title: Novorozence ohlídají nové monitory dechu

maintext:
Velkého pomocníka dostali lékaři a zdravotní sestřičky, potažmo i maminky na dětském oddělení mostecké nemocnice. Jedná se o monitory dechu, které mají za úkol hlídat, zda novorozenci a zejména nedonošená miminka dýchají.
Čtrnáct nových Apnea monitorů za více než čtyřicet tisíc korun obdržela od Nadace Křižovatka Krajská zdravotní pro Dětské a dorostové oddělení v mostecké a teplické nemocnici. Mostecké oddělení získalo celkem deset těchto „hlídačů“. „Chtěl bych poděkovat za nové monitory dechu, které zdravotníkům pomáhají hlavně při péči o nedonošené děti. Je to pro nás opravdu velký pomocník a s Nadací Křižovatka spolupracujeme již několik let. Chtěl bych vyzdvihnout, že si sami hlídají životnost monitorů a díky sponzorům je pravidelně obměňují,“ uvedl primář Dětského a dorostového oddělení Nemocnice Most Jiří Biolek.
Monitory dechu se pomalu stávají nezbytným vybavením zdravotnických oddělení. Využívají se k monitorování dechu zejména u nedonošených a nezralých novorozenců. Podložky se vkládají pod matraci v lůžku dítěte a čidla reagují na pohyb hrudního koše miminka. Monitory využívají nejen zdravotníci, ale stále častěji i maminky, které si je mohou zapůjčit po odchodu domů. „Monitory dechu jsou citlivé přístroje, které mají omezenou životnost. Proto hledáme podporu u sponzorů a dárců i v jednotlivých regionech, abychom pomohli zajistit kontinuální obnovu přístrojů v nemocnicích,“ uvedla manažerka projektu Nadace Křižovatka Štěpánka Pokorníková. Monitory dechu pro dětská oddělení teplické a mostecké nemocnice získala Nadace Křižovatka díky sponzorskému daru.


title: Kupte si svou sedačku

maintext:
V Litvínově by mohly být na prodej sedačky v kinosále Citadely. Akci „Kupte si svou sedačku“ zvažuje jednatel SPORTaSu Miroslav Otcovský. Záleží ale na tom, jestli se připojí i město. O tom rozhodnou zastupitelé.
Citadela by mohla mít zbrusu nové sedačky v kinosále i díky obyvatelům města. Jednatel SPORTaSu Miroslav Otcovský získal na jejich výměnu příslib dotace 350 tisíc korun od Kinematografie. Do akce se ale musí zapojit také občané Litvínova a samo město. „Záměr je oslovit veřejnost a získat finanční podporu pro výměnu sedaček. Lidé i firmy budou moci přispívat sponzorky ve stylu ‚Kup si svou sedačku‘. Celá výměna vyjde na tři milióny korun. Co se nevybere by mělo doplatit město,“ vysvětlila Jana Lanková, vedoucí finančního odboru. O příslibu města doplatit výměnu sedaček v kinosále by mělo rozhodnout zastupitelstvo. Veřejnost pak bude oslovena se žádostí o sponzorství pouze v případě, že bude rozhodnutí zastupitelů kladné.

fasttext_language: cs


title: Kandidáti Nového severu: Budeme apelovat na vládu, aby dávala kraji více peněz

maintext:
Nový sever (volební číslo 60) soudí, že peněz od státu pro Ústecký kraj je málo. Region je přitom pro republiku nepostradatelný – svojí energetikou, průmyslem, těžbou surovin. To vše se odráží v životním prostředí a sociální skladbě obyvatel. Protože finanční tok od státu je nedostatečný, stanovil si Nový sever jako jednu z volebních priorit úkol tuto situaci řešit. Kandidátů do krajského zastupitelstva jsme se proto zeptali: Jak chcete získat více peněz od státu pro Ústecký kraj?
ING. LUBOŠ PITÍN, MOST (na kandidátce 2. místo, po dvě volební období byl v Mostě náměstkem primátora, nyní je sportovním a komerčním manažerem) – Je nutné dosáhnout toho, aby stát nespotřebovával peníze vybrané na daních pouze na svůj provoz. Peníze, které občané posílají státu, se musejí vrátit v podobě služeb, které pro občany kraje zajišťují. Cesta vede přes změnu zákona o rozpočtovém určení daní. Kraj má zákonodárnou iniciativu a jako první článek je schopen se těmito věcmi zabývat a něčeho dosáhnout. Stát spotřebovává více a více peněz. A to je chyba. Od začátku tohoto roku navýšil počet svých úředníků o tisíce, pro ně potřebuje více peněz, které chybějí v krajích.
ING. HANA ŽIHLOVÁ, LITVÍNOV (na kandidátce 6. místo, podnikatelka, zastupitelka) – Společně s kolegy z Nového severu mám obrovskou chuť se poprat s neuvěřitelnou arogancí vlády směrem k Ústeckému kraji. Co jde v kraji Moravskoslezském, který dokázal vyburcovat vládu k řešení jeho problémů, to – bohužel – nejde v Ústeckém kraji. Musíme se naučit táhnout za jeden provaz. Jednotný tlak přiměje vládu k pozitivním činům ve vztahu k našemu kraji. Ten potřebuje peníze – moc peněz. Takové činy vlády jako je její rozhodnutí o neprolomení limitů na velkolomu ČSA, sem peníze nepřinesou. Navíc je to krátkozraké řešení, které nás bude stát několik miliard. Je zapotřebí, aby odvážní a zdravě myslící krajští zastupitelé tvrdě prosazovali jednání s vládou o podpoře Ústeckého kraje. Vláda nemůže nechat koupat města a obce v problémech, které nezpůsobily. Pomoc státu je nutná.


description: Vytvářet finanční rezervu a investovat tak, aby majetek během času neztrácel hodnotu, je určitě dobré rozhodnutí. Ale jsou Češi ve finanční aréně dobří hráči? Nad strukturou majetku českých domácností se v komentáři zamýšlí Václav Pech, investiční analytik Broker Trust.

title: KOMENTÁŘ: Češi hrají v investicích okresní přebor. Máme na postup?

maintext:
„To, že máš nějaké peníze, ještě nic neznamená. A je jedno, jestli je to dvacet milionů, nebo dvacet tisíc,“ říkal mi před lety můj dnes skutečně movitý kamarád o tom, jak přišel ke svým penězům. Znám ho od dětství a vím, že do této kategorie přinejmenším v první polovině svého života jistě nepatřil. „Důležité je, co s těmi penězi uděláš,“ řekl na závěr důrazně.
A já si mimoděk vzpomněl na rozhovor s jedním fotbalovým „bohem“, kterého uznával celý svět. I on říkal: „To, že dostane dobrý hráč ve středu pole na nohu balon, to není vůbec důležité. Balonem na noze celá hra nekončí. Naopak. Celé to právě začíná! Důležité je to, co s tím balónem udělá! To odděluje nejlepší od průměrných a podprůměrných.“ Zajímavá shoda názorů úspěšných lidí ze zcela jiných oborů lidských činností.
Václav Pech Je investičním analytikem společnosti Broker Trust.
Jako vysokoškolský pedagog získal doktorát v oboru teorie řízení a krizového managementu. Aktivně se jako soukromý investor nebo správce VIP portfolií věnuje investování a burzám.
Specializuje se na dividendové investice a komodity.
Co tedy dělá s „balonem u nohy“ běžná česká domácnost a co naopak dělají výjimeční hráči, v tomto případě nejmovitější lidé světa, na poli investic?
O tom vypovídají výsledky průzkumů shrnuté následujícím grafem. Údaje o rozložení investic českých domácností pocházejí ze statistik České národní banky, data o nejmovitějších lidech světa jsou ze zprávy World Wealth Report.
Z grafu jasně vyplývá, že většina z nás hraje ve finanční aréně přesně takového alibistického „zanďoura“, na kterého při sledování fotbalu houfně nadáváme.
Sedmdesát procent prostředků dlouhodobě zaparkovaných na dnes téměř nulově úročených bankovních vkladech o tom hovoří zcela jasně. Téměř tři čtvrtiny z nás „hrají svůj zápas na 0:0“ a cítí se při tom spokojeně. I Češi hráli na fotbalovém Euru se Španěly na takový výsledek (nakonec podlehli tři minuty před koncem 0:1). A nemohu říct, že by se to líbilo sedmdesáti procentům našich fanoušků.
Ne nadarmo mají „nejlepší hráči“ v pro nás prioritní a asi nejatraktivnější kategorii bankovních vkladů zaparkováno naprosto nejméně. Chtějí vyhrávat a vědí, že důležité není mít jen „míč na noze“. A je evidentní, jak toho chtějí dosáhnout. Největší podíl svých prostředků mají právě na tom úseku „hřiště“, kam se český „fotbalista“ téměř neodváží vstoupit, tedy v zóně akciových, portfoliových a alternativních investic. A výsledek?
Zatímco sedmdesát procent majetku běžných domácností funguje za posledních sedm let se zhodnocením kolem 0,1 – 0,5 procenta ročně (před daní), pak se ti nejlepší hráči těší díky svým portfoliovým investicím a akciím v posledních letech zhodnocení kolem deseti (ale často i více) procent (po dani, protože jejich dlouhodobě nebojácná ofenzivní hra dani nepodléhá). Namísto 0:0, nebo 1:0 díky šťastné penaltě ve třetí minutě nastavení v podobě výhry ve Sportce vítězí špičkoví hráči rozdílem třídy již v základní hrací době. To se pak ty nůžky mezi bohatými a těmi ostatními hezky rozevírají.
Jak z toho ven? Předně si to uvědomit a přestat sledovat reklamy v televizi. Ty jsou z velké části o tom, jak hrát v lepším případě okresní přebor. Opravdu nemusíte mít tu nádhernou bílou pračku, kterou jste viděli a už vůbec si na ni nemusíte půjčovat na čtyřmístný úrok. Vaše peníze mohou fungovat lépe, stačí se začít aktivně zajímat o to, jak s nimi efektivněji nakládat. K postupu do vyšší soutěže není potřeba tolik.
Jak říkal v úvodu zmíněný kamarád: „Dlouhodobě je jedno, jestli se o deset procent ročně zhodnocuje dvacet milionů, nebo dvacet tisíc.“ Důležité je uvědomit si rozdíl v tom, jak hrají a pracují kluci Pepého Guardioly, jak jsou na tom hoši z okresního přeboru od Pepíka Hnátků a jaký je mezi jejich výsledky rozdíl. Porazit Kostomlaty totiž ještě nic neznamená.


description: Chybovat je lidské, ale přiznat vlastní chybu řada lidí neumí. A jsou i šikulové, kteří si vlastní chyby jednoduše nepřipouštějí a nemíní se za ně ani omluvit. Jak reagovat, když uděláme v práci chybu, a jaká sankce je přiměřená, přibližuje psycholog Jan Urban.

title: Přiznat pracovní chybu, nebo nepřiznat. Jak reagovat, radí psycholog

maintext:
Každý se ve své práci občas dopustí chyby a nikdo není rád, když se k ní musí přiznat nebo za ni být odpovědný. Reagujeme-li však na chybu tím, že ji odmítáme připustit, pak ji jen dále zvětšujeme. Týká se to osob i organizací.
Chyby jsou nevyhnutelné. Pro osoby i organizace však není důležité, zda se občas (drobnější) chyby dopustí, ale jak rychle ji přiznají, důsledek napraví a z chyby se poučí. Tedy do jaké míry jednají s pohledem obráceným do budoucna, nebo jen do minula.
Chyby, někdy i ty větší, mají totiž i své světlé stránky. Většina z nich přispívá k tomu, že se lidé i organizace učí. Čistě ekonomicky vzato může tak chyba být i prospěšná, a to má-li získaná zkušenost či poučení větší hodnotu než ztráta, kterou vyvolala.
Jak reagovat
Defenzivní reakce na chybu, známá od politiků, tedy sklon chybu nepřipouštět, zastírat, hájit, zdůvodňovat či odmítat se za ni omluvit, je účinná jen zdánlivě. Jejím výsledkem bývá nejen prodlužování a narůstání chyb, ale i ztráta času a energie, snížení osobní důvěryhodnosti a zhoršení vztahů s okolím. Pro osoby, které se k této reakci uchylují, je jejich jednání dříve nebo později jen a jen stresující.
Jan Urban (1953) Autor publikací Přestaňte se v práci stresovat a Jak lépe naložit s časem.
Věnuje se personálnímu a manažerskému poradenství a firemnímu vzdělávání.
Je absolventem VŠE Praha a Filosofické fakulty UK, obor psychologie práce a řízení.
Připustíme-li chybu, nijak nám to nebrání, abychom ji uvedli do patřičného rámce. Nejde o to hledat výmluvy, ale zmínit všechny příčiny, které k ní vedly, včetně těch, které byly mimo naši kontrolu. Například špatně zavedená nebo nejednoznačná pravidla či nesprávná předchozí rozhodnutí, provedená někým jiným. Rozbor příčin chyb bychom však neměli provádět příliš dlouho ani příliš defenzivně. Čím rychleji chybu přiznáme, tím snadněji zabráníme tomu, že ostatní začnou pochybovat o našich schopnostech nebo dokonce váhat, zda nám podobné úkoly svěří i v budoucnu.
Jde-li o skutečnou a jasnou chybu, je východiskem stručná omluva a uznání názoru druhé strany. A to i v situaci, kdy jsme při vzniku chyby hráli jen dílčí roli. Ani omluvu však není třeba dlouze přehánět. Klíčem je zaměřit se na to, jak chybu napravíme a co budeme příště dělat jinak. Podaří-li se nám ukázat, že jsme se chybou poučili, můžeme svou roli v organizaci dokonce posílit.
Otevřený a vstřícný přístup je namístě i v situaci, kdy k chybě ještě nedošlo, podle názoru jiných však hrozí. Tedy v situacích, kdy se setkáváme s nabídkou pomoci či doporučením, jak svůj postup změnit.
Vnitřním předpokladem schopnosti přiznat chybu je odpustit nejen sobě samému (za to, že jsme se jí dopustili), ale i ostatním (za to, že na ni upozornili). Jak říká staré přísloví „Mýlit se je lidské, odpouštět božské.“ Pokud se jím řídíme, přestaneme se chybou zbytečně stresovat. Důležité je, že jsme ji uznali, opravili, získanou zkušenost využili a posunuli se dál.
Sankce a kultura viny
Způsob, jak lidé na chyby reagují, zda se z nich učí, nebo v nich pokračují, závisí do značné míry na tom, v jaké organizaci pracují či v jakém prostředí se pohybují.
Sklon obhajovat a skrývat chyby vzniká v prostředí, ať již firemním či jiném, které na chyby reaguje nadměrně – jejich důsledky nadsazuje, přínosy podceňuje a chyby výrazně sankcionuje. Výsledkem je, že lidé, kteří se chyby dopustí, předstírají, že se nic nestalo, v chybách nadále pokračují, a svou i firemní situaci dále zhoršují. Z původně malých chyb tak vznikají chyby velké, mnohdy i trvalé.
Chyby je pochopitelně třeba vždy v jisté míře „trestat“, tak abychom zvýšili opatrnost a bránili nezodpovědnosti. Přílišné sankce však výskyt chyb zpravidla zvyšují. Nejen proto, že vedou k již zmíněnému sklonu je zastírat, ale i z toho důvodu, že zvyšují stres, ve kterém lidé pracují. A ten, jak známo, ke kvalitě práce nepřispívá.
Platí to především pro organizace zasažené tzv. kulturou viny čili alibismem. Tedy snahou hledat u každé, i drobné chyby, především jejího viníka. Organizace postižené touto atmosférou se tváří, jako by proti chybám intenzívně bojovaly. Svým přístupem však ve skutečnosti dosahují opaku. Nemohou proto nikdy čekat, že se svých chyb rychle a opravdu zbaví. O schopnosti poučit se z chyb se u nich již vůbec nedá hovořit.
Pro zdravé organizace a jejich zaměstnance naopak platí, že jejich reakce na chyby není nadměrná. Pokud organizace chyby do jisté míry toleruje, zvyšuje i ochotu svých zaměstnanců měnit navyklé postupy a zkoušet nové.


description: Víno jako investiční příležitost může přinést zajímavé výnosy při relativně nízkém riziku. Uvádí se běžně 10 až 15 procent hrubého ročního zhodnocení. Někdy ale může hodnota vystoupat i o stovky procent. Investor však musí být trpělivý a dodržovat několik pravidel.

title: Investice do vína nabízí slušné zhodnocení. Jak na to?

maintext:
Víno může posloužit jako netradiční, ale efektivní druh investice, který vložené prostředky několikanásobně zhodnotí. Ovšem i tato investice vyžaduje potřebné znalosti a péči. Nelze ji realizovat tak, že nakoupíte v supermarketu lahve, na jejichž etiketě stojí „vhodné k archivaci“, a naplníte jimi lednici.
Nevíte, do kterých statků je aktuálně výhodné investovat? Poradíme vám a vypočítáme znásobení investic zdarma.
“Pokud nejste odborníkem nebo s odborníky nespolupracujete, snadno se může koupě vymstít. Než tedy sbírat zkušenosti metodou pokus-omyl, je lepší se teoreticky vzdělávat nebo se obrátit se na někoho zkušenějšího, kdo v investorských začátcích poradí. Investování volných prostředků zde má smysl, ale je nutné to dělat po zralé úvaze, se znalostí rizik a zdravým odhadem možných zisků,“ radí Václav Pech, investiční analytik společnosti Broker Trust.
Jak tedy postupovat, když chcete peníze uložit do vína?
1 Kupujte prověřená vína
V západní Evropě je systém nákupu investičních vín díky dlouholeté tradici již ustálený a má své jasné postupy. Mezi vhodná vína pro investici patří francouzská, především pak červená, například z Bordeaux. Tato vína mají potenciál zrání až třicet let. Víno se po letech stává vyhledávanou raritou, čemuž odpovídá i jeho cena. Poohlédnout se však můžete i po jiných destinacích - Španělsku, Portugalsku nebo Itálii. Nakupujte zásadně vína prověřených vinařství, u nichž je jistota dlouhodobě vysoké kvality.
Zkušení investoři a obchodníci často nakupují víno tzv. en primeur, což znamená, že kupují ještě nelahvované víno, které má před sebou dva roky zrání v sudu. Cena je v tomto případě výrazně nižší. Pořídíte si tedy víno, které se teprve po dvou letech stočí do lahví a dostane se na běžný trh. Od toho okamžiku jeho cena poprvé vzroste.
Tuto investici často realizují speciální fondy, a investoři tedy pouze vkládají své peníze, které jim fond zhodnotí. Musíte vložit ale značné finanční prostředky najednou, běžně několik desítek tisíc eur.
2 U českých vín pozor na odrůdu
S řádově nižšími vstupními částkami mohou počítat ti, kteří se rozhodnou vložit peníze do tuzemských vín. I na nich je možné vydělat. Obyčejně se zhodnocení pohybuje kolem 10 %. Je však potřeba se alespoň v základu orientovat v jednotlivých odrůdách, protože ne všechny se k dlouhodobější archivaci hodí. Z bílých vín je to třeba veltlínské zelené nebo rulandské šedé, z červených pak například frankovka. Vína musí pocházet z osvědčených vinic a měla by obsahovat dostatek tříslovin.
3. Skladování: hlavně ať „poklad“ neznehodnotíte
Jestliže jste zakoupili investiční víno, je nutné postarat se o jeho správné uskladnění. „Vína by měla být uložena v temnu při teplotě mezi 10 a 12 stupni. Místo by mělo mít stabilní vlhkost,“ vysvětluje Jiří Blafka, sommeliér a ředitel Táborského festivalu vína.
U nás podle Blafky tradice investování teprve vzniká, proto občas bývá správné uskladnění problém. Speciální lednice, kde lahve nejčastěji končí, totiž vykazují různou kvalitu.
Kde zjistit víc www.liv-ex.com (londýnská burza vín)
www.wineinvestmentpartners.com (korunový fond investující do vína)
www.wineofczechrepublic.cz (vína z Česka)
Můžete zvolit variantu, že si necháte namontovat vinný sklep do vlastního domu nebo využijete nabídky specializovaných vinoték a u nich si pronajmete box. „V takovém případě získáte zvláštní certifikát, kterým prokážete kontrolované uskladnění vína. Tento dokument budete potřebovat v okamžiku, kdy se rozhodnete víno prodat dalšímu investorovi nebo koncovému spotřebiteli a proměnit výnos v reálné finance,“ říká Filip Jantač z Global Wines.
4 Komu a kdy prodat
Pokud se rozhodnete víno prodat, může být kupcem například hotel či luxusní restaurace. Je však dobré mít již předem vytvořenou síť odběratelů, aby nedošlo k tomu, že víno v jeho zralosti nebude komu prodat. Hodnota investice po určitém čase klesá. Lze se také obrátit na odborníky a s dostatečným předstihem prodej dohodnout.
Na růst ceny vína má vliv mnoho faktorů. „Mezi zásadní patří nízký počet konkrétních lahví na trhu a vysoká poptávka po něm. Vliv hraje i kvalita ročníku, hodnocení degustátorů nebo získaná významná ocenění. Běžné roční zhodnocení vína se pak pohybuje kolem 13 procent. V některých případech však může hodnota vína vzrůst i na 400 % jeho pořizovací ceny od nákupu v rámci en primeur,“ dodává Filip Jantač. Obecně lze říci, že nejvyšší ceny na trhu dosahuje investiční víno za 10 až 20 let. Doposud nejvyšší cena za víno byla zaplacena na aukci aukčního domu Christie ́s v roce 2013. Šlo o lahev Romanée-Conti, ročník 1978, za kterou kupec zaplatil 39 690 dolarů.


description: Zatímco dříve bylo obvyklé, že si živitel rodiny sjednal zpravidla investiční životní pojištění, dnes jsou trendem rizikové životní pojistky. Podle finančního poradce Davida Kučery ze společnosti Partners však není na místě dříve tolik oblíbené investiční životní pojištění šmahem zavrhovat.

title: Zavrhovat investiční životní pojištění není na místě, říká poradce

maintext:
Proč podle vás lidé více upřednostňují rizikové životní pojištění před investičním životním pojištěním?
Drtivá většina lidí nemá dostatečné dlouhodobé rezervy. Vhodně vybrané a nastavené životní pojištění může doplnit příjmy v okamžiku jejich částečného, nebo úplného výpadku vlivem dlouhodobě snížené pracovní schopnosti onemocněním nebo úrazem. A to nehovořím o případech smrti někoho, kdo byl hlavním nositelem příjmů v rodině. Na druhou stranu je ale třeba také říci, že lidé pod tlakem různých ne úplně správně servírovaných informací začínají nabývat pocitu, že investiční životní pojištění je ve srovnání s rizikovým životním pojištěním hotovým zlem. A to není pravda.
Nenechte si vnutit nevýhodné životní pojištění Vyplňte krátkou tabulku a zjistíte, které životní pojištění je pro vás nejvýhodnější a na kolik vás vyjde.
Proč si myslíte, že je více nabízeno rizikové životní pojištění?
V některých případech se klientům může mnohem více vyplatit sáhnout po investičním životním pojištění než po rizikovém životním pojištění, což jim ale mnozí finanční zprostředkovatelé zapomínají říkat. Důvodem může být, že výše měsíčního pojistného u životního pojištění určuje výši provize pro zprostředkovatele. O 20 procent vyšší měsíční pojistné v rámci rizikového životního pojištění tak pro zprostředkovatele představuje zhruba o 20 procent vyšší provizi.
Kdy se podle vás více vyplatí investiční životní pojištění a kdy to rizikové?
Důležité jsou pojistné podmínky. Ty určují samotnou kvalitu produktu, tedy za jakých okolností bude z pojištění plněno a za jakých ne. Mnoho lidí ovlivňuje při rozhodování pouze cena konkrétního rizika a pak celkové pojistné, ale už se nezamýšlí proč. Já osobně, navzdory mnohým ostatním, se mnohdy raději přikloním spíše k variantám investičního životního pojištění s minimální investiční složkou, u kterého běžně hrazené pojistné pokrývá i vážná životní rizika, než k vyloženě rizikovému pojištění bez jakékoli investiční složky. Důvodem je, že smlouvy typu investičního životního pojištění zpravidla počítají s přirozeným pojistným, což je pro pojištěného lepší cenová varianta, a to zejména při nastavení vysoké pojistné ochrany. Investiční životní pojištění navíc má své opodstatnění i z hlediska využití daňových odpočtů, klientovi na něj může přispívat i zaměstnavatel.
Říkáte, že investiční a rizikové životní pojištění se od sebe odlišuje vyžitím takzvaného přirozeného nebo zprůměrovaného pojistného. Jaký je v nich rozdíl a má smysl, aby se v tomto klienti pojišťoven orientovali? Vžijme se do role pojišťovny. Kdy se ta nejvíce bojí, že bude muset někomu vyplácet pojistné plnění? Je to vždy tehdy, kdy s ní chce uzavřít pojištění nějaký starší člověk. Čím je starší, tím větší obavy pojišťovna má. Bojí se, že pojištěný klient vážně onemocní, bude invalidní nebo zemře a pojišťovna bude muset platit. Pojišťovny mají mnoho statistických dat, ze kterých mohou stanovit pravděpodobnost třeba úmrtí pojištěného v daném věku. A právě z nich také vypočítávají ono přirozené pojistné, které v podstatě kopíruje zmíněné pravděpodobnosti. Přirozené pojistné je součástí stanoveného pojistného, které v sobě již od samého počátku zahrnuje rizika, která v čase narůstají. Klienti ho platí prostřednictvím jedné měsíční fixní částky ve chvíli sjednání smlouvy, protože není možné, aby se jim každý rok platba za pojištění jenom zvyšovala. Důležité při tom ale je, zda chtějí, aby jim takto předplacená rizika v čase vydělávala a oni z nich na konci získali nějaké peníze v investičním životním pojištění, anebo je docela přenechají pojišťovně v rizikovém životním pojištění. V obou případech musejí počítat s tím, že jimi vydané peníze budou z větší části spotřebovávány na krytí rostoucích rizik, avšak v případě investičního životního pojištění mohou počítat i s tím, že díky zhodnocování investiční složky bude jejich určitá část vyšší, než bude skutečně spotřebováno pojišťovnou na krytí rizik.
Jak to funguje u rizikového životního pojištění?
Rizikové životní pojištění je charakteristické tím, že zcela postrádá investiční složku. Vypočtené pojistné je rovno průměru hodnot rizik za jednotlivé roky. Z toho plyne, že pokud pojištění předčasně zrušíme, pak již část předplacených poplatků za rizika nedostaneme zpět. Srovnáme-li ovšem oba druhy pojištění na stejném časovém období, tedy například obě budou trvat 30 let, pak součet poplatků pouze za rizika, takzvané netto pojistné, bude v obou případech stejný. V případě předčasného zrušení obou smluv, například po 15 letech, bude celkově zaplacené přirozené pojistné u investičního životního pojištění nižší, než zprůměrované pojistné u životního pojištění rizikového. Pochopení těchto přístupů může pomoci při výběru správného produktu životního pojištění v rámci zvolených rizik.
Znamená to, že pojištění s investiční složkou může být při srovnatelném krytí rizik levnější než klasické rizikové pojištění?
Ano. Ukážu vám to na konkrétním příkladu výpočtu, v něm jsou použity lineárně klesající a konstantní pojistné částky. Vezměte si muže ve věku 35 let, nekuřáka, administrativního pracovníka s pojistnou dobou 30 let. V jeho případě se lineárně klesající pojistná částka rovná třímilionové výši pojistného plnění v případě smrti, třímilionového plnění v případě invalidity 2. a 3. stupně a krytím ve výši sedmi set tisíc korun v případě závažného onemocnění. V případě, kdy by tímto mužem zvolená investiční strategie u investičního životního pojištění nebyla úspěšná a přinesla mu zhodnocení nula procent, i tak bude mít na konci pojistné doby k dispozici 64 tisíc korun. Ovšem již při dosažení průměrného zhodnocení šesti procent ročně, bude mít k výběru 132 tisíc korun. Rozdíl není zázračný, ale vycházejme z toho, že smlouva investičního životního pojištění je nastavena tak, aby investovaná částka byla co nejnižší a převážná část pojistného byla využita na úhradu rizik.
Důležité je ale hlavně říci, že v produktu investičního životního pojištění činí měsíční pojistné 1 321 korun, zatímco ve dvou různých produktech rizikového životního pojištění činí 1 598 korun a 3 051 korun. A výsledkem je při stejném krytí vážných rizik, že v případě rizikového pojištění klient na konci smlouvy nedostane vůbec nic.
Komu se tedy vyplatí spíše investiční životní pojištění a komu spíše rizikové životní pojištění? Případně lze mezi nimi najít nějaký vhodný kompromis?
Zjednodušeně lze doporučit, že pojistná rizika, která bývají dlouhodobě pojištěna, jako smrt z jakýchkoli příčin, invalidita a závažná onemocnění, bude lepší sjednat v investičním životním pojištění. Tato rizika s sebou nesou i takzvané čekací doby, které musí od sjednání smlouvy uplynout. Například čekací doba u pojištění invalidity se v průměru pohybuje kolem 18 měsíců. Invalidita tedy musí být přiznána až po této době od sjednání smlouvy, jinak by pojišťovna žádné plnění neposkytla. Naopak úrazová pojištění lze doporučit sjednat v rizikovém životním pojištění, protože se u nich neuplatňují čekací doby, ale ani přirozené pojistné, a tedy pokud se na trhu vyskytne například cenově lepší produkt se srovnatelnou kvalitou, pak je možné takovouto smlouvu zrušit a uzavřít si novou. Protože produkty rizikového životního pojištění často umožňují pojistit více osob, za což mohou být poskytovány slevy, pak můžeme v takovém pojištění zajistit na úraz celou rodinu a vždy jen časem vyměnit za lepší, na trhu dostupnou variantu. Samozřejmě, že je vždy nezbytné myslet na svůj aktuální zdravotní stav, protože nemusíme být do nového pojištění přijati.


description: Chodíte do práce s odporem, protože vás platí málo a teď jste dostali pracovní nabídku, která se neodmítá? Nebo prostě chcete zkusit něco jiného? Každý může mít k podání výpovědi jiný důvod, všichni ale musí ze starého zaměstnání odejít podle zákonných pravidel. Na co nezapomenout?

title: Domácí právník: jak dát v práci výpověď a co v ní nesmí chybět

maintext:
Chuť sbalit si hned věci a pořádně za sebou prásknout dveřmi měl někdy snad každý. Bohužel to většinou nejde, najdou se ale případy, kdy to možné je.
1. Výpověď ve zkušební době
Pokud jste ve zkušební době, je to nejjednodušší. Zaměstnavateli ani nemusíte udávat důvod, prostě odejdete. Pozor, platí to i obráceně. I šéf vám může říct, abyste druhý den už nechodili. Zrušení pracovního poměru musí být provedeno písemně a pracovní poměr skončí dnem doručení, není-li v něm uveden den pozdější. Podmínkou je, aby zkušební doba byla písemně sjednána. Nesmí být delší než tři měsíce a u vedoucích zaměstnanců delší než šest měsíců po sobě jdoucích ode dne vzniku pracovního poměru.
2. Rozvázání pracovního poměru dohodou
I když máte klasickou pracovní smlouvu s výpovědní lhůtou, můžete se se zaměstnavatelem na ukončení pracovního poměru (písemně) dohodnout.
Vzor výpovědi z pracovního poměru
Zaměstnavateli je pak nutné předložit text, v němž bude uvedeno datum, které zaměstnanec navrhuje jako den rozvázání pracovního poměru. To může být klidně datum, kdy návrh žádosti o rozvázání pracovního poměru nesete šéfovi. Je dobré tuto žádost náležitě zaměstnavateli zdůvodnit, přičemž je možno důvody uvést i v dohodě. Když s tím bude zaměstnavatel souhlasit, můžete být ještě týž den pryč. V praxi však půjde spíše o výjimečné případy.
3. Okamžité zrušení pracovního poměru zaměstnancem
To můžete podat jednak ze zdravotních důvodů. Tedy když podle platného lékařského posudku (nebo podle rozhodnutí příslušného správního orgánu, který posudek přezkoumává) nemůžete dále vykonávat práci bez vážného ohrožení svého zdraví a zaměstnavatel vám neumožnil v době 15 dnů ode dne předložení tohoto posudku výkon jiné, pro vás vhodné práce.
Druhou možnost máte, pokud vám zaměstnavatel neplatí. Tedy pokud vám nevyplatí mzdu (plat) nebo náhradu mzdy (platu), a to do 15 dnů po uplynutí období splatnosti mzdy (platu), jak je stanovena v zákoníku práce.
Příklad:
Mzdu za duben je třeba zaměstnanci nejpozději uhradit 31. května. Pokud se tak nestane, tak nejdříve 16. června může zaměstnanec doručit zaměstnavateli doklad o okamžitém zrušení pracovního poměru a pracovní poměr dnem tohoto doručení ihned skončí.
Výpovědní doba? Nejméně dva měsíce
Většina lidí v práci ale ze dne na den nekončí a odchází až po uplynutí výpovědní doby. Jak to s ní je? „Výpovědní doba začne běžet prvního dne kalendářního měsíce následujícího po měsíci, v němž byla výpověď doručena nebo v němž došlo k odmítnutí jejího převzetí. Výpovědní dobu nelze zkrátit, ze zákona musí činit minimálně dva měsíce, nicméně v pracovní smlouvě mohla být sjednána výpovědní doba delší,“ vysvětluje vedoucí advokátka společnosti Havel, Holásek & Partners Veronika Plešková.
Příklad:
Pokud výpověď dáte 5. září, začne výpovědní doba běžet 1. října. Většinou je sjednána na dva měsíce, a tak můžete do nového zaměstnání nastoupit až 1. prosince.
Pozor na „áčka“
Nešťastným řešením dlouhé výpovědní doby a současného nástupu do nové práce je přestat do stávajícího zaměstnání chodit a nechat si zapsat absenci. „V praxi poměrně častý postup zaměstnanců, kdy jednoduše přestanou chodit do svého původního zaměstnání, nelze doporučit. Pokud má daný zaměstnanec již novou práci, evidence neomluvené absence, takzvaná „áčka“, jej významně nepostihnou. Nicméně zaměstnavatel po takovém zaměstnanci může nárokovat náhradu újmy (škody) způsobené tím, že kvůli neomluvené absenci zaměstnance nezrealizoval nebo musel odmítnout zakázku a podobně,“ varuje advokátka.
Na co nezapomenout
Zaměstnanec by si měl s koncem své výpovědní doby u svého zaměstnavatele vyzvednout zápočtový list, zaměstnavatel je povinen mu ho předat při skončení pracovního poměru. Na druhou stranu, zaměstnanec zase musí svému zaměstnavateli odevzdat třeba uniformu, ochranné pomůcky, případně služební telefon nebo počítač. Zapomínat by se nemělo ani na nevyčerpanou dovolenou. V ideálním případě by mělo být možné zbylé volno vyčerpat v rámci výpovědní doby, pokud to zaměstnavatel svému zaměstnanci neumožní, musí zbylé volno proplatit s poslední výplatou.
Co ve výpovědi nesmí chybět
Výpověď musí být vždy podána písemně. Zákoník práce sice neobsahuje detailní výčet všech náležitostí, které v ní nesmějí chybět, ale ve spojení s občanským zákoníkem lze vyčíst, že výpověď musí obsahovat identifikaci zaměstnavatele a zaměstnance. Dále je nutná také identifikace pracovní smlouvy. To znamená, že z ní musí být jasné datum uzavření pracovní smlouvy, případně i pozice, na níž zaměstnanec pracoval, dále datum, kdy byla výpověď sepsána, a podpis zaměstnance nebo zaměstnavatele (resp. jeho oprávněného zástupce). Aby mohl být jasně doložen počátek běhu výpovědní doby, na výpovědi by mělo být uvedeno i datum jejího doručení druhé straně.
Zaměstnanec musí dostat originál výpovědi, zaměstnavatel ji musí doručit do vlastních rukou pracovníka. Obdobně to platí i pro druhou stranu: nejlepším způsobem je odevzdat výpověď osobně zaměstnavateli a nechat si to písemně potvrdit.
Jaké jsou důvody výpovědi
Zaměstnanec může dát výpověď z jakýchkoli důvodů a nemusí je zaměstnavateli vůbec sdělovat.
Nejběžnějším koncem pracovního poměru ze strany zaměstnavatele jsou organizační důvody. Firma se ruší, stěhuje se jinam nebo mění strukturu tak, že pro některé pozice v ní už není místo a řada lidí se stane pro firmu nadbytečnými.
Významným důvodem je také nesplnění požadavků pro výkon práce, porušování povinností a režimu práce neschopného zaměstnance či hrubé porušení pracovní kázně (opilost, opakovaná absence v práci), po nichž může následovat dokonce okamžité zrušení pracovního poměru. Platí přitom, že zaměstnavatel může k tomuto kroku přistoupit jen z takového důvodu, který je výslovně uveden v zákoníku práce.
Ať už dá výpověď jedna, nebo druhá strana, vždy musí mít písemnou formu. Nepodepsat či nepřevzít písemnou výpověď a spoléhat na to, že tím pádem neplatí, je liché. Jde o jednostranný právní akt, který běží, i když dotčený odmítne písemnost převzít.


description: Milan z Ostravska nedávno obdržel balík. Byla v něm „Kompletní sada - 12 ražeb Největší prezidenti USA“ a faktura na více než čtyři tisíce korun. On si však nic neobjednal. Navíc byl v té době na dovolené bez přístupu na internet. Český mincovní obchod ale tvrdí něco jiného.

title: Jakmile se dostanete do spárů jejich e-shopu, hned tak neuniknete

maintext:
Milan se vrátil po týdenní dovolené a dva dny na to obdržel neoznačený balík. Když jej otevřel, nestačil se divit. Zjistil, že zásilku mu poslal Český mincovní obchod (ČMO) se sídlem v Plzni. Hned nahoře ležela faktura na 4 089 korun.
„Mince jsem neobjednal, proto jsem tento e-shop okamžitě kontaktoval s dotazem, kam jim mohu zásilku vrátit. Obratem jsem dostal odpověď, že neobjednané zboží zásadně nikomu neposílají a že mince jsem objednal 11. srpna ze své pracovní e-mailové adresy,“ popisuje sedmapadesátiletý Milan s tím, že „jeho“ objednávku mu dokonce poslali naskenovanou v příloze.
Kde se asi stala chyba?
„Dne 11. 8. 2016 nám přišla objednávka z našeho e-shopu s uvedením jeho (pana Milana) pracovního e-mailu a jeho mobilního telefonu. Všechny údaje obsažené v objednávce se shodovaly s údaji v zákaznické databázi. Objednávka byla na kompletní sadu 12 ražeb „Největší prezidenti USA“. Objednávku jsme odeslali v dobré víře dne 16. 8. 2016. Dne 18. 8. jsme obdrželi e-mail s informací o neobjednané zásilce,“ napsali redakci iDNES.cz z Českého mincovního obchodu, aniž by se pod toto vyjádření někdo podepsal.
Ve dnech 8. až 13. srpna ale Milan čerpal řádnou dovolenou a během ní neměl přístup na internet. Když Českému mincovnímu obchodu tuto skutečnost sdělil, obdržel e-mail s doporučením, aby se obrátil na Policii ČR, protože se mu pravděpodobně během jeho nepřítomnosti v zaměstnání někdo naboural do počítače, a tudíž se jedná o trestný čin.
„Počítač mám zaheslovaný a neumím si představit, že by se někdo z mých kolegů dobýval do mého počítače, aby mi objednal mince. Prostě mou objednávku tento e-shop zfalšoval, jiné vysvětlení není možné,“ tvrdí muž, který má obavy, aby po něm ČMO peníze nevymáhal.
Právník: Prodejce nese důkazní břemeno
„S případem, že by došlo ke zfalšování objednávky ze strany tohoto e-shopu, jsme se v naší spotřebitelské poradně skutečně ještě nesetkali. Většinou se jedná spíše o užívání agresivní obchodní praktiky, kdy je spotřebitelům vnucováno neobjednané zboží,“ říká vedoucí právní poradny dTestu Lukáš Zelený.
Popsaná situace je podle Zeleného komplikovaná především z hlediska důkazního postavení. Pokud by se prodejce rozhodl pana Milana žalovat, bude zřejmě tento e-shop neúspěšný.
„V případném soudním sporu je to žalobce, kdo nese důkazní břemeno a kdo by musel prokázat, že k objednávce skutečně došlo,“ vysvětluje právník. Podle něj ani není nutné objednávat věci přes elektronickou poštu, stačí zadat příslušné údaje a e-mailovou adresu na webové stránce prodejce.
„Znamená to, že pokud nelze s dostatečnou jistotou identifikovat osobu, která objednávku poslala, měla by být neplatná a Český mincovní obchod nebude schopen prokázat uzavření smlouvy. Soud proto žalobu zamítne,“ konstatuje právník.
ČMO: Faktura uvnitř zákazníka chrání
Pana Milana zaráží také fakt, proč byla faktura uvnitř balíku. Pokud by si totiž mince opravdu objednal, nevidí důvod, proč by je nezaplatil předem na účet ČMO nebo při předání jako dobírku.
ČMO ale překvapivě tvrdí, že faktura vlastně zákazníka chrání. „Zákazník má právo si zboží během tří týdnů od obdržení v klidu prohlédnout a až v případě zájmu a spokojenosti může výrobky uhradit. To u dobírky není možné,“ vysvětlil ČMO ve své odpovědi, která přišla z adresy servis@mincovni-obchod.cz.
„S tím jsem se ještě nesetkal. Zboží z téměř každého e-shopu lze vrátit, ještě vám v balíku pošlou vratku, abyste neplatili zpáteční poštovné. A vůbec nezáleží na tom, jestli platíte předem na účet, nebo na dobírku,“ podivuje se Milan.
Obětí je mnohem víc
To, že se dá zboží do tří týdnů vrátit, zpochybňují také desítky lidí v sekci „Vaše stížnosti“ webového portálu dTest. Mezi oběťmi jsou i velmi staří lidé, kterým ČMO vyhrožuje exekucí nebo předáním jejich pohledávky inkasní firmě (všechny stížnosti na ČMO čtěte zde)
Nepřehlédněte Pokud spotřebitelé již odeslali objednávku a nepřečetli si, že se zavazují k dalšímu odběru, mohou ještě ukončit sběratelský servis.
Pokud si žádné mince neobjednali, mohou zdarma využít vzorové formuláře na stránkách dTestu. Jmenují se Odmítnutí zasílání neobjednaného zboží a Žádost o odstranění osobních údajů z databáze.V případě pochybností nebo dotazů mohou lidé volat na telefonickou poradnu dTestu 299 149 009.
Obětem nepřidává na klidu ani fakt, že ČMO je švýcarská společnost, která ve svých obchodních podmínkách odkazuje na německý právní řád a tamější soudy. Zákazníkovi vštěpuje dojem, že případný soudní spor budou řešit německé instituce, což by se člověku prodražilo.
„Není to pravda. Spotřebitelé se nemusejí bát, že by se soudili mimo území České republiky. I případná dohoda o změně příslušnosti soudu by byla v tomto případě považována za neplatnou,“ uvádí na pravou míru Lukáš Zelený.
Podle něj navíc oběti těchto nekalých praktik chrání ustanovení § 1838 občanského zákoníku, které říká, že spotřebitel není povinen prodejci na své náklady nic vracet, ani hradit kupní cenu. „Na spotřebitele se totiž podle tohoto ustanovení pohlíží jako na poctivého držitele, takže pokud zboží obdržel omylem, není povinen prodejce ani vyrozumět,“ vysvětluje právník.
Informace o setrvačnosti jsou na vnitřní straně obálky
Většina případů, které právní poradna dTestu řeší, se týká situace, kdy spotřebitelé neuváženě uzavřeli smlouvu o setrvačném dodávání mincí po telefonu či přes internet.
Kam se obrátit V případě, že společnost žádosti o vymazání osobních údajů spotřebitele nevyhoví, může se dotyčný obrátit na Úřad pro ochranu osobních údajů.
Na používání agresivních obchodních praktik mohou poškození upozornit podnětem také Českou obchodní inspekci, která je v této oblasti dozorovým orgánem.
ČOI může podnikateli uložit pokutu až do výše pěti milionů korun.
A to je podle Zeleného kámen úrazu. Informace o sběratelském servisu se totiž ukrývají na vnitřní straně obálky, kde je běžný spotřebitel nehledá. „Zde doporučujeme od nevýhodné smlouvy odstoupit ve čtrnáctidenní lhůtě od převzetí první zásilky, kterou stanoví zákon. V souladu s evropskou právní úpravou pak nadto dovozujeme, že tito spotřebitelé mohou od smlouvy odstoupit i předtím, než zásilku skutečně obdrželi. Tím se vyhnou zbytečným nákladům na zpětné zasílání zboží prodávajícímu,“ vysvětluje.
Trvejte na výmazu z databáze
Právník upozorňuje také na to, že se čtrnáctidenní lhůta pro odstoupení od smlouvy prodlužuje o jeden rok, pokud prodávající spotřebitele o tomto jeho právu před uzavřením smlouvy nepoučí.
Spotřebitelé by měli především požádat o vymazání svých osobních údajů z databáze společnosti, aby s nimi nemohla dále nakládat, zasílat jim obtěžující reklamu, nebo je předat svým obchodním partnerům.
Některé ze stížností na ČMO Karel S.
23. 8. 2016 jsem zaslal opět stížnost Č.M.O., odpovězeno 24.8.2016. Pohrůžka o předání pohledávky za neobjednanou medaili rodiče Karla IV. firmě Alektum Inkasso s.r.o. Emanul K. V dárkovém balíčku byla Princezna Diana a v nevyžádané zásilce byla další. Jak jsem zjistil, vrátil jsem jinou, která je za 1 650 Kč. Za to mně ještě přiúčtovali 260 Kč za upomínku. Jsem z toho zoufalý (jsem ročník 1927), proto jsem jim dnešním dnem nabídl návrh na mimosoudní vyrovnání. Marek B.
... Nic jsem neobjednal s tím, že neuhrazením bude záležitost předána právnímu oddělení. Tímto se na Vás obracím s laskavou žádostí o pomoc při řešení nastalé situace. Mám minci poslat zpět? Jak postupovat, aby Český mincovní obchod po mě nepožadoval peníze a já s ním mohl ukončit kontakt? (redakčně kráceno) Zdroj: dTest
Nahánějí lidem strach, inkasní agentura ale nic nezmůže
Spotřebitelská poradna dTestu se často setkává s tím, že ČMO spotřebitelům vyhrožuje, že jejich pohledávku předá inkasní firmě, která od nich bude peníze vymáhat.
Lukáš Zelený ale upozorňuje, že inkasní agentura nemá stejné pravomoci jako soudní exekutor. „Inkasní agentura nemá žádné prostředky, kterými by mohla plnění dlužníka vynucovat. Pokud navíc nedošlo k postoupení pohledávky ze strany společnosti, nemá inkasní agentura vůči dlužníkovi žádný přímý nárok. Dlužník je povinen zaplatit pouze prokazatelně existující dluh, a to osobě věřitele, tedy ČMO,“ vysvětluje.
A případ pana Milana? „Jsme s ním ve spojení a dořešujeme s ním kompenzaci poštovného za zpětnou zásilku,“ napsal redakci kdosi z již zmíněné e-mailové pošty ČMO.


description: Bohumil Pidrman objíždí se svou pojízdnou prodejnou více než šedesát vesnic a samot na Jindřichohradecku. Přestože ho občas překvapí metrové závěje, abnormální vedro nebo rozmlácená cesta, práce ho baví a za svými zákazníky vyjíždí za každého počasí. Ale bez dotací od obcí by se neobešel.

title: Aby z karavanu udělal obchod, sbíral léčivé byliny. Nasušil jich tuny

maintext:
Kdy jste začal jezdit s pojízdnou prodejnou?
Původně jsem měl ve Chvalkovicích, kde bydlím, a v sousedních Županovicích malé krámky s potravinami. Tehdy se mi docela dařilo, ale pak postavili v Dačicích supermarket a tržby začaly klesat. Jelikož se jejich cenám konkurovat nedá, musel jsem se přizpůsobit situaci. Pojízdnou prodejnu jsem rozjel za finanční pomoci v podobě bezúročné půjčky od obecního úřadu v Dešné a jeho bývalého starosty.
A bylo to snadné?
Začátky byly dost tvrdé. Nešlo to tak, jak jsem si představoval, navíc mi chyběly peníze na vybavení, tak jsem si ještě přivydělával sběrem a sušením léčivých rostlin.
Teď jste mi skoro vyrazil dech. Na tom se dá opravdu tak hodně vydělat?
Naštěstí žiju v jižních Čechách, kde je docela čistá příroda, takže o zdejší byliny je zájem. Sbíral jsem hlavně list maliny, břízy a nať borůvky, a to docela ve velkém. Řekl bych, že se jednalo řádově o tuny. Fungovalo to tak, že já sbíral, manželka na půdě sušila a z výkupny si pro to jezdili sami, protože jsme dokázali naplnit celé nákladní auto. Díky sběru bylin jsme pak byli schopni koupit potřebné vybavení pro pojízdnou prodejnu.
Co všechno to bylo a na kolik vás vstupní investice vyšla?
Základ byla koupě auta, konkrétně Avie 30. Byl to původně karavan, tak jsem musel vnitřek kompletně předělat. Hodně peněz šlo také do vybavení, musel jsem nakoupit regály, chladicí boxy, mrazák, kráječ, měniče, baterie a pokladnu. Vše mě přišlo asi na dvě stě tisíc korun.
Jezdíte už patnáct let. Můžete srovnat, jak to bylo tehdy a v čem se tato živnost od té doby změnila?
Když jsem začínal, bylo to hodně těžké. Kdybych tehdy věděl, co všechno to obnáší, určitě bych do toho nešel. Tehdy jsme byli v rajónu tři „pojízdní prodejci“ a o dotace jsme se museli dělit.
Bohumil Pidrman (48 let) Vyučil se elektromechanikem.
Několik let si přivydělával sběrem léčivých bylin.
K jeho největším koníčkům patří rocková hudba a autotunning.
V posledních letech rekonstruuje dům.
Je ženatý, má čtyři děti.
Kdo a jakou částkou dotuje vaši živnost?
Dotace ročně dělají okolo 120 tisíc korun. Ty mi dohromady poskytuje čtrnáct obcí, pod které vesnice, do nichž zajíždím, spadají. Je hezké vidět, že těmto radnicím není lhostejný osud jejich občanů, kteří bydlí na odlehlých místech, kde žádný obchod není. Často jsou to opravdu malé obce, spíš samoty, kde žije už jen pár místních. Mám bohužel zkušenost i s jiným typem radnice, která svým občanům tyto služby poskytovat nechce, a tudíž tento prodej nedotuje. Já tam ale přesto zajíždím, abych lidi, kteří mě potřebují, nenechal na holičkách.
K těm dotacím. Protože nevím, jestli je to málo, nebo hodně, tak se pro srovnání zeptám, na kolik vás ročně vyjde nafta.
Je to asi 230 tisíc korun. Mluvím ale opravdu jen o naftě. Další tisíce jdou na běžnou údržbu. Ročně najezdím téměř padesát tisíc kilometrů.
VIDEO: Pojízdná prodejna Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
O jak velký rajón se staráte?
Můj rajón je téměř polovina jindřichohradeckého okresu, okrajově zasahuje i do sousedního kraje Vysočina a čítá okolo šedesáti obcí. Třeba na Českorudolecku jsou to oba Radíkovy, Peníkov, Stoječín, Nový Svět, řada odříznutých vesniček je také na Dačicku, Slavonicku, Telčsku, dále v okolí Kunžaku, Písečné, Starého Hobzí, Budížkovic, Studené, Strmilova a Volfířova. Ani v jedné z těchto obcí není obchod a spojení do města je buď mizerné, nebo žádné.
Kolik vesnic stačíte objet za den? Nestává se vám, že na konci štace už nemáte co prodávat?
Denně objedu kolem dvaadvaceti vesnic, některé navštívím jen jednou týdně, většinou ale dvakrát týdně. A pokud jde o odhad, jaký objem ten který den prodám, není to tak jednoduché, a to ani přes mé dlouholeté zkušenosti. Stává se, že to občas netrefím a zboží buď dojde, nebo něco zbude.
Trocha historie Pojízdné prodejny byly nejrozšířenější ve druhé polovině 20. století.
Na konci 50. let je začal provozovat Československý svaz spotřebních družstev a jejich počty šly do stovek. Kromě odlehlých obcí bylo zvykem tímto způsobem zásobovat v sezoně i rekreační oblasti.
Za socialismu patřilo k aktivním zásobovatelům družstvo Jednota, které však po roce 1989 s provozováním pojízdných prodejen postupně přestalo. Stát totiž přestal tyto prodejny dotovat.
V současné době jsou v Česku stále oblasti, kde se podařilo podnikatelům provoz pojízdných prodejen udržet.
Jaká jsou největší úskalí takového prodeje?
Největší úskalí je určitě v trvanlivosti potravin. Proto si to musím při nakupování hlídat. Velký problém je také s ovocem a zeleninou, které nakupuji tak akorát na jeden den. Ne že by mi za den shnilo, ale kvůli našim „kvalitním“ cestám se otluče a další den je neprodejné, anebo ho musím nabízet s výraznou slevou. Problémem je také velké vedro, při němž se začnou čokolády a cukrovinky rozpouštět.
Jak to řešíte?
Když je horko, musím vzít takového zboží jen málo a hlavně ho mít v autě u podlahy, kde je relativně nejchladněji. Při vysokých teplotách nestačí chladit ani chladicí vitríny, což řeším tak, že ráno do nich naskládám několik PET lahví se zmrzlou vodou a pak je to mnohem lepší.
V létě se vám určitě daří lépe, protože jižní Čechy jsou mnohem lidnatější díky chalupářům a turistům. Je to tak?
Samozřejmě, v některých vesnicích a osadách jsou v létě hlavně chalupáři. Malé obce se v posledních letech téměř vylidnily, takže je celkem běžné, že tam mám mimo prázdniny jen jednoho stálého zákazníka. I on chce ale jíst, takže mu zavezu, co potřebuje.
O které potraviny je největší zájem? Přizpůsobujete nabídku aktuální poptávce?
Tak samozřejmě nejvíce na odbyt jde pečivo a uzeniny, ale v nabídce mám vše, o co zákazník projeví zájem. Jsou to toaletní potřeby, drogerie, alko i nealko nápoje, mražená zelenina, zmrzliny, filé, koření, cukrovinky, hotová jídla, polotovary, mléčné výrobky, zelenina, ovoce, těstoviny, luštěniny, mouky, ale také různé krmení pro domácí mazlíčky. To, co běžně v sortimentu nemám, na přání zákazníka dovezu.
V prodejně nabízíte i domácí pečivo. Prý ho peče vaše manželka.
S tím manželčiným pečením to vzniklo vlastně na popud zákazníků, když říkali, že by si dali něco poctivého, domácího. A tak jsme zkoušeli, co by zákazníkům mohlo chutnat, a nakonec z toho vyšly tvarohové šátečky ze šlehačkového a listového těsta a před Vánoci také cukroví, což oceňují především starší lidé.
Pokud vím, vaši stálí zákazníci na vás mají telefonní číslo, a když něco akutně potřebují, zavolají vám a vy jim to seženete.
Ano, dávám zákazníkům telefonní číslo pro případ, že něco nutně potřebují a já to normálně nevozím. Buď zavolají, nebo napíšou SMS zprávu s konkrétním požadavkem. Jedna ze zákaznic například preferuje zdravou výživu, tak mi pošle na mobil seznam a já jí to podle možností přivezu.
Stalo se vám už, že jste nebyl schopen vyjet na pravidelnou štaci, protože jste měl porouchané auto?
Na trasu jsem zatím vyjel vždycky, poruchy ale nastávají až cestou a byla jich už pěkná řada. Jde o to, jak závažná porucha to je, jestli se dá odstranit na místě během chvíle, nebo složitější, na kterou je potřeba zavolat servis. Jednou mi selhalo řízení v křižovatce u Zvůle (rybník a osada nedaleko Kunžaku - pozn. red.) a málem jsem vjel do zahrady.
A co jste tehdy dělal?
Musel jsem to tam nějak uklidit, aby se tam dalo projíždět a pak jsem zavolal manželce, aby mi dovezla auto s vozíkem. Společně jsme pak zboží přeskládali a pokračovali v trase. Podobně to řeším vždy, když se stane nějaká složitější porucha, kterou nelze opravit na místě. Trasu ale vždycky dokončím, takže zákazník se na mě může spolehnout, i když někdy přijedu se zpožděním.
Jezdíte většinou po samotách a malých obcích v kopcovitém lesnatém terénu, kde často nejsou ani asfaltové cesty. To musí dostat to vaše auto pěkně zabrat.
Jak už jsem říkal, naše silnice jsou opravdu „na jedničku“, ovšem jakmile zařadíte dvojku, je to v háji. Ale vážně. Je to opravdu katastrofa a to nejenom, co se silnic týká, ale i stromů a křoví, které do nich zasahují. Každou chvíli mám uražená zrcátka, podřený lak a poměrně dost poničenou střechu nástavby.
A co v zimě? Nesjízdné kopce, hory sněhu.
Zima, to je kapitola sama o sobě. Spousta cest se v zimě neudržuje a objíždět je je časově dost náročné. Takže pokud tam nejsou metrové závěje, risknu to, čehož pak občas lituju. V takovém případě se ale už nedá dělat nic jiného, než se pořádně „zakousnout do volantu“ a držet motor pod plynem s myšlenkou děj se vůle boží. Občas to vyjde, občas taky ne. Už se mockrát stalo, že jsem zapadl a pak musel nastoupit takzvaný lopatový tanec. A když ani to nepomohlo, nasadil jsem řetězy, anebo začal shánět někoho, kdo mě vytáhnul.
Pamatujete na nějakou zvlášť prekérní situaci?
Tak takových situací byla už spousta, ale nejhorší byla asi ta u Matějovce (vesnice nedaleko Českého Rudolce). Tehdy foukal silný vítr a já jel ze Stálkova do Matějovce po silnici, která se v zimě neudržuje. Podle stop ve sněhu tudy přede mnou už někdo jel, tak jsem to risknul. Cesta lesy do kopce docela ušla, problém nastal při výjezdu z lesa, kde byly stopy zafoukané a já nevěděl, kudy silnice pokračuje. Když jsem ujel asi dvě stě metrů, ukázala se část koleje, tak jsem do ní najel. Jenže to byla hluboká strouha. Naštěstí jsem se nepřevrátil a skončil na poli. Tam bylo přes půl metru zledovatělého sněhu a auto se už ani nehnulo. Na nohou jsem měl letní botasky a vzhledem k tomu, že jsem v nich musel dojít v hlubokém sněhu do dva kilometry vzdálené vesnice, nebylo to nic, na co bych rád vzpomínal.
Jak vám tato živnost vlastně vydělává? A máte vůbec někdy dovolenou?
Tato živnost rozhodně není na zbohatnutí a bez dotací od obcí by se to ani nedalo utáhnout, protože náklady jsou vysoké. Mě tahle práce naštěstí baví. Dovolenou jsem měl naposledy v roce 1996, když jsem pracoval u stavebního podniku, takže mám občas doma na talíři, že zákazníci jsou mi přednější než rodina. Co se týká svátků, tak držím jenom Velikonoce a Vánoce, abych byl alespoň někdy s rodinou. Jinak stále jezdím, a to za každého počasí, v každou roční dobu.
Co je pro živnostníky v současné době největší zátěž?
Asi připravované EET. Já se pohybuji po vsích na hranicích s Rakouskem, kde mobilní síť nemá dobré pokrytí, dále ani nevím, jakým způsobem tenhle systém vůbec napájet, jelikož elektrovýbava už teď jede na hranici možností. A už vůbec nechápu, jak může někdo tvrdit, že to vyjde do pěti tisíc korun. To jen asi ten systém, co to odesílá, jenže on musí být kompatibilní se stávajícím pokladním systémem, což většina z nás nemá, takže to bude asi pěkný ranec.
Plánujete nějaké novinky?
Nějaké ty novinky plánuji, bude to rozšíření sortimentu, ale to se mí zákazníci dozvědí, až to budu mít fyzicky v nabídce.


description: Veronika Vinterová pracovala ve finančnictví, v privátním bankovnictví. Po patnácti letech ji ale najednou práce přestala naplňovat. Tak se pustila do podnikání. Otevřela si seznamku. A je spokojená.

title: Opustila manažerské místo a pustila se do podnikání: seznamuje lidi

maintext:
V privátním bankovnictví komunikovala vesměs s pracovně úspěšnými a zámožnými lidmi. Všimla si, že řada z těchto klientů nebyla, i přes finanční zabezpečení, šťastná. Proč? Chyběli jim životní partneři. A tak, když se rozhodovala, že změní svůj život a opustí „teplé“ místo v bance, ji napadlo, že bude pomáhat lidem, kteří nemají plnohodnotný vztah. Založila agenturu Náhoda, která se věnuje rozvoji osobnosti a seznamování.
Pro řadu lidí by byla vaše stoupající kariéra v bankovnictví životním vrcholem.
To máte pravdu, ale mě práce postupně přestávala dávat smysl. Stavěla jsem jednu, druhou, pátou strategii, všechny zaměřené na výnosnost a ne na klienta. A mě to najednou už nezajímalo. To je možná rozdíl v přístupu ke kariéře mezi ženami a muži. Ženy chtějí ve své práci vidět smysl. A já už jsem ho postrádala.
Takže jste podala výpověď a založila seznamku?
Tak radikální to nebylo. Ještě při práci jsem oslovila své známé kouče a psychology a řekla jim, že mám podnikatelský plán, že chci chytře seznamovat lidi. Ptala jsem se jich, co by se dalo vymyslet. Postupně tedy vznikl projekt, který jsem ale nejdříve představila manželovi. Tem mi řekl: „To zní dobře.“ Tak jsem se do toho pustila.
V roce 2011 jste zprovoznila webové stránky a v kanceláři uvítala první klienty. Kolik stál rozjezd agentury?
Byly to řádově statisíce korun. Měla jsem našetřeno. Nejvíce peněz padlo na internetový systém a na provoz kanceláří. Ty byly nutné. Nechtěla jsem se s klienty bavit o tom, co je důležité pro jejich sexuální život někde v restauracích nebo kavárnách. Od začátku jsem vytvořila tým lidí, kteří se mnou spolupracovali a naplňují jeden pilíř agentury, tedy rozvíjení osobnosti - jsou to psychologové, kouči, vizážisté, sexuologové, imagemakeři.
Ti všichni mi pomohou najít partnera?
Pokud se chcete rychle seznámit, tak ne. K tomu využijete naší klasickou internetovou seznamku. Nebo si můžete zaplatit VIP členství, a v takovém případě k sobě získáte konzultanta, který vám vytipuje podle kritérií vhodné partnery. Navzájem vás pak propojí a domluví schůzku. Toto využívají především známé osobnosti či velmi movití klienti, kteří si nemohou nebo nechtějí zakládat běžný profil na webu. A pak nabízíme ještě program rozvoje osobnosti. To znamená, že nejprve na vás zapracujeme a teprve potom vám pomůžeme s vyhledáním vhodného partnera.
Jak na mně zapracujete?
Už Einstein říkal, že dělat stejnou věc znovu a znovu a očekávat jiné výsledky, je šílenství. Takže pokud chcete v životě něco změnit, tak musíte změnit sám sebe, projít transformací, změnit stereotypy a programy, které už neslouží. Nabízíme sérii workshopů, které, jak říkáme, vyladí motory.
Veronika Vinterová Vystudovala VŠE v Praze
Absolvovala koučovací výcvik v souladu s International Coach Federation
od roku 1995 pracovala 15 let v privátním bankovnictví a v oblasti investičních produktů.
od roku 1997 řídila lidi a vedla různé výcviky, kurzy a workshopy ve finančnictví.
od roku 2010 podniká v oblasti partnerských vztahů, založila rozvojovou a seznamovací agenturu Náhoda.
Od letošního roku působí také v rozvojovém programu Opravdovost.
Je vdaná a má dva syny.
Jsme zvyklí se vzdělávat pro povolání, ale nejsme zvyklí se vzdělávat ve vztazích. Pokud jsme neměli to štěstí, že naši rodiče měli kvalitní vztah a dali nám dobrý předobraz lásky, tak se ho musíme naučit. Ale kde? Ve škole o životním štěstí nepadne slovo. Možná v sexuální výchově se dozvíme, jak se ochránit, jak neonemocnět, neotěhotnět, ale to je v negativním duchu. Ale kde se naučit vztahům v tom pozitivním smyslu? My takové vzdělávání nabízíme.
A jak tedy „vyladění motorů“ probíhá?
Transformační program je rozdělený na fáze. Projdeme si váš život, co máte za sebou, co se vám stalo, co si nesete za zátěž. Bavíme se s vámi o vaší image, výživě, životním stylu, rozebereme minulé vztahy. Druhá fáze je podrobná analýza osobnosti, formou rozhovoru a vyplnění dotazníků. Není to o tom, jestli jsem introvert nebo extrovert, ale jak fungujete ve vztazích. Tato znalost je užitečná pro partnerství, jak na začátku, tak i v budoucnu.
Ve třetí fázi zjistíme, co je pro vás důležité, jak trávíte volný čas, co vás dělá spokojenou, šťastnou. Z toho všeho se vydefinují témata, ve kterých potřebujete „přidat“. Poznání trvá zhruba 3 až 6 měsíců. Setkáváme se jednou za 14 dní na dvě hodiny a klient také pracuje samostatně na něčem, co bychom mohli nazvat domácími úkoly. Je to tedy kompilát přístupů k práci na osobnosti.
Kolik to stojí?
Program rozvoje osobnosti vyjde řádově na desítky tisíc v horizontu několika měsíců. Lidé nemají problém v této oblasti zaplatit, je to investice do sebe sama. Je ale také možné se za pár set korun zúčastnit třeba jen jednoho kurzu, například randeologie nebo renesance ženství.
Randeologie?
Ano, zní to zvláště. Pro muže máme randeologa a ten učí, jak oslovit ženu, a to kdekoliv, v obchodě, na ulici. Kurz se skládá z teoretické části a té praktické, kdy společně vyrazí do terénu. Vedou ho mladí muži, kteří k tomuto povolání došli tak, že stydlivost sami překonali a své zkušenosti předávají nyní dál. A pro ženy máme například školu svádění.
Jaký je o vaše služby zájem?
Od začátku obrovský. Nyní máme v databázi desítky tisíc lidí. Ale těch, co chtějí pracovat na své osobnosti, rozvíjet se, je jen část, zhruba stovka ročně. Ale to číslo pořád roste.
Váš tým se postupně, jak přibývalo klientů, rozrůstal. Kolik máte nyní lidí?
V současnosti je to 25 lidí, část jsou zaměstnanci, to jsou například asistentky, grafici, lidé starající se o web a marketing. A větší část jsou právě odborníci, většinou veřejně známí, s dlouholetou praxí, kteří mají ještě další aktivity. Těm platím za poskytnuté služby.
Bylo náročné vytvořit takový tým?
Vybrat si ideální kolegy je vlastně to nejtěžší. Dám výhradně na reference. A proces sbližování je hodně dlouhý. Dbám na to, aby nám společně rezonovaly hodnoty a poslání, abychom měli společnou vizi. Není to o tom, že já budu dotyčného člověka úkolovat, on musí sám přicházet s nápady. V případě koučů, kterých je v týmu nejvíce, to dělám tak, že s nimi absolvuji jejich práci, nechám se od nich koučovat, abych věděla, jak pracují. A pokud to je podle mých představ, tak je pak zase já koučuji v tom, abychom táhli za jeden provaz a navíc dokázali zvládnou a zpracovat to množství problémů, které na nás klienti navalí. Jinak by to každého z nás semlelo.
Litovala jste někdy, že jste opustila jistou práci?
Výhoda instituce je, že máte řadu věcí vyřešenou a věnujete se jen své práci. Nevýhodou, že nemáte svobodu a musíte dělat věci, které s vámi ne vždy rezonují. A když děláte věci, které nejsou vaší vášní, vydáváte hrozně energie. Když vás naopak práce hodně baví, tak máte pocit, že vlastně ani nepracujete. A tak to mám nyní já. I když mnohdy trávím v práci 12 hodin, odcházím domů a necítím se unavená.
Vyděláváte?
Rok dva trvalo, než to začalo trochu vydělávat, ale stále to není mašina na peníze. Jsme schopní zaplatit chod a rozvoj agentury, poplatit náklady, a mít solidní životní standard.
Co bylo a je pro vás na podnikání nejtěžší?
Svého času jsem měla problém říci si o peníze. Nebyla jsem schopná nacenit služby tak, jak reálně vycházely, dávala jsem je pod cenou. Dnes už jsem si té hodnoty vědoma, ano, služby nejsou levné, ale mně dávají prostor, že v době, kdy nejsem s rodinou, s manželem a se syny, tak to má nějaké odůvodnění. Dnes řeším hlavně to, abych měla tým, který cítí odpovědnost za klienty a který dobře funguje. Řeším tedy, jak být dobrým lídrem. A baví mě to.


description: Hmotná nouze je v zásadě stav, kdy osoba či rodina nemá dostatečné příjmy a její celkové sociální a majetkové poměry neumožňují uspokojení základních životních potřeb.

title: Na jakou finanční pomoc máte nárok, když se dostanete do hmotné nouze

maintext:
Dávkami, kterými se řeší pomoc v hmotné nouzi, jsou příspěvek na živobytí, doplatek na bydlení a mimořádná okamžitá pomoc. O těchto dávkách pomoci rozhodují a vyplácejí je příslušné krajské pobočky Úřadu práce České republiky.
Pro vyplacení dávek v hmotné nouzi však musíte splnit dvě podmínky:
Máte opravdu málo peněz, nemáte majetek, který byste mohli prodat, ani třeba pohledávky, které byste mohli vymáhat.
Opravdu se snažíte nějaké peníze vydělat a svou tíživou situaci řešit.
Pokud tedy nejste zaměstnaní, nepodnikáte a nejste ani v evidenci úřadu práce, dávky vám nenáleží. Ale i když na úřadu práce vedeni jste a bezdůvodně odmítnete zaměstnání, které vám nabídnou, budete mít rovněž smůlu.
1. Příspěvek na živobytí
Jestli na něj máte nárok, záleží na vašich poměrech a také trochu na úřednících, protože částka živobytí je stanovena pro každou osobu individuálně, a to na základě hodnocení její snahy a možností.
Pokud se tedy snažíte najít práci, ale nedaří se vám to a po odpočtu nákladů na bydlení vám nezbývá více, než je životní minimum, můžete se pokusit o peníze požádat.
Náklady na bydlení musí být odůvodněné. Není možné, abyste zaplatili splátku hypotéky a pak šli žádat o peníze na jídlo.
Co doložit:
Doklady o výši měsíčních příjmů za poslední tři ukončené měsíce (ne za kalendářní čtvrtletí).
Potvrzení o zdravotním stavu. Pokud máte vážné zdravotní problémy, musíte dodržovat dietu a podobně.
Prohlášení o sociálních a majetkových poměrech, případně rozhodnutí o výživném.
2. Doplatek na bydlení
Pokud vám vlastní příjmy spolu s příspěvkem na bydlení nestačí na to, aby vám a vaší rodině zůstala částka na živobytí (to je ta, co se stanovuje individuálně, takže ji nejde uvést konkrétně), můžete požádat o doplatek na bydlení.
Výplata doplatku je časově omezena na 84 měsíců během posledních 10 kalendářních let (tzn. nejvýš sedm let z deseti). Toto časové omezení neplatí pro domácnosti lidí nad 70 let a pro osoby se zdravotním postižením, které bydlí v pro ně upravených bytech.
Co doložit:
Doklady o výši příjmů za poslední tři ukončené měsíce (ne za kalendářní čtvrtletí).
Potvrzení o zdravotním stavu, pokud máte vážné zdravotní problémy.
3. Mimořádná okamžitá pomoc
Jste bez prostředků a peníze potřebujete hned. Můžete požádat o mimořádnou okamžitou pomoc. Kdy?
Je ohroženo zdraví:
Pro lidi, kteří neplní podmínky pro opakované dávky, ale kvůli nedostatku peněz jim hrozí vážná újma na zdraví.
Limit: Nejvýš 2 200 Kč (u dítěte živ. minimum 1 740 až 2 450 Kč). Pohroma – povodeň, požár, ekologická havárie:
Posuzuje se, zda jste schopni situaci zvládnout. Když vám shoří dům, ale vy vlastníte ještě tři další, nárok na dávku nemáte.
Limit: maximálně 15násobek životního minima jednotlivce (až 51 150 Kč). Jste bez peněz a bez majetku:
Peníze na zaplacení správních poplatků na nové doklady, které potřebujete, aby vás přijali do práce, v případě nezbytné potřeby nocleh.
Limit: jen tolik, kolik aktuálně potřebujete, takže třeba stokorunu. Potřebujete něco koupit:
Jste v nouzi a potřebujete pořídit nebo opravit předmět dlouhodobé potřeby, například sporák, pračku, ledničku.
Limit: maximálně desetinásobek životního minima za rok (až 34 100 Kč). Škola a vzdělání dětí:
Třeba na seznamovací kurz, který je sice trochu nadstandard, ale jedou tam všichni ze třídy a vaše dítě by neúčastí bylo vyloučené z kolektivu.
Limit: až desetinásobek životního minima Sociální vyloučení:
Pro ty, kdo se vracejí z výkonu trestu, z léčebny nebo třeba z dětského domova.
Limit: 1 000 Kč, ročně až 13 640 Kč.
Co doložit: Dávka je hodně specifická, doklady se určují podle situace.
Další podrobnosti najdete na Integrovaném portálu MPSV zde.


description: Děti rostou a vaší rodině se mění takzvané životní minimum. Možná dosáhnete na některé ze sociálních dávek. Vyplatí se trochu si započítat.

title: Přehled sociálních dávek: zjistěte, zda máte nárok na peníze od státu

maintext:
Začátek školního roku je pro rodiny s dětmi finanční pohromou. Za pomůcky do školy pro jedno dítě vydá většina lidí podle průzkumu společnosti Tesco 2 tisíce korun. Ale k tomu ještě nové oblečení, kroužky, družina, obědy, MHD...
Jistá naděje pro ty, kdo opravdu nemají kam sáhnout, jsou peníze od státu. Dosud jste možná na žádné sociální dávky nedosáhli, ale když se děti přehoupnou přes hranici 6 a pak 15 let, mění se jim, a tudíž celé rodině, výše životního minima. Takže vám možná na některou z dávek vzniká nárok. Pokud ano, vypravte se na úřad práce, tam se o sociální dávky žádá.
Nejde přitom o pohyb přímo na hranici životního minima. Nárok na některé dávky vzniká už ve chvíli, kdy máte čisté příjmy nižší než jeho 2,7 či 2,4násobek. Většinou je třeba splnit nějaké podmínky, nejčastěji právě nízký příjem rodiny za určité období.
Jediná dávka, jejíž přiznání není vázáno na nízký příjem, je rodičovský příspěvek. Na ten mají nárok všichni, kterým se narodí dítě, jejich předchozí příjem však určuje, v jaké podobě jej mohou čerpat.
Když je opravdu průšvih
Existuje i mimořádná okamžitá pomoc, o kterou může požádat kdokoli ve chvíli, kdy ho postihne nějaké neštěstí – požár, úmrtí v rodině a následně neplánovaný vysoký výdaj. O pomoc ke státu se však můžete obrátit i ve chvíli, kdy máte nízké příjmy a žádné rezervy a je třeba zaplatit školu v přírodě, na kterou jede celá třída vašeho dítěte a jemu by hrozilo sociální vyloučení, kdyby zůstalo doma.
Nenechte se nachytat
Kdo je v situaci, že nemá peníze a potřebuje na školní pomůcky, sedne možná k internetu a hledá pomoc v nějaké diskusi podobně postižených. Ale co se stane, když do vyhledávače zadáte sousloví „nemám na pomůcky do školy“? Vypadnou na vás hlavně nabídky rychlých půjček za vysoký úrok (i když první půjčení bývá bezúročné). Nenechte se nachytat, je lepší koupit pomůcky bazarové, než se kvůli školní tašce či mobilu pro děti dostat do dluhů.
Bazar přitom nemusí být jen fyzický krámek, ale najdete jich plno i na internetu. Známé je Aukro, Sbazar, Mimibazar... Fungují však i stránky, kde můžete sehnat věci za odvoz či za čokoládu. Například www.vsezaodvoz.cz, www.nevyhazujto. cz, www.darujizaodvoz.cz.
Obraťte se na charitu
Jestli s penězi opravdu nevycházíte, není ostudou obrátit se o pomoc na charitu. Například rodiče dětí do 15 let, kteří pobírají dlouhodobě příspěvek na bydlení, se mohou ve škole poptat na příspěvek na školní obědy. Zde nejde o příspěvek od státu, ale o charitativní projekt, do kterého nejsou automaticky zapojeny všechny školy. Informace na www.obedyprodeti. cz.
Kde žádat a co mít v ruce
O dávky státní sociální podpory žádáte na úřadě práce.
Formuláře žádostí naleznete na internetu na http://portal. mpsv.cz/forms.
S sebou budete vždy potřebovat osobní doklady všech zúčastněných, u dětí do 15 let rodný list. Ten, kdo nemá v dokladech jméno za svobodna, bere s sebou též rodný list.
U dětí nad 15 let potvrzení o studiu či o jiném důvodu, proč jsou nezaopatřené (zdravotní stav...)
Další potřebné doklady uvádíme u jednotlivých dávek.
Přehled sociální dávek:
1 Životní minimum
Životní minimum za jeden měsíc je součtem všech částek životního minima jednotlivých členů domácnosti podle následující tabulky:
pro jednotlivce: 3 410 Kč
pro první dospělou osobu v domácnosti: 3 140 Kč
pro druhou a další dospělou osobu v dom.: 2 830 Kč
pro nezaopatřené dítě do 6 let: 1 740 Kč
pro dítě 6 až 15 let: 2 140 Kč
pro dítě 15 až 26 let: 2 450 Kč
Příklady výpočtu životního minima
Dva dospělí: 5 970 Kč
Dva dospělí a jedno dítě 5 let: 7 710 Kč
Dva dospělí a dvě děti 3 a 7 let: 9 850 Kč
Jeden dospělý, dvě děti 7 a 16 let: 7 730 Kč
Existuje ještě existenční minimum, které činí 2 200 korun na měsíc, na rozdíl od minima životního, které má zajišťovat člověku výživu a ostatní základní osobní potřeby, existenční minimum zajišťuje jen výživu.
Čí příjmy se počítají?
Rodiče a děti. Děti nezletilé, ale i zletilé, pokud s rodiči užívají byt a do výpočtu životního minimu je nezahrnují jiné osoby (např. prarodiče).
Manželé nebo registrovaní partneři.
Jiné osoby společně užívající byt, pokud neprokážou, že spolu trvale nežijí a společně neuhrazují náklady na své potřeby.
Společně posuzovanými osobami jsou i ti, kdo třeba studují v jiném městě a bydlí tam přes týden nebo se „doma“ nezdržují ze zdravotních či pracovních důvodů.
Do příjmů se počítají všechny čisté příjmy rodiny, kromě několika výjimek, těmi jsou hlavně:
Příspěvek a doplatek na bydlení, jednorázové sociální dávky, příspěvek na úhradu potřeb dítěte (část, která náleží ze zdravotních důvodů), příspěvek na mobilitu a na zvláštní pomůcku, příspěvek na péči.
Příjmy z prodeje nemovitostí a odstupného za uvolnění bytu, když je použijete na zajištění dalšího bydlení.
Náhrady škody na odstranění následků živelní pohromy, peněžní pomoc obětem trestné činnosti, sociální výpomoc poskytovaná zaměstnavatelem.
Podpora z prostředků nadací a občanských sdružení, stipendia, odměny za darování krve.
Daňový bonus.
2 Přídavek na dítě
Dávka poskytovaná při čistém příjmu do 2,4násobku životního minima, náleží rodinám s nezaopatřenými dětmi.
Výše přídavku měsíčně:
dítě do 6 let: 500 Kč
od 6 do 15 let: 610 Kč
od 15 do 26 let: 700 Kč
Příklady příjmů, kdy vznikne nárok na dávku:
Dva dospělí a jedno dítě 5 let: 18 504 Kč
Dva dospělí a dvě děti 3 a 7 let: 23 640 Kč
Jeden dospělý, dvě děti 7 a 16 let: 18 552 Kč
Co doložit:
potvrzení o příjmu za předcházející kalendářní rok (do příjmu se počítá i rodičovský příspěvek)
potvrzení se dokládají vždy do 30. září
lze žádat až tři měsíce zpětně
3 Porodné
Jednorázová dávka poskytovaná při čistém příjmu do 2,7násobku životního minima, náleží ženám, kterým se narodilo první či druhé dítě. Do příjmu se nezapočítává rodičovský příspěvek a přídavek na dítě.
Výše porodného:
13 000 Kč na první dítě
10 000 Kč na druhé dítě
Příklady příjmů, kdy vznikne nárok na dávku:
Dva dospělí: 16 119 Kč
Dva dospělí a dítě 5 let: 20 817 Kč
Dva dospělí a dítě 7 let: 21 897 Kč
Jeden dospělý: 8 478 Kč
Co doložit:
potvrzení o příjmech za poslední kalendářní čtvrtletí
lze žádat až rok zpětně
4 Příspěvek na bydlení
Když platíte za bydlení víc než třetinu svých příjmů, můžete o příspěvek požádat. Nefunguje však model, že si pronajmete 8+1 v centru Prahy a budete očekávat, že stát vám bydlení zaplatí. Pro každou obec jsou stanoveny normativy cen bydlení (viz tabulka). Stát vám peníze doplatí maximálně do výše odpovídajícího normativu. Žádat mohou majitelé či nájemníci bytu, jejichž náklady na bydlení (nájemné, energie, vodné, stočné, odpady, vytápění) převyšují 30 % (v Praze 35 %) čistých příjmů.
Normativní náklady na bydlení Počet osob v rodině Nájemní byty v Praze Nájemní byty v obci nad 100 tisíc obyvatel Nájemní byty v obci s 50 000 až 99 999 obyvateli
Nájemní byty v obci s 10 000 až 49 000 obyvateli Nájemní byty v obci s 9 900 a méně obyvateli Normativní náklady na bydlení pro družstevní byty a byty vlastníků Jedna 7 731 6 146 5 858 4 996 4 811 4 484 Dvě 11 114 8 945 8 551 7 372 7 119 6 703 Tři 15 114 12 277 11 762 10 220 9 890 9 316 Čtyři a více 18 947 15 526 14 905 13 046 12 648 11 887 Pozn.: Částky uvedeny v korunách za měsíc
Příklad: Rodiče se dvěma dětmi bydlí v nájemním bytě v Horní Dolní. Obec je malá (do 9 999 obyvatel), vztahuje se na ně normativ 12 648 korun. Měsíčně vydají za bydlení 8 800 (nájem, vodné, stočné, elektřina, plyn, odpady). Žena je na rodičovské, dostává 3 800 korun měsíčně, muž vydělá 15 tisíc Kč čistého.
Celkem příjmy: 18 800 Kč
Náklady na bydlení: 8 800 Kč (kdyby byly vyšší než 12 648 Kč, počítalo by se dál jen s touto částkou).
30 % příjmů = 5 640 Kč
Protože náklady na bydlení jsou vyšší než 30 % jejich příjmů, mají na dávku nárok.
Dostanou 8 800 – 5 640 = 3 160 Kč.
Co doložit:
doklad o tom, že byt je užíván na základě nájemní smlouvy nebo vlastnictví k nemovitosti
doklad o výši nákladů na bydlení za předchozí kalendářní čtvrtletí
doklady o výši čtvrtletního příjmu za příslušné kalendářní čtvrtletí, za příjem se přitom považuje i přídavek na dítě a rodičovský příspěvek
pro trvání nároku je třeba do konce prvního měsíce dalšího kalendářního čtvrtletí doložit doklady o příjmech a nákladech znovu
lze žádat až tři měsíce zpětně
5 Pohřebné
Jednorázová dávka nezávislá na životním minimu. Náleží tomu, kdo vypravil pohřeb dítěti nebo rodiči nezaopatřeného dítěte.
Výše pohřebného 5 tisíc Kč
Podmínka: zemřelý musel být občan ČR
Co doložit:


description: Firemní mobil nebo notebook považuje řada lidí za běžný pracovní nástroj, už se o nich nemluví jako o benefitech. Přesto existují firmy, které je zaměstnancům neposkytují, i když je potřebují k práci. Jde o porušení zákona? Na to odpovídá Petr Glogar, advokát z mezinárodní advokátní kanceláře PwC Legal.

title: Poradna: Kdy mají zaměstnanci nárok na firemní mobil a notebook

maintext:
Zákoník práce stanovuje, že závislá práce, tedy pracovní poměr, je vykonávána za mzdu, plat nebo odměnu za práci, na náklady a odpovědnost zaměstnavatele. „Pro výkon závislé práce platí, že zaměstnavatel je ten, který pro tuto práci vytváří podmínky včetně zabezpečení pracovních nástrojů a dalších pomůcek nutných pro výkon práce,“ říká odborník na pracovní právo Petr Glogar.
Mzda a životní úroveň Jak si žijeme ve srovnání s ostatními státy? Ilustrační snímek
Pokud má zaměstnanec jako součást své pracovní náplně zároveň povinnost vyřizovat telefonní hovory, měl by zaměstnavatel poskytnout nástroj k jejímu plnění a uhradit případné náklady. Toto je zřejmé zvláště v situaci, kdy zaměstnanec nemůže například celý den zůstat v kanceláři a komunikovat jinými dostupnými způsoby, tedy například pevnou linkou či e-mailem.
„Zaměstnavatel by měl zaměstnanci poskytnout nejen samotné mobilní zařízení, ale i mobilní tarif a hradit mu tímto způsobem náklady, které zaměstnanec vynaložil v rámci výkonu své práce. Zaměstnanec určitě nemůže hradit náklady za pracovní hovory ze svých prostředků,“ upozorňuje Petr Glogar a dodává: „Zaměstnanec automaticky nárok na pracovní mobilní telefon či notebook nemá. Ovšem pokud mu ho zaměstnavatel neposkytne, nemůže od něj požadovat řádné plnění pracovních úkolů a vyvozovat z toho jakákoliv sankční opatření.“
Při práci z domova platí část nákladů za energie zaměstnavatel
Pokud se zaměstnavatel a zaměstnanec dohodnou na výkonu práce z domova, tedy na takzvaném home office, musí se domluvit i na použití pracovních nástrojů. Pokud má zaměstnanec svůj soukromý telefon, měl by obdržet náhradu za opotřebení a náklady související s použitím přístroje.
„Zákoník práce výslovně pamatuje také na používání vlastního počítače pro pracovní účely. V takovém případě je zaměstnavatel povinen poskytnout zaměstnanci náhradu za opotřebení, nejčastěji ve formě paušální platby. Teoreticky by měl zaměstnavatel v praxi hradit i část energií spotřebovaných zaměstnancem při výkonu práce z domova. V praxi je však taková veličina těžko měřitelná,“ dodává Petr Glogar z PwC Legal.
Všichni zaměstnanci mi dali výpověď Pochopil jsem, čím si je udržet Robert Němec
Je nutné dodat, že všechna tato pravidla jsou aplikovatelná i na lidi s uzavřenou dohodou o pracovní činnosti či provedení práce.
Podle Ondřeje Wysoglada, ředitele personální agentury Adecco, je dnes mobilní telefon a notebook tak běžnou věcí, že se už ani neuvádí do seznamu benefitů při inzerci. „Nestává se, že by se na ně kandidáti při pohovoru ptali, očekávají totiž obě zařízení jako samozřejmost pro výkon práce,“ říká personalista, podle něhož uchazeči o práci maximálně řeší značku a výkon mobilních telefonů, které k práci dostanou. Většina z nich totiž očekává chytré telefony s plným vybavením a neomezeným tarifem.
Zda je možné z firemního telefonu uskutečňovat soukromé hovory, záleží na dohodě se zaměstnavatelem. Náklady na pracovní telefony firma může dát do daní, u soukromých hovorů je to komplikovanější. Je ale zcela běžné, že zaměstnanci mají telefony dva: ten služební a vlastní. „Z mobilního telefonu se stává multimediální zařízení, plné aplikací, přístupů na sociální sítě. A to znamená velkou část soukromí, kterou si mnoho zaměstnanců nechá raději ve svých rukou, respektive na vlastních telefonech,“ dodává Ondřej Wysoglad.


description: Měníte místo a chcete na nové kolegy udělat ten nejlepší dojem? Nebo jste naopak v jedné firmě už řadu let a s kolegy moc nevycházíte? Rady jak pomoci dobrým vztahům na pracovišti připravila lektorka emoční inteligence Jitka Ševčíková.

title: Chcete být skvělým pracovním parťákem? Stačí dodržovat deset zásad

maintext:
Jak být dobrým kolegou a parťákem, přestože jsem například introvert, odlišný svým životním stylem i postojem? Jedním z nejdůležitějších faktorů je sebepoznání a empatie. Pokud znám sám sebe, umožňuje mi to vcítit se do druhého, přestože on to má nastavené trochu jinak.
Abychom byli dobrými kolegy, musíme se naučit přijímat jinakost druhého člověka, respektovat jiný postoj, jiný názor, naučit se souhlasit s nesouhlasem kolegy a uznat jeho pohled na věc, i když se od toho našeho diametrálně liší. Souseda u stolu v kanceláři nebudeme a nemůžeme převychovávat ani předělávat k obrazu svému.
1. Mluvte jasně
„Asi se bude propouštět,“ je jedna z typických vět, které nazýváme šířením emocionálního jedu. Pokud neudáte konkrétní zdroj a fakta, pokud neoddělíte svůj pocit od skutečnosti, můžete být vnímán jako šiřitel pomluv paniky, přehánějící a lhář.
„Mělo by se s tím něco udělat.“ Jste-li to vy, kdo pronesl tuto větu, věřte, že už manipulujete. Nekonkrétní kritika, úkol, odosobnění vnáší na pracoviště manipulaci a dusno. Stejně jako lhaní. Mluvte pravdu. Emočně inteligentně. Tedy: „Mně je nepříjemné, když se rozhoduje o rozdělení kompetencí bez toho, abychom se k tomu mohli vyjádřit. Kdo z nás to bude řešit na nejbližší poradě vedení? Ty, Ondro, nebo tam mám téma otevřít sám?“
Především komunikujte jasně. Nesnažte se číst cizí myšlenky a nemluvte v jinotajích tak, aby jiní museli číst ty vaše. Většina problémů, v čele se vztahovými, začíná u špatné komunikace.
2. Važte slova
Jitka Ševčíková Vyhledávaná koučka, lektorka a mentorka. Věnuje se jak jednotlivcům, tak i vedení celých týmů. Mezi její témata patří: emoční inteligence, time management a stress management, umění kontramanipulačních technik, ale také řeč těla a rétorika.
Ne všichni kolegové touží vědět, jak jste se měli o víkendu, že vaše děti zrovna mají neštovice a tchýně vám zase zkazila náladu. Kupodivu ani to, že máte novou milenku či auto. Nemusíte být mlčící Fučík, ale važte slova. Sdělujte podstatu, nebalte esenci toho, co chcete říci, do hedvábných papírů, přes které není vidět, o co jde.
Nejsme skládka. Ani náš žaludek, ani mozek. Proč své myšlení krmíme neužitečnými drby, pořady, bulvárem a příběhy cizích ložnic? Pamatujeme si zpětně spíše podstatné poučky, nebo primitivní vtipy? A s tím žaludkem to není nadsázka. Nejen to, co si u jídla povídáme, co s kolegy u oběda či kávy probíráme, ovlivňuje náš organismus. Dokážeme říct „ten mi fakt leží v žaludku“, ale už to nedokážeme prožít. Odstřihli jsme se od svých pocitů, které si v těle ukládáme. Pokud mluvíte o svých kolezích, mluvte o nich tak, jako by stáli vedle vás.
3. Nedělejte špatné věci
Nelhat, nekrást a nepodvádět se v kolegiálních vztazích jaksi rozumí samo sebou. Tím nemyslím sáhnout do peněženky kolegovi, když je zrovna na toaletě. Týká se to i nápadů, vizí, postojů. Nepřisvojujte si to, co vymysleli jiní, nevydávejte to za své převratné a objevné pravdy. Dobrý kolega uvádí autora, původce nápadu, myšlenky, projektu a umí být sám sebou. Férově řekne, co si o tom myslí, zda s tím souzní, nebo ne.
4. Nevměšujte se
„František to tak nemyslel, však ho znáš, vždycky na každého vyjede.“ Vaše jistě dobře myšlená soucitná věta není tou správnou formou empatie. Nemůžete vědět, zda to tak Franta v té chvíli tak myslel nebo ne. To, co právě provádíte, se nazývá vměšování. Pokud chcete kolegyni utěšit, nabídněte pomoc, radu, kapesník, ticho nebo bezpečný prostor pro ventilování zklamání, nechte však kolegu vyrůst. Každý růst bolí, proto si vážíme úspěchů a chováme respekt k překážkám.
5. Nedělejte dobré věci v nevhodnou dobu
Jít zabojovat o vyšší plat v době, kdy se oddělení nedaří, nadřízený je ve stresu z certifikace ISO či ukončení projektu, už dopředu zavání neúspěchem. I snaha vyvětrat v době, kdy se kolegyně sedící u okna dusí kašlem, chce svou posloupnost. Raději ji ujistěte, že to bez ní pár dnů zvládnete a že jí prospěje kurýrování v domácím prostředí, pošlete ji domů a pak teprve pořádný průvan. Pokud zvolíte špatný postup, k oblíbeným patřit nebudete.
6. Říkejte si o své potřeby
Konfliktní kolega Pět kroků, jak ho srovnat Ilustrační snímek
Pokud vás kolegové ruší a vy se nemůžete soustředit, nestačí nasadit si sluchátka, je třeba říci nahlas: „Potřebuji klid na práci.“ Stejně tak pokud nutně potřebujete odejít z práce dříve a máte domluvenou schůzku se zákazníkem, kterou se vám nepodařilo přehodit na jiný termín, nebojte se poprosit kolegu, aby vás zastoupil. Respektujte ale i to, pokud odmítne. Uvědomte si, že i on už může mít svůj program a zkuste požádat jiného kolegu.
7. Pochvalte a vyjádřete vděk za to, když jste pochváleni
Pokud se vám líbilo, jak na poradě kolega obhajoval vaši společnou práci, řekněte mu to. Řekněte mu, že je dobrý a že si ho za to ceníte. Tato zdánlivě jednoduchá slova často neumíme vyslovit a je to škoda. Poděkujte kolegovi, který o vás na teambuildingu mluvil jako o inspirativním člověku. Nemyslete si, že když vás někdo chválí, bude za to něco chtít. Naučte se chválit i chválu přijímat.
8. Vyjadřujte negativní stanoviska kultivovanou formou
Volte raději formulaci: „Vando, při osobních schůzkách s klienty je podle firemní kultury vhodné nosit menší výstřih. Rozumím tomu, že máte zákazníkovi co ukázat, využijte prosím našich firemních materiálů,“ namísto „Vando, máš kozy jak Žižka vozy a jestli si myslíš, že svým výstřihem ohromíš a naženeš čísla, tak seš kočičko na omylu. Kde nic není, ani čert nebere, copak to nechápeš?“
9. Naučte se odpouštět
Potřebujete-li odpustit kolegovi, musíte ho předně přestat nenávidět. Nemusíte si nutně padat kolem krku, i dojít k neutrálu, aby vám ten člověk byl alespoň lhostejný, je opravdu perná fuška. Teprve poté, co odpustíte sobě, jemu a vzniklé situaci, může dojít k nadhledu. Přeskočil vás v kariérním žebříčku? Pomluvil vás? Zradil? Možná se mu spí ještě hůř než vám. Umění odpustit patří k největším energetickým potenciálům, mnohdy nevyužitým.
10. Máte právo říkat jasné laskavé ne
Potřebuje kolegyně ručitele na hypotéku? Kamarád z vedlejší kanceláře chce už zase do výplaty půjčit? Naučte se říkat laskavé ne. Je to těžké, od asertivity k diplomacii jsou roky práce na sobě, ale dá se to natrénovat. A dokonce se dá naučit cítit se u toho dobře, ne škodolibě: „A nepůjčím, neposloužím.“
Představte si, že kolega vám touto zkouškou ukazuje, jak jste vnitřně pevní. Je vlastně vaším trenérem ve stabilitě, pomáhá vám tak růst a za to je mu potřeba poděkovat, tedy: „Vláďo, vážím si důvěry, s jakou se na mne obracíš. Na hypotéku ti ručit nebudu. Díky, že to pochopíš.“


description: S vyděračským malwarem, který uživatelům blokuje jejich počítače, se česká policie potýká od roku 2012. Za tu dobu je tisíce poškozených lidí. Mezi nimi i paní Jana, která před pár dny přišla o všechny své soubory.

title: Žena přišla o data v počítači. Vyděračský virus po ní chce tisíce korun

maintext:
„Vaše osobní soubory byly zašifrovány.“ To se v anglickém jazyce objevilo na počítači paní Jany, když chtěla otevřít jeden ze svých souborů. Rychle ho zavřela a zkusila jiný. Nic, stejná zpráva. Navíc s odpočítáváním a pokyny, jak zaplatit jeden bitcoin (internetová peněžní měna) za odblokování.
„Byla jsem v šoku, nevěřila jsem tomu. Pořád jsem si říkala, že to nějak vymažu, ale nešlo to. Volala jsem dceři, co mám dělat. Výsledek jejího pátrání mezi přáteli, kteří počítačům rozumí, ale nebyl dobrý. Buď musím zaplatit nebo o vše, co jsem měla v počítači, přijdu,“ svěřuje se důchodkyně, která si občas přivydělává genealogií, tedy pátráním po předcích.
Před pár dny, kdy jí malware zablokoval počítač, byl kurz bitcoinu zhruba 600 amerických dolarů. Odblokování by jí tedy vyšlo na víc než 14 tisíc korun. „To je hodně peněz. Sotva vyjdeme s manželem s důchodem a občasné příjmy z genealogie máme na přilepšenou. Navíc nechci podporovat takové darebáky,“ říká Jana. Rozdělanou práci tak musí udělat znovu.
Může se hodit Odstartujte svou kariéru s jobDNES.cz. Vybírejte z atraktivních pracovních nabídek.
Svěřila se, že ji nikdy ani nenapadlo, že by právě ona mohla být obětí hackerů. Proč by si vybírali důchodkyni s nízkým příjmem, bez velkých úspor na kontě? „Ale asi to není podle konta. Asi je to nahodile. Jeden známý mi teď řekl, že se mu to před pár měsíci stalo také. Ani on nezaplatil,“ dodává žena.
Je jedno, kdo sedí za počítačem
Jedná se o malware zvaný ransomware. Ten si zpravidla „klienty“ nevybírá. Podle Ivy Knolové z Národní centrály proti organizovanému zločinu působí plošně na každého, kdo učiní žádoucí interakci - na něco klikne, něco odsouhlasí, vstoupí na nějakou konkrétní webovou stránku. „Jsou však známy i případy, kdy byl ransomware konkrétně cílen na jeden zdravotní ústav v zahraničí, ale jde spíše o ojedinělé případy,“ říká Iva Knolová.
Nejčastěji se lze setkat se situací, kdy:
Dojde k zablokování počítače takovým způsobem, že uživatel nemůže nic dělat. Nefunguje klávesnice, myš, restart počítače nepomůže, mnohdy ani nouzový režim problém neopraví. Po uživateli je požadována finanční částka k odblokování s časovým odpočtem, aby byla umocněna naléhavost výzvy a člověk neměl čas se s někým poradit a problém řešit jinak.
Dojde k zašifrování vybraných typů souborů na pevném disku počítače, případně i na připojených síťových úložištích. Opět vyskočí požadavek na uhrazení finanční částky, nejčastěji ve virtuální měně bitcoin (BTC). I zde je časový odpočet.
„U prvního typu ransomwaru lze poměrně snadno problém odstranit, existují na internetu různé návody, jak toho docílit. Dobrým nástrojem pro odstranění pozůstatků po nákaze je například program RogueKiller,“ říká Iva Knolová. Druhý typ je podle ní složitější obejít. Existují nástroje například od některých tvůrců antivirových programů, které dokážou data dešifrovat, aniž by člověk musel cokoliv uhradit, ale na mnohé varianty šifrovacích algoritmů ransomwaru nefungují.
Škoda za statisíce korun
Policie eviduje několik tisíc případů poškozených. Škoda na uhrazených platbách se pohybuje v řádech statisíců korun. „Poškozeným doporučuji vyhledat odborníka, který za patřičný poplatek problém vyřeší, tedy pokud to jde. Těm zvídavějším mohu poradit, aby zadali do webového vyhledávače výraz „ransomware“ či „cryptolocker“ a našli informace, jakým způsobem která hrozba funguje, a pak také návody na odstranění a vyzkoušeli je,“ říká Iva Knolová.
Lze se samozřejmě obrátit i na policii. Na každém krajském ředitelství existuje oddělení informační kriminality, které by se věcí mělo zabývat. „Nelze si však z policie dělat bezplatný servis tím, že jim budou poškození nosit počítače a prosit o dešifrování. Od toho tu policie není. Policie by měla pátrat po pachatelích těchto skutků, nikoliv suplovat odborné komerční subjekty a bezplatně uživatelům obnovovat zašifrovaná data,“ upozorňuje Iva Knolová.
A jak se daří pachatele odhalovat? „Většinou narážíme na to, že virtuální prostor je bez hranic, kdežto policie a její procesní postupy jsou vázány na hranice konkrétního státu. Mnohé země, kam ukazují stopy pachatelů, nemají s Českou republikou žádnou dohodu o justiční nebo policejní spolupráci. Takže policie dospěje do určitého stádia, shromáždí konkrétní stopy a dál jít nemůže, protože nedostane potřebné informace ze státu, kam stopy směřují,“ vysvětluje policistka.
Za hrozbami ransomware stojí podle ní jednotlivci nebo skupiny ze zahraničí, českého pachatele policisté zatím nezaznamenali. Hotovou nákazu ale není problém zakoupit za poplatek na dark webu, proto může takové útoky páchat téměř každý.
Zálohujte, radí odborníci
Jak zmírnit dopad vyděračského viru? „Hlavní obavou je ztráta uživatelských dat. Kromě používání poslední verze operačního systému s pravidelnými updaty a antivirem má smysl pravidelně zálohovat uživatelská data. Jednoduchou a bezpečnou cestou je například cloudové úložiště, kdy na svém počítači pracujete s místními replikami souborů, ale ty se okamžitě synchronizují do cloudu,“ vysvětluje Zdeněk Jiříček, ředitel pro technologické standardy firmy Microsoft.
V případě hackerského zašifrování souborů na konkrétním počítači je pak možné obnovit takto zálohované soubory z jiného zařízení webovým přístupem na cloud, a to návratem k předchozí verzi souborů, které hacker nedokáže zašifrovat.
Podle průzkumů mezi několika firmami zabývajícími se servisem počítačů stojí přeinstalování zablokovaného počítače zhruba 800 až tisíc korun. Počítač bude ve stavu, jako byste si ho koupili, tedy chybět budou placené programy, které jste si během užívání pořídili.