description: V brazilském Rio de Janeiru zajel nejrychlejší jízdu ze všech finalistů, kvůli jednomu šťouchu mu ale v cíli patřilo třetí místo a na startu byl ještě vítěz semifinále Jakub Grigar. Mladý Slovák ale zpackal poslední třetinu trati a Jiří Prskavec odstartoval českou medailovou radost. Olympijský bronz ho vynesl až na sedmé místo v anketě Sportovec roku.

title: Dotyk z Ria mrzí, ale aspoň mám kam stoupat, říká Prskavec

maintext:
„Byl to pro mě úžasný rok. Splnilo se mi hned několik snů. Dostal jsem se na olympiádu, znovu jsem vybojoval titul mistra Evropy a v Riu jsem nakonec získal i medaili. Jsem strašně rád, že jsem si ji dovezl,“ řekl Prskavec.
Není tam žádné ale? Nic vás nemrzí?
Maličko mě mrzí ten dotyk (na olympijských hrách), protože bez něj bych vyhrál. Ale ono se to tak trochu mělo stát. Kdybych měl ve třiadvaceti všechny tituly, asi by nebylo kam stoupat. Takhle mám obrovskou motivaci do dalších čtyř let, abych do Tokia trénoval naplno.
Jste typ, který po sezoně rád bilancuje, nebo se spíš neohlížíte?
Spíš se soustředím na to, co přijde. Nesnažím se žít v minulosti, žiju v přítomnosti. Spíš musíte plánovat, co přijde příští rok, co pro vás bude prioritou.
A pro vás tou prioritou bude?
Mistrovství Evropy a mistrovství světa, takhle to chci mít rozdělené. Loni jsem ještě jezdil závody v kategorii do 23 let, ty už se mě příští rok týkat nebudou, pojedu jen závody pro dospělé. Tak snad uspěju.
Přípravu na příští sezonu jste začal kdy?
Já jsem se po olympiádě trochu bál, když jsem viděl ten šrumec, který nastal. Že budu mít hodně akcí, že mi to nepůjde. Ale nakonec jsme to s manažerem (Martinem Mullerem) dokázali skloubit tak, že jsem tyhle akce hned po posezonní pauze omezil a vrátil se k tréninku. Při posledním soustředění na přelomu listopadu a prosince už jsem se ve Spojených arabských emirátech na vodě cítil dobře. Věřím, že to příští rok zase půjde.
Asi je pro vás lepší připravovat se v teple ve Spojených arabských emirátech, než doma v zimě, že?
Jasně, příprava je v teple mnohem kvalitnější i co se zdraví týče. Můžu samozřejmě jezdit v Praze, ale není to nic příjemného. Trochu se té vody i bojíte, nedovolíte si to, co v teple, protože se bojíte, že se převrátíte. Jsem rád za soustředění ve Francii i ve Spojených arabských emirátech. Teď doma na vodě nejezdím, vlezu do ní asi až týden před lednovým odletem do Austrálie, abych měl něco najeto a nebyl to takový šok. Jinak trénuju na pádlovací mašině.
Na pádlovací mašině?
(Zasměje se) Víte, jak je v posilovně takový ten veslovací stroj, tak my máme pádlovací mašinu. Má to pádlo a dvě nitky, za které se tahá a ty pak točí větrákem. Prostě pádlovací stroj. Kromě toho ještě jezdím trochu na běžkách, snažím se makat v posilovně. Dělám tu suchou přípravu, kterou jsem loni trochu vynechal. A koncem ledna už odlétáme na tradiční soustředění do Austrálie, kde se plně připravím na příští sezonu.
Ale takovou pádlovací mašinu v posilovně nenajdete...
Ne ne, tu máme svou. Vlastně jsem ji dal klukům k nám do oddílu. Před deseti lety jsem ji v Kanadě dostal k Vánocům a od té doby slouží, tak snad se nerozpadne.
TLESKÁM! Jiří Prskavec vybojoval v Riu bronz.
Už jste podobný stroj předtím znal?
Ne, byla to pro mě novinka. S rodiči jsem dva roky žil v Kanadě, a když tam voda zamrzne, fakt nemáte kde jezdit. Tři měsíce jsme třeba museli trénovat na suchu a ten pádlák byl nutnost.
Jaký dárek dostanete pod stromeček letos?
To opravdu nevím, ale přál jsem si sluchátka, tak doufám, že se ta informace k tátovi donesla (smích). Ježíškovi nepíšu, většinou to řeknu tátovi a mamka mi vymyslí něco hezkýho. Ale táta vždycky potřebuje říct, co chci. Tentokrát jsem to řekl přítelkyni, tak snad tu informaci předala dál.
Vy už jste tátovi vánoční dárek dal v podobně olympijské medaile, že?
Snažíme se během Vánoc sport do našich životů netahat. Jsme rádi, když jsme s rodinou, když jsou tam babičky, bratranci, sestřenice. Olympijská medaile byla odměna pro mě i pro tátu za sportovní sezonu. Ale Vánoce by opravdu měly být o tom, že se rodina sejde a k tomu si dá něco dobrého. Olympijská medaile tam úplně nezapadá.
Říkáte něco dobrého, takže z cukroví si dopřejete všechno?
Právě že dopřeju. A pak to v průběhu ledna a února hrozně bolí, když to musím shazovat. Když přede mě postaví bednu s cukrovím, tak jím a jím, dokud to tam je a pak jsem jak Otesánek. Během svátků se fakt vůbec nehlídám.
Kolik kilogramů tak během svátků přiberete?
Dvě kila určitě. Naštěstí nejsem doma tak dlouho.
A jak špatně se pak ta dvě kila shazují?
Vlastně se to spálí samo tréninkem, který v Austrálii máme. Tam už se snažím trochu hlídat, chodím denně běhat, ale bolí to.


description: Loni skončila Gabriela Koukalová s Ondřejem Moravcem druhá, což byl na tradičně vánoční biatlonové exhibici nejlepší český výsledek v už patnáctileté historii závodu. Pro letošní rok sedmadvacetiletá biatlonistka vyměnila partnera a s Michalem Šlesingrem jsou po první části exhibice šestí. Vede německá dvojice Erik Lesser, Franziska Hildebrandová.

title: Koukalová se Šlesingrem jsou po první části exhibice v Schalke šestí

fasttext_language: cs


description: V nové sezoně hrál ještě lépe než v jarním play-off, kdy pomohl basketbalovému Clevelandu k premiérovému titulu v NBA. Vytáhlý pivot se zlatou rukou Channing Frye zaujal i tím, jak uvolněně působil. Ale to bylo vážně jen zdání. Během podzimu totiž přišel o oba rodiče a jeho duše trpěla.

title: Na hřišti zářil, ale co prožíval? Během měsíce ztratil oba rodiče

maintext:
Nejprve odešla jeho matka, cenou Emmy ověnčená televizní reportérka Karen Mulzacová-Fryeová. Zemřela v závěru října, v osmapadesáti podlehla dlouhému boji s rakovinou.
Na Den díkůvzdání, ke konci listopadu, pak skonal Channingův otec Thomas, když jej ve čtyřiašedesáti letech zradilo srdce.
Obě ztráty dělilo 27 dní.
Aby byla pro Channinga Frye otcova smrt ještě stresovější, on sám potíže se srdcem podědil. Před čtyřmi lety musel na operaci, jež ho připravila o celý jeden ročník NBA. A kdyby tehdy lékaři nezasáhli včas...
V rámci posledního sbohem svým rodičům na svém instagramovém účtu napsal vzkaz fanouškům: „Buďte vděčni za toho, kdo stojí po vašem boku. Milujte svou rodinu.“
Ještě v říjnu byl navenek silnější. „Odmítám se přestat usmívat. Mám kolem sebe tolik lásky, že tuhle ztrátu vstřebám,“ svěřil se. Jenže na matčin odchod byl připravený, jak se jen připravit dá.
Po otcově smrti se třiatřicetiletý sportovec přece jen uzavřel do sebe.
„Je to pro něj těžké,“ hledá slova pochopení clevelandský trenér Tyronn Lue. „Je to těžké, když přijdete o jednoho z rodičů, ale Channing ztratil oba. Musí to být obtížné a musí si to vyžádat svou daň. Podpoříme ho, jak se jen dá,“ slíbil.
Až po měsíci, těsně před Vánocemi, o svém nitru 211centimetrový čahoun z White Plains promluvil veřejně. Plnil tehdy dobročinnou misi v clevelandských nemocnicích.
„Víte, zrovna včera jsem z auta volal tátovi. Snad ze zvyku, ale pak se mi najednou stáhl žaludek. Bylo to divné. Nebo divné, spíš trochu šílené,“ vyznal se, že si ještě nezvykl.
„Uvědomím si, jak brzo po sobě umřeli. Jak umřeli a jak mladí ještě byli, to mi nedává spát... Je to smutné, ale těší mě aspoň to, že jsem oběma rodičům před smrtí řekl, jak je mám rád,“ popisuje Frye své soužení.
Že uvnitř trpí, toho by si letmý pozorovatel NBA vůbec nevšiml. Vždyť Frye hrál skvěle. V jednu chvíli proměňoval přes polovinu svých trojkových střel. Pak se obrany přizpůsobily, i tak jeho procento kleslo jen k číslu 45 - pořád patří mezi absolutní ligovou špičku.
Už při jarní cestě za titulem byli Cavaliers hodně rádi, že Fryeho v únoru získali. Pro skvělou střelbu, samozřejmě.
Ale hlavním přínosem byla jeho povaha. Prý se mu podařilo propojit všechny zavedené party a partičky a tým najednou žil... zkrátka týmově. Navíc své okolí přiměl, aby měli spoluhráči z basketbalu zase radost a nebrali ho tak zatraceně vážně.
Channing Frye (vpravo) z Clevelandu sleduje, jak dopadne pokus Jabariho Parkera z Milwaukee.
Na podzim Fryeovi na hřišti úsměv zůstával. Rozhodl důležitý zápas s Torontem, dvacetibodový večer prožil i proti Charlotte. V prosinci polevil, přesto zůstal čtvrtým nejlepším střelcem obhájců titulu - za trojhvězdím LeBron James, Kyrie Irving a Kevin Love.
Především spolupráce dvojky James - Frye funguje perfektně. Jak jinak u jednoho z nejlépe přihrávajících hráčů NBA a skvělého střelce z dálky.
Jen jeden zápas se Fryeovi hrubě nepovedl. V Memphisu. Když velké trio odpočívalo, on, náhradník, dostal šanci v základní pětce. Vyšel bodově naprázdno a ještě si z hádky z rozhodčím málem odnesl technickou chybu. „To se mi už znovu nestane,“ vyčítá si.
„Myslím, že jsem se z té ztráty ještě nedostal. Někdy to probublává, začnu klít a křičet, házel bych věcmi, popadne mě depka,“ pouští nás Frye do svého nitra ještě hlouběji. „Ale kluci z týmu jsou skvělí, pomáhají, jak se dá.“
Je to i špatné období v životě šťastné povahy Channinga Frye, co kádr Clevelandu v posledních týdnech dokázalo semknout.


description: Podle aktuálního tabulkového postavení by mělo být středeční basketbalové měření sil mezi Pardubicemi a Ostravou střeleckým koncertem ve prospěch Beksy. Ještě než od 17 hodin vyběhnou na palubovku Tipsport areny oba aktéři utkání, potěší návštěvníky skuteční mistři s nástroji.

title: Mač s Ostravou v Pardubicích okoření orchestr i návrat Panduly


description: Jste na příjmu? Ano? Výborně. Telekonference s Rogerem Federerem začíná. Dvacet minut pro novináře z různých koutů světa, pak dalších deset pro vybraná česká média. „Těší mě. Jak se vede? Hezké Vánoce,“ přál tenisový fenomén z Dubaje, kde vrcholily přípravy na jeho návrat na ATP Tour.

title: Federer je opět fit, totéž přeje Kvitové a těší se do Prahy

maintext:
Pětatřicetiletý Švýcar mluvil o šestiměsíčních prázdninách, Murrayho nástupu na trůn i vazbách na Česko, kam v září 2017 přiletí na první ročník Laver Cupu, v němž se střetnou týmy Evropy a zbytku světa. Právě Federer stál u zrodu klání inspirovaného golfovým Ryder Cupem a náleží mezi jeho patrony.
Čekal jste po přerušení kariéry, že pauza potrvá tak dlouho?
Ano, po Wimbledonu jsem si naplánoval, že budu fit začátkem prosince. Věděl jsem, že bolavému kolenu musím poskytnout potřebný klid. Zpočátku jsem nikam nespěchal, až později bylo třeba přitlačit, makat víc hodin denně, víc dnů za sebou. Testoval jsem, kolik námahy koleno vydrží. Nakonec vše klaplo tak, jak jsem si nalajnoval. Můžu vyrazit do Perthu na Hopman Cup, což je paráda.
„Největším soupeřem z Česka je Berdych. Porazil mě na US Open, ve Wimbledonu i na olympiádě v Aténách.“ Roger Federer
Co vás při „dovolené“ napadalo?
Hlavní bylo, že jsem po Wimbledonu nemusel na druhou operaci v jednom roce. Kdybych chtěl, mohl jsem hrát tenis. Mohl jsem hrát vestoje, za chůze. Ale proč bych to dělal? Odpočíval jsem a nohu zkusmo zatížil před US Open, ale koleno se ozvalo. Povídám si: „O. K., byla to jen zkouška, ještě je brzy, jenom jsem si zkusil údery.“ Každý návrat na kurt byl příjemný, párkrát jsem si zaservíroval. Nicméně většinu času jsem trávil v posilovně a na stole u fyzioterapeuta.
Vkradla se vám do hlavy myšlenka, že byste se už nemusel vrátit na ATP Tour? Že byste nemohl skončit podle svých představ?
Musíme si počkat, co ukážou první turnaje roku 2017. Moje tělo i mysl asi potřebovaly osvěžit víc, než jsem si myslel. Co se týče odchodu do penze, strach jsem neměl. Nebyl jsem po úrazu, nemusel jsem na operační sál, nepotřeboval jsem berle. Jen jsem se o sebe musel postarat, dopřát si trochu volného času. Šest měsíců ve dvanáctiměsíční sezoně vypadá hrozně. Ale já se snažil vidět věci v souvislostech.
Prodlouží vám pauza kariéru?
Doufám, že se mi tenhle tah vyplatí. Nemám výčitky, udělal jsem pro své tělo vše potřebné. Co bude dál, ukáže čas. Nebyla to zas taková otrava, některé části procesu jsem si užíval. Ale samozřejmě jsem rád, že se zase vracím na kurty.
Jak se těšíte na Hopman Cup (turnaj smíšených dvojic), kde máte zaručené čtyři testovací zápasy?
Vzhledem k mým zkušenostem a myšlenkovému nastavení jsem se nikdy moc netrápil tím, jestli před grandslamem odehraju jeden mač, nebo čtyři. Jenže teď jsem v jedinečné situaci. Potřebuju zápasy. Potřebuju zjistit, jak moje tělo zareaguje na zátěž. Pamatuju si, že jsem Hopman Cup hrál asi před patnácti lety a začal jsem proti Lleytonovi Hewittovi. Vybavuju si bolest ve svalech, které jsem se nemohl zbavit asi týden. V přípravě jsem dřel, ale dvouapůlhodinový zápas s Lleytonem byl něco úplně jiného. Hraju tréninkové sety. Ale intenzita zápasů je daleko vyšší. Proto je pro mě Hopman Cup ideální přípravou.
S kým jste na soustředění v Dubaji nejčastěji trénoval?
S Čoričem i Džumhurem, ale nejvíc s Pouillem. Nejdřív jsem se trochu trápil se servisem, ale i ten už se spravil, takže mám ze sebe dobrý pocit. Všechno jde podle plánu.
V uplynulých měsících jste se nemusel trmácet po turnajích. Mohl jste se věnovat manželce a čtyřem dětem. Bavilo vás to?
Rodiny si užívám, i když normálně cestuju. Nemám pocit, že bych o něco přicházel. Je ale pravda, že tohle bylo něco jiného. Mohl jsem s dětmi strávit skutečně kvalitní čas, kdy jsem byl plný energie a nemusel myslet na to, že mám příští den těžký trénink a potřebuju se vyspat. V tomhle byla pauza nádherná. Běžně nejsme dlouhou dobu na jednom místě, jak tomu bylo nyní, když jsme většinu času trávili ve Švýcarsku a poslední měsíc a půl v Dubaji. Tam už jsem znovu začal být hodně zaměstnaný.
Během vaší nepřítomnosti se světovou jedničkou stal Andy Murray. Co na to říkáte?
Andyho vzestup mě nepřekvapil. Posbíral hodně titulů, vyhrál několik grandslamů. Věděl jsem, že jednou bude první na žebříčku. Ke cti mu slouží, jak skvěle finišoval a že rok ukončil jako jednička, což znamená o hodně víc, než být první jenom pár týdnů.
Laver Cup v Praze Velká premiéra ve městě na Vltavě! Od 22. do 24. září se v Praze poprvé utkají dvě šestičlenná tenisová mužstva, která budou reprezentovat Evropu a zbytek světa. Kapitány týmů budou Björn Borg a John McEnroe. Mezi zakladatele podniku, který se má konat každoročně (kromě olympijských sezon), patří Roger Federer.
Předstihl Novaka Djokoviče. Vrátí se Srb ještě na úplnou špičku?
Myslím si, že ano. V příštích několika měsících to bude mít těžké, protože bude obhajovat spoustu bodů z letošní sezony. Podle mě Andy nahoře nějakou chvíli vydrží. Záleží na jejich zdraví. V příštích šesti až dvanácti měsících se asi budou přetlačovat oni. Pokud by se jim do souboje někdo chtěl připlést, musel by vyhrát dva grandslamy.
Vy jste poslední velký titul dobyl v roce 2012 ve Wimbledonu. Vábí vás vidina dalšího triumfu?
Stále věřím, že na mě ještě aspoň jeden čeká. Dělám pro jeho zisk všechno. Ale pokud se tak nestane, nezblázním se. Snažím se být vždy pozitivně naladěný. Dávám si záležet hlavně na kondici, abych byl co nejlépe připravený na velké zápasy, na nichž skutečně záleží. Na semifinále či finále grandslamů. Do nich jsem se dokázal dostávat, jenže Novak hrál prostě na takové úrovni, že mě dál nepustil. A nejen mě, ale i další. Teď je na nás, abychom přišli s plánem, jak ho porazit. Andy nám trochu ukázal cestu a dal všem ostatním hráčům naději. Pořád věřím. Uvidíme.
Četl jste o přepadení Petry Kvitové?
Samozřejmě je to strašně smutná věc. Neuvěřitelný příběh. Vzhledem ke vzdálenosti, která nás dělí, nevím přesně, jak se jí vede. Mám jen částečné informace přes média. Přeju jí jen to nejlepší.
Podobně jako vy prahne po comebacku na kurty. Co bude potřebovat, aby to dokázala?
Neskutečnou sílu. Psychickou i fyzickou. Čeká ji dlouhý proces, tuze náročný. Patrně cítí lásku od celé tenisové rodiny. Snad jí pomůže. Všichni jsou s ní. Přeju jí, aby se ze všeho zotavila. Opravdu mě mrzí, že se něco takového přihodilo.
Jste jednou z hlavních tváří Laver Cupu, podílíte se na jeho pořádání?
Arénu i město znám, ale třeba se u vás objevím, abych téhle akci udělal reklamu. Brzy se začnou prodávat vstupenky. Snažím se pomáhat s přípravami, ačkoliv máme výborný organizační tým. Jsem si jistý, že to bude velká věc.
Považujete Česko za tenisovou velmoc?
Jistě, jen se ohlédněte. Lendl, Navrátilová, Tomáš Šmíd a spousta dalších skvělých hráčů pochází z Československa. I proto si myslím, že Praha je výborným místem pro událost, jakou je Laver Cup. Jsem nadšený, že fanoušci v Praze uvidí nejlepší světové hráče. Já osobně se nemůžu dočkat. Třeba si zahrajeme čtyřhru s Rafou Nadalem, na lavičce bude Björn Borg, jeden z mých velkých hrdinů.
Byl to váš vzor?
Možná jsem o něm během své kariéry tolik nemluvil. Ale to bylo proto, že se kolem tenisu už příliš nepohyboval. V žebříčku mých idolů je Björn hodně vysoko. Skvělý člověk. Pro tenis toho udělal hrozně moc a mít ho za kapitána týmu Evropy bude úžasné. Stejně jako přítomnost Johna McEnroea, jednoho z nejlepších komentátorů na světě, se kterým se dál potkáváme. Mezi ním a Ivanem Lendlem plála velká rivalita, takže si myslím, že i Johna lidé u vás rádi uvidí. A všechno tohle se děje ve jménu velikána Roda Lavera. Pro mě je důležité ukázat, jak respektujeme tenisové dějiny. Myslím, že pro hráče i diváky budou tři dny v Praze výjimečné.
Jak vzpomínáte na daviscupové utkání v Praze v září 2007?
Byla to bitva. Bohužel jsme prohráli. Vybavuju si, že jsme měli mečbol ve čtyřhře. Kdybychom ho proměnili, všechno mohlo vypadat jinak. Pamatuju si, že jsem hrál dobře, Tomáš Berdych taky. Závěrečný zápas mezi Radkem Štěpánkem a Stanem Wawrinkou byl napínavý. Byla to fajn zkušenost, líbil se mi kurt, vládla skvělá atmosféra. Praha je samozřejmě nádherná. Krásné vzpomínky! Až na tu porážku...
Jak vnímáte československou stopu ve švýcarském tenise?
Spousta hráčů k nám přišla z vaší země, když byla v těžkých časech. Tihle lidé měli výrazný vliv na náš sport. Martina Hingisová, moje paní Mirka, Jacob Hlasek a řada dalších. Benčičová má slovenské předky. Všichni to jsou dříči, museli opustit svou vlast, využili příležitosti, když museli volit: „Teď, anebo nikdy!“ Byli úspěšní především díky své píli.
Jedním z vašich prvních trenérů byl Čech Adolf Kacovský přezdívaný Seppli. Vzpomínáte na něj?
Samozřejmě. Svoje první soukromé hodiny tenisu jsem bral u Seppliho. Strávil jsem s ním na kurtu mnoho času, ať už to bylo na antuce v nafukovací hale, nebo venku v klubu. Nebylo to s ním vždy jednoduché, byl velmi náročný, ale jeho přístup byl vynikající. Šel do všeho s obrovskou energií. Přestože na mě byl někdy fakt přísný, nikdy mi tenis neznechutil. Vždycky říkám, že jsem měl štěstí na výborné trenéry a Seppli byl jedním z nich.
Koho považujete za nejtěžšího českého soka? Například s Jiřím Novákem máte bilanci takřka vyrovnanou: 5:4.
Á, Jiří! Potkávali jsme se hlavně v mých začátcích, byl to skvělý hráč. Vytáhlý borec, ale hrál především od základní čáry. Tehdy když jste byli vysocí, obvykle jste se sápali na síť, jenže on zůstával vzadu. Měl skvělý return, vyrovnané údery z obou stran a byl to dříč. Pamatuju si na spoustu našich zápasů. Zrovna před pár dny jsem si pouštěl sestřih našeho střetnutí z Vídně. V roce 1999 mě porazil v pěti setech ve Wimbledonu, kam jsem tehdy dostal divokou kartu. Nachytal mě taky ve finále v Gstaadu, kde jsme se také rvali v pěti setech. Ale pokud mám říct svého největšího soupeře z Česka, musím zmínit Berdycha. Hráli jsme proti sobě nejvíc mačů, porazil mě na US Open, ve Wimbledonu i na olympiádě v Aténách, tedy na těch opravdu největších akcích. Proto tedy volím Tomáše.


description: Rakouská sjezdařka Anna Veithová se po vážném zranění kolena a čtrnáctiměsíční pauze vrátí do Světového poháru. Závodnice, která pod dívčím jménem Fenningerová vybojovala olympijské zlato v super-G a tři tituly mistryně světa, má v úterý a ve středu startovat v obřích slalomech v Semmeringu.

title: Rakouská sjezdařka Veithová se po zranění kolena vrátí do Poháru


description: Na třinácté kolo Euroligy nebude český basketbalový reprezentant Jan Veselý z Fenerbahce vzpomínat v dobrém. V istanbulském derby proti Darüssaface se nechal vyloučit za dvě technické chyby a jeho celek doma podlehl 64:71.

title: Veselý se nechal vyloučit, jeho Fenerbahce nervózní derby nezvládlo

maintext:
VIDEO: What brought the second T and Jan Vesely's ejection https://t.co/Kvd50P17tq Pro zobrazen? videa mus?te m?t zapnutou podporu JavaScriptu
What brought the second T and Jan Vesely's ejection https://t.co/Kvd50P17tq


description: Basketbalisté Golden State porazili zásluhou zlepšeného výkonu ve druhém poločase Brooklyn 117:101 a 26. výhrou ve 30. utkání sezony si upevnili pozici nejlepšího týmu NBA. Souboj třetího a druhého celku Západní konference vyšel lépe LA Clippers, kteří i bez zraněného Blakea Griffina zdolali San Antonio 106:101 a ukončili jeho pětizápasovou sérii výher.

title: Basketbalisté Golden Staten potvrdili pozici nejlepšího týmu NBA

maintext:
Hostující Warriors nezačali v Brooklynu bez obvyklého člena základní sestavy Draymonda Greena, který se vrátil do Oaklandu kvůli narození potomka, vůbec dobře. Jako by jim chyběla energie a do kabin šli v poločase s mankem 16 bodů. Ve druhém poločase ale domácí přestříleli o 32 bodů.
Šestou porážku San Antonia v ročníku zařídili svěřenci kouče Doca Riverse, kteří od závěru prvního dějství před svými fanoušky neprohrávali a zápas dotáhli do vítězného konce. Velkou zásluhu na tom měli střídající hráči. Lavička Clippers se totiž postarala o rovnou polovinu bodů (58) a přes polovinu doskoků (25).


description: Pět titulů vybojoval těsně před svátky plavec plzeňské Slávie VŠ Jan Šefl na domovském mistrovství České republiky v krátkém bazénu. Společně s další reprezentantkou Barborou Závadovou byl nejúspěšnějším závodníkem šampionátu.

title: Ten bazén miluju, je hrozně rychlý, liboval si mistr Šefl v Plzni

maintext:
Doma je doma, lebedil si po mistrovství Šefl. K pěti individuálním titulům přidal na Slovanech i dvě stříbra na padesátimetrových tratích, zlato bral i jako člen smíšené štafety Slávie na 4x50 metrů, navíc v novém českém rekordu.
„Nechci říct, že to byl ideální scénář, ten by znamenal třeba osm zlatých. Ale co jsem chtěl, to klaplo,“ pochvaloval si 26letý plavec.
Řadíte některý ze zlatých časů o něco výš než ostatní?
Až se za pár týdnů ohlédnu a budu hodnotit, co se mi za poslední měsíce povedlo, vybavím si 200 metrů motýlek právě v Plzni. Na tuhle trať jsem se letos nijak zvlášť nepřipravoval a závod se mi povedl. Přitom jsem toho delfína původně plavat ani neměl a ani moc nechtěl.
Obě stříbra přišla na padesátimetrových tratích. S nadsázkou, nejsou na vás moc krátké?
Asi jo. Je to vždycky na hraně, dřív jsem na nich měl i zlato, ale klidně jsem mohl být druhý i třetí. Teď to vyšlo takhle. Jednou mě porazil Michal Rubáček z Brna, ten je pořád hodně rychlej. A na padesátce znak mě seřezal mladej Franta z Chomutova. Udělal český rekord. Myslel jsem, že bych ho mohl víc potrápit, ale nedal mi vůbec šanci.
Jak se vám vůbec plave doma v Plzni, berete to jako výhodu?
Jasně. Měl jsem strach, jak to dopadne. Jen dva dny před začátkem šampionátu jsem se vrátil z mistrovství světa v Kanadě. A já tyhle přelety a změny pásem moc nemusím. Trpím, je mi zle, špatně spím. Tentokrát se to až na to spaní moc neprojevilo. Hlavně proto, že jsem mohl být doma. Měl jsem zázemí u mamky, dokonalý servis. Takže to pak docela i plavalo.
Takže domácí prostředí tvoří víc zázemí než samotný bazén?
Přesně. Naši mě znají. Vědí, kdy se mají na něco ptát, kdy mě nechat v klidu. Přišel jsem domů, otevřel dveře a všechno bylo nachystáno. V tom máte strašnou výhodu oproti ostatním. Ti spí na hotelu, přemýšlí, kam se jít najíst, co dělat. Zázemí je strašně důležité. A já cítím, jak jsou na mě naši jednou za rok pyšní, když mi můžou fandit na mistrovství doma v Plzni.
Při samotném závodě už člověk atmosféru moc nevnímá?
Vnímáte ji ve chvíli, kdy víte, že půjde o vyhrocený závod, a přicházíte ke startovním blokům. To cítíte napětí. A v Plzni je to skvělé, já tenhle náš bazén prostě miluju. Nechtěl bych plavat jinde.
On je něčím specifický?
Je hrozně rychlý, takže si všichni myslí, že je kratší.
V čem to vězí?
Nikdo netuší, ale plave se tady vážně rychle. Asi jsou tady dobře postavené kachličky. A stejně zvláštní je, že když se pak na Slovanech plave na dlouhý bazén, patří pro změnu mezi nejpomalejší v republice. Trochu záhada.
Zmínil jste světový šampionát v Kanadě, který vám moc nevyšel. Jak ho hodnotíte?
Já jsem z něj strašně smutný, fakt hrozně. Měl jsem sebevědomí, letěl tam s dobrými pocity, že bych mohl plavat docela rychle. Netvrdím, že by to stačilo na finále, to jsem zase pokorný a znám své limity. Ale na semifinále, být okolo desátého dvanáctého místa, na to jsem si věřil. Jenže jsem vážně plaval strašně špatně a byl z toho smutnej. I proto jsem ani od toho mistrovství v Plzni moc nečekal. A šup, docela se zadařilo. Třeba čas na motýlkářské stovce by v Kanadě na dvanácté místo stačil. Jenže tam jsem to nezaplaval, v danou chvíli to ve vodě prostě neodevzdal.
Je to horší pocit než neúčast na olympijských hrách v Rio de Janeiru?
Obecně považuju letošek za jeden z nejhorších roků, které jsem plavecky absolvoval. Žádný cíl, který jsem si vytyčil, jsem nesplnil. Olympiáda by byla vrchol, jenže jsem tam vůbec nejel. A nedařilo se mi ani na mistrovství světa v Kanadě.
Dlouho to přitom vypadalo, že se do Ria podíváte...
Bylo tam trochu politiky. Alfou omegou bylo, že jsem neměl zaplavaný A-limit. To je pravda. Ale pořadatelé pak startovní listinu doplňovali plavci s B-limity, jenže to brali asi podle toho, kdo je Brazílii nejblíž. Nevím, nechci se v tom pitvat. Nějakou křivdu jsem cítil, ale je to pryč, už to nezměním.
Chuť do plavání vám tedy končící sezona nevzala?
Je pravda, že jsem během roku přemýšlel, zda si dát trošku oraz. Zvolil jsem variantu, že trošku zvolním, abych si odpočinul od každodenního drilu, smradu chlóru. Dal jsem si lehčí půlrok, proto jsem třeba dvoustovku motýlka trénoval hodně málo. O to víc mě potěšilo, jak mi v Plzni vyšla.
Konec dobrý - všechno dobré?
Šampionát mi hodně zlepšil náladu. Mám chuť do práce, to je důležité. Kdyby mě plavání nebavilo, je to na pováženou. Olympiáda mě mrzí, ale je to pořád jen sport, mašli si házet nebudu. Příští rok v červenci je mistrovství světa v Budapešti, tam vrhnu veškeré úsilí. Proto budu zase ráno brzy vstávat a trénovat. S tím, že na rozdíl od letoška nehodlám absolvovat tolik závodů.
Začnete hned po Silvestru?
Začnu, ale nejdřív si ten příchod Nového roku užiju. Vyrážím právě na chatu do Beskyd, tam to s fajnovou partičkou všechno oslavíme.


description: Zápas superligy florbalistů věnovaný žákům základních a středních škol se zvrhl ve velké drama. V předehrávce 15. kola před 1 153 diváky v hale na Podvinném mlýně porazila Mladá Boleslav FbŠ Bohemians 6:5 po nájezdech. Středočeši tak vedou tabulku před druhým Chodovem už o deset bodů.

title: Boleslav v duelu pro školáky udolala florbalisty Bohemians po nájezdech


description: Obhájce trofeje Karviná, Lovosice, Hranice a také ligový mistr Plzeň jsou v semifinále Českého poháru. Západočeši o víkendu odložili extraligový zápas kvůli epidemii v kádru, v Zubří v pohárovém čtvrtfinále vybojovali vítězství 30:28.

title: Plzeňští házenkáři uspěli v Zubří, Lovosice z poháru vyřadily Duklu


maintext:
Mladé pušky se v basketbalové exhibici pomstily za předchozí porážky
dnes 19:10
V Utkání hvězd Národní basketbalové ligy vyhrály „Mladé pušky“ 141:122 a oplatily „Mazákům“ dvě předchozí porážky. Tým složený z hráčů do 28 let vládl exhibici ve zcela vyprodané děčínské hale od začátku až do konce. Nejužitečnějším hráčem byl zvolen ostravský Deshawn Painter, s 29 body nejlepší střelec utkání.
Mladíci toužili napotřetí zkušenější kolegy konečně porazit a od začátku dávali do hry mnohem více energie. Laťku vysoko nastavila i čtveřice domácích hráčů Tomáš Vyoral, Tomáš Pomikálek, Lukáš Palyza, Jakub Krakovič, kterou do základní sestavy „Mladých pušek“ vybrali fanoušci. Zahanbit se ale nenechaly ani střídající hvězdy, zejména Lamb Autrey. Ten střelou z půlky hřiště završil první čtvrtinu na 34:24 pro mladíky. Jejich náskok postupně narostl až na 25 bodů. Hráči z týmu nad 28 let vedení reprezentačním koučem Ronenem Ginzburgem sice postupně začali snižovat, zejména díky Pavlu Slezákovi, ale prohru už neodvrátili. Postaral se o to Painter, který se ve druhé půli rozstřílel a odvrátil nápor soupeře. „Mazáci“ nenavázali na předchozí výhry 126:116 a 153:113. Nejlepším smečařem byl vyhlášen Lamb Autrey. Pardubický křídelní hráč ve finále porazil domácího favorita Tomáše Pomikálka nejtěsnějším rozdílem, když si nejprve nechal nahodit míč z tribuny za košem a při druhém pokusu si sám nahodil na smeč „windmill“ neboli protočení míče před tělem. Od poroty za to dostal 37 z možných 40 bodů. V soutěži trojkařů zastínila muže stejně jako loni Karolína Elhotová a obhájila prvenství. Hráčka USK Praha a mladší sestra zkušené reprezentantky Kateřiny Elhotové, předloňské finalistky, vyhrála už úvodní kolo ziskem 17 bodů. Ve finále pak dokonce 18 body porazila vyhlášeného střelce z dálky Michala Křemena, který stihl jen 14 bodů. Elhotová přitom měla oproti loňsku k dispozici stejný časový limit jako muži. V minulém ročníku měly ženy o 15 vteřin navíc, což letos basketbalistka odmítla. V poločasové dovednostní soutěži smíšených družstev vyhrál tým složený z pardubického hráče Domineze Burnetta, hráčky Karlových Varů Karolíny Malečkové, bývalé opory Děčína Miroslava Soukupa a hráče na vozíku Michala Poláčka. Utkání hvězd české basketbalové ligy v Děčíně „Mladé pušky“ - „Mazáci“ 141:122 (34:24, 81:62, 105:90)
Nejvíce bodů: Painter 29, Palyza 26, Autrey 17, Pecka 14, Lipkins 13, Pomikálek 12 - Slezák 14, Bosák 22, Švrdlík 15, J. Houška 12, Abercrombie 11, Křemen, Marko a P. Houška po 10.


description: Byl to ten nejlepší vánoční dárek basketbalovým fanouškům. Cleveland doma v repríze letošní finálové série NBA zvrátil nepříznivě se vyvíjející duel s Golden State a zvítězil 109:108. Opět rozhodl Kyrie Irving, hrdina sedmého duelu v bojích o titul.

title: Přehlídka toho nejlepšího: Cleveland zvrátil duel s Golden State


description: Chceš být nejlepší? Pak musíš trénovat s těmi nejlepšími. To plavkyni Barboře Závadové z KPS Ostrava neustále opakoval její bývalý trenér Jaroslav Strnad. A tak si přeje vyrazit do Austrálie.

title: Potřebuji změnu, cítí Závadová. Upnula se k vysněné Austrálii

maintext:
Barbora Závadová by se chtěla dostat se do plavecké skupiny kanadského trenéra Michaela Bohla. „Má asi osmi plavců, kteří jsou hodně dobří, ale když k nim přijde cizinec, tak trénuje u asistenta, těch má spoustu. Pro mě je ale důležitá hlavně změna kolektivu, nová motivace do tréninku,“ řekla Závadová, která tento měsíc na zimním mistrovství republiky získala pět titulů.
Současná česká plavecká jednička ale pořád neví, zda se jí přání splní. „Řeším nějaké mezinárodní programy,“ podotkla. „Ale leden je nejlepší doba, kdy bych měla vyrazit. Začínají tam novou sezonu, takže bych stihla celý tréninkový proces. Uvidíme, zda se to povede.“
Kdy vás napadlo odjet do světa?
Nebylo to z ničeho nic. Mluvím o tom už takových šest let. Je to můj životní sen, i když by to stálo fůru peněz.
Smolka: Báře by změna prostředí jen prospěla Příprava v Austrálii může Barboře Závadové jenom prospět. O tom je přesvědčený někdejší reprezentant v dálkovém plavání Libor Smolka z Krnova. „Může jí to posunout, protože úplně změní prostředí, dostane se k novým trenérům, k novým lidem. A dostala by se do Austrálie, kde je plavání po ragby sport číslo dvě. Je tam neskutečně populární a všechno tam je na velmi vysoké úrovni,“ řekl Smolka, který přípravou v Austrálii prošel. Dvakrát byl desátý na mistrovství světa a mezi dálkovými plavci patřil do světové špičky. Podle něj by si Závadová musela zvykat i na některé nové tréninkové prvky. „Mě překvapilo, že jsme tam měli mnohem více přípravy na suchu, na což jsem nebyl zvyklý. A možná by pro ni byl šok, že se tam skáče do vody už v pět hodin ráno, tady o hodinu později.“ Smolka by Barboře poradil, aby překonala počáteční dva tři měsíce. „Ta změna prostředí je těžká pro každého, takže by nebylo dobré, aby se upínala k tomu, že jí musí vyjít hned první závod. Pokud jí nevyjde, tak ji to nesmí odradit.“ Připomněl, že on při svém prvním závodě totálně propadl. „S trenérem jsme pak změnili nějaké věci a už to šlo nahoru.“ Smolka, který už plave jen pro zábavu, podotkl, že se v Austrálii připravoval s bazénovými plavci. „Astrenérem jsme dodneška v kontaktu, jsme velmi dobří kamarádi. Narazil jsem ale na opravdu skvělého trenéra, v Austrálii mě to plavání zase začalo bavit, protože tady jsem už upadal do stereotypu a nebylo kam se posunout.“
Proč zrovna Austrálie?
To je pro mě jediná možnost, protože v Evropě holky polohovkářky mezi sebe jiné moc nepouštějí. A chci to nejlepší, což mi nabídnou v Austrálii.
Zmínila jste, že taková příprava bude hodně drahá. Už máte rozpočet?
Jde o dost peněz. A to bych tam jen trénovala. Kdybych přidala studium, bylo by to ještě složitější, protože tam nefungují žádná stipendia. To by byl možná další milion korun navíc. Studovat nepojedu. Spíše bych si tam časem našla nějakou brigádu, ale první tři čtyři měsíce, kdy tam chci jet na zkoušku, bych žila z úspor. Ale pokud bych tam zůstala déle, bylo by to náročnější.
V čem je australská plavecká škola výjimečná?
Vždycky se mi líbilo, že jsou odříznutí, žijou si tam sami na tom svém světadílu. Austrálie má svůj rytmus, nedívá se na okolí. A Australané mi vždycky přišli velice příjemní, svým chováním mi učarovali. Třeba Amerika je taková, že se tam pořád smějou, i když není důvod. Jsou takoví, nechci říct namyšlení, ale jsou hrdí a moc nekomunikují s okolím.
Víte, co by vás čekalo?
Nevím, nikdy jsem na delší dobu paty z České republiky nevytáhla. Největší změnou pro mě byla cesta do Prahy, kam jsem se stěhovala za studiem a přípravou ve vysokoškolském sportovním centru. Teď bych najednou odjela úplně pryč a sama. Třeba to ani nezvládnu a po čtyřech měsících se vrátím a už nikam nebudu chtít. Byla by to taková zkušební doba. Po ní bych se rozhodla, zda tam zůstanu déle, a hledala bych další peníze.
Vaše chuť radikálně změnit přípravu znamená, že nejste spokojená s tím, čeho jste zatím dosáhla?
Je to tak. Na olympiádu do Ria jsem nejela pro čtrnácté místo. Něco je špatně, protože to už byla druhá olympiáda, která mi nevyšla, jak měla. Nechci, aby to znělo namyšleně, ale v Česku trénuji s klukama, protože se chci za někým vytáhnout. Potřebuji vidět, že se zlepšuji, že je přede mnou třeba šest lepších plavkyň. Když mi ty nejlepší budou uplavávat, budu dumat, kde je problém. Potřebuji kopnout do zadku.
Takže doma vám chybí větší konkurence?
Ano, zato v Austrálii bych furt byla v chumlu výborných plavkyň, což by mě motivovalo k lepším výkonům i na tréninku. Každá změna bývá pozitivní, takže si myslím, že by mě to plavání znovu chytlo, protože pro mě už je nějakou dobu každý rok stejný. Z toho zdejšího koloběhu jsem už trochu unavená. Potřebuji vypadnout, jít někam na zkušenou. Chci to zkusit.
V pražském vysokoškolském sportovním centru máte nového trenéra, Itala Paola Bossiniho. Ten stereotyp nenaboural?
Částečně ano, jsou tam změny. Je tam větší pohoda, než byla. Přece jen to je italská nátura. Navíc nikoho tady nezná, takže řeší jen trénink, což je dobře. Je to fajn změna, všichni se snaží, chtějí, musejí poslouchat, ale je tam trochu i jazyková bariéra, protože se teprve učí anglicky. Všichni se snaží dělat maximum, ale zřejmě to časem také zajede do nějakých kolejí, pořád to je Česko. Nechci říkat, že je to špatně, ale potřebuji změnu podnebí.
Takže vás láká i tamní teplo?
Pořád je tam pěkně a i to hraje roli. Ono se to nezdá, ale když tady vstáváte od listopadu do března za tmy, k tomu skáčete do studené vody, není to nic příjemného. Také proto jezdíme v zimě na soustředění.


description: Mistrem světa v bleskovém šachu se v Dauhá stal ruský velmistr Sergej Karjakin. Po 21 partiích s časovým limitem pět minut nasbíral 16,5 bodu stejně jako světový šampion v klasickém šachu Magnus Carlsen z Norska. O Rusově triumfu rozhodla pomocná kritéria.

title: Mistrovství světa v bleskovém šachu vyhrál Karjakin těsně před Carlsenem


description: Vyměnili si dvě parádní smeče, vánočně poklidnou atmosféru v Madison Square Garden dokázali aspoň na chvilku proměnit. Nedělní večer v basketbalové NBA okrášlili newyorský Kristaps Porzingis a bostonský Al Horford.

title: Zbytky od Vánoc: Kladivo šlo za hřebíkem, pak ho přebil Hřebec


description: Dvakrát vyhráli Mazáci, uspějí na třetí pokus Mladé Pušky? All Star Game, tedy Utkání hvězd NBL, vypukne ve čtvrtek v 16.30 hodin v děčínském Armex Sportcentru.

title: All Star Game v Děčíně. Skončí „věčná“ nadvláda Mazáků?


description: Třebaže už vede jinou českou ranařku, Karolínu Plíškovou, oblékl si trenér David Kotyza na středeční finále extraligy černé tričko s nápisem: PEŤO! POJĎ! Schoval si ho z Turnaje mistryň v Singapuru, kde Petru Kvitovou i takhle zkoušel vyhecovat k titulu. V lednu se rozešli, neštěstí jeho bývalé hráčky přesto Kotyzu vzalo.

title: POHLED: DelPo jako inspirace. Ať se del Petra vrátí jako Argentinec


description: Basketbalový Washington v pondělním programu NBA udolal Milwaukee 107:102 a přiblížil se mu v boji o play-off. Hrdinou Wizards byl Otto Porter Jr., autor 32 bodů včetně důležité trojky v poslední minutě a 13 doskoků. Český rozehrávač Tomáš Satoranský ve vyrovnaném utkání šanci nedostal.

title: Washington má vánoční výhru, unavený Cleveland padl v Detroitu


description: Trojnásobný světový šampion v cyklokrosu Zdeněk Štybar se v závěru roku vrátí do terénu. Ve čtvrtek a v pátek absolvuje závody v Loenhoutu a Bredene. Žádnou převratnou změnu v jeho kariéře ale nečekejte.

title: Štybar se vrací k cyklokrosu. Jen na chvíli a pro zpestření přípravy

maintext:
„Oba cyklokrosy pojedu jen tak pro srandu a zpestření. Budu si to chtít pořádně užít. Potom se vracíme na soustředění a žádné další závody v krosu už na programu nemám, nebude na ně prostor,“ vysvětlil Zdeněk Štybar pro ČTK, že i nadále bude jeho jasnou prioritou silnice.
Jednatřicetiletý cyklista z profesionálního týmu Etixx-Quick-Step, který už vyhrál etapu na Tour de France i Vueltě, strávil Štědrý den už tradičně doma ve Stříbře. Přijel ale opravdu jen na skok. Po příletu ze soustředění na Mallorce se v Belgii, kde žije, zastavil pro manželku Ine a rok a půl starého synka Lewise, aby vyrazili do Stříbra.
To už měl za sebou první tréninkový blok na Mallorce, kde se potkal i s dalšími českými cyklisty Romanem Kreuzigerem či Jaroslavem Kulhavým. „Bylo to klasické první soustředění. Tři dny jsme měli na programu i jiné věci než pohyb. Došlo i na týmové focení,“ nechal nahlédnout pod pokličku přípravy profesionální cyklistické stáje.
„Pak nám to sice trošku rozhodilo počasí, dva dny padaly provazy, byly zatopené ulice, ale vyšlo to akorát na den volna. A další den jsme zvolili alternativu - běh, trenažér, posilovna, takže nám to vůbec neuškodilo,“ doplnil Štybar. Teď už jsou zpátky a Zdeňka čekají dva „domácí“ závody v zemi cyklokrosu zaslíbené – dnes v Loenhoutu a zítra v Bredene. „Bude sice trošku zvláštní si připnout číslo na záda už takhle koncem prosince, ale uvidím celou tu skupinu, která se mnou vždycky jezdila a na to se opravdu dost těším,“ uvedl Štybar na svém webu.
Nový rok přivítá ve stejném tempu, jako slavil Vánoce. Už od 3. ledna má na programu další soustředění, tentokrát v Calpé.


description: Pardubická plavkyně Lenka Štěrbová dokázala na pondělním pražském Memoriálu Alfreda Nikodéma jako jediná stlačit čas pod devět minut. Na soutěžní trati 750 metrů si „pošmákla“ jak na svých soupeřkách, tak i na mužských protějšcích, včetně zkušeného čtyřicetiletého matadora Rostislava Vítka.

title: Dokonalá odplata. Plavkyně Lenka Štěrbová vládla ve Vltavě


description: Návrat na nejvyšší příčku v závodě Africa Eco Race plánuje příborský závodník Tomáš Tomeček. Podnik navazující na původní Rallye Dakar 46letý pilot vyhrál v kategorii kamionů v letech 2011, 2012 a 2014, v minulém ročníku byl druhý. Tomečkův tým Promet/Czechoslovak Group se dálkového závodu s podtitulem The Race to Dakar zúčastní posedmé v řadě.

title: Tomeček chce na Africa Eco Race znovu útočit na prvenství


description: Druhá, čtvrtá, první, třetí... Kateřina Nash patří ve Světovém poháru v cklyokrosu mezi absolutní elitu, ve třetím závodu ze čtyř, které v sezoně absolvovala, dojela na pódiovém umístění. V belgickém Heusden-Zolderu nestačila česká reprezentantka jen na vítěznou Nizozemku Marianne Vosovou a domácí Sanne Cantovou.

title: Nash potvrzuje cyklokrosařskou formu, v Heusden-Zolderu dojela třetí

maintext:
Nash po triumfu v Namuru a druhém místě v úvodním závodu v Las Vegas nyní v Belgii zkompletovala medailovou sbírku. Pouze v Iowě po defektu nedosáhla na stupně vítězů. Devětatřicetiletá cyklistka projela cílem se čtyřsekundovou ztrátou na první místo a v průběžné klasifikaci poskočila ze šestého místa na třetí.
Na místy bahnité trati v areálu známého automobilového okruhu patřila Nash k nejaktivnějším závodnicím, opakovaně se ale i kvůli pádům musela probíjet do popředí z druhé desítky pořadí. V závěru předposledního kola jí pomohlo taktizování soupeřek, dotáhla se do vedoucí skupiny a do terénu vjela dokonce jako první.
Pozici pak musela přepustit sedminásobné cyklokrosové mistryni světa Vosové, jež proměnila v triumf hned první start v SP v sezoně. Před českou závodnici v barvách týmu Luna se v závěru dostala ještě belgická šampionka a průběžně druhá žena pohárového seriálu Cantová.
Konečné pořadí medailistek tak kopírovalo výsledky předvánočního závodu Superprestige v jiném belgickém městě Diegemu. V čele SP se díky šestému místu udržela Sophie De Boerová z Nizozemska.


description: Patřili k ruským hrdinům zimních olympijských her v Soči, v roce 2014 získali na domácích tratích pod pěti spletenými kruhy dohromady pět medaili. Teď mají Alexandr Legkov a Maxim Vylegžanin, kteří vlastní i několik cenných kovů ze světových šampionátů, zastavenou činnost kvůli porušení pravidel o dopingu.

title: Hvězdní ruští běžci na lyžích mají kvůli dopingu zastavenou činnost


description: Cyklokrosařka Kateřina Nash skončila v závodu série Superprestige v Diegemu na třetím místě. Pět dnů po triumfu ve Světovém poháru v jiném belgickém městě Namuru dojela do cíle za vítěznou Nizozemkou Marianne Vosovou a domácí závodnicí Sanne Cantovou.

title: Cyklokrosařka Nash dojela v závodu Superprestige v Diegemu třetí


description: V rakouském Semmeringu pokračuje Světový pohár v alpském lyžování. Na trati slalomu se představí také tři české závodnice, vedle Kateřiny Pauláthové a Martiny Dubovské na startu nechybí ani Šárka Strachová, aktuálně šestá žena Světového poháru.

title: ON-LINE: Slalomářky jedou o další body. Zabojuje Strachová o pódium?


description: Roky byl českou jedničkou, nyní je z českých skokanů na lyžích v hodnocení Světového poháru až třetí za objevem sezony Vojtěchem Štursou a veteránem Jakubem Jandou. "Moc radosti teď nemám, trochu se to podělalo prvními závody. Moc jsem chtěl, ale hlava mě nepustila," vysvětloval Roman Koudelka.

title: Psychický problém, pěkně mě to rozčiluje, říká o své krizi Koudelka

maintext:
Těšil se na novou sezonu, vstoupil do ní s nadšením, novým otestovaným materiálem a psychickou pohodou. Nyní ale moc důvodů k úsměvu nemá. Místo toho, aby ve Světovém poháru útočil na stupně vítězů, pohybuje se často mimo bodovanou třicítku a zoufá si.
V druhém závodu sezony ve finské Ruce byl po prvním kole šestý, ale další pokus se mu nepovedl a od té doby se trápí. „Pěkně mě to rozčiluje,“ přiznal pětinásobný vítěz závodu Světového poháru, který proto nyní častěji pracuje s psycholožkou Zdeňkou Sládečkovou. „Ale někdy jseš nahoře, někdy dole. Já vím, že to je jen v hlavě,“ prohlásil.
Na tréninku v Klingenthalu totiž skákal přes 135 metrů, v přípravě se mu dařilo i v Ga-Pa. „Vím, že to je jen psychický problém. Nejsem úplně v háji, že bych nevěděl kudy kam. Cítím se dobře, ale chtělo by to nějaký výsledek,“ podotkl sedmadvacetiletý skokan, který letos bodoval ve třech ze šesti závodů a nejlépe byl sedmnáctý.
Rád by se dobrého výsledku dočkal už na Turné čtyř můstků, které začne čtvrteční kvalifikací na závod v Oberstdorfu. „Nejlepší by bylo, kdybych na Turné skočil všechny závody,“ pousmál se hořce. Koudelka ví, že to bude hodně těžké, ale k lepší výkonnosti by ho mohl nakopnout extrémně povedený soutěžní skok. „Tréninkové skoky mám dobré.“
Zatímco v tomto ročníku ještě nedosáhl na elitní patnáctku, v minulé sezoně vyhrál závod SP ve Wisle a v té předchozí byl na stupních vítězů hned osmkrát. „Teď je to jiné,“ konstatoval Koudelka. Před sezonou přitom mluvil o úspěchu na Turné a hlavně útoku na medaile na únorovém mistrovství světa v Lahti. „To se docela zásadně změnilo. Dívám se jen k Turné, věřím, že když se jeden skok povede, že se to zlomí. Na Turné si to chci užít a chytit se. Před mistrovstvím světa je pořád dost času. Teď nejsem v pozici, že bych si na sebe měl vyvíjet tlak.“
Ve Světovém poháru už je jedenáct sezon, už dávno není tím talentovaným teenagerem. V létě se mu narodil syn Karel, začat stavět dům. I to mohou být faktory, které se na jeho formě mohly projevit. „Já to tak nevnímám,“ ujistil Koudelka. „Karel na to nemá vliv, stejně jsem pořád pryč,“ mávl rukou. Doma akorát přebaluje a vozí kočárek. „Víc jsem se ještě nenaučil,“ pousmál se.
Výstavba domu ale zátěží je. I finanční. „Starosti to určitě jsou, mám na to ale lidi, kteří se o to starají,“ řekl Koudelka. „Ale už by to chtělo vydělat nějakou korunu, lehce mě to brzdí,“ připustil. Velkou část přípravy si totiž hradí ze svého. „To je realita a nejsou to malé částky. Potřebuju skákat dobře, abych si příští rok mohl zaplatit přípravu, vždyť je olympiáda,“ upozornil.
Vánoce strávil doma s rodinou. Musel ale dávat pozor na to, aby moc nepřibral. „Přibral jsem půl kila, to je v pohodě,“ řekl. „Ale je jasné, že jsem se trochu musel hlídat. Nemohl jsem sníst po návštěvách všechno, co mi dali pod nos, to bych byl jako koulička,“ dodal s úsměvem.


description: Nymburští basketbalisté po vánoční pauze v lize zvítězili na palubovce Ústí nad Labem jednoznačně 100:57. Slunetu porazili ještě výrazněji než v říjnu doma (100:63) a po čtyřech zápasech opět v domácí soutěži dosáhli stobodové hranice. Zasloužil se o to dvacetiletý Matěj Svoboda košem deset sekund před koncem.

title: Nymburk pokořil ústecké basketbalisty další stobodovou výhrou


description: Házenkářky Slavie Praha vstoupí do nového roku s novým trenérem. Petra Vítková z osobních důvodů u týmu končí, jejím nástupcem se stal Richard Řezáč, který už v minulosti v klubu působil.

title: Trenérka Vítková z osobních důvodů končí u házenkářek Slavie


description: Na jeden z největších úspěchů v historii klubu dosáhly házenkářky DHC Sokol Poruba. V turnaji Final Four Českého poháru nenašly přemožitelky a poprvé vybojovaly pohárovou trofej.

title: Obrovská euforie a štěstí, líčily házenkářky Poruby triumf v poháru

maintext:
Konečně! Házenkářky klubu DHC Sokol Poruba poprvé triumfovaly v Českém poháru. Ve finále hraném v Jindřichově Hradci porazily Baník Most 32:27. Přitom porubské házenkářky hrály v pohárovém finále za posledních šest let už popáté, z toho s Mostem potřetí.
„To, co nyní prožíváme, se nedá popsat. Obrovská euforie a štěstí,“ jásala odchovankyně Poruby Michaela Konečná, jež ve finále nasázela soupeřkám osm branek.
„Jsem moc rád, že děvčata ukázala především sílu kolektivu, která narůstala s narůstajícím skóre. Hráčky hlavně věřily, že když budou věřit v úspěch, snaha a nasazení se jim vyplatí. A vyplatilo se,“ uvedl trenér vítězek Peter Olšavský, pro kterého to bylo první finále, neboť k družstvu přišel před touto sezonou.
„Trenér Olšavský má na úspěchu určitě velký podíl. Ale jsem hrdá na celý tým, jak k turnaji Final Four v Jindřichově Hradci přistoupil. Je to pro celý klub obrovský úspěch,“ uvedla po zápase porubská hráčka Šárka Marčíková.
O finálovou výhru ale musely porubské házenkářky tvrdě bojovat. Ještě v poločase prohrávaly o tři branky, předtím i o čtyři. „O přestávce nás trenér nabádal k tomu, abychom nic nevzdávaly a pořád makaly na více než sto procent. S tím jsme do druhé půle šly, že jim nedáme nic zadarmo,“ přiznala Konečná.
„Bylo důležité, že jsme se nesložili v prvním poločase,“ podotkl trenér Olšavský. „O přestávce jsme trošku změnily taktiku, chtěly jsme více naše akce dohrávat,“ poznamenala Marčíková.
A porubskému družstvu to vyšlo. Ve druhém poločase nastřílelo soupeřkám dvacet branek. Deset minut před koncem vedla Poruba 25:22 a favorizované soupeřky už neuspěly ani s nátlakovou vysunutou obranou.
„Jednoznačně rozhodla bojovnost. Dřely jsme, moc jsme chtěly vyhrát, protože nikdy se nám to zatím nepodařilo. O poločase jsme si řekly, že to hlavně nesmíme vzdávat a musíme bojovat do poslední chvíle. A konečně to vyšlo,“ oddechla si Konečná.
„Je to pro nás obrovská psychická vzpruha, která nám pomůže v další fázi sezony. O tom jsem přesvědčená,“ doplnila Šárka Marčíková.
V interligové soutěži jsou porubské házenkářky na třetí příčce, na druhý Most ztrácejí tři body. Právě s ním se znovu utkají 8. ledna.


description: Středeční sjezd mužů Světového poháru v italské Santa Caterině byl kvůli silnému větru zrušen. Původně byl jeho start dvakrát posunut a trať zkrácena, krátce poté jej ale jury odvolala úplně.

title: Sjezd mužů v Santa Caterině byl kvůli větru zrušen


description: Vlastně zažil skvostnou sezonu. Kdyby Jaroslavu Kulhavému někdo na jejím začátku po březnové zlomenině ruky tvrdil, že letos získá dvě stříbrné medaile na mistrovství světa a olympijských hrách, asi by nevěřil. Ale on to vzdor protivenstvím zvládl a v anketě Sportovec roku obsadil čtvrtou příčku.

title: Až na to zranění se mi povedlo úplně všechno, bilancuje Kulhavý

maintext:
Byla taková vaše sezona, nebo se v ní ještě něco dalo udělat lépe?
Co se týče sportu, tak asi moc ne. Povedlo se mi úplně všechno až na to zranění. A kdybych vycházel z té situace, která nastala, nemohl jsem vytěžit víc, nedělal jsem žádné velké chyby.
Už před olympiádou v Riu jste říkal, že byste rád vyřešil svou smlouvu co nejdřív. Ale podobně jako před čtyřmi lety po Londýně se vyjednávání dost protáhla.
Je to tak, táhla se. Komunikace nebyla jednoduchá, protože manažer Specializedu pro marketing hodně cestoval a každá položka, kterou jsme potřebovali odsouhlasit, tak několik dní stála. Pak jsme zase čekali, až nám tým schválí, že prodloužení můžeme oznámit, na tom to taky hodně stálo. Ale zájem byl ze strany Specializedu od začátku, o podmínkách jsme se pak bavili asi měsíc. Možná ta diskuze trvala o něco déle, ale to i kvůli snižování rozpočtu. Museli jsme bojovat o skoro stejné podmínky, s čímž oni samozřejmě měli problém, protože chtěli snižovat peníze plošně všem.
Nakonec jste našli společnou řeč, podepsal jste na dva roky. To byl váš požadavek?
Chtěl jsem smlouvu minimálně na dva roky. Bavili jsme se o čtyřech, ale tady jsme si nechali otevřené dveře. Po olympiádě je vždycky cyklistický trh slabší. Skončily velké týmy, takže jestli byla v cyklistice nějaká krize, bylo to letos. Za dva roky se snad cyklistický byznys spraví a podmínku můžou být lepší. I proto jsme se rozhodli vzít smlouvu na dva roky.
Takže tam hrál roli i jakýsi kalkul z vaší strany?
Určitě taky. Ale i Specialized chtěl dvouletou smlouvu, na délce jsme se shodli, ani jsme moc netlačili. Samozřejmě, že kdyby chtěli roční smlouvu, asi by se mi to nelíbilo, protože řešit to každý rok se mi fakt nechce. Jednání jsou složitá, musíte řešit, jestli budete jezdit na tom nebo na tom kole, nabourává vám to přípravu. Ve smlouvě máme i dvouletou oboustrannou opci, kterou můžeme využít. Je nastavená dobře, pokud se mi bude dařit, neprodělám.
Ale zároveň máte otevřená dveře dva roky před olympiádou v Tokiu.
Přesně tak. Navíc mám stále soukromé sponzory až do roku 2020, takže mám určitou jistotu. Vlastně to je možná dobře, že se budu moct rozhodnout, eventuálně udělat změnu. A kdybych pak po Tokiu skončil, což je pravděpodobné, můžu na smlouvu zase navázat spoluprací s výrobcem kol a materiálu, za kterého budu jezdit. Byl bych rád, kdyby to byl Specialized, ale uvidíme.
Kdy jste se po olympiádě vrátil k tréninku?
Už je to asi šest týdnů zpátky a už teď to podle testů vypadá dobře, dokonce možná o trochu líp než loni. Za to jsem rád.
To bylo vidět i na fotkách Romana Kreuzigera se Zdeňkem Štybarem z Mallorky, kteří si dělali legraci, že jste kolem nich lítal.
Kluci chtěli začít trochu volněji. Já už jsem na základě těch testů chtěl jezdit naopak trochu rychleji, protože mi na horském kole to pomalé tempo nic nedá.
Měl jste vůbec čas si trochu odpočinout?
Letos to bylo trochu rozházené, protože po olympiádě jsem byl na operaci s rukou, kde mi vyndávali šrouby, skoro čtrnáct dní jsem stál. Ale po posledním závodě v Mexiku jsme si to s přítelkyní ještě trochu v Americe protáhli, jinak jsme na žádné velké dovolené nebyli.
Na co se teď o vánočních svátcích nejvíc těšíte?
Na jídlo a taky na to, že nebudu nic dělat. Na Štědrý den se maximálně pojedu hodinku projet nebo se proběhnout, ale pak už se těším, až si dáme dárky a posedíme s rodinou. Člověk to takhle má od dětství, i když je to už trochu jiné. Ale ta pohoda je asi nejdůležitější.
Zmínil jste jídlo, musíte se během svátků v jezení cukroví omezovat?
Právě na té Mallorce jsem si udělal trochu rezervu, takže když si na Vánoce něco dám, nic se neděje. Závodit začínám až někdy za tři a půl měsíce, ty důležité závody pak jsou až za čtyři měsíce, takže času mám dost. Řídím se tím, že dokud mi není oblečení malé, je to dobrý (zasměje se). Té nejhorší fáze tloustnutí už jsem se zbavil, teď už bych to chtěl jen držet a ve správný čas shodit úplně dolů.
Silvestr budete trávit s přítelkyní doma?
Asi budeme podobně jako loni v Beskydech. Možná si vyjedu na kolo, nebo vyjdeme na Lysou, abychom měli nějaký pohyb, na to se docela těším, až si užijeme trochu srandy.
Příští rok vás čeká s Christopherem Sauserem potřetí v kariéře etapový závod Cape Epic, je to tak?
Pořád platí. Bude to velká výzva, asi hlavně pro Sausera, který dva dny aktivně nezávodil a jen se tak vozil. Ale pořád je na tom fyzicky velmi dobře, bude zajímavé sledovat, jak si s tím poradí.
Pak už začne další kolotoč Světových pohárů a mistrovství světa v australském Cairns. Co si do příští sezony přejete?
Abych byl zdravý, protože v posledních čtyřech letech tam byla dvě těžká zranění, která obě sezony ovlivnily. Rád bych si užil sezonu bez zranění, někam posunul přípravu a zkusil si rok, kdy vás nic nebrzdí a nemusíte se z ničeho drápat nahoru. Chci si zase vyzkoušet ty nejvyšší cíle a vyhrávat největší závody.


description: Jan Veselý prožil svůj nejlepší večer v současném ročníku basketbalové Euroligy, ani jeho 22 bodů a 10 doskoků však Fenerbahce Istanbul na palubovce Olympiakosu Pireus nestačilo. Turecký šampion v 15. kole podlehl 62:71.

title: Veselý zářil, jeho 22 bodů a 10 doskoků však na Olympiakos nestačilo


description: Čtyři roky působil bývalý profesionál René Andrle, někdejší aktér Tour de France, v roli sportovního ředitele farmářského týmu prvodivizní stáje Etixx, jenž postupně nesl název Etixx-iHned, AWT Greenway a Klein Constantia. Po této sezoně však belgický Etixx svoji českou „farmu“ zrušil. A tak René Andrle hledal novou motivaci. Našel ji v ambiciózní české stáji Lawi-Author.

title: Farma týmu Etixx zanikla. Andrle našel svoji novou roli u české stáje

maintext:
„Je to velká škoda, že Klein Constantia skončil,“ říká Andrle. „Ten tým fungoval naprosto skvěle. Za čtyři roky jím prošla celá řada závodníků a mnozí z nich se pak usadili v profipelotonu, ať už v Etixxu nebo v jiných týmech.“
Za všechny jmenujme alespoň Vakoče, Alaphilippa, Wiszniowského.
A letos od nás další čtyři lidi přecházejí do World Tour a tři do prokontinentálních týmů, včetně Čechů Schlegela a Sisra, kteří získali smlouvu v polském CCC. Za tu dobu byla vidět i naše práce s Čechy. Ano, někdy byl problém kvalitní české cyklisty sehnat. Ale když už jsme je měli, tak Vakoč, Hirt, Hník, Schlegel, Vakoč i Sisr se posunuli výš.
Pokud vím, chtěli jste váš tým provázat i směrem dolů, na českou národní úroveň, že?
Pořád jsme řešili problém, odkud brát stážisty k nám do Klein Constantie, protože stážisté mohou přicházet pouze z týmů nižší kategorie, tedy v našim případě jen z národních týmů. Proto jsem chtěl mít k dispozici český tým s perfektním zajištěním, který by je produkoval. A tím měl být Lawi-Author. Proto jsme se s jeho majitelem panem Radimem Kijevským domluvili, že by se stali jakousi naší farmou. Ne doslova, ale jezdili by tam tři čtyři mladí závodníci, kteří by potom během roku mohli přejít k nám.
Jenže pak tento nápad pokazil zánik Klein Constantie.
Tím víc mě to mrzelo. Tím pádem tu totiž najednou vznikla ohromná díra hlavně pro mladé Čechy. A může trvat dlouhou dobu, než se ta díra zaplní.
Jaký byl oficiální důvod, že vedení Etixxu zrušilo svoji farmu?
Reorganizace v cyklistice. Přitom nikdo pořádně neví, jak to dál bude. Ta reorganizace se řeší už dva roky.
Vize je taková, že od roku 2018 by měly mít worldtourové stáje i své B-týmy.
To ano. Plus ještě mohou mít i další „farmářské“ kontinentální týmy. Ale je otázka, jak s tím jednotlivé stáje budou chtít pracovat.
Vy jste tedy po zániku Klein Constantie přijal práci v Lawi-Author.
Ano. Ten tým může mít obrovskou potenci.
Ale na národní úrovni.
Zatím. Je teď zbytečné, aby byl výš. Stejně jako development tým BMC není kontinentální, ale jen národní. Ale do budoucna věřím, že Lawi-Author se může posouvat dál, na kontinentální a klidně i prokontinentální (druhodivizní) úroveň. Ten tým na to má.
To je právě deficit české cyklistiky, že na rozdíl od Polska, kde existovaly letos dokonce dva druhodivizní týmy, v Česku žádný takový není.
Velkou chybou je, že nemáme takovou tu základnu už od juniorů. Dělá se u nás hodně reorganizací, ale těžko říci, co se povede a co ne. Je vidět, že lidí je málo. Je strašně těžké najít mezi juniory kvalitního závodníka. Je to vše tak trochu i o štěstí.
Na kterých cyklistech by chtěl Lawi-Author v příští sezoně stavět?
Bude tam Okrouhlický, který patří mezi nejlepší časovkáře v republice. Přišel Kalojíros, výborný závodník ze Sparty. Mladými hvězdami by pak měli být Lehký, Sirůček, Petruš a Čapek. Tedy lidi, co byli v juniorské reprezentaci a mají dar talentu.
Dostanete se s týmem i na dobré závody po Evropě?
Vzhledem ke skladbě závodníků ani není účelné udělat program kdovíjak těžký a pro ně neúměrný. Ale některé závody už máme domluvené, ať už v Polsku nebo v Ardenách. Tak, aby si tam kluci i zazávodili.
Jaký bude rozpočet?
Mohu říci, že zajištění týmu je pro mě fantastické, protože ať už vozový park, nebo jiné podmínky jsou neskutečné. Každý kluk má od tréninkového, závodního, zimního i časovkářského kola ještě i rezervu, což je na české podmínky fakt luxus, to je srovnatelné i se světovými třiadvacítkovými týmy. Navíc Radim Kijevský je hodně pracovitý člověk, který má cyklistiku rád a věnuje se jí na 200 procent.
Vy budete sportovním ředitelem?
Přesně tak.
Zároveň však nechcete přetrhat ani vazby s worldtourovým Etixxem, který od příští sezony ponese název Quickstep Floor.
Budu dělat skauting pro Etixx ma českých i jiných závodech a vyhledávat pro ně talenty. Navíc mám World Tour licenci pro sportovního ředitele. Teď řeším, zda bych mohl být zároveň na některých závodech v příštím roce i jedním ze sportovních ředitelů Etixxu.
Do těchto sfér byste chtěl v budoucnu směřovat? Ať už v Etixxu nebo v jiném týmu první či druhé divize?
Ano. Na jednu stranu by mě to hrozně lákalo, ale na druhou starnu mě strašně moc teď baví pracovat s těmi mladými. Je to jiný svět. Těžko se vám v roli sportovního ředitele něco říká lidem s profismlouvou, kteří mají peníze, a cyklistika je pro ně mnohem víc zaměstnáním. Tady v Lawi-Author to naopak není až tolik o penězích, protože naši závodníci nemají prakticky nic, ale chtějí se prosadit a za těmi penězi jdou. Ti kluci potřebují i v závodech mnohem víc poradit, co mají dělat. Mohou vyprodukovat i chyby. Ale v profipelotonu už se ty chyby tolerují daleko hůř a mohou stát dost peněz.
Jak vás poslouchám, opravdu se těšíte na něco nového.
Abych byl upřímný, tak jsem předtím dokonce přemýšlel, jestli odejít z cyklistiky nebo ne.
Až tak?
Trošku jsem se hledal. Bylo mi vážně dost líto, že zanikla Klein Constantia. Ale i proto beru teď jako výzvu pracovat tady s těmi mladými lidmi. Zatím jsem z té práce nadšený. A je vidět, že to i kluky baví.


description: Běda mužům, kterým vládne žena? Kdepak! Ligové celebrity ve čtvrteční trojařské show při basketbalovém Utkání hvězd znovu přestřílela Karolína Elhotová a poražení se jí klaněli stejně jako vyprodaná děčínská hala.

title: Jak žena zastínila muže. Královna trojek Elhotová si věřila

maintext:
„Skvělý zážitek, jsem ráda za obhajobu. Věřila jsem si na to,“ svěřila se hráčka USK Praha. Zasadila se o to, že na rozdíl od loňska ženy neměly 15 vteřin navrch, ale stejný minutový limit jako muži. A stejně slavila. „Chtěla jsem, aby to bylo fair play.“
Ve finále přemohla Michala Křemena z Brna. A druhý z mužů Lukáš Palyza, ještě nedávno nejlepší kanonýr NBL, vítězku chválil. „Má pěknou střelu, dobrý oblouk, padalo jí to,“ ocenil. „A víc nemusíme rozebrat, jak je možné, že žena porazila muže. Prostě to možné je.“
Elhotová si z chlapů utahovat nebude: „Je to skvělý pocit, ale smát se jim nebudu. Nejsou to trojky v zápase, beru to s odstupem. Kluci mají trojky stylově pomalejší, i to hrálo roli.“
Děčínské Armex Sportcentrum přeplnilo 1 400 fanoušků, v Utkání hvězd hltali vzpouru Mladých pušek. Junáci na třetí pokus konečně přestříleli Mazáky - 141:122.
„Všichni nás k tomu vyzývali, starší Mazáci se nám smáli. Řekli jsme si, že k tomu přistoupíme trošku zodpovědněji. Ale mám pocit, že oni hráli na 20 procent, takže nám to trošku darovali,“ mínil Palyza, autor 26 bodů Mladých pušek.
Jeho děčínský spoluhráč a včera protihráč Jakub Houška tvrdil: „Mladé pušky měly dobrý tým, běhali, my zkoušeli pálit spíš z dálky, neměli jsme tolik smečařů jako oni. Ale byl to hezkej, kamarádskej a hodnej zápas, žádné maso.“
V jednu chvíli to vypadalo jako severočeské All Star Game: na palubovce naráz kmitali děčínští Palyza, Vyoral, Pomikálek, jmenovci Houškové a Krakovič plus ústečtí Pecka s Bosákem, chvíli nato naskočil jejich klubový parťák Abercrombie.
Fanoušky žhavily hlavně trojkové pokusy a smeče, ale i Autreyho trefa z půlky hřiště s klaksonem. „Samozřejmě to není úroveň NBA, abychom lítali vzduchem jako Kevin Durant nebo LeBron James. Objevila se spousta nepřesností a občas to vypadá, jako by hráči byli z pomocného ústavu. Hrajeme evropský basket, ale ani jsme to nevypustili, že by Utkání hvězd byla totální trapárna. Střední cesta. Užili jsme si to všichni,“ soudil Palyza.
Smečařskou soutěž vyhrál pardubický Autrey nad Pomikálkem, štafetu, v níž nastoupili i reprezentanti na vozíčku, ovládl tým exděčínského basketbalového penzisty Soukupa. Představil se také basketbalový pár Krakovič - Pecková, kapitán hokejového Litvínova Michal Trávníček či zpěvák Radek Banga, který měl i hudební vystoupení.
Děčínskou exhibicí vyvrcholila dobročinná akce basketbalové federace a České televize Každý koš pomáhá. Vybralo se 131 tisíc korun.


description: Po polovině dlouhodobé části Euroligy zůstávají basketbalisté Galatasaraye Istanbul na poslední šestnácté pozici. V 15. kole doma nestačili na německého mistra Brose Bamberg 75:90.

title: Schilb a spol. nestačili na Bamberg, srazila je trefa z vlastní půlky


description: Na hvězdné obloze mezi desítkou nejlepších českých sportovců v roce 2016 se objevil tak trochu nevšední úkaz. Adam Ondra se věnuje lezectví. Sám neví, jestli je to životní styl, nebo sportovní aktivita. „Je to prostě lezení,“ tvrdí jednadvacetiletý muž z Brna.

title: Já jsem Adam Ondra. Jak se nervózní lezec představoval sportovcům

maintext:
Když přišel ještě před večerním vyhlášením ankety Sportovec roku do sálu luxusního hotelu Hilton v Praze, usmíval se - a vydrželo mu to po celou dobu rozhovoru.
Adam Ondra je pohodář, poslední dobou se mu však život tak trochu mění.
Na ulici jej poznávají fanoušci, které uchvátil hlavně jeho listopadový výkon, při němž v rekordním tempu (osm dnů) zdolal extrémně obtížnou kilometrovou cestu Dawn Wall v Yosemitském národním parku.
Z lezení na umělé stěně měl přitom už několik medailí, sbíral tedy podobné úspěchy jako Krpálek a spol., jenže až nyní rozdal skoro padesátku rozhovorů. Ale ztráta anonymity je mu nepříjemná.
Sponzoři (jednoho velkého před časem odmítl) zatím na Ondru netlačí. „Ale časem určitě budu mít manažera. Už jen to, kdybyste mi všichni volali na mobil, tak se z vás zblázním,“ řekl se smíchem.
Jak se cítíte v této roli?
Zatím je to pro mě všechno nové a připadám si možná i trochu nepatřičně. Určitě by si ještě ani loni nedokázal nikdo představit, že nějaký lezec bude mezi nejlepší desítkou českých sportovců.
Oblek vám nedělá problémy? Jste zvyklý nosit spíš outdoorové oblečení.
Necítím se v tom úplně nejlíp, ale na maturitě jsem samozřejmě v obleku byl, na zkoušky jsem taky chodil v obleku. Nejsem v něm poprvé, ale na tak honosném galavečeru jsem poprvé.
Jste nervózní z přímého přenosu? Nebo spíš ze seznamování? Budete chodit za ostatními sportovci a říkat jim: „Dobrý den, já jsem Adam Ondra.“?
Musím přiznat, že ze zákulisí mám strach. (smích) Nebo jsem z toho nervózní. Ale pokud mě vyzvou na pódium a budu mít něco říct, z toho nervózní nejsem.
Znáte se vůbec s někým z nejlepší desítky Sportovce roku?
Před několika týdny jsme se potkali s Lukášem Krpálkem na focení pro MF DNES.
Překvapilo vás, že jste se dostal do desítky nejlepších sportovců Česka? Předčil jste třeba hokejistu Jaromíra Jágra.
Upřímně jsem nad tím nepřemýšlel, dokud jsem se nedozvěděl, že jsem nominován. Ale ano, jsem překvapen.
Jaké máte ohlasy z lezeckého prostředí a od fanoušků? Hodně se mluví o tom, zda to, co děláte, je, či není sport.
Myslím, že minimálně u nás je to spíše vnímáno pozitivně. Já desáté místo beru jako ocenění nejen sebe, ale i tak, že lezení je bráno jako plnohodnotný sport. Já to v tom právě vnímám, že jedna věc je lezení na skalách, což je nejen sport, ale i jakýsi životní styl. Ale pak je i závodní lezení na umělé stěně, které je pro mě čistě sport.
Nebojíte se, že se však postupně z vašeho lezení vytratí ta vášeň? Vrcholový sport je spojený s velkou komercionalizací.
Já si to nemyslím. Myslím, že závody v lezení na umělé stěně jsou sport jako každý jiný a zaslouží si jakousi medializaci. Pak je lezení na skalách a každý si může vybrat, jestli půjde do nějaké lezecké oblasti, kde na něj budou čekat možná i novináři, nebo půjde někam vysoko do hor, kde nepotká živáčka a poleze si, co bude chtít. Myslím, že to je správný vývoj.
Vánoční hody? Budu se muset trochu hlídat Vánoce prožije Adam Ondra doma s rodinou s tradičními zvyky. Ale při pojídání kapra, salátu, cukroví a dalších pochutin se bude muset hlídat. „Právě, že když si dávám pauzu od lezení a dva týdny nelezu, váha jde docela nahoru, když se vrátím k lezení, tělo přirozeně dostane signál, že tohle je přílišná váha a upraví se do normálu. Většinou mám pauzu před Vánoci, to se nehlídám vůbec. Teď trochu budu muset,“ řekl český lezec.
„Poměr výšky a váhy je u nás samozřejmě hodně důležitý. Ono zase těžko říct, jestli je lepší mít o pár kilo méně a mít méně síly, nebo mít o pár kilo víc a více síly. Člověk o mně řekne, že jsem hubený, ale jsou na Světovém poháru i vychrtlejší lezci. Podle mě už to není tak zdravé, navíc trend ve Světovém poháru je, že cesty jsou hodně dynamické, silové, proto není dobré být extrémně vychrtlý. Sice pomáhá vytrvalosti, že člověk vydrží viset na těch chytech hodiny, ale nemá tu dynamickou sílu, aby udělal nějaký dlouhý skok,“ rozpovídal se o životosprávě Ondra. Na dotaz, co si přeje od Ježíška, se usmál a prohlásil: „To jsou osobní věci.“
A co olympiáda? Kvůli tomu, že se v Tokiu 2020 lezectví dočká slavnostní premiéry v kombinaci lezení na rychlost, lezení na obtížnost a takzvaný bouldering, jste ji nazval paskvilem. Nedonutí vás však přece jen tlak okolí zúčastnit se olympijských her a trénovat?
To se uvidí, jak se kombinace v Tokiu bude sčítat. Třeba to samotné sčítání bude znamenat, že člověk ani nebude muset tu rychlost trénovat, protože za předpokladu, že bude dobrej v těch dalších dvou disciplínách, tak to třeba bude na vítězství stačit. To se uvidí. Zatím o olympiádě nepřemýšlím, mám své plány příští sezonu na skalách, chci se posouvat tam. A jestli začnu trénovat na olympiádu příští nebo přespříští rok, je jedno.
Budete se tady vyptávat ostatních, jaký je pocit poslouchat českou hymnu s medailí na krku?
Jo, určitě by to bylo zajímavé. Já nepochybuju, že tam bude skvělá atmosféra, protože máme velké štěstí, že je olympiáda zrovna v Japonsku, kde je lezení velký sport. Už jsem tam několikrát na závodech byl a vždycky to byl parádní zážitek tam lézt třeba i jen na Světovém poháru.
Budete se věnovat v příštím roce sportovnímu lezení?
Pojedu na mistrovství Evropy a jinak se chci pokusit o vylezení nejtěžší cesty na světě. To je projekt, který mám v oblasti Flatanger v Norsku, a pokud bude vylezen, byla by to první cesta obtížnosti 9c na světě. Zatím jsou jen obtížnosti 9b. Cestu jsem navrtal já, očistil, už jsem na ní letos několik týdnů pracoval, tak uvidíme, jestli budu příští rok dostatečně silný.
Na kdy to plánujete?
Poprvé pojedu asi někdy v dubnu, kdy se dělají podmínky, a pak mám čas až do října to vylézt.
Cítíte, že výkon v Yosemitech a anketa Sportovec roku byly určitým zlomem a posunuly vás do mediální pozice?
Asi ano. Neříkám, že mě předtím v Česku nikdo neznal, ale znala mě relativně úzká skupina lidí. Teď díky Sportovci roku mě bude znát skoro každý. Ale pro mě, co se týče lezení samotného, to není tak radikální zlom. Mám své osobní cíle, nemusím ostatním dokazovat, co chci. Proč chci trénovat a lézt těžší cesty, je moje motivace. Je to ta možnost vylézt cestu, která vypadá tak nemožně a zároveň tak nádherně, že chci být dostatečně silný a mít výkonnost na to si jí vylézt, což třeba nikdo jiný na světě třeba nemůže.
Otravuje vás mediální zájem?
Musím přiznat, že když jsem se vrátil z Yosemit, tak únava byla veliká, dal jsem si i dva týdny pauzu od lezení. Tyhle dva týdny jsem využil k rozhovorům, kdybych do toho měl trénovat, tak by to vůbec nešlo. Teď po dvou týdnech mediálního humbuku jsem si byl několik dnů v Itálii trochu pročistit hlavu, rozlézt se na skalách na sluníčku. Teď už je to dobré.


description: Všechny tři české kluby postoupily do další fáze evropských pohárů. Hráči Karlovarska uspěli v Tallinnu, ve stejném Poháru CEV se na zvučný ruský klub Dynamo Kazaň mohou těšit volejbalistky Olomouce a v mužském Vyzývacím poháru jsou v osmifinále České Budějovice.

title: Ve volejbalových pohárech postoupily všechny tři české týmy


description: Rošádu, o které jako první psala už před týdnem polská média, nyní oficiálně potvrdil také Leopold König. V příští sezoně bude český cyklista lídrem stáje Bora na italském Giru - a potom i na španělské Vueltě. Pozici lídra na Tour, na kterou tým s Königem původně počítal, dostane Polák Majka.

title: König potvrdil: Mám roli lídra na Giru i Vueltě. Je to hratelná kombinace

maintext:
Kdy jste se definitivně rozhodli, že dáte Giru přednost před Tour?
Před dvěma týdny. Enrico Poitschke, hlavní sportovní ředitel týmu, přijel za mnou do Brna a řešili jsme to, jestli by bylo dobrou volbou jet Giro, probírali jsme jeho jednotlivé etapy. A došli jsme k závěru, že by bylo hrozná škoda po té příležitosti nesáhnout, protože taková příležitost se už možná na Giru nebude opakovat.
Kvůli letošní velké porci časovkářských kilometrů?
Právě. I když v posledních letech bývá Giro na časovky pravidelně poměrně bohaté. To se naopak o příští Tour říci nedá. Nakonec ta naše volba byla jasná.
Zároveň budete moci poprvé v kariéře okusit dvojkombinaci Giro - Vuelta.
Na to se taky těším. Jednak mi tahle kombinace zatím chybí. A navíc když se podíváme na závodníky, kteří ji absolvovali, je to hratelná kombinace. Aru byl loni třetí na Giru a vyhrál Vueltu, Chaves byl letos druhý a třetí. Po Giru máte dost času zregenerovat, znovu začnete trénovat, rozjedete se na závodě Kolem Polska a pak zužitkujete na Vueltě, co jste za celý rok našlapali. Takže pro mě je to jedině pozitivní kombinace.
Na Vueltě budete lídry týmu vy i Majka?
Záleží na tom, jak se Rafa vypořádá s únavou z Tour. Buď potom budeme mít ve Španělsku funkci spolulídrů, nebo pojede Vueltu na etapy.
Máte už představu, koho byste měl mít na Giru v týmu kolem sebe?
Budou tam do hor dva talentovaní mladí Rakušané Konrad s Mühlberggerem plus Ital Benedetti. O dalších dvou vrchařích by se mělo ještě rozhodovat. Mají jet také dva sprinteři Benett s Pelucchim a k nim k ruce Saramotins. Ti naši sprinteři mají ohromný motor, mohou mi dělat prostor i před kopci v těžkých horských etapách.
S Benedettim se znáte dobře z předchozího působení v NetAppu. Ostatní budete teprve poznávat?
S některými z nich jsem závodil už poslední rok v NetAppu, kdy byli našimi stážisty. Ale jsou to komplexní jezdci, dokáží pomoci sprinterům i mně. A já hlavně věřím, že tu práci na čele pelotonu za nás udělá nějaký jiný tým jako třeba Sky.
Už jste studoval jména případných soupeřů?
Myslím, že s konkurencí bude Giro hodně podobné Tour. Startovat mají Nibali i Aru, budou tam Kruijswijk, van Garderen, možná Dumoulin, ze Sky asi Landa s někým typu Thomase nebo Poelse, pak někdo z Oriky, Zakarin z Kaťuše, Pinot z FdJ a další. Nakonec sice asi nepojede Bardet z AG2R, ale i tak bude konkurence možná nejtěžší za poslední roky Gira.
Bude to ve vašem podání i návrat do role jediného lídra, jakou jste naposledy zažil na Tour 2014.
Proto jsem také šel zpátky do Bory a pomáhal současný tým nějakým způsobem i vybudovat. Pro mě je to neuvěřitelná výzva. Cítím zase ohromnou novou motivaci i zodpovědnost. Chci se zlepšovat, vidím pořád i své rezervy. Po Vueltě vím, že má meta vystoupat jednou na pódium Grand Tour je reálná, jen na tom musím pracovat.
Přenášíte do přípravy v Boře i některé prvky z vašeho tréninku ve Sky?
Mluvíme o tom hodně a dost věcí na základě mých zkušeností ze Sky vylepšujeme. Ale na druhou stranu musím říci, že spousta věcí je v nové Boře na strašně vysoké úrovni a kolikrát lepší než ve Sky. Byl jsem z toho strašně moc pozitivně překvapený. V Boře mají hodně zajímavých tréninkových nápadů i cit pro to, aby závodníci nebyli přetěžováni. Další věcí je pak příchod Petera Sagana, který do týmu přináší úplně nový prvek. Pro mě je jeho přístup k týmu úžasný.
Čím?
Teď jsme při setkání ve Španělsku udělali sezení jen se závodníky. Všechny nás pozval Peter Sagan a uspořádali jsme párty v mexické restauraci. Šlo o to, aby celý tým, každý jezdec měl pocit, že i s nejmenší banalitou mohou jít za Peterem, za mnou, za Rafou Majkou. Že ten jejich hlas nikdy nezapadne a že se nemusí bát cokoliv vyslovit.
Před dvěma měsíci jste říkal, že ani vedení Bory ještě neví, co s ní příchod Petera Sagana provede. Už to objevují?
Já myslím, že už poznali, že je Peter pořád jenom člověk. Má vlastně i takové přímé selské myšlení, které tomu týmu neskutečně pomáhá. Má zároveň i spoustu zkušeností. A když to vše spojí, ti lidi kolem něj zjistí, že to je normální člověk, normální kluk se spoustou pozitivního myšlení. Nebudou to s ním mít v Boře nijak těžké.
Jaký bude nyní váš nejbližší program?
Kemp na Mallorce i s prvními závody, pak asi kemp v Sieře Nevadě, závod Kolem Abú Dabí, Tirreno-Adriatico, Kolem Baskicka, další vysokohorský kemp a Giro.
Budete si projíždět i některé z vrcholů Gira?
Pojedeme na soustředění na Etnu.
Do Dolomit a do Alp se nevydáte?
Asi ne, skoro všechny kopce z té příští trasy znám. Ale určitě si chceme projet celou časovku.
Cílem bude opět si vylepšit životní maximum na závodech Grand Tour?
Přesně tak. Pořád mám cíl dostat se do Top 5, jehož splnění mi už dvakrát uteklo. Spousta lidí mi řekla: Když budeš schopný jet do Top 5, tak potom i ta Top 3 jednou přijde. Já tomu věřím.
Co uděláte, abyste se v zimě nepřetrénoval? I s tím už máte své zkušenosti.
Já jsem fakt klidnější. Tlak ani ten vnitromocenský boj není v týmu takový jako ve Sky. Opravdu nemusím nikomu dokazovat, že tam jako lídr mám jet. Což je strašně osvobozující.


description: Čeští házenkáři obsadili na přípravném turnaji čtyř zemí v Maďarsku druhé místo. Reprezentanti, jimž v Érdu chyběla řada opor, po čtvrteční výhře v semifinále nad Bahrajnem v dnešním finále podlehli favorizovanému domácímu výběru 25:34.

title: Házenkáři prohráli ve finále turnaje v Maďarsku s domácím týmem


description: V Oberstdorfu právě mrzne, teplota klesla těsně pod nulu. I příroda sportovním fanouškům v německém středisku připomíná, že se blíží první ze dvou vrcholů skokanské sezony. Přelom kalendářního roku tradičně přináší prestižní Turné čtyř můstků. Češi na něj vyrazili s touhou po zlepšení.

title: Turné čtyř můstků začíná. Potřebuji nějaký výsledek, ví Koudelka

maintext:
Zabrat chce na slavném čtyřdílném seriálu především Roman Koudelka. Do sezony sice vstupoval jako jasná jednička českého týmu, jenže zatím létají dál mladík Štursa i veterán Janda. „Velkým cílem je bodovat ve všech závodech Turné,“ řekl Koudelka před odjezdem do Německa.
Loni v Oberstdorfu nezářil, skončil na 24. místě. Poté se výsledkově zvedl – následovala osmá, devátá a třináctá příčka. Turnovský rodák by klidně podobná umístění mohl zopakovat, ne-li překonat. Stačí, aby skvělé tréninkové skoky přenesl do závodů. „Vím, že to je jen psychický problém. Nejsem úplně v háji, že bych nevěděl kudy kam. Cítím se dobře, ale chtělo by to nějaký výsledek,“ ví.
Ve Světovém poháru je místo něj vidět jiný Čech. Teprve jednadvacetiletý Vojtěch Štursa se pokusí na Turné čtyř můstků potvrdit skvělou formu. Naposledy ve švýcarském Engelbergu doletěl osmý. „Takové umístění dodá sebevědomí. Člověk si uvědomí, že skáče s nejlepšími. Je to šíleně vyrovnané, stačí trošku přidat a je to na špičce,“ byl spokojený po nejlepším výsledku ve své kariéře.
Kvalifikací v Oberstdorfu dnes začíná Turné čtyř můstků. Prestižní podnik skokanů na lyžích vyvrcholí 6. ledna.
Pro Turné si přesto žádné konkrétní mety nedává. Na můstek při dnešní kvalifikaci vystoupá s tím, že si skoky užije. „Cíle mám stejné, jako když jsem začínal sezonu. Chci mít ze skoků radost – chci být na můstku šťastný a uvolněný,“ řekl České televizi aktuálně dvacátý muž Světového poháru.
Jedenáct let brzy uplyne od chvíle, kdy známé kvarteto závodů ovládl Jakub Janda. Ve Světovém poháru populární závodník se skvěle otřepal z nezdaru z úvodního podniku ve finské Ruce, kde neprošel kvalifikací, a třikrát za sebou bodoval. Ve Švýcarsku se mu ale nevedlo. Ke zlepšení mu má pomoci návrat ke starým lyžím. Po Štursovi je druhým nejlépe umístěným českým skokanem. Následuje Koudelka, Lukáš Hlava, Tomáš Vančura a Jan Matura. Ten dosud nezískal ani bod.
To Slovinec Domen Prevc jich nakupil už 540. Do Německa odjel jako jednoznačný favorit Turné. Považuje ho za něj i Koudelka. „Neznervózní,“ myslí si o stále ještě sedmnáctiletém lídrovi Světového poháru.
Nejmladší z bratrského tria vyhrál před Vánocemi v Engelbergu a na Turné odjíždí s čistou hlavou. „Když nevyhraji, nevadí. Sednu do auta a pojedu domů bez špatného pocitu. Chci si to užít. A pokud zvítězím, bude to fajn,“ řekl slovinskému tisku.
Titul krále prestižního seriálu se pokusí obhájit nejstarší ze sourozenců Peter, hegemon minulé skokanské sezony. Ten se letos zatím výsledkově hledá, přesto si věří. „Až se postavím na můstek, všichni uvidíte, jak moc dobře jsem připravený.“ Kromě něj a Domena by měli bojovat o stupně vítězů také Dán Tande, Polák Stoch či Rakušan Kraft. Největší německou nadějí je Severin Freud.
Rád by rozjásal domácí fanoušky v pátek v Oberstdorfu a také na Nový rok v Garmisch-Partenkirchenu, Turné se poté přesune do sousedního Rakouska. Čtvrtého ledna se skáče na innsbruckém můstku a vše vyvrcholí na Tři krále v Bischofshofenu.


description: Po návratu z Ria, kde na olympijských hrách vybojoval bronzovou medaili, na čas odložil Ondřej Synek vesla. Nechodil ani do posilovny. Český skifař se však už pustil do přípravy na příští sezonu. Chce se totiž představit fanouškům na mistrovství Evropy v Račicích.

title: Atmosféra jako na biatlonu? Skifař Synek se těší na mistrovství Evropy

maintext:
„Makám jak ďas, byl jsem na běžkách na týden. Bylo málo sněhu, ale dobrý. Trénuju normálně, vypouštět sezonu nijak nechci. Těším se na jaro, až zase začnu veslovat,“ řekl Synek
Na běžkách jste byl v Livignu, je to tak?
Jo, v lednu tam ještě na dva týdny pojedu. Běžkovat se dalo, jela se tam La Sgambeda (italský závod série Ski Classics). Myjsme využívali šestikilometrové kolečko, do toho nějaká posilovna, trenažér, sjezdovky.
Jak jsou na tom vaše záda, stále bolí?
Záda jsou super. Asi mi jednak pomohla pauza a taky to, že chodím dvakrát týdně cvičit s Oldou Chramostovou. Když mě záda bolí, tak jen z těžkého tréninku. Ale když ráno vstanu, sám už si zavážu boty, nemusím si ponožky jak mrzák oblíkat dvěma prsty, funguju normálně.
Nebojíte se, že se vám problémy vrátí?
Ono by to samozřejmě šlo sešroubovat, ale to je až poslední varianta, pokud by cvičení nepomohlo. Teď se to ale daří, tak na žádnou operaci nechci. Uvidíme, jaké to bude na vodě. Trenažér je přece jen stabilní, voda ne, tam se víc hýbete do stran, tak snad záda nebudou zlobit.
Neuvažoval jste, že příští sezonu lehce vypustíte?
Určitě nechci nic vypouštět, protože bych se k veslování nikdy nevrátil. Pořád mě to baví, chci ještě něco vyhrát. Hlavní důvod je i ten, že příští rok je v Račicích mistrovství Evropy a tak velký závod jsem u nás nikdy nejel a asi ani nikdy nepojedu. Je to pro mě jediná šance ukázat se před domácím publikem.
Budete se podílet na propagaci evropského šampionátu?
Budu, už jsou i nějaké návrhy na loga a billbardy. Asi nepřijde tolik lidí jako na biatlon, není tam taková kapacita a i atraktivita je jiná. Přesto doufám, že se tribuna zaplní a bude atmosféra jako při evropské šampionátu juniorů, kdy taky bylo plno.
Na podzim jste začali s manželkou prodávat sportovní oblečení Olafa Tufteho, jak to jde?
Před Vánocemi už se to docela slušně prodávalo. Věřím, že je to dobrý produkt, jinak bych do toho nešel, jen to musíme dostat mezi lidi.
Řidičský průkaz už máte zpátky?
Už od půlky října. Bylo to příšerný, ale trest jsem si odpykal. Doufám, že už se mi nikdy nic podobného nestane a taky se podle toho chovám. Dávám si bacha, nikam nepospíchám.
Čekají vás svátky klidu a míru, těšíte se na ně?
Jasně, už toho bylo moc. Spoustu akcí, pořád někdo něco chtěl, docela mě to vyčerpávalo, k tomu bylo pořád dost tréninku. Teď pojedeme s rodinou na chalupu, kde úplně vypnu, budu jen jezdit na trenažéru a s dětmi na lyžích. Pohoda.
Štědrý den budete slavit tradičně?
Tradičně, ale poprvé na chalupě, kterou jsme na podzim dostavěli. Stromeček už tam mám, teď už jen kapr, klobása, řízek, salát, cukroví, přežírání a spaní (usměje se). Rozhodně se nemusím v jídle nijak hlídat. Po olympiádě jsem během tří týdnů přibral deset kilo a během tří týdnů šest kilo shodil, tohle je v pohodě.


description: Nadělte si na Štědrý den ještě dárek navíc. Sportovní redakce iDNES.cz připravila stejně jako v minulých letech jednodenní soutěž. Na zájemce čekají otázky, které se vztahují k událostem právě končícího roku. Soutěží se o sportovní publikaci Rio 2016, sportovní tašky a další ceny.

title: KVÍZ: Co se stalo v roce 2016? Vzpomínejte a vyhrajte

maintext: Do soutěže se můžete zapojit 24. prosince od 1.00 do 23.00. Kdo odpoví správně, postoupí do slosování. Čtyři vítěze osloví redakce emailem v úterý 27. prosince. Do soutěže se smí zapojit jen čtenáři starší 18 let, svojí účastí stvrzují, že splnili tuto podmínku.


description: Může se chlubit, že vede momentálně nejoblíbenější sport v Česku. Biatlonový šéf Jiří Hamza zažil o uplynulém víkendu při Světovém poháru v Novém Městě na Moravě opojné chvíle. Za atmosféru děkoval Česku celý biatlonový svět. Hamza bude ve čtvrtek hostem iDNES.tv v pořadu Rozstřel. Ptejte se ho i vy.

title: Seberou dopujícím Rusům biatlonové MS? Ptejte se českého šéfa Hamzy


description: S činkou vážící neuvěřitelných 500 kilogramů na zádech dokázal před pár týdny na závodech na Slovensku udělat dřep liberecký obr Václav Češka, hvězda českého i světového silového trojboje. Stačí k tomu „maličkost“: na každém tréninku postupně zvednout celkem okolo 4600 kilo...

title: Pět set kilogramů na zádech? Fakt to tlačí, říká rekordman mezi siláky

maintext:
Váží 160 kilogramů a v dřepu s činkou dokáže zvednout více než trojnásobek svojí hmotnosti. Přestože se silák Václav Češka z Liberce, člen SK Power Metal Nový Bor, věnuje na vrcholové závodní úrovni silovému trojboji (powerlifting – dřep, benchpress, mrtvý tah) teprve třetím rokem, je už několikanásobným mistrem světa i Evropy a světovým rekordmanem v kategorii nad 140 kg.
Jeho váhový součet tří disciplín činí ve většině závodů okolo 1100 kilo.
„Cvičím od patnácti let a neměl jsem nikdy delší pauzu než dva týdny. Je to pro mě železná košile. I když jsem manželce slíbil, že když dřepnu těch 500 kilo, tak toho nechám, nějak to nejde,“ říká 31letý silový trojbojař Václav Češka, který pracuje jako inspektor pro strážní službu ve Vazební věznici Liberec.
V prosinci jste v dřepu dosáhl na vysněnou metu 500 kilo, jaké to pro vás bylo?
Zúčastnil jsem se VIP mezinárodní powerlifterské soutěže na Slovensku v Terchové, v rodišti Jánošíka. Tam jsem konečně dřepnul těch 500 kilo a mám to uznané, protože tam byli světoví rozhodčí s licencí. Dřep to mohl být hezčí, spíš jsem to jen zkoušel, protože to bylo už na závěr sezony a stále to není tak, jak bych si představoval. Ale výkon se povedl, je to oficiálně zapsané ve světových tabulkách, a to je důležité.
Jaký je to pocit, mít půl tuny na zádech?
No, fakt to tlačí...
Jak vlastně technicky probíhá takový pokus v dřepu?
Provádí se na speciální konstrukci, které se říká monolift. Činka je na pevném konstantním místě, já se pod ní srovnám, odeberu ji z háků na záda a háky v tu chvíli odjedou. Přede mnou sedí rozhodčí, já čekám na jeho povel a začnu dřep. Když jsem zpátky nahoře, tak dá rozhodčí povel ‚odebrat‘, háky se zase zaklapnou a je to hotovo.
Jak začala vaše letošní sezona a jak ji celkově hodnotíte?
Jako hodně vydařenou, i když pro mě začala dost smutně. Na jaře na mistrovství České republiky, které jsme shodou okolností v Praze s naším klubem pořádali, jsem poprvé v životě vypadl ze soutěže a nebylo to pro mě nic příjemného. Byl jsem z toho hodně špatný. Při rozcvičování před první disciplínou dřepem jsem si totiž nějak špatně zavázal botu, přiškrtil jsem si nějaké cévy a přestal jsem cítit nohu. Při dřepu jsem si pak třikrát rozbil hubu a tím pro mě závody vlastně skončily. Pak jsem ještě ale nastoupil na zbytek, což se mi vyplatilo, protože jsem si nakonec odvezl aspoň medaili za mrtvý tah s výkonem 345 kilo a cvičně jsem zabenčoval 320 kilo.
Co vás pak nakoplo do dalších závodů?
Naštěstí hned týden poté mě pozvali na Slovensko na jejich otevřený šampionát a tam se mi kupodivu dařilo. 475 kilo jsem dal na dřep, 320 na benč a 350 na mrtvý tah, což v součtu udělalo krásné číslo. Pak byly nějaké pohárové soutěže, které byly pro mě také vydařené, povyhrával jsem je. Hned poté už jsem se začal chystat na mistrovství světa mé domovské federace WUAP v Německu, kde to bylo fantastické, jedny z nejhezčích závodů, které jsem zažil. Bylo tam přes 500 startů, prostě obrovský závod a borci byli opravdu úplně ze všech koutů zeměkoule. Tam jsem zadřepoval 480 kilo, zabenčoval 330, zatáhnul 340 a tím jsem vytvořil součtem 1150 světový rekord v kategorii nad 140 kilogramů v této pořádající federaci a kromě toho jsem získal i absolutní titul světového šampiona.
DŘEP. V této disciplíně silového trojboje už dokázal Václav Češka udělat dřep s půltunovou činkou na zádech.
Co to znamená vyhrát absolutně?
Že jsem porazil všechny ať byli hubení, tlustí, malí, velcí, protože je to o přepočtu a koeficientu vaší váhy a nazvedaných kilogramů. Takže já tím, že mám 160 kilo, jsem dost hendikepovaný a musím zvednout doopravdy hodně, abych mohl konkurovat klukovi, který má metrák a zvedne o 100 až 150 kilo méně. Je to vlastně o vyhlášení nejlepšího závodníka celého mistrovství světa a proto si absolutního vítězství moc cením.
Stejně jako třeba v boxu se i v silovém trojboji konají šampionáty pod hlavičkou řady federací, proč máte oblíbenou zrovna WUAP?
Je to hlavně o úrovni závodů a přístupu lidí, a to jak rozhodčích, závodníků tak i dalších, kteří se kolem této federace pohybují. A můj trenér Karel Koldovský je rovněž komunikátor pro federaci WUAP, tak je to i o jisté loajalitě.
Hlídáte si nějak vaši hmotnost a potřebujete si držet tu svoji stále?
To ano, snažím se držet si tu svoji konstantní váhu mezi 155 a 160 kily, abych mohl zvedat to, co zvedám. Hlídám si, aby moje strava byla aspoň trošičku zdravá a bohatá, aby toho bylo hodně a aby mi pak nebylo při cvičení blbě. Třeba bůčkem a zelím se napráskat nemůžu, to by pak nešlo.
Pojďme k vaší přípravě, jak probíhá a kolik toho za jeden trénink zhruba nazvedáte?
V průměru cvičím pětkrát týdně a z toho třikrát jezdím do Nového Boru, kde v mém klubu SK Metal Power mají potřebné speciální vybavení na můj trénink. V Liberci se mi snaží u kamaráda v posilovně U Pešků vyjít vstříc, ale pár činek jsem tam už ohnul. Jakmile jsem se dostal nad 370 kilo, už bylo zle. V Novém Boru mám tu zmíněnou konstrukci monolift na dřepy a delší osy činek, kam se vejde více kotoučů. A pokud jde o ta kila za jeden trénink? Snažil jsem se to spočítat jenom v dřepech a vyšlo mi asi okolo 4600 kilo, což jsem ani nečekal. A k tomu jsou ještě nějaké doplňky.
Co na těle při vašem sportu nejvíc trpí a kdy se dáváte do kupy?
Nejdelší hojící období mám v prosinci a v lednu, kdy je soutěžní klid. Kolena jsou zatím díky bandážím v pořádku, nejvíc opotřebované mám asi kyčle a bederní páteř. Plus hrozně moc trpí nervový systém.
Jak to myslíte?
Třeba když jsem končil s přípravou na ty poslední závody na Slovensku, tak jsem v týdnu naspal asi jenom sedm hodin. Prostě když dřepuju 400 kilo a víc, tak vím, že tu noc nebudu spát. Tělo je potom tak rozjetý a zblblý, že mě mozek nechce nechat spát. Takže aspoň ležím. Není to sranda.
Měl jste už od dětství vlohy k silovému trojboji?
To asi ano, vždycky jsem byl podsaditější. Takový Budulínek.
Jak je na tom v tomhle ohledu vaše dcerka?
To je ještě těžko říct. Teď je naší Myšičce šest roků, na svět přišla předčasně už v sedmém měsíci a vážila jen 1200 gramů. Tehdy to bylo těžké, manželku i ji museli přesunout rychle vrtulníkem do Prahy, protože obě málem umřely. Ale všechno dopadlo dobře, už jsme ji vykrmili, teď je z ní malý ďáblík a už jí pomalu nestačím.
Jaké máte plány na další sezonu, jaké váhové mety chcete překonat?
I když jsem manželce slíbil, že když dřepnu těch 500 kilo, tak toho nechám... nějak to nejde (smích). Zatím jsem měl štěstí, že ty moje výkony šly rok od roku nahoru a v České republice držím historicky nejlepší výkon v trojboji 1180 kilo a v dřepu 500 kilo. Teď se uvidí, jak nastartuji tu novou sezonu. Jestli bude poslední nebo ne, o tom radši zase nebudu mluvit, abych pak nevypadal jako nějaký plácal. Samozřejmě bych ještě chtěl o něco ten dřep přes tu pětistovku vylepšit. Historicky nejlepší dřep je 575 kilo. To je ale o strašně moc víc.
A co ostatní disciplíny silového trojboje?
U benče i u mrtvého tahu bych hlavně potřeboval vylepšit techniku, kvůli které ty výkony stále nejsou stoprocentní.
Až jednou přijde ta poslední sezona, co se stane s vaším tělem, když už nebudete ve vrcholném trojbojařském zápřahu?
První co se stane, když zhubnu a nebudu mít už na sobě tolik hmoty, tak budu mít volnější kůži, to je jasný. Bude to jen o tom jak elastickou kůži mám. Buď se normálně vrátí, nebo budu vypadat jako ve velkým kabátu. Jde i o to, že cvičím od patnácti let a neměl jsem nikdy delší pauzu než dva týdny. I když jsem třeba dobíral antibiotika už jsem zase utíkal cvičit. Proto jsem přesvědčený, že mi to tělo jednou, bohužel, vrátí.
Jak vám asi bude chybět cvičení a posilování po psychické stránce?
Zvedání činek je srdcová záležitost a je to prostě kus mě samotného, bez toho být nemůžu a aspoň nějak cvičit budu vždy. Ale hlavní, s čím se budu muset vyrovnat, je to, že jsem byl vždycky zvyklý být velký a mohutný chlap. Nevím, jestli psychicky vydržím, až budu mít najednou jenom 100 nebo 110 kilo. S tím se peru, mám z toho strašný strach a vím, že to přijde. Možná i z toho důvodu plánuji, že až se závodním silovým trojbojem doopravdy skončím, tak zkusím studovat vysokou školu v oboru zaměřeném na vězeňství, ve kterém se jako zaměstnanec už nějaký čas pohybuji, a tím přijdu na jiné myšlenky. Snad se tam dostanu.


description: Jedna z nich tuhle chvíli s odstupem označuje za „surreálnou“, druhá dokonce mluví o zásahu vyšší moci, jakési olympijské verzi deus ex machina.

title: Pád, bolest, přátelství. Rok 2016 ozářily vítězky bez medailí

maintext:
„Zpětně to umím interpretovat jediným způsobem - nebyla jsem to já, kdo rozhodoval. Stala jsem se něčím nástrojem. A jsem za to vděčná,“ líčí americká atletka Abbey D’Agostinová.„Stále se usmívám radostí nad tím, jaké pozornosti se tak malému činu dostalo. Ukázal, proč jsme lidmi. Že nad vším stojí láska a schopnost se obětovat.“
Závěr roku vybízející k všemožným žebříčkům tuhle chvíli ukazuje znovu a znovu. Američanka Abbey D’Agostinová se v rozběhu olympijského závodu na 5 000 metrů srazila s Nikki Hamblinovou z Nového Zélandu - a obě si poté navzájem pomohly na nohy. D’Agostinová si vážně poranila koleno, a tak ji rivalka podpírala a dojemně se snažily společně v závodě pokračovat, byť to nakonec nešlo.
Bylo v tom všechno. Slzy i úsměv. Bolest i radost.
A ony dvě pronikly do povědomí jako ty největší šampionky bez titulů. Byť jim v Riu oběma garantovali start ve finále, Američanka místo toho mohla leda vyhlížet operaci. Hamblinová skončila 17., přesto nikoli mezi přehlíženými.
„Lidé se o tom stále baví. Je to až neuvěřitelné,“ líčila v prosinci pro list New York Post. „Takovou situaci nemůžete vymyslet. A ani se na ni nedokážete nijak připravit.“
Rok 2016 měl samozřejmě své hrdiny ověnčené medailemi a trofejemi. Usain Bolt, Michael Phelps, Cristiano Ronaldo... O takových nepochybuje nikdo. Dvojice jinak nenápadných atletek je však úplně jiná.
Svěžejší - a s lidským rozměrem. Obě se staly svého druhu celebritami. D’Agostinová se setkala s prezidentským párem Obamových a provedla čestný nadhoz na duelu baseballových Red Sox, ale přece jen se pak přes ni převalila vlna dalších velkých událostí amerického sportu.
Hamblinová se na Novém Zélandu zapsala krajanům do paměti více: „Ale doufám, že to nebude největší chvíle mé kariéry. Snad ještě lepší momenty přijdou.“
Pokud se jim podaří probojovat na příští olympiádu v Tokiu, jistě budou pod drobnohledem znovu. Trpká zkušenost s nádechem osudovosti je každopádně spojila. Zůstaly v kontaktu a postupně mezi nimi vzniklo přátelství.
Ačkoli se vše odehrálo v několika sekundách, emoce přetrvaly. Pro závod obě dřely čtyři roky - a zvlášť Hamblinová, jež kvůli zranění přišla o hry v Londýně. Najednou bylo vše pryč, a stejně povstaly.
„Nedokážu odhadnout, jak dlouho bych na dráze ležela, pokud by mě Abbey nezvedla,“ přiznává Novozélanďanka. „Na druhou stranu věřím tomu, že by se spousta lidí zachovala stejně jako my.“
A touto vírou se vracíme k úvodním slovům druhé z účastnic. Vážně by na jejich místě každý polkl ambice a jal se pomáhat bližnímu, jenž je ve sportu zároveň sokem?
Proto je jejich poselství z Ria tak vděčné. Proto Hamblinovou dojalo, že jim krajan ze Zélandu vytvořil dřevěnou trofej s pěti olympijskými kruhy - jedna z kopií má zamířit přes půl planety do USA k D’Agostinové. Vítězky bez medailí se tak přece jen dočkají i něčeho hmatatelného.


description: Pětinásobný olympijský šampion, mistr světa a vítěz Tour de France Bradley Wiggins ukončil v 36 letech cyklistickou kariéru. Nejúspěšnější britský olympionik oznámil své rozhodnutí na sociálních sítích.

title: Pětkrát vyhrál olympiádu, opanoval i Tour. Teď Wiggins ukončil kariéru


description: Náramnou akci předvedli basketbalisté Golden State během středečního duelu NBA. Proti Torontu ukázali rychlost, přehled a především šikovnost. Nejkrásnější přihrávka roku měla jedinou chybu - přišla těsně po odpískání.

title: Exhibice ve zlatém: přihrávka na smeč od trojky mezi nohama a za zády


description: Zahajovací zápas evropského šampionátu volejbalistů se bude 24. srpna hrát na fotbalovém Národním stadionu ve Varšavě a polští pořadatelé doufají, že se jim podaří překonat návštěvnický rekord. V roce 2014 sledovalo na témže stadionu se zatahovací střechou úvodní zápas mistrovství světa 62 000 diváků a domácí reprezentanti se jim odměnili hladkou výhrou nad Srbskem.

title: Poláci chtějí na ME volejbalistů překonat divácký rekord

maintext:
Na ploše stadionu vznikne volejbalový kurt s přídavnými tribunami. Celkem by tak mohlo zápas, spojený se zahajovacím ceremoniálem ME, sledovat až 70 tisíc lidí.
„Bude to úchvatná podívaná, ale pro nás zároveň i velká logistická výzva. Ale už máme zkušenosti z předloňského roku a nepochybuji, že to zvládneme,“ řekl předseda polského volejbalového svazu Jacek Kasprzyk na webu evropské konfederace CEV.
Soupeřem Poláků by mělo být stejně jako na MS 2014 Srbsko. „Tehdy jsme začali turnaj vítězstvím a zakončili ho ziskem zlatých medailí. Nebylo by špatné si to zopakovat,“ dodal Kasprzyk.
Česká reprezentace bude na ME hrát ve skupině B. Ve Štětíně se utká s Itálií, Německem a Slovenskem.
Nejvíce diváků na volejbal přišlo v roce 1983 v Brazílii. Zápas domácí reprezentace se Sovětským svazem tehdy sledovalo na slavném fotbalovém stadionu Maracaná v Riu de Janeiro přes 95 000 fanoušků.


description: Úplně sám bez přestávky obeplout zeměkouli? Francouzský jachtař Thomas Coville to zvládl za 49 dní, 3 hodiny, 7 minut a 36 vteřin a stanovil tak nový světový rekord v sóloplavbě kolem světa. Osm let staré maximum krajana Francise Joyona překonal o osm dní a deset hodin.

title: Jachtař v rekordním čase sám obeplul zeměkouli: Teď se chci vyspat