od 17 hodin Alena Zvolánková.
Neděle ve stejnou dobu v Opočně bude patřit přednášce o tamní sbírce zbraní v tabulnici. Naváže na ni výstava, která potrvá až do 31. října.
Na Kuksu poteče víno po schodišti
Státní zámek Náchod zve o víkendu na komentované prohlídky kaple Nanebevzetí Panny Marie se sakristií a kruchtou začínající v 11, 13 a 15 hodin.
Už v sobotu pořádá hospitál Kuks tradiční vinobraní s ochutnávkou z Česka i ze zahraničí, kdy víno teče proudem i po kaskádovém schodišti. Vinobraní má na programu také Kunětická hora, a to o týden později. Dny evropského dědictví může letos konečně slavit také opravený státní hrad Litice.
„Akce Na cestách s Karlem IV. přináší návštěvníkům jedinečnou příležitost vyzkoušet si, jak náročné bylo žít ve středověku a co obnášelo cestovat s císařským dvorem. Kromě workshopů, při nichž účastníci zapojí všechny smysly, dojde i na tříbení intelektu při setkání s Karlem IV. a na odhalení středověkého oděvu. Tuto jedinečnou středověkou reality show završí videomapping, při kterém v prostorách hradů ožijí středověcí rytíři,“ prozradila mluvčí. Vstupné pro dospělé je o víkendu 70 korun.
Na rozhlednu i bojiště
Otevřené památky, polští rytíři, výstava veteránů nebo autobus pendlující až na Chlum čekají návštěvníky v sobotu v Novém Městě nad Metují, které si letos připomíná 515 let od založení.
„Zveme na komentované prohlídky zámecké zahrady a špýcharu. Prohlídka části špýcharu, kam je jinak vstup pro veřejnost zakázán, bude zajímavá nejen pro místní,“ míní Anna Knappová ze správy zámku.
Návštěvníci zaplatí základní vstupné 150 či snížené 100 korun. Program v Novém Městě zahájí v 9 hodin historický průvod zakladatele Jana Černčického z Kácova, který se vydá od zimního stadionu v Krčíně na Husovo náměstí. V 10 hodin vystoupí skupina historických tanců Vere Gratia za doprovodu hudebníků La Bilancetta.
Řada památek bude k vidění zdarma nejen v Novém Městě, ale také v Bohuslavicích, Králově Lhotě, Smiřicích a na Chlumu. Na tato místa sveze turisty bezplatná autobusová linka, která mezi Novým Městem a Chlumem u Hradce Králové pojede každou půlhodinu od 9.30 až do 17.30 hodin.
Navštívit je možno od 10 do 17 hodin novoměstské muzeum a galerii v Zázvorce, zámeckou věž Máselnici a kostel Nejsvětější Trojice s altánem a farní zahradou. V Bohuslavicích se otevře evangelický kostel, v Králově Lhotě bude k vidění kostel svatého Zikmunda, ve Smiřicích kaple Zjevení Páně, expozice sochaře a medailéra Milana Knoblocha a nádražní budova.
Na Chlumu si turisté projdou rozhlednu a bojiště, pro návštěvu památníku bitvy 1866 si musí koupit vstupenku. V lesním divadle na Chlumu zahraje od 14 hodin novoměstský kytarista Mikuláš Rydlo.
Na Krakonošovo náměstí v Trutnově přijede v sobotu dopoledne císař František Josef I. Letos totiž uplyne 150 let od jeho návštěvy Trutnova. Ve Staré radnici budou k nahlédnutí psané kroniky města. V budově základní školy si žáci připravili na 11 a na 14 hodin hudební vystoupení. Otevřený bude kostel Narození Panny Marie, Muzeum Podkrkonoší, Galerie města Trutnova, Janská kaple, dělostřelecká tvrz Stachelberg a památník generála Gablenze, kde se v sobotu od 15 do 18 hodin koná Rozloučení s létem. V městském parku je možno zavítat do podzemní chodby, program má i železniční depo.