description: Pro počet zhlédnutí klipů na YouTube se dá udělat leccos. A protože je sever Čech drsný kraj, nepřekvapí, že právě v Ústí nad Labem se ve jménu internetu odehrála hrůzostrašná historka s dobrým koncem.

title: Notebook: Třetí liga xenofobie

maintext:
V ústecké čtvrti Střekov si dvojice chlapců lehla na koleje a nechala nad sebou projet vlak. Celou smrtelně nebezpečnou taškařici oba hazardéři natočili na video, které se vzápětí objevilo na internetu.
Z celé příhody si pochopitelně nelze dělat příliš legraci ani ji zlehčovat, protože podle železničářů v takovém případě stačí k smrti pod koly třeba jen kus oblečení, zvednutého vzdušným vírem a zachyceného vlakem. Navíc je za všechno mastná pokuta. Amatérští kaskadéři tedy musejí vyřešit poměrně drsné dilema: buď se přiznat a platit, nebo s napětím čekat, kdo je na videu pozná.
Komická absurdita rasismu
Vítězným filmem v soutěži letošního věhlasného Mezinárodního festivalu dokumentárních filmů v Jihlavě se stal český dokument FC Roma. Film mapuje strastiplnou a místy černě humornou štrapáci stejnojmenného fotbalového klubu, jehož členové musejí ostatní „gadžovské“ týmy ve třetí lize přemlouvat, aby s nimi vůbec hrály.
Podle tvůrců jde o jakousi exkurzi po různých formách každodenní české xenofobie. Rasismus jako často nechtěně komická a místy mrazivá absurdita je jedním ze stěžejních témat filmu, který už nějakou dobu vyvolává kontroverzní odezvy v médiích i na sociálních sítích. Problém je, že k divákům, kteří by něco takového opravdu potřebovali vidět, poselství dokumentu pravděpodobně nedolehne.
Erotika k popukání
Lahůdkou pro fajnšmekry bude druhé, přepracované a rozšířené vydání knihy Nepraktův erotický depozitář od proslaveného kreslíře Jiřího Wintera Neprakty. Milovníkům specifického Nepraktova stylu, provázejícího například generace čtenářů příhod žáků Kopyta a Mňouka, samozřejmě nezůstala utajena autorova schopnost zachytit ženské křivky velmi poutavě.
Vydavatelka knihy Slávka Kopecká ovšem říká, že výtvarníkova slabost pro erotiku, sex a lásku ve všech možných a nemožných podobách byla dokonce jeho třináctou komnatou. Nepraktův erotický depozitář tak jednak pobaví a zároveň u něj leckoho nepřipraveného možná i přejde smích.
Metrostav narazil s logem
Metrostav musí podle rozhodnutí soudu přemalovat logo. Zní to trochu jako vtip, ale ve skutečnosti by to znamenalo změnit grafické ztvárnění jména známé stavební firmy na stovkách aut, stavebních strojů i budov či zakrývacích plachet. Podle neoficiálních odhadů by to firmu stálo miliony korun. Soud dal za pravdu výtvarníkovi Karlu Míškovi, který logo s typickým „óčkem“ v osmdesátých letech navrhl.
Míškovi se nelíbily úpravy loga provedené počátkem nového tisíciletí. Obrátil se proto na soud a ten nyní rozhodl, že firma Míškovo dílo poškodila. Metrostav má na provedení změn rok a v době uzávěrky Strategie prohlašoval, že se zatím k žádným změnám nechystá. Strategie k tomu říká, že každé posílení povědomí o hodnotě autorských práv je potřeba jako sůl.
Česká bída
Zpravodajský portál iDnes spustil nový seriál s názvem Chudoba v Česku. Největší kontroverze v těch rozumnějších částech čtenářských diskuzí budí právě hranice chudoby stanovená agenturou provádějící příslušný průzkum. Dá se přežít z dvaceti tisíc se třemi dětmi? Je příznakem chudoby nevlastnit pračku, ledničku nebo televizi? Odpověď na tyhle otázky nemusí být jednoznačná.
Jednoznačnou hranicí mezi destruktivní chudobou a – například – dobrovolnou výměnou skromnějšího životního modelu za neúčast v „krysích“ dostizích kapitalismu je však podle odborníků rezignace. Ubíjející stres, snížená rozhodovací schopnost, kolotoč dluhů a exekucí. Právě tady začíná chudoba ničit životy a rozbíjet rodiny. Tady je skutečný problém, mnohem závažnější než třeba jména momentálních prezidentů u nás či v Americe.


authors:
Autor
Repro Strategie
Reuters

description: Airbus je posledních čtyřicet let jedním ze vzácných příkladů evropské spolupráce. Pro firmu je to požehnání stejně jako prokletí.

title: Hlášení z kokpitu Airbusu zní: Mlhavé zataženo

fasttext_language: cs


description: Prodejce kuchyňského vybavení Kulina chce posílit povědomí o značce. Spouští první velkou image kampaň z dílny Red Media.

title: Kulina posiluje image


title: Scanner: S dronem na nákupech

maintext:
Jednou z nejžhavějších vymožeností doby jsou dodávky zboží až do domu. Na internetu si vyberete kombajn, zubní protézu či ptačí zob, stisknete pár tlačítek a za dvě hodiny je máte doma.
Vychytávek v doručování zboží je dnes nepřeberně. Že nám ho až domů doveze cyklista nebo dron, jsme si už dávno zvykli. Pořád je ale co vymýšlet. Jeden newyorský obchod s obuví (jehož jméno Scanner milosrdně zapomněl) vám doručí boty domů, i když si je vyberete přímo na krámě. Obchod nemá žádné boty na skladě, jen vzorky; zato má rychlou zásilkovou službu.
To je úžasný efekt. Vyberete si boty, ale nejenže je nedostanete, ale ještě musíte dotyčnému obchodníkovi sdělit, kde bydlíte. Tak vypadá marketingová kalokagathia: je to sice riskantní, zato však nepohodlné. Z čehož vidíme, že ani sebelepší boty vám nezabrání ve šlápnutí vedle.
Unikající Facebook
Před rokem namíchl Facebook britské daňové úřady, když na daních zaplatil (při bratru sto milionech liber obratu) jen něco přes čtyři tisíce liber. Letos je ještě lepší: obrat se zdvojnásobil, ale protože veškerý zisk si firma kvůli nižšímu zdanění přesměrovala do Irska, vykázala ztrátu.
S tímto mužem by měl Facebook možná problémAutor: Pixabay
Výsledkem je, že je dnes o jedenáct milionů liber v daňovém plusu. Nezapomeňme, že to je táž firma, která vám znemožní zveřejnit fotku, na které se objeví nahota (Michelangelo a jeho David by měli se Zuckerbergem problém). Scanner v tomto světle navrhuje pro FB nový firemní slogan: krást a bát se.
Hyperkonina
Namísto tradiční reklamy a spol. se německý výrobce sportovního oblečení Adidas rozhodl najmout v 15 městech na světě po skupině mladých lidí, kteří jsou „hyperconnected“, to jest mluví spolu pomocí množství různých elektronických hejblátek. Skupina má mít ideálně zhruba 500 členů (zatím jich je 100–200) a má vytrubovat do světa, jak je Adidas skvělá značka.
Když to bude říkat anonymní mladík, bude to vypadat věrohodněji než od výrobce samotného, uvažují v Adidasu docela logicky. Scanner by i zde rád přispěl všeobecnému blahu a navrhuje, aby si členové oněch skupin říkali Adidasholes.
Nemíchat, sežvýkat
Pierce Brosnan se dostal kvůli svému poslednímu počinu do řečí. Ne proto, že bůhvíproč vypadá jako Mikuláš Romanov, nýbrž proto, že propaguje výrobce indického „osvěžovače dechu“ Pan Bahar. Internet se seběhl, aby si dělal z nebohého Brosnana legraci; některé indické osvěžovače, zvané paan masala, totiž obsahují tabák (hrůza hrůz!) a většina z nich má mírně halucinogenní a povzbuzující účinky.
Jejich žvýkání má také v různých místech světa nestejně vysoký společenský status; na část diváků proto spot působí, jako by Brosnan propagoval, řekněme, čichání toluenu.
Ženské zápasy v blátě
Bláto figuruje v mezititulku ve smyslu pouze přeneseném, zato je ho dost a dost smrdí. Jistá Sally Singerová, takto „kreativní digitální direktorka“ časopisu Vogue, se pustila do módních bloggerek za to, že berou jejímu zaměstnavateli kšeft. „Jste předzvěstí smrti stylu,“ napsala na jejich adresu. „Velmi snobské a velmi misogynní,“ vrátila kompliment jedna z adresátek, zakladatelka blogu LibertyLondonGirl.com Sasha Williamsová.
Když jedna dáma z módního světa začne osočovat druhou, že je nemožná mrcha, jaký je výsledek? Scanner, v obavě z nařčení z misogynie, by nejspíš souhlasil s oběma.


description: Nic není tak, staré jako včerejší noviny, a v případě dat to platí dvojnásob. Placených databázi obchodních kontaktů nejrůznějšího typu existuje celá řada, většinou je ovšem spojuje to, že nejsou aktuální. Jedině online databáze získávající údaje z několika na sobě nezávislých zdrojů může poskytnout „živá“ data. Hledáte-li nový způsob, jak získat další zákazníky, kteří by vaše služby uvítali a vy byste je nemuseli složitě přesvědčovat, vyzkoušejte Merk, unikátní online databázi firem a živnostníků v ČR.

title: Směřujte tam, kde vás potřebují


authors:
Autor
Repro Strategie

description: Dokumentární film je považován spíše za menšinový žánr. Možná i proto dokáže využívat nové distribuční cesty flexibilněji než hrané filmy. Receptem na úspěch je on-line distribuce, vytváření komunit a originalita.

title: Renesance dokumentu na síti i na půdě

maintext:
S trochu nadsázky by se dnes dalo hovořit o renesanci dokumentu a sílící komunitě loajálních a oddaných příznivců žánru, který má v Česku tradici a silnou autorskou základnu. Za dokumentárními filmy jezdí diváci na specializované festivaly, hledají je na streamovacích službách na síti nebo navštěvují projekce v kinech či klubech, pro něž jsou dokumenty často jedním z pilířů alternativní dramaturgie k multiplexům.
Počátkem prosince se třeba v brněnském kině Art promítaly vítězné filmy letošního Mezinárodního festivalu dokumentárních filmů Ji.hlava. Nechyběla ani třešnička na dortu v podobě islandského filmu z roku 1925 provázeného živou hudbou v podání skupiny Dunami Ensemble. To je jen jeden z mnoha příkladů akce, která láká diváky na kombinaci stále vyhledávanějšího filmového žánru s přidanou hodnotou v podobě zmíněné filmové kuriozity s koncertem.
Lidé na dokumenty slyší. Jihlavský filmový festival, který se v brněnském Artu připomínal tamním kinofilům, je ostatně jedním z nejviditelnějších dokladů zájmu o dokumentární film především mezi mladými lidmi. Jeho dvacátý ročník navštívilo v říjnu rekordních čtyři a půl tisíce diváků, kteří zamířili zejména na projekce filmů z cyklu Český žurnál.
To je dramaturgická platforma, na níž staví svoji nabídku aktuálních tuzemských dokumentárních filmů Česká televize. A je to opět jeden z dobrých příkladů možného hledání cest, po kterých poslat současný filmový dokument vstříc divácké pozornosti.
Čeští dokumentaristé se prosazují pravidelně i celosvětově. Že z toho nekouká moc peněz, je věc druhá.Autor: Repro Strategie
Festival dnes zviditelňuje město na Vysočině i za hranicemi republiky a za dvacet let vyrostl z původně nadšenecké studentské akce v jednu z největších evropských přehlídek svého druhu. Svědčí o tom i účast více než tisícovky akreditovaných oborových profesionálů z celého světa, kteří v Jihlavě kromě jiného nabízejí i vyhledávají nové podněty a příležitosti.
„Dvacátá Ji.hlava skončila s velkým diváckým zájmem, vážím si toho, že je náš festival místem, které propojuje filmaře s diváky, že důvod, pro který jsme ji před dvaceti lety založili, je stále naplňován,“ říká zakladatel a ředitel festivalu Marek Hovorka.
Na festivalu v Jihlavě je poměrně snadné propadnout pocitu, že dokument je na vzestupu a že jeho příznivců přibývá. Spontánní a energií nabitá atmosféra projekcí, následných debat i veškerých kulturních akcí kolem jihlavského festivalu může v pozorovateli vyvolat dojem, že dokumentární film je středem světa. Tak růžová ovšem realita není.
Daleko za tržbami hraných filmů
Do klasické kinodistribuce šlo v roce 2015 devatenáct dokumentárních filmů. Vcelku slušně si mezi nimi vedla časosběrná kronika Mallory tradičně úspěšné Heleny Třeštíkové, na kterou přišlo do kina 12 578 diváků. Téměř dvanáct tisíc lidí vyhledalo v kinech i snímek Evy Tomanové Stále spolu mapující život rodiny s dvanácti dětmi v maringotkách bez televize a tekoucí vody.
Zhruba pět a půl tisíce diváků přilákal Takovej barevnej vocas letící komety, v němž Václav Kučera zachytil život hudebníka Filipa Topola. Něco málo přes dva tisíce lidí zaplatilo za lístek do kina na životopisný snímek Filmový dobrodruh Karel Zeman.
Na Evangelium podle Brabence renomovaného dokumentaristy Miroslava Janka nepřišlo do kin ani pět set lidí, zajímavá sonda o českém nacionalismu od Tomáše Kratochvíla Češi proti Čechům přilákala do kin padesát jedna platících diváků a utržila pět a půl tisíce korun.
Srovnáme-li loňskou návštěvnost i těch nejúspěšnějších českých dokumentů s hranými filmy z domácí produkce, vrátí nás to z „jihlavského“ optimismu rovnýma nohama na zem.
Na komedii Milana Cieslara Život je život přišlo bezmála 260 tisíc lidí, mírně přes dvě stě tisíc se dostal i Fotograf Ireny Pavláskové a třetí příčku s necelými 190 tisíci diváků si podržela filmová adaptace Vieweghovy knihy Vybíjená Petra Nikolaeva. Aktuálními českými rekordmany jsou ovšem otec a syn Svěrákové a jejich Tři bratři, na které přišlo v roce 2014 do kin šest set tisíc lidí.
Srovnávat dokumenty s hranými filmy je samozřejmě příslovečné míchání hrušek s jablky, přesto se nabízí otázka, zda není snaha o „monetizaci“ dokumentárních filmů jejich nasazováním do kinodistribuce slepou uličkou. Pro většinu z nich tomu tak totiž je. Tvůrci a producenti dokumentů se však do nerovného boje o přízeň milovníků klasického filmového plátna nemusejí vrhat za každou cenu a často je pro ně rozumnější věnovat energii hledání nových cest.
Mezi těmi už nedominuje ani odvysílání dokumentu v některé z televizí, přestože to ještě stále dobře zní a mají to většinou rádi i případní sponzoři a partneři při výrobě. Jako výrazně zajímavější, efektivnější, a sice pracná, ale často levnější varianta se stále více uplatňuje mix nasazení dokumentů na festivalech, na placených, či dokonce neplacených streamovacích službách na síti a alternativní distribuce v klubových kinech či formou jednorázových projekcí. A samozřejmě spojení této distribuční kombinace s budováním komunity zejména na sociálních sítích.
Dokumentární aliance
Pokud jde o cílený zásah příznivců dokumentárního filmu ochotných zaplatit nevelký jednorázový či paušální poplatek za stažení nebo on-line sledování českých i zahraničních dokumentárních či experimentálních filmů, stojí za pozornost zejména mezinárodní distribuční platforma Doc Alliance (DAfilms.cz), projekt sedmi klíčových evropských festivalů dokumentárního filmu.
„Cílem této iniciativy je prosazování žánru dokumentárního filmu, podpora jeho rozmanitosti a kontinuální propagace kvalitních autorských dokumentárních snímků,“ uvádí web Doc Alliance. Ten nabízí milovníkům dokumentu poměrně obsáhlý servis v podobě informací o dění v oboru, reportáží z festivalů či rozhovorů.
Publicistika však tvoří pouze rámec databáze dramaturgického výběru zhruba tisícovky českých i zahraničních snímků, které se nabízejí za poplatek a někdy i zdarma a zpravidla jsou vybaveny základní anotací v angličtině a češtině. Periodicky se na portálu objevují i tematické výběry filmů, profily tvůrců i časově omezené bonusy.
Nedávno nabídla Doc Alliance v předpremiéře ke zhlédnutí například očekávaný film Roberta Kirchhoffa a Filipa Remundy Pára nad řekou o legendárních slovenských jazzmanech.
Zajímavou distribuční platformou je Doc Alliance i pro samotné tvůrce, kteří od portálu dostávají 60 procent částky zaplacené za nějakou formu zhlédnutí filmu. Ucházet se o zařazení do virtuální databáze může v podstatě každý autor či producent, ale filmy procházejí dramaturgickou selekcí.
Od roku 2008 uděluje platforma Doc Alliance rovněž vlastní cenu nazvanou Doc Alliance Selection Award, jež oceňuje nejlepší evropský dokumentární snímek nezávisle vybraný každým z festivalových členů platformy.
Bez diváků to smysl nemá
Další zajímavý distribuční a propagační nástroj pro diváky i tvůrce představuje projekt KineDok (Kinedok.net), zřizovaný Institutem dokumentárního filmu. Sám sebe prezentuje jako nový druh mezinárodního společenství, unikátní filmový klub a alternativní distribuční platformu spojující fanoušky a tvůrce autorského dokumentu.
Dokumetární film je považován spíše za menšinový žánr.Autor: Repro Strategie
V praxi to znamená nabídku zprostředkování zážitku z promítání dokumentárních filmů na velkém plátně včetně následných besed s tvůrci či aktéry snímků, to vše pak nejen v tradičních kinosálech, ale zejména v místech, kde se běžně nepromítá a která mohou posílit originální kulturní zážitek i svým specifickým geniem loci. Může jít o sály klubů či knihoven, nevyužívaná maloměstská kina či kulturní zařízení, která zařazují projekce do své programové nabídky.
„Po patnácti letech intenzivní podpory filmových tvůrců v rámci našich aktivit zaměřených na výrobu a distribuci dokumentárních filmů chceme věnovat péči také publiku a umožnit nejen snazší cestu běžného diváka k dokumentárnímu žánru, ale i podmínky pro bližší spolupráci těch, kdo filmy vytvářejí, a těch, kdo je sledují,“ vysvětluje smysl projektu ředitel Institutu dokumentárního filmu Bojan Schuch.
„Autorský dokument přináší nová a podnětná témata, bez diváckého zájmu by však jeho podpora nedávala smysl. Proto KineDok vychází vstříc specifickým potřebám a zájmům dokumentárních diváků. Zve je na oblíbená kulturní místa v jejich okolí a zároveň láká na nové prostory alternativní, tedy kluby, kavárny, galerie či na půdy,“ dodává Schuch.
Pro představu je možné uvést několik aktuálních míst projekcí KineDoku, na jejichž seznamu je například Galerie Orlovna v Kroměříži, prostor Kafe v kině ve Veselí nad Moravou, kavárny Potrvá či Únik nebo prostor Meet Factory v Praze, Klub Futra v Orlové-Lutyni nebo Papírna v Plzni.
Všude tam a na řadě jiných míst se promítají filmy z on-line katalogu, který v současné době zahrnuje patnáct snímků z celého světa. KineDok je tedy v principu jakousi „půjčovnou“ filmů, které za určitých podmínek poskytne zájemcům o jejich projekci. Na příští rok portál připravuje do distribuce šestnáct nových filmů.
Filmy se často promítají v rámci komunit příznivců kultury, kteří jsou za originální nabídkou ochotní zajít i do méně komfortních promítacích prostor, a dokonce preferovat jedinečnost takových projekcí. Filmy tohoto typu navíc obvykle nekladou až takové nároky na projekční zařízení či technické vybavení promítacích sálů. To dává možnost rozšířit programovou nabídku právě pro kluby či starší samostatná kina, která již nemohou konkurovat komfortu multiplexů.
„Místní distributoři využívají znalosti svého prostředí a publika i podpory lokálních partnerů a festivalů, zároveň se však spojují v jeden mezinárodně uznávaný celek pod záštitou Institutu dokumentárního filmu, který poskytuje hlavní zázemí, servis a propagaci,“ vysvětluje manažerka projektu KineDok Jana Ripplová.
Veřejnoprávní podpora
I přes všechny slibně se rozvíjející alternativy stále zůstává pro diváky dokumentárních filmů významným výrobcem, koproducentem i distribučním kanálem Česká televize. Ta například letos už počtvrté nasadila do programu pětici filmů v rámci už zmíněného dramaturgického cyklu Český žurnál.
Pětice autorských dokumentárních filmů reflektuje důležitá témata uplynulého roku, mezi něž patří třeba uprchlická krize, islamizace Evropy, ale i česko-čínské vztahy nebo sociální propady uvnitř samotné české společnosti.
„To, že mladá generace režisérů dokáže upozornit na naléhavé současné problémy naší společnosti, je dobrá cesta, kterou by se český dokumentární film měl vydat,“ říká kreativní producent Petr Kubica, v jehož tvůrčí producentské skupině cyklus vzniká.
Právě v rychlosti reflexe žhavých témat a možnostech propagace a prezentace dokumentárních filmů, které aktuální témata zachycují a zpracovávají, má veřejnoprávní televize stále obrovské možnosti včetně on-line dostupného archivu. Tam lze většinu odvysílaných dokumentů vyhledat a zhlédnout zdarma.
Letos v říjnu však Česká televize vzbudila vlnu nevole náznakem úvahy o zamýšleném zpoplatnění svého internetového vysílání. Vzápětí přispěchala s uklidněním, že změny tohoto typu zatím nejsou na pořadu dne. Že by však mohlo být internetové vysílání v dohledné době alespoň částečně za peníze, veřejnoprávní televize nevylučuje.
„Rádi bychom tuto službu dále rozvíjeli a zpřístupnili ještě bohatší videoarchiv, avšak pouze pro ty, kteří na jeho vzniku participují, tedy pro koncesionáře. Naše iVysílání by pak pro ostatní uživatele fungovalo i nadále, ale v omezené podobě,“ řekla mluvčí České televize Alžběta Plívová Lidovým novinám.
Stovky dokumentů včetně řady těch nejslavnějších jsou už dnes dostupné za peníze například na streamovací službě Netflix. Dokumenty z produkce HBO lze zase on-line sledovat na webu HBOgo.cz.
Řada dokumentárních filmů míří rovněž na sdílecí servery YouTube či Vimeo. Ty poskytují zejména široké možnosti propagace formou thrillerů či „making of“ filmů a jsou účinným podpůrným nástrojem pro budování komunit na sociálních sítích.
Třeba prostřednictvím služby Vimeo stále více produkčních společností své dokumentární či experimentální filmy rovnou distribuuje a využívá k tomu různé modely včetně placeného streamu či stažení za poplatek. Právě v přímé on-line distribuci bez jakýchkoli prostředníků se otevírají i pro malé nezávislé produkce možnosti, které si ještě před několika lety dokázal představit jen málokdo.


description: Kdyby vám někdy chyběla jiskra, zkuste to napravit koupí šperku značky Tiffany. Podle spotu novoyorské Ogilvy & Mather by to mělo fungovat.

title: Spot dne: Jiskra pro svět


description: Nečekali jste, že na vyjížďce lesem vás vyčmuchá nosorožec nebo že vás kvůli několika lahvím mléka bude pronásledovat armáda zemědělců? To jste asi zapomněli, že jedete Renaultem Kadjar nebo Captur. Tyto vozy mají nečekané jízdy v popisu práce. Spot vznikl v pařížské agentuře Publicis Conseil.

title: Spot dne: Čekejte nečekané


description: Uchovávat tradice a předávat dál to, co je pro nás důležité, vyžaduje sice velké úsilí, ale má to smysl. To platí i o podstatě vánočních svátků, na což se snaží upozornit nový vánoční spot tradiční české značky Pilsner Urquell z dílny bratislavské agentury MUW Saatchi & Saatchi.

title: Pilsner Urquell sází na vánoční melancholii


description: To, že je třeba zabezpečovat svá data, čtenáři Strategie vědí. Pro americké občany, kteří si tuto znalost ještě neosvojili, připravila neziskovka Fraud Watch Network ve spolupráci s reklamní agenturou GMMB z Washingtonu tento spot.

title: Spot dne: Nekalé grify s wi-fi


description: Veřejnoprávní televize přemýšlí, jak zalepit díry po klesajících příjmech z koncesionářských poplatků. Jejich výběr kvůli novým technologiím rok od roku klesá a ČT uvažuje, zda nezamknout online obsah.

title: Česká televize zvažuje zamčení videoobsahu


description: A když Santa uzřel tu nabídku vánočních dárků, které se dají pořídit u jihoafrického internetového prodejce Takealot.com, pravil: „Jdu si zapařit.“. Alespoň tak praví legenda, kterou v podobně reklamního spotu vypustila do světa agentura M&C Saatchi Abel z Kapského Města.

title: Spot dne: Záskok za Santu


title: Ne docela hladké přistání

maintext:
Americká (a tedy světová) jednička v osobní letecké dopravě, American Airlines, teprve letos v říjnu dokončuje tři roky starou fúzi s konkurentem US Airways. A pořád to nejde hladce.
Kdo si chtěl zabookovat let s US Airways a vybral si k tomu šestou hodinu ráno sedmnáctého října, dočkal se nemilého překvapení: stránka letecké společnosti v tu dobu přestala fungovat. Zlí jazykové řeknou, že se tím mnoho nezměnilo, ale tentokrát je tu jeden významný rozdíl, protože nefunkčnost stránek a rezervačního systému byla záměrná. Veškeré rezervace US Airways nadále probíhají přes portál American Airlines.
Je to jen logické, protože obě firmy už dávno nejsou dvě firmy, nýbrž jediná, American Airlines. Ta koupila menšího konkurenta US Airways za 11 miliard dolarů v roce 2013 – a od té doby rozehrály obě firmy neuvěřitelný taneček ohledně skutečného spojení. Jako by manželský pár ještě tři roky po svatbě bydlel a teprve poté se dohadoval, kam přijdou jeho ponožky, kde jsou talíře a co s kravatami po dědečkovi.
V pondělí sedmnáctého října nad ránem se odlepil od ranveje sanfranciského letiště letoun US Airways, aby o několik hodin později dosedl ve Filadelfii. Na památku roku, v němž firma ještě pod názvem All American Aviation poprvé vzlétla, mělo číslo letu symbolickou hodnotu US 1939 – a byl to také let poslední. Pak přiběhli malíři a přemalovali logo US Airways, takže následující let už stroj absolvoval pod hlavičkou American Airlines; stejný osud potká dalších 654 letadel. Tedy – bude tomu tak, když půjde všechno dobře; pokud však je minulost dobrým vodítkem, je celkem slušná pravděpodobnost, že všechno dobře nepůjde.
Velké sousto
Během posledních patnácti let prošlo americké civilní letectví hromadou fúzí a akvizic, z nichž většina přinesla spoustu potíží zaměstnancům, konkurentům, partnerům, a především zákazníkům. Počet přepravených cestujících v roce následujícím těsně po fúzi byl proto vždy o něco nižší, než by nasvědčoval prostý součet počtu cestujících před fúzí.
Nejhorší takový případ nastal v případě sloučení United Airlines a Continental Airlines před šesti lety. Na letištích se (řečeno s Jiřím Suchým) rozpoutalo peklo a Bůh si zakryl tvář; jednotlivé kiosky mezi sebou nekomunikovaly a po terminálech se táhly megafronty, jejichž každý článek byl rozzuřen k nepříčetnosti. Po letišti v Charlotte v Severní Karolíně, osmém nejvytíženějším letišti USA, běhali zaměstnanci a rozdávali papírky s následujícím sdělením: „Jděte domů a zkuste si zabookovat pozdější let.“
Letadlo American AirlinesAutor: Pixabay
V čele American Airlines dnes stojí chlapík, který se rozhodl tomuto typu průšvihu – a následnému nevyhnutelnému propadu klientské přízně – zabránit. Generální ředitel AA (pozor, neplést se zkratkou protialkoholického spolku Alcoholics Anonymous!) Doug Parker si však ukousl velké sousto.
Čtenář Strategie ocení, že Parker vnímá technické problémy slučování provozu dvou obřích aerolinií jako marketingový problém. Nakolik se mu vede, je druhá věc. Nejnáročnější na fúzi aerolinií je zařídit, aby si začaly dobře povídat softwarové systémy; ne nadarmo se o leteckých společnostech říká, že to jsou spíš technologické firmy s křídly než dopravci. US Airways používají rezervační systém nazvaný Shares, zatímco American Airlines fungují v systému Sabre. Oba dosahují stejného efektu (v ideálním případě), ale navzájem si nerozumějí víc než PC a Macintosh. Je to, jako kdyby svět aerolinií ovládali malí reinkarnáti Steva Jobse a Billa Gatese – což tak v podstatě je.
Dvojí cukr
Prvního října proběhla první fáze přechodu z jednoho systému na druhý. Od té chvíle, záměrně vybrané na sobotu, kdy je provoz nejřidší, přešlo rozdělování pilotů na jednotlivé lety pod jednotný systém American Airlines. Vtip je v tom, že všichni ostatní – letušky, údržbářské týmy, všichni inženýři a technologové, kteří jsou pro provoz aerolinie nezbytní – stále fungují pod starým systémem. Není tedy nic divného, když vám během letu American Airlines nosí letuška oblečená v uniformě US Airways jídlo v obalu s logem jedné firmy, zatímco cukr ke kávě je od druhé.
Podobné detaily budou podle deníku Washington Post, jenž fúzi věnoval obsáhlý text, provázet cestující ještě zhruba rok poté, co 17. října proběhla nejnáročnější část fúze, sloučení rezervačních systémů. Pomyslíte si nejspíš, že je docela jedno, jaké logo má váš plastový příbor; to ovšem platí pouze v případě, že jste cestující, a nikoliv marketingový boss. Takové mají AA hned dva, jak se na velkou firmu sluší; Fernand Fernandez je viceprezident pro globální marketing, jemuž je přímo podřízen ředitel globálního marketingu Brady Byrnes.
Posledně jmenovaný je odpovědný za tah, zdánlivě drobný, který však „nově“ vzniklé jedničce na leteckém trhu dosud přinesl více škody než užitku – přechod na nové uniformy. Na první pohled je to méně náročný úkol než softwarové kejklení, ale při osmdesáti tisícovkách zaměstnanců to neplatí tak docela. „Všichni naši lidé, kteří přicházejí do styku s veřejností, budou mít novou uniformu,“ pochválil se Byrnes v září.
Proti zamračenosti
Nové uniformy budou tmavě šedé a nahradí dosavadní elegantní námořnickou modř. Naneštěstí jsou z osmdesáti procent polyesterové (zhruba dvojnásobek obsahu umělých látek ve starých uniformách), takže z nich zaměstnanci mají vyrážky; navíc špatně sedí a mají příliš mělké kapsy, jak si stěžovali piloti, kteří už je testovali. Šest set stížností za dva týdny zkušebního provozu je opravdu hodně. „Asociace letušek je tou situací velmi znepokojena a věnuje značné prostředky, aby se dobrala vysvětlení,“ řekl šéf odborové organizace letušek Rob Ross.
Co na to Byrnes? „Už jsme jednou leteckou společností několik let, ale teď i vypadáme a působíme jako jedna společnost, což je hodno oslavy,“ řekl ředitel globálního marketingu Washington Postu. „Naši zaměstnanci nosí uniformy každý den do práce. Je to pro ně emocionální záležitost, a když pro ně, tak pro nás také,“ odpověděl na otázku, proč nové uniformy vzbuzují tolik nevole (navíc na veřejnosti, což image firmě jistě nevylepšuje).
Jestliže rebrandingové cvičení s uniformami nevyšlo podle předpokladů, televizní reklama s ním spojená dopadla ještě hůř. Slogan „Otočte svoji zamračenost vzhůru nohama“ (v angličtině se to alespoň rýmuje – „Turn the frown upside down“) si zjevně bere na mušku přepjatý optimismus, jenž obvykle z reklamy na aerolinky jen odkapává; společnost zřejmě chtěla dát najevo, že nechce naprázdno naslibovat hory doly (tak to alespoň interpretuje časopis Advertising Age).
Spot upozorňuje cestující, že náladu na palubě vytvářejí především oni – takže pokud se jim něco nelíbí, vlastně si za to mohou sami. Jako kdyby reklama na prací prášek tvrdila: „Sice to moc nepere, ale na druhou stranu jsou horší věci než zapraná skvrna na prádle, ne?“
Cestujícím tak nezbývá než doufat, že proměna rezervačního systému proběhne hladčeji. Když s vámi letadlo namísto v Los Angeles přistane na moskevském Šeremetěvu, také nechcete poslouchat, že „cílem je cesta“ – ať už jsou letušky oblečené v modré, nebo šedé.
Jak se dělá jednička
Společnosti American Airlines a US Airways se sloučily v roce 2013, aby vytvořily protiváhu tehdy největším firmám v branži, Deltě a United Airlines. Od té doby jsou AA jedničkou na trhu – ačkoli jen účetně, protože obě firmy fungovaly až do letošního října do značné míry separátně.


description: Projekt 6D Academy chce podpořit české lídry, podnikatele a manažery, aby využili možností digitální doby. Za jeho spuštěním stojí šest předních osobností českého byznysu: Petr Beneš, Pavel Kysilka, Tania le Moigne, Michal Petrman, Dita Přikrylová a Božena Řežábová.

title: 6D Academy zasvěcuje do digitálních možností

maintext:
Projekt 6D Academy sdružuje odborníky a manažery se zkušenostmi z nejrůznějších oborů – makroekonomické a měnové politiky, IT technologií, bankovnictví, digitálního marketingu a vzdělávání, firemního auditu a poradenství. Jeho cílem je zprostředkovávat českým firmám a organizacím nejen dlouholeté zkušenosti lektorů a zakladatelů, ale i nejnovější informace ze světa 6D.
"Digitální věk otevírá mimořádné příležitosti pro lidi, firmy i společnost. Přináší zcela nové možnosti, ale i rizika a hrozby. Poprvé po dvaceti letech cítíme, že dosud úspěšnou českou ekonomiku čeká vážný test. Abychom v něm obstáli, bude se muset každá organizace a firma od základů změnit," popisuje myšlenku, která stála u zrodu 6D Academy, Pavel Kysilka.
Tým 6D AcademyAutor: Stario
První velkou výzvou, která 6D Academy čeká, je dostat se do povědomí českých firem. Proto si zakladatelé přivolali na pomoc agenturu Stario, která působí na poli digitálního marketingu. "V agentuře jsou nám inovace a moderní technologie velmi blízké, proto nás 6D Academy hned nadchla. V České republice podobný projekt chyběl a já jsem ráda, že firmy mají nyní možnost naučit se fungovat v digitálním věku," uvedla Kateřina Malinová, kreativní ředitelka agentury Stario.
Všichni zakladatelé projektu mají s byznysem a digitálním světem bohaté zkušenosti. Petr Beneš v minulosti vedl IT týmy v České spořitelně a bývalé GE Money Bank, Pavel Kysilka působil jako viceguvernér ČNB a později jako generální ředitel České spořitelny. Tania le Moigne je ředitelka české pobočky společnosti Google, Michal Petrman působí jako pedagog na VŠE v Praze a je členem vedení Moneta Money Bank, Dita Přikrylová stojí za vznikem hnutí Czechitas usilujícího o větší zapojení žen do IT světa a Božena Řežábová je bývalá manažerka Googlu a dnes spolumajitelka firmy Gamee vyvíjející mobilní herní aplikace.


description: Neziskovka Children´s Miracle Network Hospitals, která pomáhá nemocným dětem, a výrobce baterií Duracell spojily síly ve spotu vytvořeném americkou agenturou Anomaly.

title: Spot dne: Nemocniční válka


authors:
Autor
Repro Strategie
Anna Vacková

description: Jsme malý trh, což určuje mnohé. A máme silného domácího hráče, který ovlivňuje v zásadě všechno, říká v listopadovém čísle časopisu Strategie na adresu českého internetu David Slížek, šéfredaktor Lupa.cz a pořadatel soutěže Křišťálová Lupa 2016.

title: David Slížek pro Strategii: Žijeme v době datové

maintext:
V listopadovém vydání měsíčníku Strategie si dále přečtete o neutuchající popularitě značky Velká pardubická, nekonečných tahanicích králů nebes Airbusu a Boeingu a dravém boji malých českých kin. V čísle najdete i portrét zakladatele Czech Design Week Lukáše Pipka či rozhovor s generálním ředitelem Vltava Labe Media Michalem Klímou.
Titulní strana Strategie 11/2016Autor: Repro Strategie (Anna Vacková)
Śéfredaktor serveru Lupa.cz David Slížek říká, že zajímavé nápady se objevují na on-line trhu pořád, ale už to není takový rozmach. A také to, že video nastupuje ve velkém paradoxně až po deseti letech, co se na internetu vyskytuje.
Jak byste popsal český internet?
Jsme malý trh, což určuje mnohé. Jsme také atypickým trhem v tom, že máme silného domácího hráče, jakým je Seznam. Ten ovlivňuje v zásadě všechno, dejme tomu to, že tu někteří provozovatelé nemají tak silnou pozici jako v cizině.
Větší pohyby, které se děly před pár lety, se dnes nekonají, že?
Hlavní vlnu start-upů už máme za sebou. Stalo se z ní hodně diskutované téma. Hodně se o tom psalo a mluvilo, dneska je to v poměrně normálnější poloze. Zajímavé nápady jsou pořád, ale už to není takový rozmach. Někteří úspěšní podnikatelé, kteří z této vlny vzešli, jsou hodně úspěšní v zahraničí, jiní zase investují do dalších start-upů. A samozřejmě některé inkubátory a akcelerátory skončily.
Zaznamenal jste nějaké nové trendy na domovských stránkách zpravodajských portálů?
Hodně se projevuje přesun k webům responzivního designu (ten zaručí optimalizaci vybrané stránky pro všechny druhy nejrůznějších zařízení, jako jsou mobily, notebooky, netbooky či tablety, pozn. red.). Všichni se chystají na masivní nástup mobilního uživatele, který čte kdekoliv a cokoliv. Také je tu nástup videa. Přichází paradoxně po deseti letech, co se videa na internetu vyskytují. Provozovatelé vidí ve videu možnosti na straně příjmů, šanci ukrojit z pomyslného koláče televizím.
Cena českého internetu Křišťálová Lupa vstoupila do svého 11. ročníku a finišuje – slavnostní vyhlášení výsledků a předání cen se uskuteční 1. prosince. Je v něčem letos jiná než ty předešlé?
Dá se říci, že plynule navazuje na poslední roky, kdy se toho zase tolik neměnilo. Změny doznaly pouze jednotlivé kategorie, protože jednou za čas se stane, že nějaký internetový trend už není tolik zajímavý, jako býval. Takže se kategorie zruší a nahradí něčím jiným: takto skončila například kategorie mobilní aplikace, které už dnes všichni mají. Skončila také kategorie vyhledávačů, protože to bylo pokaždé jednoznačné a nemělo smysl v tom pokračovat. Na druhou stranu přibyla cena popularity, v níž lidé hlasují o službě, kterou mají na internetu nejraději.
Celý článek a další zajímavé informace naleznete ve Strategii č. 11, která vychází 25. listopadu.


authors:
Autor
Michael Tomeš
Repro Strategie

description: Martin Charvát to v minulosti dotáhl až na kreativního šéfa Mark/BBDO a spolumajitele respektovaného Konektoru. Nedávno se ale rozhodl zavedenou firmu opustit a přidat se k mladým ve studiu Remembership.

title: Martin Charvát: Copywriting je jako luštění křížovky

maintext:
Do světa reklamy vstoupil Martin Charvát až po třicítce. Do té doby vystřídal celou řadu zaměstnání a profesí. Od pomocného personálu v nemocnici přes pouličního muzikanta až třeba po hospodského. „Každá z nich mi něco dala. Díky nim jsem byl na práci v reklamě lépe připraven,“ vzpomíná.
Jednou ve tři hodiny v noci zabrousil do jedné z košířských hospod, kde potkal kamaráda, jemuž se svěřil, že chce být copywriterem nebo novinářem. Psaní Charvátovi šlo. Na konzervatoři Jaroslava Ježka studoval tvorbu textu a divadelního scénáře. V reklamní agentuře Leo Burnett někoho takového hledali a on se tam uchytil.
„V každé profesi se musíte držet pevně daných pravidel. Ať už se jedná o tvorbu divadelního textu, nebo reklamního sdělení. Nedělalo mi proto ani žádný problém být zaměstnán právě v reklamní agentuře. Líbilo se mi, že mám pevné zadání, které musím co nejpřesněji a současně co nejkreativněji naplnit. Někdy byla pravidla dána dopředu tak přesně, že vše spíše vypadalo, jako když vyplňujete nějakou křížovku.“
Kreativní konsenzus
Početný agenturní tým měl v první polovině devadesátých let pod vedením Josefa Havelky už velice dobrý zvuk a o ty nejvýznamnější klienty bojoval s Young & Rubicam či Mark/BBDO. K prvním větším společnostem, pro něž Charvát pracoval, patřily Phillip Morris a Procter & Gamble. „Obě firmy přesně věděly, jak chtějí marketing dělat. Vše měly propracované do posledního detailu. Byla to skvělá škola,“ tvrdí.
Následovala reklamní práce pro Vitanu a povýšení na pozici senior copywritera a šéfa týmu, do něhož spadali také výtvarníci, art directoři či typograf. „Každý rok jsem se učil něco nového. Celý obor šel tehdy rychle nahoru. A když jsem se to naučil, byl jsem najednou na pozici o stupínek výše,“ ohlíží se zpět. Nakonec se stal kreativním ředitelem, což znamenalo, že musel umět jednotlivé kampaně sám řídit a komunikovat s klienty napřímo.
Po devíti letech v jedné agentuře začal zvažovat co dál. Jednou z možností bylo zkusit štěstí v zahraničí. Nakonec se však ozval Petr Topinka z konkurenční Mark/BBDO. „Oproti Leo Burnett byli Markové úplný protiklad.
Zatímco u mého předchozího zaměstnavatele vládl pevnou rukou Josef Havelka, který se také znal s většinou zákazníků a komunikoval s nimi osobně, v Mark/BBDO fungovaly vnitřní procesy úplně jinak. Zde vládla o hodně demokratičtější atmosféra, téměř každý mohl mluvit do všeho. Výsledkem bylo většinou konsenzuální rozhodnutí.“
Charvát čím dál více poznával nejen domácí, ale i světový reklamní průmysl, jezdil o marketingu přednášet a byl zván do porot různých reklamních festivalů, jako byly třeba americké festivaly Cresta, New York Festivals nebo ruský Moscow International Advertising Festival. V agentuře se postupně vypracoval až na kreativního ředitele pro celou střední a východní Evropu.
Martin Charvát o Konektoru: "Tým jsme dali dohromady během jediného týdne."Autor: Michael Tomeš
Reklama na reklamu
„V reklamě se říká, že ti nejlepší lidé jsou na volné noze. A tahle myšlenka stála u zrodu dalšího projektu, kterému jsem se pak věnoval,“ mapuje počátky agentury Konektor, kterou založil v roce 2008 s Petrem Rydlem, do té doby výkonným šéfem Saatchi & Saatchi, a s Filipem Humplíkem, s nímž se znal už z dob Burnettů.
„Během jediného týdne jsme dali dohromady tým. Nejdříve jsme postavili firmu, pak jsme vše oznámili do světa a čekali, co se stane. A během prvních dvou měsíců jsme měli první zakázky,“ vysvětluje, jak tehdy Konektor fungoval. Kromě navrhování kampaní se musel Charvát věnovat i novému byznysu.
A nejen tomu. Jméno Martina Charváta se stávalo čím dál známější v médiích. Konektor si najal PR agenturu PR Point, která se později do celé skupiny začlenila a stal se z ní nynější PR.Konektor. Tato agentura dostala za úkol zvýšit u odborné veřejnosti povědomí o novém subjektu.
„Mnoho lidí z reklamy se nechce s novináři bavit, protože má spoustu jiné práce. Nám se investice do první PR kampaně vyplatila. Dávali jsme rozhovory, byli jsme citováni v tisku a znalost toho, že je Konektor na trhu, se zvýšila,“ hodnotí jeden z důvodů, proč je od té doby jedním z nejcitovanějších domácích reklamních tvůrců.
Společně s tím se Charvát udržel v povědomí odborníků. Byl proto také například porotcem soutěže Golden Drum a soutěže Sexistické prasátečko. Zároveň vedl workshopy na zlínské Univerzitě Tomáše Bati a začal přednášet na Vysoké škole ekonomické.
Agentura vyhrála hned první větší tendr, do něhož šla, zakázku pro internetového obchodníka Aukro.cz. Model Konektoru byl pro celou řadu zadavatelů tak trochu neznámou, přesto mnoho z nich spolupráci navázalo. Důvodem bylo mimo jiné i to, že celý reklamní průmysl postihla ekonomická krize, kvůli níž se marketingové rozpočty dramaticky krátily.
Právě Konektor mohl nabídnout kvalitní lidi, rozhodně ne však tak vysoké náklady, jaké byly charakteristické pro většinu síťových agentur. Do portfolia agentury proto začaly přibývat nadnárodní společnosti. Příkladem byly značky Penny Market, Google či Equa Bank.
I na cedulce záleží
Konektor se rozrůstal. Nebyl už pouze reklamní agenturou. Kromě zmíněné PR agentury se součástí skupiny stala i agentura specializovaná na sociální média či eventová agentura. Většina kampaní začala pracovat s digitálem, který má v agentuře svoji nezastupitelnou pozici. „Už nestačí natočit kvalitní spot. Vše do sebe musí zapadat ještě více, než tomu bylo v devadesátých letech, kdy byla veškerá komunikace mnohdy založena jen na televizi,“ říká Charvát.
Martin Charvát se nedávno rozhodl opustit zavedenou firmu a přidat se k mladým ve studiu Remembership.Autor: Michael Tomeš
Rozšiřoval se navíc okruh spolupracujících uskupení. Jedním z nich byli studenti grafického designu, kteří se stali zdravou protiváhou již zavedeným kreativcům, s nimiž Konektor do té doby spolupracoval. Spokojenost byla na obou stranách.
Nový tým, který do té doby dlouhodobě zajišťoval služby pro projekt Plzeň 2015 – Evropské hlavní město kultury či pro kampaň Festival světla, dostal proto v sídle agentury i vlastní kancelář a začal spolupracovat na větších projektech. Šlo třeba o loňskou kampaň Díky, trenére nebo o kreativní práci pro slovenského klienta Hotel Lomnica.
Remembership, jak se nový tým pojmenoval, požádal Charváta o intenzivnější pomoc. Ten nabídky využil, protože se stejně po více než osmi letech snažil z agentury po exekutivní stránce vyvázat, i když zůstává stále jedním z jejích akcionářů a spolupracuje s ní na projektové bázi. Konektor už dávno nestojí pouze na nápadech Martina Charváta.
Kreativu tu vedou Radovan Grežo, který má zkušenosti z práce pro Apple a řadu světových reklamních agentur, a Jana Kneschke, která se v minulosti podílela na kampaních agentur Nydrle, Lowe GGK, Scholz & Friends a dalších.
Jak dnes bývalý kreativní ředitel Konektoru vysvětluje, neměla by být do budoucnosti z Remembershipu standardní agentura. „Chceme zůstat studiem, které má okolo sedmi lidí a je založeno na tzv. design thinkingu. To znamená, že s klienty chceme spolupracovat od zrodu jejich produktu až po komunikaci,“ komentuje filozofii nového projektu, na němž se podílí.
Příkladem spolupráce založené na uvedeném konceptu je právě činnost pro slovenský Hotel Lomnica. „Jednali jsme už o tom, jak by měl hotel vypadat, pro jaké lidi by měl být, co by měl hostům nabízet, a to i včetně různých doprovodných aktivit, jako jsou výstavy či koncerty. Naše práce však zahrnuje i takové detaily, jako jsou návrhy cedulek na dveře, tapet či jídelních lístků. Hotel musí fungovat jako kompaktní celek, aby návštěvník věděl, co může od hotelu očekávat,“ vysvětluje.
Studio Remembership, kde Charvát od podzimu sedí, už nesídlí v prostorách Konektoru, ale přestěhovalo se na pražské Vinohrady. Charvát vede v týmu většinu kreativních procesů a pomáhá s nastavením komunikačních strategií. S Konektorem chce nicméně spolupracovat i v budoucnosti.
"Chceme zůstat studiem, které má okolo sedmi lidí a je založeno na design thinkingu," říká Martin Charvát o Remembershipu.Autor: Repro Strategie (Michael Tomeš)
Martin Charvát (1962)
Studoval, ale nedokončil FTVS UK. Je absolventem Konzervatoře Jaroslava Ježka. Vystřídal hned několik povolání, než zakotvil v agentuře Leo Burnett, kde se vypracoval až na pozici kreativního ředitele.
Po devíti letech pak přešel do Mark/BBDO, kde byl kreativním ředitelem a posléze kreativním ředitelem pro střední a východní Evropu. Společně s Petrem Rydlem a později Filipem Humplíkem založili agenturu Konektor.
Letos na podzim zakotvil jako stabilní člen studia Remembership, které původně vzniklo jako studentský projekt a tvoří ho mladí grafici pod vedením Petra Rubáčka. Ve volném čase se Charvát věnuje hudbě a sportu, především ragby. To začal hrát v dětském věku za pražskou Spartu. Nyní hraje za tým Old Boys Praha. Zároveň je také manažerem české ženské ragbyové reprezentace.


description: Slovenský fotograf Dežo Hoffman prakticky upadl v zapomnění, přitom právě on stál za vizuální identitou nejslavnější kapely všech dob. Jeho život a dílo brzy připomene dokumentární film.

title: Muž, který vytvořil image Beatles


description: Česká národní banka a agentura Symbio spustily web, který poskytuje odlehčenou formou finanční vzdělávání.

title: Kampaň ČNB: Peníze jsou stále na útěku


description: Elektronická evidence tržeb (EET), jejíž povinnost startuje pro sektor gastronomie od počátku prosince, může mít na provoz restaurací či klubů i pozitivní dopad. Podle průzkumu společnosti Rychlá Pokladna zavedení pokladních systémů výrazně zmenší „černou díru“, v níž nyní mizí část tržeb, které se ztrácejí mimo jiné v kapsách nepoctivého personálu.

title: EET může hospodám vydělat tisícovku denně

maintext:
Z výsledků průzkumu společnosti One Pub (poskytovatel řešení Rychlapokladna.cz) v řadách majitelů více než 800 restaurací vyplývá, že zavedení pokladního systému a pokročilé inventury řešené elektronicky může velmi zásadně zvýšit tržby. Majitelé totiž odhadují nárůst denních tržeb přiznaných personálem v průměru na 970 korun.
To by při přepočtu na celkem zhruba 30 000 restaurací v Česku znamenalo ročně posílení jejich tržeb o přibližně o 10,6 miliardy korun. Jednatel One Pub Pavel Friedrich zdůrazňuje, že tuto částku je třeba vnímat jako maximální, protože mnoho podniků již sofistikované pokladní systémy používá delší čas.
Podle Friedricha zůstává otázkou, jak a zda se tento jev projeví i v oficiálních údajích, které bude evidovat po rozjezdu EET finanční správa a Český statistický úřad. Současně se totiž projevuje i zcela protichůdný trend. Vlastníci a provozovatelé gastronomických zařízení hledají a zřejmě i nacházejí desítky cest, jak alespoň část svých tržeb vyvést mimo systém EET. Uvažují například o vydávání jídel na faktury a jejich účtování bezhotovostním převodem. Oficiální statistiky s výkazy za prosinec či leden budou k dispozici nejdříve na jaře příštího roku.
Vlastníci nebo provozovatelé gastronomických zařízení se shodují v tom, že část provozních tržeb plynoucích zejména z prodeje jídel nebo alkoholických nápojů se vůbec nedostává do oficiálního denního vyúčtování. Kvůli tomu, že nepoctiví zaměstnanci „proženou“ materiál mimo pokladny a peníze pak inkasují neoprávněně do vlastní kapsy.
„Nelze samozřejmě personál restaurací paušálně nařknout z krádeží, nicméně vlastníci v gastronomii jednoznačně deklarují, že díky elektronickým pokladním systémům získávají podstatně větší kontrolu nad tím, co se v jejich podniku děje,“ uvedl Friedrich, jehož firma pokladní systémy dodává. Doplnil, že skutečně kvalitní systémy neřeší jen EET, ale pokrývají mnoho dalších aspektů chodu restaurace – otázky inventury, funkci mobilního číšníka či objednávkový systém. Tím, že se restauratéři vzdají papíru a tužky, mohou výrazně urychlit celý provoz, rychleji obsloužit zákazníka či zjednodušit vedení skladu.


description: Jako hlavní důvod tržního úspěchu firmy Apple bývá často zmiňován „geniální marketing“. Co přesně žene příslušníky homo sapiens sapiens, aby ve větru a dešti bivakovali ve frontách před prosklenými krychlemi se svítícím jablkem ve znaku?

title: Apple ví, po čem zákazníci skrytě touží

maintext:
Na trh aktuálně vstupuje iPhone 7, který to už před uvedením schytával z mnoha stran. Více či méně informovaní analytici rozebírali, že přinese jen minimum technologických inovací. V nejlepším případě že jen dorovná hardwarový náskok konkurenčních smartphonů, a že tedy nebude příliš důvodů ho koupit.
Skepse pokračovala i poté, kdy Apple svůj nový model představil – odborníci i běžní spotřebitelé
se shodli, že nenabízí nic převratného, jenom „drobná vylepšení“. A přitom každá z těchto zdánlivých „drobností“ vychází vstříc určitému typu zákazníka, jeho (většinou) iracionálním a nevědomým preferencím, které spolehlivě motivují ke koupi.
Mnoha lidem úplně stačí ke štěstí, že si pořídí hliníkovou placičku dřív než ostatní. Racionálně vzato je to úplná pitomost, a přitom právě kvůli tomu pocitu to lidé dělají. Ani člověk moudrý není racionální tvor – a v Applu to dobře vědí.
Nepraktická krása za příplatek
Celé dva roky prodeje předchozích modelů iPhone 6 a 6S byly terčem kritiky či přímo posměchu umělohmotné pruhy pro anténu na zádech těchto telefonů. Letošní model už je nemá, což z designového hlediska vskutku neznamená gigantickou inovaci, ovšem ani z technologického – už před dvěma lety mohli mít předchůdci iPhonu 7 vyřešené antény jako on. Žádný nový objev v prostupnosti rádiového signálu různými materiály od té doby nenastal, ostatně už tehdejší konkurenční telefony měly antény řešené jinak než iPhone. Lépe, moderněji, řeklo by se.
Applu ale zůstal prostor pro změnu, s níž přišel letos. Malou úpravou designu tak iPhone 7 oslovuje zákazníky, kterým se loňský a předloňský model nelíbil. Je pro ně objektivně hezčí. Vybavíte si jiný masově prodávaný výrobek, který by byl s hlasitou pompou vylepšen přesně tak, jak si přáli zákazníci?
Letošní iPhone lze koupit v nové barevné variantě Jet Black připomínající klavírní lak. Úžasně nepraktické, jak přiznává sám Apple, jelikož superlesklá černá záda telefonu jsou extrémně náchylná k upatlání a poškrábání. Který hlupák by si takovou barvu kupoval, když je dražší než čtyři ostatní, vyžaduje každé dvě minuty přeleštit, případně chránit telefon pouzdrem, v němž ale tu nádheru nikdo neuvidí?
Přesto je nakonec barva Jet Black tou nejprodávanější. Oproti předchozím modelům totiž poskytuje svým majitelům pocit výjimečnosti. Navíc Apple pocit exkluzivity ještě vybičoval tím, že iPhone 7 Jet Black je k dostání jen s vyššími (tedy dražšími) kapacitami paměti. Nestojí víc než zbývající čtyři barevné varianty se stejnou pamětí, jen ho prostě nelze koupit s nejnižší kapacitou. Tedy výborně zvládnutá vějička, jak zvýšit nutkání zákazníků připlatit si za výjimečnost. Za ajfoun černej tak, že to svět neviděl!
Jako již tradičně snížil Apple při uvedení novinky ceny loňských modelů a u letošních zdvojnásobil kapacitu paměti oproti dřívějšku. Za stejnou cenu jako iPhone 6S je tudíž letos k mání iPhone 7 s dvojnásobnou pamětí. Nejúčinněji to působí u nejnižší verze pro „šetřílky“, kteří si nyní mohou pořídit 32GB verzi za cenu loňské 16gigabytové.
Tehdy třeba ještě váhali, ale nyní – nekupte to, když je to tak výhodné! A pokud přesto lákání letošního krasavce odolají, útočí na ně zlevnění loňských modelů. Tehdy jim bylo líto investovat celou výplatu do telefonu, ale když nyní zlevnil, ačkoliv není o moc horší než ten nový – musím ho mít!
Souběžným efektem slevy loňského iPhonu je zvýšení atraktivity letošních (dražších) modelů před marnivější skupinou zákazníků – přece nejsou tak chudí, aby si kupovali výběhový model...
Za pozornost přitom stojí, že Apple zlevňuje iPhone vždy při příchodu nové generace, se železnou pravidelností každý rok, naproti tomu konkurenti snižují ceny postupně. Apple svojí strategií přivyká cílovou skupinu těšit se pravidelně jednou za rok v září na novinky a slevy – využívá tím lidský návyk těšit se na Vánoce nebo jakékoli jiné výročí (včetně slevového Black Friday), které je vždy vítanou příležitostí k bezuzdnému utrácení.
Emocionální supersíla
Popsané marketingové postupy lze shrnout jako přesné využití lidské touhy po výjimečnosti, luxusu, uspokojení z výhodné koupě a potěšení z bezproblémového používání drahých hračiček. Zatímco konkurenti Applu se zaměřují na propagaci technologických předností svých telefonů (rychlost procesoru, velikost paměti, rozlišení displeje či výdrž baterie), kalifornská firma s dětinskou radostí prezentuje, jak úžasné bude používat nejrůznější „ptákoviny“ uvnitř telefonu: od podupávajícího Mickey Mouse na ciferníku hodinek až po vypouštění balonků a konfet při odesílání zpráv.
Apple využívá nevědomé preference a motivace zákazníků, které mají daleko k racionálnímu uvažováníAutor: Pixabay
Právě to je podstatou marketingu Applu – nevyzdvihuje (většinou) objektivní konkurenční výhody, tj. převýšení hardwaru a softwaru konkurence v měřitelných jednotkách, ale upozorňuje na pozitivní emoce, které lidé zažijí, budou-li jeho výrobky používat. Vlastně cvičí s lidskými emocemi už od okamžiku rozhodování o koupi jablečného zařízení: přiměje lidi vydržet moknout přes noc v sáhodlouhé frontě, jen když se budou moci ráno zatetelit blahem, jakmile si z Apple Storu hrdě ponesou bělostnou igelitovou taštičku s vytouženým přístrojem v designové krabičce.
Tzv. geniální marketing Applu je elixírem intuitivní funkcionality a vlastností produktů, sebeoslavného způsobu jejich prezentace (co není „unbelievable“, je „extraordinary“) a vysoké cenové úrovně s přesně dávkovanými slevami. Je marketingem („tržněním“) v pravém smyslu toho slova – dává trhu to, co chce, aniž to trh předem tuší. Využívá nevědomé preference a motivace zákazníků, emocionální „supersílu“ v jejich mozku, která má daleko k racionálnímu uvažování. Lidé se přece chtějí radovat, bavit se, vlastnit víc než ostatní, poměřovat se s nimi. I když vám budou racionálně tvrdit, že na telefonu jim stačí, když bude telefonovat.
A pointa? Přes všechny škarohlídné expertizy je iPhone 7 podle zpráv amerických operátorů objednávanější než dosud rekordní předloňský iPhone 6.
Samsung a ti třetí
Dlouholetá úspěšnost Applu pochopitelně vrtá hlavou jeho konkurentům. Jejich marketingové snažení ovšem většinou dopadá tak, že se pokoušejí Apple napodobit, často zcela otrocky a – neuměle. Začíná to funkcionalitou telefonů. Vzpomeňme například na čtečku otisků prstů. Zatímco Apple ji v roce 2013 umístil do hlavního tlačítka na přední straně iPhonu 5S, u konkurentů se čtečka vzápětí objevila na zadní straně telefonů. Zcela tím znemožnili její snadnou dostupnost, nemluvě o chybovosti a pomalosti.
Apple udal směr rovněž v použitých materiálech – až po jeho kombinaci hliníku a skla na iPhonu 4 v roce 2010 se vyrojily další telefony používající kov jako hlavní materiál. Podobně tomu bylo s barvami – různé nečerné varianty zkoušeli výrobci už dříve, ovšem na stříbrný, zlatý a růžově zlatý telefon si jako první troufl až Apple a jiní ho vzápětí následovali.
Samostatnou kapitolou je napodobování reklamních textů a celkového stylu Applu. Nejdůslednější je v tom Samsung. Svoji aktuální „vlajkovou loď“ Galaxy S7 představuje sloganem „Rethink what a phone can do“ a jeho českou podobou „Změní váš pohled na telefon“. Přitom nelze nevzpomenout na slavnou applovskou kampaň „Think different“ nebo pozdější hlášku Steva Jobse, že Apple prvním iPhonem „znovuvynalezl“ mobilní telefon.
Case study: Impulzivní kampaň? Musíte se umět strefit
Když už se nějaká elektrotechnologická firma rozhodne prosadit na trhu vlastní inovaci neodkoukanou od Applu, končívá obvykle neslavně. Pohořel i Google, jehož chytré brýle se naprosto minuly s lidskou přirozeností. Zcela odtržené od biologické podstaty člověka byly domněnky vývojářů, že bude příjemné ovládat brýle mrknutím, poklepávat si na obroučku nebo zobrazovat informace na skle během chůze. Přesný opak téhle odlidštěné slepé uličky předvedl Apple s prvním iPhonem ovládaným prsty v době, kdy trendem bylo ťukání po displejích mobilů umělohmotnou tyčkou. Inovace z Cuppertina využila ten nejpřirozenější způsob ovládání věcí, který je člověku vlastní od narození – hmatem.
Hojně medializovanou inovací, v níž neudává trend Apple, je aktuálně tzv. virtuální realita. Samsung přidával kupcům nejdražších telefonů VR brýle zdarma, skomírající společnost HTC se při pokusu o reinkarnaci upnula k VR projektu Vive. Apple se zde zatím viditelně neangažuje, ovšem velmi pravděpodobně již usilovně přemýšlí, jak učinit VR použitelnější. Vždyť aktuální způsob konzumace virtuální reality pomocí masivních „lyžařských brýlí“ je uživatelsky nepohodlný, a tudíž brání rozšíření. Čeká se, kdo snese VR „lidu blíž“ a učiní z ní celosvětový fenomén.


description: Ten dělá to a ten zas tohle a všichni dohromady v tom svém Tennessee vyrobí hodně lahví s etiketou Jack Daniel’s. Jen k propagaci tentokrát sáhli po agentuře Arnold Worldwide z Bostonu.

title: Spot dne: Jackova partička z Tennessee


description: Argentinci nemají o svých filmařích zrovna nejlepší mínění. Z toho vychází i spot agentury Conill z USA vytvořený pro filmový festival Argentina New Cinema.

title: Spot dne: Argentinské srdce


description: Vánoce jsou tu pro vás, oznamuje jistě zcela nezištně britský řetězec House of Fraser. Všelijaké zboží a tanečníky do reklamního spotu umístila agentura 18 Feet & Rising.

title: Spot dne: Po roce přicházejí


description: Proč Donald Trump stále drží s favorizovanou Hillary Clintonovou krok? Ze stejného důvodu, který mu zabraňuje v prezidentských volbách vyhrát.

title: Hillary a Donald v bludišti volebního marketingu

maintext:
Podle všech analýz, průzkumů a chytristik, které měli před finálovým soubojem o titul mistra USA ve volebním marketingu (dříve se říkávalo „prezident“) k dispozici muži v šedých oblecích z obou velkých soupeřících politických stran měla Hillary Clintonová dát Donaldu Trumpovi kanára. Čtyři týdny před volbami (kdy tento text vznikal), měla vést 70 ku 30 a přemýšlet, kdo bude ministryní financí. Donald Trump se měl dávno uvařit ve vlastní šťávě, spáchat harakiri nebo odejít samovznícením.
Ejhle, nestalo se nic z toho. Trump sice vyhrává soutěž o to, kdo dokáže říct každý den své kampaně větší pitomost než v den předcházející, ale pořád se drží na dostřel. Průzkumy z prvního říjnového týdne dávaly Hillary náskok jen v rámci statistické chyby. Jak je to možné? Proč Clintonovic mašina selhává tváří v tvář člověku, jehož kvalifikace pro výkon prezidentské funkce je nejspíš o něco slabší než vaše a moje? A znamená to, že má Trump skutečně šanci volby vyhrát?
Obě otázky mají stejnou odpověď. Ponechme na chvíli stranou, co si myslíme o postojích obou kandidátů (tedy o obsahu toho, co voličům prodávají), a berme to z ryze marketingové stránky. Zjistíme, že stejně jako Trump nesahá Clintonové po kotníky stran kvalifikace, nesahá Clintonová po kotníky Trumpovi stran prezentace.
Aby se jedno od druhého lépe odlišilo, půjčím si model „bizársvět“, s nímž přišel server inc.com. V bizársvětě zastávají oba kandidáti faktické názory svého protivníka, ovšem prostředky sobě vlastními.
Data o králících
Srovnejme napřed oba vůdčí slogany. „Make America Great Again“ (tedy „zařiďme, ať je Amerika zase paráda“) má sloveso, jež implikuje činnost; je jasné, kdo z nás má mít prospěch (Amerika) a jaký (paráda). Má příběh s minulostí i budoucností a je emocionálně výtečně ukotven. Ať si pod tím kdokoli představuje cokoli, komu by šla paráda proti srsti?
Naproti tomu Hillary má slogan „Stronger Together“, tedy „společně silněji“ nebo „silnější společně“. Kromě toho, že je nepůvodní (stejnými slovy přesvědčoval britský ministerský předseda David Cameron v roce 2014 Skoty, aby zůstali součástí Spojeného království), je slogan i absurdně vágní. Kdo je „my“, s kým se má paktovat, aby byl „společně“, a vůči čemu bude silnější? Nevíme – nebo, lépe řečeno, trochu tušíme, ale musíme nad tím přemýšlet. Když však musí potenciální zákazník nad marketingovým sdělením začít přemýšlet, právě v tom okamžiku je jakožto zákazník efektivně ztracen.
Představme si, co by se dělo, kdyby si oba kandidáti vyměnili obsah svých sdělení, ale ponechali si vlastní způsob vyjadřování. Clintonová by říkala zhruba něco jako „Světlý zítřek“, kdežto Trump plus minus „Srovnejme startovní čáru pro všechny“. Efekt je zřejmý: světlý zítřek je právě tak bezobsažný jako silněji společně. Trumpův živější přístup má zjevně navrch.
Jedním z mála konkrétních kroků, jež Donald Trump slibuje, je postavení zdi proti Mexičanům. „Postavím tu zeď!“ říká Trump. Když se ho někdo zeptá po detailech, zopakuje „postavím tu zeď!“, jen o něco hlasitěji. Tazatel si připadá jako pitomec, ale všichni ostatní jsou rádi, protože se jim dostalo jakéhosi emocionálního potvrzení toho, co se jim na Trumpovi zamlouvá.
Kdyby totéž navrhovala Hillary, zaobírala by se technickými parametry zdi, ekologickými vlastnostmi materiálu, z něhož by byla taková zeď postavena, a měla by k dispozici statistiku, jak veliké v ní musejí být otvory, aby jimi mexický králík mohl prolézt na území Spojených států a naopak. „Šestasedmdesát procent migrujících zvířat by přítomnost zdi vůbec nepocítilo,“ říkala by Hillary na předvolebních mítincích. Co by se stalo s ostatními čtyřiadvaceti procenty, to byste se už nedozvěděli, protože byste tvrdě usnuli.
Laxnější prohrává
Trump říká, že „první den po jmenování prezidentem půjdu na ministerstvo spravedlnosti a řeknu jim, ať mě přestanou srát a koukaj zavírat teroristy“. Clintonová namítla, že „takový postup, jak naznačuje můj oponent, by znamenal politováníhodnou intenzitu koroze práva na soukromí“. Ne že by neměla pravdu, ale poznají to jenom ti, kdo jsou zvyklí šťourat se v prohlášeních politiků. Trumpovi rozumí každý.
Spojené státy jsou před prezidentskými volbami vzhůru nohama.Autor: Pixabay
Pokud si někdo myslí, že jde o příliš razantní nadsázku, je tu příklad vzájemné televizní debaty obou vzácných osobností z konce září. Trump i Clintonová dostali bohatě příležitostí, jak vyjádřit svůj nesouhlas s oponentem. „A bude to ještě horší,“ odtušil Trump, když chtěl naznačit (na svoje poměry nezvykle jemně), že Hillary plácá blbosti. „To je demagogické,“ řekl Hillary, když chtěla o Trumpovi říct totéž – v očekávání, že volič Demokratické strany zná slovo demagogie a nemyslí si, že je to místo, kam se chodí židé modlit.
Rozdíl v přístupu je evidentní: zatímco Trump vsadil na emocionální působení, Hillary na rozumové. To dává Trumpovi další výhodu, protože pro drtivou většinu voličů je rozhodnutí pro jednoho ze dvou kandidátů aktem povýtce emocionálním. A nejen to: jak se politické rozdělení Ameriky prohlubuje, ubývá lidí, kteří se skutečně rozmýšlejí, koho budou volit. V roce 1980 přesvědčil republikán Ronald Reagan mnoho příznivců Demokratické strany, aby odevzdali hlas jemu; demokrat Bill Clinton je o dvanáct let později přetáhl zpět na svoji stranu (a ještě pěkných pár republikánů-centristů šlo s sebou).
Dnes by na takový úspěch i tihle dva mohli zapomenout, natož lidé tak výrazně profilovaní jako dnešní kandidáti. Země je rozdělená zhruba půl na půl mezi lidi, kteří za žádnou cenu nebudou volit Trumpa, a ty, kteří stejně smýšlejí o Clintonové. Teď jde o to, který z obou táborů bude laxnější, namísto k volbám půjde na pivo a vítězství druhému dopřeje; to volby rozhodne. Trumpův emocionální styl vedení kampaně tím znovu získává mírnou výhodu.
Máme tedy pohromadě tři faktory politického marketingu, které dohromady dávají Trumpovi do ruky silnou zbraň. Jeho taktika je lepší, protože snadněji a přesněji identifikuje produkt a jeho značku.
To však je naneštěstí pro republikánské naděje zároveň největší slabinou jejich kandidáta. Protože produkt, který Donald J. Trump nabízí, je jednoduchý, srozumitelný – a špatný. Trumpův nedostatek kvalifikace je tím očividnější, čím je čitelnější – a přitažlivější – jeho marketing.
Pro marketéry je to špatná zpráva v tom smyslu, že kvalita produktu pořád jistou roli hraje. Zároveň je to pro ně velmi dobrá zpráva: pokud můžete s Trumpem dojít až do finále nejdražšího volebního souboje světa, projde vám nejspíš kdejaký podfuk.
Strategie 1016 vychází 21.10.Autor: Repro Strategie (Anna Vacková)
Čtěte v nové Strategii
Článek vychází v říjnovém čísle měsíčníku Strategie, kde si dále můžete přečíst rozhovor s šéfkou české sekce humanitární organizace UNICEF Pavlou Gomba, dále o rozšiřujícím se fenoménu online supermarketů, o tom, že značka Apple dokáže odhadnout skryté touhy svých zákazníků, o halloweenském marketingu, či o komunikačních schopnostech Hillary Clintonové a Donalda Trumpa. Nabízíme také portrét Reného Ježe, jehož společnost Lionhearted reprezentuje Česko na festivalu Cannes Lions.
Strategie vychází 21. 10. 2016.


description: Ochránit bezpečí chytrého telefonu je někdy detektivka. A přesně tak pojala agentura Voschod z Jekatěrinburgu kampaň pro antivirový program Kaspersky.

title: Spot dne: Mobilní detektivka


description: Druhý ročník charitativní vánoční kampaně pořádá Nákupní Galerie Myslbek ve spolupráci s Kontem Bariéry. A i letos pomáhají handicapovaným lidem známé tváře českého showbyznysu. Kreativu má na starosti agentura Nydrle.

title: Kampaň pro Konto Bariéry zabalili opět v Myslbeku

maintext:
Až do Štědrého dne si mohou zájemci nechat v prostorách Nákupní Galerie Myslbek zadarmo zabalit své vánoční dárky do originálních balicích papírů s jedinečnými potisky. Část designu papírů osobně navrhly české celebrity, a to zpěvačka Lucie Vondráčková, moderátorka a spisovatelka Jolana Voldánová a známé internetové trio 3v1, tedy Martina Pártlová, Nikol Štíbrová a Veronika Arichteva. Druhou část navrhli umělci z kreativní platformy Mindtravellers, celkem je takto vytvořeno šest originálních motivů.
Vánoční akci podpoří komunikace v rádiu, tisku a letos poprvé také výrazněji na sociálních sítích. Silným nástrojem je OOH advertising, akce se objevila na více než 1100 plochách. Součástí kampaně jsou i vizuály a tři videospoty se zmíněnými celebritami, které se nechaly při pečení cukroví, zdobení stromečku nebo koupi kapra trochu unést a zabalily úplně všechno…
K zabalení dárku se stačí pouze prokázat účtenkou z jakéhokoli obchodu v Nákupní Galerii Myslbek. Na balicích pultech, nacházejících se v prosvětlené hlavní dvoraně, zabalí všechny zakoupené dárky tým vánočních dekoratérek. Nalézají se zde i kasičky Konta Bariéry. Zákazník si tak může nechat dárky zabalit zcela zdarma nebo vložit do kasičky dobrovolný příspěvek. Výtěžek z celé akce poputuje v plné výši na účet Konta Bariéry, odkud bude dále distribuován na pomoc handicapovaným lidem.
„Jsme rádi, že můžeme spojit provoz luxusního nákupního centra s něčím tak potřebným, jako je dobročinnost. Minulý rok bylo pro Konto Bariéry vybráno přes 106 000 korun,“ popisuje vánoční kampaň Barbora Frydrychová, marketingová ředitelka Nákupní Galerie Myslbek. „Letos pracujeme ještě aktivněji s celebritami – máme velkou radost, že se náš dámský hvězdný tým do akce tak ochotně zapojil a samy se snaží o propagaci, například na sociálních sítích,“ dodává.
Kampaň má na starosti agentura Nydrle z Kindred Group.


description: Izraelská neziskovka IsrA.L.S. se věnuje boji proti amyotrofické laterální skleróze (ALS), nemoci, při které pacient ztrácí schopnost pohybu. Za kreativou kampaně stojí agentura Michal Perry z Tel Avivu.

title: Spot dne: Nehybná večeře


description: Kdo tě neposlouchá, tomu nic neprodáš. Známý výrok zakladatele agentury DDB Billa Bernbacha se zdá být srozumitelnou poučkou i mimo reklamní svět a Těžko by s ním někdo nesouhlasil. přesto se jím opravdu řídí málokdo, mezi zadavateli i reklamkami.

title: Zlatá nit reklamy

maintext:
Čím větší korporace, tím víc vrstev šéfů a mezi těmi vrstvami se postupně ztrácí odvaha a originalita, kterou původní nápad měl. Jako když destilujete whisky: čím víckrát ji proženete kolonou, tím míň vás z ní bude bolet hlava, ale tím míň chuti v ní zůstane. Přitom by všichni chtěli, aby měli nejméně stejně dobré spoty, jako má Air Bank nebo Kofola. Chtěli by to zadavatelé, chtěli by to kreativci – a chtěli by to ostatně i diváci, když už jim jejich oblíbenou soap operu musí přerušovat verbuňk.
Skutečným důvodem, po jehož stopě v tomhle článku jdeme, jsou peníze, které má reklama, respektive produkt díky dobré reklamě vydělat. Když se podíváme na obchodní výsledky těch produktů a služeb, které mají na tuzemském trhu nebo kdekoli jinde po světě nejpovedenější reklamy, zjistíme pro mnohé pořád ještě překvapivou věc: čím je reklama kreativnější, tím lépe se produkt prodává. Kreativní reklama se tedy rovná efektivní reklamě. Všem je nám to jasné, z čísel je to jasné – proč ale tedy pořád do omrzení koukáme na stejně pitomé reklamy na prací prášky, jogurty a půjčky?
Dva australští kreativci koupili na eBayi za necelých třicet dolarů kolo BMX a následně ho tamtéž prodali za 135 dolarů - jen díky tomu, že k inzerátu napsali kreativnější text.Autor: Repro Strategie
Protože se i my rádi držíme při zdi. Štve nás to, ale odvahy v sobě najdeme mnohem méně, než bychom si sami přáli. V soukromém i pracovním životě. Peníze radši dáme na spořicí účet s výhodným úročením 0,3 procenta než do dravých, ale riskantních fondů. Na nádraží radši zajdeme do té zaplivanější hospody, cítíme se tam líp než v té drahé. A v práci pochválíme každý dobrý nápad, nakonec ale vždycky sáhneme po bezpečnější, osvědčenější variantě. A když ne my, tak náš šéf, kterému jde o víc.
Při zdi je to lepší
Odvážných výjimek je málo a stávají se předmětem neskonalé závisti. Když si někdo do Česka přiveze lva z Cannes, neslavíme jeho úspěch, ale na Facebooku i v odborném tisku rozebíráme, jaká za tím byla levárna. Svá podezření dokonce bonzujeme pořadatelům. A neúspěšní říkají, že zůstat při zdi je nakonec lepší. Problém je, že s tímhle přístupem nic neprodáme. Když už má zákazník peníze a chce je utratit, nesáhne po průměrném produktu, jakých je v regálech fůra. Chce za své peníze přirozeně to nejlepší. Něco výjimečného.
A aby si od nás chtěl něco koupit, musíme ho zaujmout výjimečnou reklamou – jedině do takové má smysl investovat finanční prostředky. Zaujme reklama kreativní, vtipná, nápaditá. Taková, která vyhrává v Cannes. Ta, kterou tolik lidí z branže za její úspěch nenávidí a dělá všechno pro to, aby ji zpochybnilo. Ale která zaujme obecenstvo.
„Vztah mezi kreativitou a efektivitou je zlatou nití reklamy,“ prohlásil Giles Hedger, global chief strategy officer agentury Leo Burnett Worldwide, a myslel přitom na peníze klienta i svoje. Důkazů, že kreativní reklama je efektivnější a zadavateli vydělá víc, je nepřeberně. James Hurman jim v knížce Case for Creativity, která byla k mání v Cannes, věnoval 200 stránek. Shrnuje v ní tři dekády mezinárodního výzkumu, který hledal souvislost mezi kreativitou a obchodními výsledky. Výsledky jsou bez přehánění ohromující.
Jistota jedenáctinásobku
Podle studie Petera Fielda, prezidenta společnosti Field Marketing, jsou kampaně oceněné na mezinárodních soutěžích jedenáctkrát efektivnější než ty, které žádnou cenu nedostaly.
Hurman zase zkoumal Gunn Report a výsledky z Cannes a porovnával oceněné zadavatele s vývojem akciových trhů. Zjistil nejen to, že nejkrea-
tivnější (nejoceňovanější) reklamní agentury dodávají pro své klienty nejefektivnější řešení, ale především to, že společnosti s kreativním přístupem k reklamě dlouhodobě výrazně překonávají akciové indexy. Volkswagen v roce 2008 vyhrál v Cannes, D&AD a Clio Awards ceny za patnáct různých kampaní. Cena jeho akcií ten rok stoupla o 89 procent. Právě v tomhle roce vznikl i jeden z nejlepších inzerátů v historii reklamy – VW Golf Type I 1974 Model Product Recall.
Inzerát Volkswagenu z roku 2008 si pohrál s častými svoláváními nefunkčních aut. Na oko vážně upozorňoval na možné potíže prastarého modelu z roku 1974 - trh jeho kreativitu ocenil 89procentním nárůstem ceny akcií.Autor: Repro Strategie
Velmi podobně se chovaly akcie Sony, BMW, Unileveru, Nikeu, Adidasu, Hondy či P&G – všech, které Hurman zkoumal. Totéž zjistil i v případě soukromě vlastněných firem jako IKEA nebo Mars, když studoval jejich hospodářské výsledky. Pro investory a burzovní makléře je takové „insider info“ k nezaplacení.
Ostatně vygooglete si informace o českých vítězích na letošních Cannes a dalších soutěžích kreativity: Náš grunt zaznamenal dvouciferný růst, Škoda Auto má rekordní hospodářské výsledky a Forbes se stal Časopisem roku.
Kolotoč
Nejpřesvědčivější bývají často ty nejjednodušší důkazy. Dva australští kreativci Ben Couzens a Jim Ingram koupili na eBayi staré kolo za 27,50 dolaru. Obyčejný inzerát co nejkreativněji přepsali a dali stejné kolo na eBay znovu. Prodali ho za 134,50 dolaru. I jejich „pokus“ popisuje podrobně Hurmanova knížka.
V dnešním světě byznysu už nestojí otázka tak, jak skvěle vymyšlenou produktovou strategii podpořit kreativní reklamou, ale jak kreativní reklamu doplnit skvělou produktovou strategií. Pořád je ale velmi málo těch, kdo si tu otázku takhle kladou.
Není totiž blbá reklama. Je jen ta, co přináší peníze, a ta, co je nepřináší. Kreativní je ta první z nich.
Cannes in Prague
Důkazy o tom, jak kreativní reklama vydělává peníze, předloží 9.–11. listopadu v Praze šestice slavných porotců z Cannes Lions. Mimo jiné představí kreativně i komerčně nejzajímavější kampaně z kategorií Cyber, Mobile, Direct, PR, Promo & Activation a Radio.
Za Direct Lions přijede Dries de Wilde, creative director belgické agentury Duval Guillaume, ve které působí již deset let. Dělal pro klienty jako Carlsberg, TNT, Axa, Alfa Romeo nebo Ray-Ban. Prvního canneského lva získal v kategorii Direct za práci pro náborovou firmu USG People. Od té doby jeho kampaně vyhrály 17 lvích sošek a řadu cen na dalších soutěžích.
Dries de Wilde, creative director belgické agentury Duval GuillameAutor: Repro Strategie
Se zkušenostmi z kategorie Mobile Lions vystoupí Milton Elias, head of mobile & tech futures v britské OMD. Ten začínal jako performer, ale brzy se nechal zaměstnat v mobilní divizi pařížského Publicisu. Později ve Starcom MediaVest Group v Londýně sestavil tým specialistů, který pomáhal řadě velkých klientů vstoupit do světa mobilního marketingu. V OMD pracuje poslední čtyři roky pro klienty jako McDonald’s, PepsiCo a PSA. Vymyslel mimo jiné první 3D reklamu pro tablet, první haptické mobilní video a první kampaň speciálně určenou pro mobilní verzi YouTube. Magazín The Drum ho jmenoval mezi pěti nejvlivnějšími lidmi světa v oblasti mobilního marketingu.
Autor: Repro Strategie
Radio Lions bude reprezentovat Oscar Meixner, managing partner německé Hastings Audio Network. Meixner nejprve proslul jako skladatel a hudební producent, s nímž spolupracovaly velké německé televize. Největších úspěchů ale dosáhl v reklamě – jeho dokonalou práci v roli hudebního editora, audiotechnika a mistra zvuku najdete za desetitisíci spotů, za něž obdržel bezpočet cen včetně 11 lvů v Cannes. Je neúnavným propagátorem rádia jako ideálního reklamního nosiče.


description: Jestli pod stromkem nenajdete kýžený dárek, možná je to tím, že vaši blízcí nevyužívají služeb doručovací a logistické společnosti PostNord. Spot světu darovala agentura Hjaltelin Stahl z Kodaně.

title: Spot dne: Dar z nebes


description: Vstup do regálů obchodního řetězce Aldi není umožněn každé kořenové zelenině, některá mrkev ostrouhá. Spot vyprodukovali londýnští McCanni.

title: Spot dne: Návrat ke kořenům


description: Zdá se, že vymyslet reklamní spot pro řetězec Pizza Hut bylo v agentuře Grip Limited z Toronta tak trochu porod.

title: Spot dne: Radostná událost


description: Francouzský výrobce telefonů Alcatel uvádí na trh POP4. Díky nepřebernému množství ikonek a podobných vychytávek s ním můžete řádit jako slečny ve spotu agentury a_creative studio z Paříže.

title: Spot dne: Divočení s telefonem


description: „Přece nedopustím, aby tam nastoupili nějací mladí pankáči,“ prohlásil před nedávnem jeden ze šéfů renomované reklamní agentury na dotaz, zda by se nemělo vedení Asociace komunikačních agentur trochu omladit. Přesto je zřejmé, že mnozí starší a zkušenější matadoři postupně vyklízejí pozice, jak ukazuje také poslední příklad Martina Štěpánka z Lion Communications. Štěpánek při odchodu přičítal vinu zejména nástupu digitálu a argumentoval tím, že na Pokémony je už moc starý.

title: Mladí nastupují, staří se smějí

maintext:
Podíváme-li se však do světa, zjistíme, že na vrcholných manažerských pozicích v reklamě a marketingu jsou mnohdy lidé, kteří s nadsázkou řečeno pamatují druhou světovou válku. Šéfem sítě Publicis je už třicet let marocko-francouzský obchodník Maurice Lévy, který příští rok v únoru oslaví pětasedmdesátiny. Martin Sorrell z WPP je pak pouze o tři roky mladší. U nás je situace jiná. Mladí mají zelenou, a to doslova. Podstatnou roli přitom nehraje to, že by byli mladí o tolik geniálnější a snaživější než ti před nimi. Důvodem je spíše skutečnost, že lidé bez zkušeností tolik nestojí.
Většina místních „kluků“ to balí o mnoho let dříve než jejich soukmenovci ve světě. Jména jako Jiří Mikeš, Jiří Janoušek či Marek Šebesťák už části nastupující generace neřekne téměř vůbec nic. Pan Vajíčko se přitom Mikešovi posměšně říkalo už v 90. letech, když se chtělo ukázat, jak veliká propast je mezi ním, který pamatuje ještě socialistickou televizní reklamu, a námi, kdo bezezbytku patří do svobodné tržní společnosti.
K dalším, kdo již nekopou první marketingovou ligu, patří Evžen Hart, bývalý tahoun v agenturách BBK Time a Ogilvy. Hart nevyklidil pozice zcela, pouze se rozhodl věnovat kultuře. Pravidelně se podílí třeba na organizování hradních shakespearovských divadelních slavností. Podobně jsou na tom dlouholetí šéfové Mark/BBDO Marek Šebesťák a Petr Topinka, jejich kolega Robert Peňažka nebo šéf agentury Lintas Ladislav Kopecký. Několik let dělají už jen to, co je baví, a vydělávání velkých peněz přenechali ostatním.
Mladí domácí vlčáci, kteří jsou pro nadnárodní sítě perspektivním zbožím, se nyní opravdu rekrutují především z onlinového byznysu. Zakladatel a do nedávna také ředitel Socialbakers Jan Řežáb se stal letos členem představenstva Goodbay International a Tomáš Varga, ředitel mediálky Zenith-Optimedia, jehož portrét přinášíme na straně 62, nastoupil na pozici nového šéfa Lion Communications.
Teprve čas ukáže, zda mladí a neklidní manažeři potvrdí očekávání, která jsou do nich vkládána. Mikeš, Hart, Kopecký či Topinka to už mají za sebou. Naštěstí, říkají si možná.


description: Devítinásobný olympijský zlatý medailista, nejrychlejší muž planety, atlet s jedinečným smyslem pro marketingové využití své osoby Usain Bolt se objeví na filmových plátnech.

title: I Am Bolt: marketingový majstrštyk sprinterské megahvězdy

maintext:
Film I Am Bolt odhalí divákům, jak žijící sportovní legenda trénuje, závodí, relaxuje, tráví čas s rodinou a přáteli. Exkluzivní snímek bude promítán v celosvětové premiéře v kinech pouze v jediný den – v pondělí 28. listopadu ve stovkách zemí celého světa. V Česku film uvede 16 kin.
Být Boltem
Jamajský blesk, jak se Usainu Boltovi často přezdívá, definoval atletiku a udělal obrovskou práci pro marketing běhu a atletiky jako takové, jeho aura však dalece přesahuje oblast sportu. Snímek I Am Bolt je intimním portrétem sportovní ikony a zevrubně mapuje rok a půl jejího života během příprav na letní olympijské hry v Rio de Janeiru 2016.
„Mým záměrem bylo ukázat lidem, jaký můj život doopravdy je. Čím vším jsem si musel projít, abych se dostal tam, kde jsem teď, mé vzestupy a pády, to, jak přemýšlím a co cítím. Vím, že si spousta lidí na světě myslí, že mě zná, že o mně ví všechno, ale není tomu tak a já jim rád ukážu, jaký je opravdový Bolt,” říká o filmu třicetiletý Jamajčan.
Vše o legendě
Během natáčení poskytl filmařům neomezený přístup do svého života. Vidět sprintera tak, jak ho nikdo nezná, umožňují i archivní záběry z jeho mládí, rozhovory s nejbližšími, jako jsou jeho rodiče, nejlepší přátelé, jeho marketingový a PR agent Ricky Simms (o tomto spolutvůrci „superbrandu“ jménem Bolt jsme psali ve stejnojmenném článku v letním čísle Strategie), trenér Glenn Mills a sportovní kolegové, a fascinující záznam natočený jím samotným, odkrývající důležitá období v jeho kariéře a životě.
Ostrava???
Díky filmu, který bude během premiérové noci doplněn o další obrazový materiál, se diváci budou moci podívat do zákulisí MS v Pekingu, olympijských her v Riu a v Londýně. Se sprinterem zavítají také do Německa a na Jamajku. Objeví se i záběry z Boltova oblíbeného ostravského mítinku Zlatá tretra? To se dozvíme až na promítání filmu v 16 českých kinech po celé ČR 28. listopadu 2016.


description: Muzeum voskových figurín Grévin Praha představilo pilotní fázi mobilní aplikace, která využívá technologie iBeacon, díky níž voskové osobnosti doslova ožívají, vyprávějí své příběhy a odhalují svá tajemství. Aplikace pochází z dílny Havas Digital Prague.

title: Grévinem provede aplikace od Havasu

maintext:
Čerstvě spuštěná aplikace Grévin Praha funguje jako nový interaktivní multimediální průvodce slavným voskovým muzeem. Návštěvníky informuje o českých i světových hvězdách, se kterými se zde mohou setkat. Formou zajímavostí, fotografií i videí přináší hostům podrobnosti nejen o životních příbězích osobností, ale popisuje také detaily z české historie a další pikantnosti. Pro ty, kdo mají rádi výzvy, jsou v aplikaci připraveny hádanky a hry k řešení. Odměnou jim budou mince, za které si se slevou mohou udělat radost v muzejním obchodě.
Aplikace Grévin Praha má jednoduché ovládání a dovede zpestřit prohlídku muzea dětem i dospělým. Stačí zapnout Bluetooth a WiFi v mobilním zařízení, nainstalovat aplikaci a užít si příjemnou zábavu. Navíc je propojena s fotoaparátem v mobilním zařízení, takže uživatel pořídí jednoduše originální selfie s oblíbenou celebritou, aniž by musel přecházet na funkci fotoaparátu.
Jako první v zábavním průmyslu v České republice využívá aplikace technologii iBeacon, která díky mikrolokaci s podporou Bluetooth 4.0 LE návštěvníkům automaticky zobrazí relevantní obsah na displeji jejich mobilního zařízení. Informace se objevují podle toho, v jaké místnosti muzea či u jaké voskové sochy se zrovna nacházejí. V celém muzeu je instalována více než stovka majáků. Aplikace je k dispozici pro uživatele operačních systému iOS a Android ve čtyřech jazykových mutacích: češtině, angličtině, němčině a francouzštině.
„Poselstvím značky Grévin je zprostředkovávat zábavu i vzdělávání. A vzhledem k velmi širokému využívání chytrých telefonů naší cílovou skupinou pro nás byl vývoj této mobilní aplikace jasnou volbou. O každé osobnosti v muzeu se najde spousta zajímavostí, proto má aplikace ambici na pravidelné rozšiřování,“ říká Veronique Jeanninová, generální manažerka muzea Grévin Praha.
Celou aplikací provází postava robota Bertieho, který je zároveň maskotem muzea. Kdykoliv se během cesty expozicí objeví jeho symbol, ať už v aplikaci, nebo na podlaze muzea, je pro návštěvníka připraveno zajímavé překvapení. Postavu, stejně jako scénografii celého pražského muzea, vytvořil francouzský designér Julien Bertevas. Hlas propůjčil Bertiemu známý hudebník a herec Jan Maxián, který se zároveň stal kmotrem aplikace.
Aplikace, která je ke stažení zdarma na Google Play a AppStore, pochází z dílny Havas Digital Prague, který její přípravou strávil od prezentace prvotního konceptu až po uvedení do pilotního provozu téměř 12 měsíců. Samotný vývoj bylo jedno velké dobrodružství, a to nejen díky nové technologii, ale i kvůli instalaci v prostoru muzea a ladění celé sítě majáků. Do testování aplikace byli zapojeni i uživatelé a v závěrečné fázi také nezávislá agentura.
„Společný projekt s muzeem Grévin Praha pro nás zdaleka nekončí, spíše začíná. Nyní jsme ukončili první etapu a aplikace jde do pilotního provozu. Důležité budou samozřejmě ohlasy uživatelů, které chceme při dalším vývoji zohledňovat. A již nyní máme spoustu nápadů, které se do prvního vydání nevešly. V plánu je jak další multimediální obsah a další jazykové mutace, tak zcela nové funkce a zajímavé interakce s prostředím muzea,“ dodává Tomáš Klečka, ředitel Havas Digital Prague.


authors:
Autor
Evropský Parlament

description: Cenu evropského občana, kterou udílí Evropský parlament, získaly letos za Českou republiku humanitární organizace ADRA a Dita Přikrylová, zakladatelka projektu Czechitas.

title: Holky před branou světa IT

maintext:
Evropský parlament rozdává tato ocenění od roku 2008 a získávají je ti, kteří prosazují lepší vzájemné porozumění a bližší integraci mezi občany a členskými státy, uděluje se za zprostředkování přeshraniční nebo nadnárodní spolupráce v rámci Evropské unie nebo za denní činnost, která konkrétně vyjadřuje hodnoty Listiny základních práv EU. Právo předkládat návrhy kandidátů mají poslanci Evropského parlamentu, přičemž každý z nich může předložit jeden návrh ročně.
Projekt Czechitas Dity Přikrylové prolamuje zažité stereotypy ve společnosti a snaží se o zvyšování technické a digitální gramotnosti všech žen. „Czechitas boří stereotypy se sympatickou lehkostí. Do světa IT ukazuje cestu ženám i dívkám, které by jinak možná těžko hledaly odvahu se na takové dobrodružství vydat. Principy projektu včetně dobrovolnické práce mne velmi oslovily,“ řekla europoslankyně Dita Charanzová, která Přikrylovou na cenu nominovala.
Cenu evropského občana získaly letos za Českou republiku organizace ADRA a zakladatelka projektu Czechitas Dita PřikrylováAutor: Evropský parlament
„Czechitas se rozhodly ukázat holkám nástroje a cestu, jak zrealizovat jejich nápady, aniž by potřebovaly shánět ,ajťáka‘. Naším cílem je zlomit bariéry a stereotypy, které holkám brání vydat se do světa IT,“ dočtete se na webu projektu. Praktické naplnění cílů se odehrává zejména prostřednictvím workshopů, pravidelných kurzů a blogování. Vše vychází z předpokladu, že je nutné zbourat stereotyp o tom, že svět IT patří zejména mužům. „Věříme, že i holky mají vedle mužů v IT své místo,“ zní motto Czechitas.
Poselství téhle konkrétní ceny je právě v poukázání na nesamozřejmost toho, co by mnoha lidem v „sociálních bublinách“ mohlo připadat jako dávno samozřejmé.


description: U dobrovízského areálu byla 29. listopadu zprovozněna nová zastávka Dobrovíz-Amazon, která přinese kromě lepší dostupnosti americké firmy i přímé spojení do Prahy obyvatelům okolních obcí.

title: Příští stanice: Dobrovíz-Amazon


description: Nový zpravodajský portál, který spustí mediální dům Czech News Center (CNC), ponese název Info.cz. Jeho šéfredaktorem bude dosavadní šéf Eura Michal Půr. Uvedlo to dnes vydavatelství s tím, že portál od listopadu nabídne nezávislou seriózní žurnalistiku. Doménu Info.cz měl vydavatel Blesku připravenou pro vznik zpravodajského webu více než rok.

title: Czech News Center spustí nový zpravodajský portál Info.cz, povede ho Michal Půr


title: Ján Simkanič: Dějepis českého internetu

maintext:
Jedenáct ročníků Křišťálové Lupy pro mě znamená to nejlepší z českého internetu a vlastně tak trochu i jeho dějepis. Stovky projektů, které se každý rok ucházejí o pozornost. Vždycky mě překvapí, kolik je jich originálních, skvěle zrealizovaných, úspěšných, a hlavně užitečných ve stále více oblastech a oborech, a to se o některých dozvím až při nominacích. Křišťálovka pak pomůže, aby se o nich dozvěděli ostatní.
Křišťálová Lupa pro mě znamená ocenění práce nadšených a kreativních lidí, kteří se nebojí v digitálním světě něco zajímavého dokázat. Je to ocenění i pro nás, pořadatele, když se projekty chlubí tím, že v Křišťálovce uspěly, nebo když se ji snaží vyhrát. Znamená pro mě desítky tisíc hlasujících každý rok (letos jich bylo 79 tisíc) a také každoroční setkání internetových podnikatelů a odborníků, kteří ze svého středu vyberou ty, kteří si to zaslouží.
Znamená pro mě Divadlo Archa, kde se vždycky zhmotní má představa toho, jak bude celá scéna vypadat tak, jak jsem si vymyslel rok předem, a partu úžasných lidí, co nám s tím pomáhají. Každý ročník vypadá úplně jinak, snažíme se vyhlášení co nejvíc přiblížit divadelnímu představení. S Tomášem Hanákem jsme společně odmoderovali sedm ročníků, jeden se odehrával v kulisách konce světa, jiný ve francouzské kavárně nebo trampské osadě, kde nechyběl ani stánek na levnou krásu.
Jsou to neopakovatelné zkušenosti, skvělé zážitky a chvíle, kdy manažerská práce jednou za rok přepíná do improvizace, vtipu a hry. Kdy můžeme shazovat sami sebe, hosty i vítěze. Kdy s vámi celé divadlo tančí na legrační záběry ministra spravedlnosti a píseň Hany Zagorové, kdy po divácích házíte vajíčka, kdy předáváte anticenu domluvenému herci, protože skutečný zástupce státního úřadu si ji odmítl převzít, a půlka hlediště na to ani nepřijde.
Kdy osobnost roku při konci světa symbolicky ukřižujete a vítěze kategorií posíláte hřbitovem do tunelu se světlem na konci. Kdy pár dnů před vyhlášením necháte produkci shánět urnu, výbušniny, pistoli nebo vyrábět lahev od piva, se kterou vás pak Tomáš Hanák mlátí po hlavě. Znamená pro mě snad jediné vyhlášení cen, které nemoderuje Libor Bouček. A také kolegy, kteří vás nenechají ve štychu a je radost to s nimi dávat dohromady.
A letos pro mě Křišťálovka znamená něco úplně nového. Budeme mafiánská parta, která pod rouškou vyhlašování cen bude v období cenzury internetu pašovat digitální data, a poprvé bude večerem provázet Ondřej Cihlář z divadla Vosto5 dohromady s Loosers Cirque Company a já na to budu koukat jen z režie. A že bude na co koukat! Doufám, že si to nenecháte 1. prosince ujít. Ať už v hledišti, nebo on-line na ČT24.


title: Mediální výchova je pro učitele strašák

maintext:
Proč se ještě vydávají noviny, když se vše najde na internetu? Proč se médiím věnuje tolik pozornosti? Jak by vypadal náš život, kdyby média naráz zmizela? Na podobné otázky by dnes měly umět odpovědět všechny děti díky mediální výchově.
Mediální výchova tvoří již deset let povinnou součást základního vzdělávání. „Škola musí zařadit mediální výchovu na 1. i 2. stupni, nemusí však být zařazena v každém ročníku,“ řekla Strategii Jarmila Balážová, mluvčí ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy. S mediální výchovou je podle ní vhodné začít klidně již od 1. ročníku, protože rozvíjí jednu z hlavních klíčových kompetencí – komunikativnost.
„Mediální výchova je velice důležitá pro uplatnění jedince ve společnosti. Musí umět zpracovat, vyhodnotit a využít podněty, které přicházejí z okolního světa, a to především přes média – děti by s nimi tedy měly začít pracovat co nejdříve,“ doplnila mluvčí.
Podle mediálního analytika z Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy Radima Woláka by měly děti začít s mediální výchovou odmalička. „Jakmile dítě začíná využívat média, mělo by se učit o nich přemýšlet. Objevují se návody pro rodiče, jsou programy pro školky. Nemusí jít o nic obtížného – základem je rozhovor, kladení otázek, hledání odpovědí, přemýšlení,“ řekl Wolák Strategii.
Děti by měly pochopit, že ne všechno, co se objeví v médiích, musí odpovídat realitě. Měly by se naučit rozlišovat skutečnost od jejího mediálního obrazu. Díky mediální výchově by měly rovněž umět rozpoznat nebezpečí, na která mohou narazit ve virtuálním prostředí počínaje kyberšikanou na sociálních sítích přes nedbalé zacházení s osobními údaji až po klamavou reklamu.
Bez jasných pravidel
Řada škol při výuce mediální výchovy tak trochu tápe. S přechodem od osnov k rámcovým vzdělávacím programům se ji podařilo prosadit v podobě takzvaného průřezového tématu. Neexistují nicméně jasně daná pravidla, co a jak vyučovat.
„Mediální výchovu je možné zařadit do školního vzdělávacího programu jako interaktivní součást vzdělávacího obsahu jakéhokoliv vyučovacího předmětu nebo v podobě samostatného předmětu, projektu, semináře, kurzu a podobně,“ vysvětlila Balážová s tím, že mediální výchovu může vyučovat jakýkoliv pedagog, v případě samostatného předmětu většinou učitel českého jazyka, výchovy k občanství nebo dějepisu, ale také informatiky.
Podle Woláka by se měla mediální výchova přirozeně prolínat stávajícími předměty. „Učitel češtiny se věnuje jazyku v médiích a příznakovým výrazům, historik roli médií v dějinách a dějinám médií, matematik třeba otázce prezentace výzkumů veřejného mínění, zeměpisec reprezentaci jiných kultur a zemí v médiích.“
Další z cest, jak se mediální gramotnost na školách rozvíjí, je tvorba školních médií. „Tím, že si děti zkoušejí vytvářet mediální obsahy, získávají představu o tom, jak vznikají,“ doplnil Wolák.
Pokus–omyl
Přestože mediální výchova probíhá v českých školách již přibližně deset let, učitelé mnohdy nevědí, jak by měla vypadat. Ke způsobu její výuky se proto ani raději nevyjadřují. Z několika oslovených ředitelů základních škol (mezi nimi byly i některé renomované školy) Strategii neodpověděl ani jediný. To nahrává spekulacím o tom, že mediální výchova je často žákům podávána metodou pokus–omyl. A o takovouto medializaci školy samozřejmě nestojí.
Na obhajobu učitelů je ale nutno zdůraznit, že v Česku aby kvalitní školení či kurz mediální výchovy pro učitele pohledal. Nabídka je zkrátka velmi omezená.
„Pro pedagogy samostatné studium mediální výchovy vyčleněno není. V rámci dalšího vzdělávání existují různé kurzy, ale ty nejsou prvoplánově určeny pro pedagogy. Pokud se chce pedagog v této problematice vzdělávat, musí si nějaký kurz najít sám. Čerpat lze i z literatury. Národní institut dalšího vzdělávání samostatné kurzy zaměřené přímo na mediální výchovu nenabízí,“ zdůraznila mluvčí MŠMT s tím, že pro učitele je k dispozici jako součást rámcových vzdělávacích programů metodický portál na internetu a dostupná je i metodická příručka.
Mediální negramoti
Za deset let mediální výchovy vznikla sice řada metodických pomůcek, učebnic a postupů, po kterých lze sáhnout, ne všechny jsou ale kvalitní. Mnohdy se „napálí“ i sami učitelé. Není divu. Na pedagogických fakultách, kde se formují, se jim začíná nabízet základní vhled do mediální problematiky, stále to ale není „ono“. „Možnost získání aprobace mediální pedagog, běžná v zahraničí, u nás zatím není,“ podotkl Wolák.
Absenci kvalitních vzdělávacích kurzů či školení v této oblasti potvrdila Strategii i Dana Rabiňáková, ředitelka organizace Partners Czech, která v minulosti kurzy mediální výchovy pro učitele pořádala.
Na projekt „Rozumět médiím“ získala dříve organizace i několikamilionovou dotaci z Evropského sociálního fondu a ministerstva školství. V období 2002–2007 proškolili na 600 učitelů.
Proč se ještě vydávají noviny, když se vše najde na internetu?Autor: Pixabay
„Vzdělávání v oblasti mediální výchovy jsme zakončili v roce 2007. Od té doby jsme bohužel pro nedostatek finančních zdrojů už nic tak velkého realizovat nemohli,“ uvedla Rabiňáková, podle níž české školy v dané problematice pokulhávají téměř ve všem. „Je velmi malá informovanost obecně o tom, jaký mají média vliv na utváření veřejného mínění, i velmi nízká mediální gramotnost,“ dodala.
I novinář je jen člověk
Přes všechny výše popsané problémy média do výuky neodmyslitelně patří. Dnešní život je médii významně prostoupen a žádný učitel se nemůže tématu vyhnout, média se stávají přirozenou součástí výuky. Pokud má ředitel či ředitelka školy štěstí a kápne na nějakého nadšence, který mediální problematiku s chutí učí, má vyhráno. Mnohdy se ale stává, že se učitelé této problematiky obávají.
„Vědí sice, že je s dětmi o médiích třeba mluvit a mnohá mediální témata se ve školách řeší, ale odrazuje je, že děti jsou například ve vztahu k novým technologiím a sociálním sítím uživatelsky zkušenější,“ prozradil Wolák.
Některé školy si zvou na besedy i lidi s mediální praxí, což je pro žáky velmi užitečné – je dobré, když se potkají s někým z novin nebo z reklamní agentury a zjistí, že i novinář je jenom člověk, který má své limity.
Nesypejme ale popel na hlavu jen školám a učitelům. V první řadě je pro každé dítě důležitá mediální výchova v rodině. Ne všichni rodiče ale mají na takovou výchovu dost času a někteří ji ani nezvládnou. Pokud rodič a učitel nespolupracují, dítě se v médiích jednoduše ztratí. V dnešním světě, který je protkaný médii všeho druhu, by to byla veliká chyba.
Výchovný příklad
Mediální výchova má ve světě dlouhou tradici. Přístup k jejímu zařazení do školní výuky se v různých zemích světa liší. Celospolečenská potřeba mediální gramotnosti se začala projevovat již v průběhu padesátých a šedesátých let 20. století zejména pod vlivem komercionalizace médií v USA - do systému školní výuky byla tedy mediální výchova poprvé integrována právě tam.
Velký tlak na její výuku vyvíjeli především rodiče – dětem činilo obrovské potíže odlišit informace ze zpravodajství od reklamy a považovaly je za stejně důležité. V USA se také významně zapojují neziskové organizace, které se cíleně mediální výchovou zabývají především prostřednictvím různých projektů a programů.
Vzorem pro výuku mediální výchovy by mohla být Kanada. V současné době je součástí předmětu anglický jazyk a vyučována je také průřezově. Jejím hlavním cílem je rozvíjení kritického myšlení a rozvoj aktivního občanství.
K úspěšnějším zemím se řadí i Austrálie. Na středních školách běží specifický předmět media studies (mediální studia). Mediální výchova je zároveň integrována do anglického jazyka, společenských věd i dalších předmětů.
Dlouholetou tradicí mediální výchovy se může pyšnit Velká Británie. Od roku 2007 má své pevné místo jako samostatný předmět. Stejně je na tom Maďarsko, kde se předmět týká žáků mezi 12 a 18 lety. Ve Francii je mediální výchova integrována do základních předmětů francouzský jazyk, dějepis a zeměpis, zároveň se tam nabízí volitelné kurzy mediální výchovy.


description: Když dva dělají něco jiného, může jim jít o totéž. Alespoň to tvrdí kampaň leteckých společností Alaska Airlines a Virgin America z dílny agentury Mekanism ze San Franciska.

title: Spot dne: Ten dělá to a ten zas tohle


description: O způsobech pití a hlavně otvírání islandského piva víme málo. Mezeru v našich znalostech zaplňuje spot Bádensko-württemberské filmové akademie vytvořený pro značku Einstöck.

title: Spot dne: Otvírák jako živý


description: Společnost Hyundai spustila novou kampaň, v níž rozdává ženám po porodu dárkové boxy. Akce probíhá v podolské porodnici v Praze.

title: Hyundai zaparkovala s kampaní v Podolí


description: Vstávat a cvičit? Ano, a k tomu také vyčistit záchod, namalovat obraz, přečíst si módní časopis. Na to vše vám dodá energii tyčinka Awake, jak dokládá spot agentury Tether ze Seattlu.

title: Spot dne: Kdo svačí, má víc než za tři


description: V pražské Staroměstské radnici byly vyhlášeny vítězné snímky a videa 22. ročníku soutěže Czech Press Photo. Fotografií roku se stal snímek Michala Šuly z vydavatelství Mafra nazvaný Protesty proti návštěvě Čínského prezidenta.

title: Czech Press Photo vyhrál snímek Michala Šuly


description: Francouzské hlavy z firmy Kalenji vykoumaly, jak bude možné běhat bez obav za tmy. A pamatovaly dokonce i na to, aby se nikdo nespálil měsíčním svitem. Kreativu kampaně má na starosti pařížský Rosapark.

title: Spot dne: Noční běhy


description: Soutěž reklamní kreativity Prima Zlatá pecka 2016 prodloužila termín uzávěrky přihlášek do středy 2. listopadu 2016.

title: Zlatá Pecka prodloužila přihlášky


description: A to jste věděli, že Chevrolet Camaro SS umí zrychlit z nuly na 100 km/h během 313 metrů? Spot agentury Commonwealth/McCann z Dubajetuto skutečnost podává se všemi nezbytnými dramatickými prvky.

title: Spot dne: Z nuly na sto a zpět


description: Agentura McCann Worldgroup získala na festivalu Golden Drum 2016 ocenění agenturní síť roku pro region CEE. Za poslední čtyři roky ho skupina McCann získala již potřetí.

title: McCanni vyhráli na Golden Drumu síť roku


description: Ve finanční efektivitě, tedy poměru mezi náklady a výnosy, bývá český UNICEF mezi 3. a 5. místem na světě, říká v říjnovém čísle časopisu Strategie šéfka české sekce humanitární organizace UNICEF Pavla Gomba.

title: Pavla Gomba pro Strategii: Základem úspěchu UNICEF je přímý kontakt s dárci