description: Příští rok rozhodne, jestli si Evropa udrží svoji unii, mír a prosperitu

title: ROK ZLOMU

maintext:
Více než sto dětí zemřelo poté, co základní školou v ukrajinském Doněcku otřásl pumový výbuch. Na vině jsou podle všeho polovojenské jednotky spřažené s Kyjevem. Všechny oběti patří k rusky mluvící většině obyvatel oblasti, která je technicky vzato stále Ukrajinou, ale ve skutečnosti je spravována ruskou armádou a jejími sympatizanty.
Reakce Moskvy na sebe nenechala dlouho čekat. Rusko-ukrajinskou hranici, již tak fungující pouze na papíře, překročily ještě ten večer desítky, možná stovky ruských tanků. Původně se mělo za to, že jejich cílem je pod obvyklou záminkou ochrany zájmů (pro)ruské ukrajinské menšiny oblast definitivně ovládnout. Tanky a obrněné transportéry se však v Doněcku nezastavily a pokračovaly na Kyjev.
Touž dobou se vypravila směrem na východ stejná síla těžké vojenské techniky z Kaliningradu, ruské exklávy vklíněné mezi Polsko a Litvu; z devadesát kilometrů vzdáleného nejzápadnějšího cípu Běloruska jí vyjeli naproti kolegové ve zbrani. Než nastal rozbřesk, obě skupiny se nedaleko polského města Suwalki, tedy na území členského státu NATO, setkaly.
Pobaltské státy, další členové Aliance, se najednou ocitly v ruském obklíčení.
Pas nechte doma - zatím
Pokud po přečtení předcházejících řádek běžíte pro cestovní pas, prozatím zadržte; příběh je smyšlený. Hluboké oddechnutí však také není namístě: autorem příběhu totiž není nějaký pomatený rusofobní novinář, nýbrž muž, jehož úsudek jsme si zvykli respektovat OE dokonce tak automaticky, že jeho jméno laická veřejnost obvykle ani nezná.
Generál sir Richard Shirreff, nejvýše postavený britský voják v hierarchii NATO, byl do roku 2014 zástupcem velitele aliančních sil v Evropě. Příběh ruské invaze na Ukrajinu, jež s sebou nese ovládnutí pobaltských zemí a vpád do Polska, popsal v knize nazvané Válka s Ruskem v roce 2017: Vážné varování z armádního velení, která vyšla letos na jaře. Nestala se bestsellerem; mimo jiné proto, že sir Richard ji psal sám, ač není literát. Je to literární neštěstí,“ napsal v recenzi střízlivý list Financial Times, ale jako geopolitická vize první třídy má hlubokou důležitost.“
Autorem předmluvy ke knize je Shirreffův někdejší nadřízený, americký admirál James Stavridis, bývalý vrchní velitel sil NATO v Evropě a muž, o němž Hillary Clintonová dlouho uvažovala jako o možném vice prezidentském kandidátovi. Apokalyptický výjev v úvodu nepochází z pera pološíleného vojáka, nýbrž z mainstreamového politického myšlení.
Zásadním sdělením knihy je, že instituce, které chrání východní Evropu před ruskou agresí, tedy vojensky NATO a politicko ekonomicky Evropská unie, valem slábnou. Tento text má za cíl popsat onen proces slábnutí, jak bude s největší pravděpodobností probíhat v roce 2017. V roce, jenž podle všeho podrobí životaschopnost především Evropské unie zkoušce daleko náročnější, než jsme si v posledních blahobytných a mírových desetiletích zvykli.
Volební smršť
Shoda okolností tomu chtěla, že na rok 2017 připadá po celém světě velké množství voleb hlav států a šéfů vlád. Většinou přitom nejde o rutinní proces předávání moci z rukou jedné mocenské skupiny do rukou skupiny jiné, nýbrž o zásadní události ovlivňující budoucí směřování dotyčných zemí.
Uvážíme-li, že volební sezona dává vždy vyniknout politicky výstřednímu jednání, už to samo by vydalo na pěkně živý rok. Důvodem je volební smršť, jež se přežene Evropou. Nejde o pouhý počet zemí, v nichž se o něčem hlasuje; třeba výsledky norských parlamentních a albánských prezidentských voleb by osud kontinentu neměly zásadním způsobem proměnit. Kromě toho však budou Evropané rozhodovat o moci v klíčových zemích, na jejichž budoucím jednání stojí osud současného uspořádání.
V sázce je mnoho, zajištěním základní bezpečnosti počínaje a udržením relativní prosperity konče. V tomto smyslu, jak bylo řečeno, je klíčovým parametrem politická vůle k jistému stupni jednoty. Posun v očekávání je v tomto smyslu zjevný: kdo si dnes vzpomene na frázi o stále těsnější Evropské unii“, jež ještě nedávno číhala na každém bruselském rohu?
Rakousko a Hofer
Vyhlídky nejsou dobré. V době, kdy tyto řádky čtete, je již známo, jak minulou neděli dopadlo druhé kolo volby rakouského prezidenta a především hlasování v italském ústavním referendu (obě hlasování proběhla po uzávěrce tohoto čísla, výsledky najdete na euro.cz). V prvním případě jde o příběh, na nějž si již začínáme zvykat: populisticky laděný politik zakládá svoji přitažlivost na nesouhlasu s proimigrační politikou Evropské unie, antipatii vůči islámu a na skepsi vůči politickému establishmentu obecně a Bruselu zvláště.
Zvolení Norberta Hofera prezidentem by na praktickém politickém kurzu Vídně mnoho neměnilo (ačkoli před volbami se Hofer kasal, že by propustil vládu, pokud by se nepostavila proti imigraci dostatečně tvrdě). Zvolení první otevřeně anti unijně smýšlející hlavy západoevropského státu by však jistě oslabení evropské jednoty znamenalo, o symbolické podpoře podobným postojům napříč kontinentem nemluvě.
V italském příběhu je to ještě horší.
Nejpalčivějším problémem jsou tamní banky OE jsou tragicky předlužené, když 18 procent jejich půjček nevydělává.
Potřebných 360 miliard eur k jejich ozdravení však vláda nesmí (kvůli unijním pravidlům o státní pomoci) ani nemůže (kvůli neveselému stavu státní kasy) bankám poskytnout. To samo o sobě hrozí průšvihem.
Aby toho však nebylo málo, upletl si na sebe premiér Matteo Renzi nepochopitelný bič v podobě ústavního referenda. Jeho hlavním smyslem je posílení exekutivní moci; vítězná strana, i kdyby měla třeba jen deset procent hlasů, by obsadila v dolní komoře parlamentu nejméně 54 procent křesel. Horní komoru, jejíž pravomoci by byly drasticky omezeny, by tvořili regionální vůdci (obvykle ti nejzkorumpovanější politici ze všech, jak skepticky podotýká týdeník The Economist).
Itálie a Grillo
Renzi podmínil úspěchem referenda svou politickou budoucnost: když neprojde, odstoupí. To by znamenalo předčasné volby, patrně do půli roku 2017 (řádné by se musely konat do května roku 2018).
Protože Italové celkem pochopitelně vnímají referendum jako hlasování o spokojenosti s prací stávající vlády, lze očekávat, že pokud by Renzi prohrál referendum, prohraje i volby.
Takový vývoj by do vlády vynesl opozici v čele OE příznačně OE s komikem jménem Beppe Grillo. Zneklidňující na tom je, že jeho pětihvězdičkové hnutí“ hodlá v takovém případě Itálii vyvést z eurozóny. To by byl úder společnému evropskému projektu patrně ještě těžší než brexit. Investiční banka Morgan Stanley odhaduje, že osm největších bank by v případě Renziho rezignace zkolabovalo kvůli ztracené důvěře investorů.
Le Penová a ti ostatní
Pak to jde ráz na ráz. Francouzi budou v květnu volit prezidenta; podle všeho bude na výběr mezi konzervativcem thatcherovského střihu (jenž ovšem chce rozšiřovat spolupráci s Ruskem) Francoisem Fillonem a Marine Le Penovou, jejíž partaj Kreml zčásti rovnou platí. K Fillonovi se upírají naděje establishmentu; Francie pod otevřeně protibruselsky orientovanou Le Penovou by jistě nebyla tahounem Evropské unie. Nebude to však mít lehké OE s myšlenkou na propuštění půl milionu státních zaměstnanců a zvýšením důchodového věku můžete skončit jako aristokrat na lampě i ve chvíli, kdy proti sobě nemáte populistku formátu Le Penové.
Průzkumy veřejného mínění předpovídají, že stejně jako její otec Marine pohoří ve druhém kole voleb; ale věřte průzkumům.
Obzvláštní drama se očekává v Německu, kde spolková kancléřka Angela Merkelová má slušnou naději na čtvrté volební období i přes vlastní přiznání, že by dnes uprchlickou krizi řešila jinak než de facto všeobecným pozváním do své země. Také však lze očekávat, že její pozice bude oslabena.
Pokračování velké koalice se sociálními demokraty se jeví jako pravděpodobné; ale zemské volby ve třech spolkových zemích, jež budou těm federálním předcházet, ještě mohou vydatně podpořit skeptickou Alternativu pro Německo Frauke Petryové.
Jednoznačný evropský závazek bude i v Berlíně pod silným tlakem.
To je špatná zpráva, protože mezitím se chystají volby rovněž v Nizozemsku, kde má největší šanci na vítězství Geert Wilders. Muž, jenž se profiluje především jako odpůrce radikálního islámu a do role euroskeptického vůdce se dostal jaksi mimoděk, je v současnosti nejoblíbenějším nizozemským politikem. Vládu nejspíš nesestaví, protože se očekává vznik široké koalice právě za účelem nepustit jej do exekutivy. To samozřejmě může průšvih dočasně zažehnat, přičemž klíčové slovo je dočasně“.
Od Pekingu po Brasilii
K tomu přičtěme, že na podzim se chystá obměna politických špiček v Číně.
Paradoxně právě v tajnosnubném Pekingu je výsledek znám už předem (pokud nedojde k něčemu naprosto neočekávanému).
Po pěti letech vlády prezidenta Si “in-pchinga a premiéra Li Kche-čchianga zůstanou na svých místech právě jen oni dva; výběr dalších pěti členů napoví leccos o tom, co považuje prezident Si za priority pro své druhé funkční období.
Tou dobou už bude půl roku ve funkci nový prezident i v druhé politicky nejvýznamnější zemi Orientu, v Íránu; na druhém konci světa budou Brazilci volit parlament, dokonale zdecimovaný korupčním skandálem; jihoafrický prezident Jacob Zuma, asi nejbizarnější politik v dějinách bizarnosti, bude čelit výzvám k odstoupení. Pro pořádek je třeba uvést, že prezidenta budou volit i Indové, ačkoli tamní systém formální hlavě státu mnoho důležitosti nedává a okolnosti tamní volby nejsou obzvlášš dramatické. V Jižní Koreji zřejmě co nevidět odstoupí prezidentka, kdežto v Thajsku budou po více než 70 letech vybírat nového krále. Důvodů k nervozitě je dost a dost.
Neznámá jménem Trump
Ten největší ovšem sídlí v domově někdejší jistoty, Spojených státech. Veškerá pozornost domácí politické scény bude upřena na nástup administrativy Donalda Trumpa a jeho nominace do celkem čtyř tisíc státních funkcí. Evropa však má v dobré paměti Trumpovo prohlášení o ukončení disproporčně vysoké americké finanční podpory NATO a o skepsi (dost možná realistické) vůči praktické platnosti článku 5 Severoatlantické smlouvy. Dokud platí, že napadnete-li Litvu, napadnete i Spojené státy, mají menší členové Aliance relativní klid. Můžeme si však být jisti, že v Moskvě velmi dobře sledují míru politické vůle k vojenské akci, již závazek vyplývající z článku 5 vyžaduje.
Tím se obloukem vrací řeč do Evropy.
Trumpův požadavek na to, aby členové Aliance platili za vlastní bezpečnost více, je logický, ale přichází ve chvíli, kdy na evropské straně není moc z čeho brát, aš už je řeč o penězích samotných, nebo OE a to je podstatnější OE o vůli. Přičtěme k tomu, že Evropané musejí vyřešit další restrukturalizaci řeckého dluhu, britské spuštění článku 50 o odchodu z EU, finanční černou díru zvanou italské banky a třeba ještě dopad referenda v Katalánsku o nezávislosti na Španělsku. To všechno bude klást na evropskou jednotu vyšší nároky než kdykoli předtím, ve chvíli, kdy její lídři budou slabší v kramflecích než kdykoli v minulosti.
Nervozita si nachází mnoho ventilů.
Všechny členské zem“ Evropské unie by m“ly zavést euro,“ zareagoval šéf Evropské komise Jean-Claude Juncker na letošní britské referendum o brexitu. Maďarsko by m“lo být vyloučeno z Evropské unie,“ řekl jeho krajan, lucemburský šéf diplomat Jean Asselborn, když Maďaři v říjnu odmítli imigrační politiku EU. Je jistě známkou nejvyššího myslitelného stupně inkluzivity, když podobně razantní zahraničněpolitické názory padají z úst představitelů země, jejíž armáda čítá plných osm set mužů, ale mnoho praktického to nevyřeší.
Rozklad evropské jednoty se přinejmenším prodraží, jak během posledního roku poznali všichni, kdo chtěli projet přes náhle znovu kontrolované jednotlivé unijní hranice. Bezpečnostní dopad může být ještě citelnější; a jakkoli si lze představit i konflikt v nitrounijní, dá se spíše počítat s eskalací konfliktu již existujícího, byš dosud jen v doutnající podobě. V něm nevypadají evropské šance lákavě OE a Vladimir Putin to ví nejméně stejně dobře jako Evropané.
USA 6. ledna 2017 Sčítání volitelských hlasů v amerických prezidentských volbách, oficiální vyhlášení výsledků Celý rok 2017 Jmenování a schvalování lidí nominovaných prezidentem Trumpem do celkem čtyř tisíc vládních funkcí
FRANCIE 22. ledna - 29. ledna 2017 Socialistické primárky 23. dubna - 7. května 2017 Prezidentské volby - Pravděpodobně republikán Francois Fillon x Marine Le Penová z protievropské Národní fronty
NĚMECKO 26. března 2017 Sársko - zemské volby 7. května 2017 Šlesvicko-Holštýnsko - zemské volby 14. května 2017 Severní Porýní-Vestfálsko - zemské volby Říjen 2017 Parlamentní volby (nejpozději), v nichž jde o to, kolik podpory ztratí Angela Merkelová a její křesťanští demokraté ve prospěch ostatních stran, především mírně populistické Alternativy pro Německo Frauke Petryové
NIZOZEMSKO 15. března 2017 Parlamentní volby - Vede Geert Wilders a jeho proti islámská Strana za svobodu
VELKÁ BRITÁNIE Konec března 2017 Aktivace článku 50 Smlouvy o Evropské unii, jež spustí proces vedoucí k vystoupení Británie z EU
ŠPANĚLSKO Září 2017 Katalánské referendum o nezávislosti
ITÁLIE 4. prosince 2016 Ústavní referendum („ano“ by dalo větší moc exekutivě) Parlamentní volby - Vláda premiéra Mattea Renziho versus populistická strana Hnutí pěti hvězd komika Beppeho Grilla
RAKOUSKO 4. prosince 2016 Druhé kolo prezidentských voleb Alexander Van den Bellen versus Norbert Hofer z nacionalistické Strany svobody
ALBÁNIE Parlamentní volby
ŘECKO Konec 2016 Restrukturalizace vládního dluhu
SRBSKO Prezidentské volby
MAĎARSKO Prezidentské volby
ČESKÁ REPUBLIKA Parlamentní volby
NORSKO Parlamentní volby ÍRÁN 19. května 2017 Prezidentské volby (relativně liberální prezident Hasan Rúhání usiluje o znovuzvolení)
INDIE Prezidentské volby
THAJSKO Hledá nového krále po smrti Pchúmipchona Adunjadéta
ČÍNA Podzim 2017 Obměna vedení na 19. partajním sjezdu (ačkoli se jen obmění druhá garnitura)
JIŽNÍ KOREA Prezidentka Pak Kun-hje, sužovaná korupčním skandálem, patrně odstoupí Autoritářský populismus v Evropě Kolik procent by v říjnu roku 2016 odevzdalo hlas stranám, v jejichž programu hraje významnou roli autoritářský populismus. O metodologii se dají vést spory (například ve Francii jsou započítány hlasy sympatizantů establishmentových republikánů), ale hrubý obrázek je na světě.
O autorovi| Daniel Deyl, deyl@mf.cz


description: Německý ministr vnitra Thomas de Maizière požaduje prodloužení hraničních kontrol na řadu dalších měsíců. Zatím podle něj není jasné, kdy by mohly skončit. Ministr to prohlásil v rozhovoru s listem Bild am Sonntag, který dnes vyšel.

title: Německo chce prodloužit hraniční kontroly na řadu měsíců

fasttext_language: cs


description: České pivovary přišly kvůli elektronické evidenci tržeb (EET) o jednotky až desítky odběratelů. Výjimku tvoří největší výrobce Plzeňský Prazdroj, který uvádí ztrátu stovek klientů. Většinou jde o prodejce piva na vesnicích. Vyplývá to z ankety mezi pivovary. Na celkové hodnocení je ale podle oslovených výrobců brzy.

title: Nejkrutější je EET pro Prazdroj. Jiné pivovary ztratily desítky klientů

maintext:
Podle mluvčí Plzeňského Prazdroje Jitky Němečkové jde o stovky restaurací v ČR, které přestaly od pivovaru odebírat pivo. Číslo zatím nedosáhlo tisícovky. „Z celkového počtu odběratelů je to méně než deset procent,“ uvedla. Jde spíše o menší vesnické provozovny bez teplého jídla. Některé ale mohou uzavřít jen dočasně a vyčkávat, co bude, případně zvolily jiné dodavatele, například velkoobchody, dodala.
Mluvčí Pivovarů Staropramen Denisa Mylbachrová sdělila, že na hodnocení je druhý den po spuštění EET stále brzy. Několik desítek klientů však avizovalo, že s odběrem kvůli elektronické evidenci skončí. „Zda tak skutečně učinili, budeme vědět až během následujících týdnů,“ doplnila.
Heineken eviduje dvacet uzavřených restaurací. „Nicméně pro provozovny budou kritické první tři měsíce,“ sdělila mluvčí pivovaru Jana Pikardová. Zavíraly nejčastěji bary a hospody bez kuchyně, které byly závislé na prodeji alkoholu. „Dalším důvodem k zavření jsou také vysoké nájmy a menší prodeje,“ dodala mluvčí. Přála by si proto kompenzaci pro prodejce snížením daně z přidané hodnoty na točené pivo. Skoro polovina partnerských hospod podle ní začala řešit EET až v posledním týdnu před jejím spuštěním.
I když to na Liberecku ještě v létě vypadalo, že se většina malých venkovských hospůdek kvůli EET zavře, nakonec tomu tak není. „Zatím máme jen jedinou hospodu, která se v souvislosti s EET skutečně zavřela, je na Šluknovsku,“ řekl dnes Jaroslav Toman z libereckého Pivovaru HOLS Vratislavice. Největší pivovar v Libereckém kraji - Pivovar Svijany, přišel zhruba o 30 klientů po celé republice. „Je to jen zlomek ze zhruba šesti tisíc hospod a restaurací, které od nás pivo berou, většinou jde o malé venkovské podniky,“ řekla mluvčí pivovaru Petra Winklerová.
Pavel Páral: Štvanice na hostinské začíná
Andrej Babiš reaguje na Párala: Štvanice na EET pokračuje
Páral odpovídá Babišovi: Už je to tady, hospodští budou zdražovat
Přerovský Pivovar Zubr bude mít přehled o hospodách, které ukončily činnost kvůli EET, až příští týden. „Některé provozovny uzavřely například pouze dočasně a opět svoji činnost obnoví po Novém roce nebo se začátkem pivovarské sezony,“ řekl ředitel Pivovaru Zubr Tomáš Pluháček. Některé pivovary, například právě Zubr, nabízejí svým odběratelům bezplatnou pomoc se zaváděním systému EET, včetně instalace zařízení, školení či nahrání dat. Nabídky podle Pluháčka využilo více než sto provozoven.
Rodinný pivovar Bernard v Humpolci kvůli zavedení elektronické evidence tržeb přišel asi o dvě procenta restaurací, které zásoboval. Šlo většinou o zařízení v menších sídlech. Mluvčí pivovaru Zdeněk Mikulášek dnes řekl, že v dalších měsících není vyloučena další vlna odlivu, protože třeba někteří restauratéři zjistí, že s EET pro ně to podnikání není zajímavé. Zároveň ale mluvčí předpokládá, že řada lidí se do tohoto oboru vrátí nebo že se objeví noví podnikatelé. „Takže to vidíme vcelku pozitivně,“ řekl.
Pivovar v Poličce přišel po zavedení EET o deset klientů, šlo o malé hospody na vesnicích. Pivem zásobuje asi 1100 restaurací. Jeho produkce se tak úbytek odběratelů nedotkne. „My jsme stejně v únoru skončili s novými smlouvami, protože jsme pořád vyprodaní,“ řekl majitel pivovaru Karel Witz.
Vyjadřovat se nechtěl mluvčí Budějovického Budvaru Petr Samec, na hodnocení dopadu EET je podle něj příliš brzy.
Do EET je zatím zapojeno 37 248 podnikatelů. Podle dřívějších odhadů Finanční správy se týká první vlna EET, naostro spuštěná prvního prosince, zhruba 40 tisíc podnikatelů. Podle posledního dostupného údaje z 28. listopadu bylo do evidence zaregistrováno 46 250 provozoven.
Čtěte dále:


description: Obrana se chystá podepsat kontrakt na dvacítku nových transportérů Pandur za 2,069 miliardy. Podle původních plánů měl přitom nákup stát 1,3 miliardy. Razantní navýšení ceny se bude projednávat v lednu i na vládě.

title: Proč pandury zdražily o 800 milionů? Vojáci chtěli lepší balistickou ochranu


description: Vedení hlavního města Prahy chce dosáhnout mimosoudního vyrovnání, které by vyřešilo složitou právní situaci kolem rozestavěného administrativního centra na Palmovce. Pokud budou jednání úspěšná, mohla by se pražská záchranná služba do budovy nastěhovat v roce 2018. Uvedl to radní pro majetek Karel Grabein Procházka (ANO). Záchranáři podle ředitele Petra Koloucha takovou možnost vítají. Roky plánované sídlo v Troji definitivně stát nebude.

title: Praha chce mimosoudní vyrovnání a přesun záchranářů na Palmovku


description: Přistěhovalci, kteří se v dětství dostali do USA ilegálně, by pro jistotu neměli vycestovat mimo zemi, když bude 20. ledna inaugurován zvolený prezident Donald Trump. S tímto varováním podle agentury AP přišla skupina právníků a řada amerických univerzit. Administrativa dosluhujícího prezidenta Baracka Obamy byla vůči těmto mladým lidem vstřícná. To by se podle expertů mohlo změnit 20. ledna, kdy se Trump oficiálně stane prezidentem Spojených států.

title: Při Trumpově jmenování neopouštějte USA, varují přistěhovalce


description: Státní penzijní fond norské centrální banky Norges Bank Investment Management (NBIM) pokračuje ve svém tažení za „čistší“, tedy ekologičtější důchody.

title: Za zelenější důchody: norský fond se zbavuje „nečistých“ investic


description: Úryvky z Dopisů Olze začala dnes dopoledne v centru Prahy na Jungmannově náměstí vzpomínková akce na prezidenta Václava Havla, který zemřel před pěti lety. Na setkání s názvem Svíčka pro Václava Havla pořadatelé pozvali ke čtení úryvků z Havlových knih a her nejen ty, kteří politika a dramatika osobně znali. Lidé zapalovali svíčky i u Havlova hrobu na pražském vinohradském hřbitově či u plastiky srdce na náměstí Václava Havla u Národního divadla.

title: Pražané v ulicích vzpomínají na Václava Havla. Zapalují svíčky

maintext:
První český prezident zemřel v neděli 18. prosince 2011 ve věku 75 let ve svém oblíbeném venkovském domě na Hrádečku na Trutnovsku. Celodenní čtení se zapalováním svíček potrvá na Jungmannově náměstí do 18:00, navázat by na ně měl pochod Srdce na Hrad. Pořadatelé dnešní vzpomínkové akce chtěli Havla připomenout jako dramatika, politika, disidenta i člověka.
„Byl to neobyčejně obyčejný člověk. Měl skvělé myšlenky. Jeho slova jsou nadčasová. Zvlášť v dnešní společnosti, když vidíme, co se tady děje, je důležité na ně nezapomínat,“ řekla ČTK a Českému rozhlasu Kristýna Herejtová z pořadatelského týmu. Podle ní osobnost Havlova formátu v Česku nyní chybí. Organizátoři vzpomínkové akce nevidí teď v republice nikoho, kdo by stejně jako dřív Havel symbolizoval zemi v zahraničí a dělal jí tam dobré jméno.
Přečtěte si co Chartě 77 říká Petr Pithart:
Pithart: Charta byla přelomová, začala se zajímat o všechny
Svíčky dnes lidé zapalovali také u plastiky srdce pod Havlovým podpisem na náměstí Václava Havla u Národního divadla. Desítky svíček hořely i u prezidentova hrobu na pražském vinohradském hřbitově. Ležely na něm věnce od manželky Dagmar, Senátu i Sněmovny, polského velvyslanectví a dalších institucí. Lidé přinášeli květiny.
Dnes dopoledne se konala také zádušní mše ve svatovítské katedrále, kterou sloužil kardinál Dominik Duka. Odpoledne se v pražském divadle Alfred ve dvoře uskuteční Čtení z Havla, od 16:00 do 21:00 bude možné slyšet ukázky z Havlových prací. Zájemci budou moci také sami přečíst úryvky, které mají rádi a považují za podstatné. Knihy budou na místě k dispozici.
Někteří lidé v ulicích hlavního města měli na sobě také krátké či hodně ohrnuté kalhoty. Při své první prezidentské inauguraci měl totiž Havel nápadně krátké nohavice. Organizátoři, kteří k vykasání kalhot vyzývali na sociálních sítích, tak každoročně chtějí na hlavu státu zavzpomínat s humorem.


description: Šéf státní správy Josef Postránecký řeší nestandardní chování poradce bývalého ministra zdravotnictví Svatopluka Němečka.

title: Alkohol či docházka. Průšvihy Němečkova poradce řeší šéf státní správy

maintext:
Michal Sochor pracoval původně v televizi, posléze dělal mluvčího na kmotry zamořené radnici Prahy 4 a nakonec zakotvil na ministerstvu zdravotnictví. Podle zpráv z ministerstva měl mimo jiné velký podíl na tom, že práci na ministerstvu dostal nejen jeho bratr, ale i manželka někdejšího místostarosty a nakonec i samotný místostarosta Prahy 4 Jiří Bodenlos (ČSSD). Ten je dnes dokonce vedoucím oddělení kabinetu ministra.
K náměstku ministra vnitra pro státní službu Postráneckému doputovaly hned dva dopisy upozorňující na Sochorovo chování. Interní vyšetřování ministerstva zdravotnictví sice žádné pochybení na jeho straně neshledalo, Sochorovy obtíže tím přesto neskončily. Naopak.
Rychlý a opilý
Vše eskalovalo letos v létě, když policie načapala státního úředníka Sochora při rychlé jízdě a ještě k tomu opilého za volantem. „Mohu potvrdit, že 30. srpna kontrolovala policejní hlídka v obci Jeneč vozidlo, jehož řidič porušil nejvyšší povolenou rychlost,“ říká mluvčí středočeské policie Jana Dětská. Orientační fouknutí do „balonku“ navíc ukázalo, že řidič pil alkohol, což se potvrdilo i v laboratoři.
Pokud by Sochorovi naměřili víc než jedno promile alkoholu v krvi, bylo by to pro něj zlé. Šlo by o trestný čin a musel by z ministerstva odejít. Hladina alkoholu však byla hraniční, a případ proto skončil jen v přestupkovém řízení. „Není trestně stíhán a věc byla postoupena místně a věcně příslušnému orgánu obce s rozšířenou působností. Důvod pro zproštění výkonu služby jmenovaného státního zaměstnance tedy není dán,“ říká „superúředník“ Postránecký.
Dva dopisy
Zpět ke zmíněným dopisům. Nejdřív doputovala do rukou premiéra Bohuslava Sobotky stížnost brněnské advokátky Silvie Walterové, která upozornila na některé nestandardní Sochorovy praktiky. Mimo jiné na zaměstnávání blízkých osob, ale i na řadu dalších záležitostí, které podle ní poškozují resort. V dopise si advokátka stěžovala například na to, že se Sochor zaštiťoval premiérovým jménem a pokoušel se instalovat svého člověka na post náměstka pražské Nemocnice Na Homolce. O své stížnosti však Walterová s novináři mluvit nechce: „V této kauze vám nemohu poskytnout žádné informace. Lituji.“
Brzy poté obdržel Postránecký jiné alarmující psaní. Sice anonymní, ale zjevně od velmi dobře informovaného člověka z resortu. Kromě jiného v něm stojí, že Sochor získal tabulkové služební místo, na které nemá kvůli svému vzdělání nárok. „Svého zvláštního postavení zneužívá a postavil se do pozice člověka, pro kterého neplatí žádná pravidla,“ stojí v listu. V dopise se dále píše o již zmíněném dohazování práce, o špatné docházce i Sochorově údajném sklonu k alkoholismu.
Michal Sochor jako někdejší televizní reportér (Foto: Mladá fronta, archiv)
Postránecký se dal do vyšetřování a začaly se dít podivuhodné věci. Na ministerstvu zdravotnictví například zčistajasna zkolaboval systém elektronické evidence docházky.
„V případě údajných neomluvených absencí bylo požadováno zaslání výpisů z elektronické evidence vstupů tohoto státního zaměstnance. Dle sdělení státního tajemníka ministerstva zdravotnictví nemohly být uvedené údaje poskytnuty z důvodu výpadku elektronického systému,“ říká Postránecký s tím, že systém elektronické kontroly vstupů není na ministerstvu primárně určen k evidenci docházky, ale k bezpečnostním účelům. Do rukou se tak Postráneckému dostala pouze „papírová“ evidence Sochorovy docházky a v ní žádné neomluvené absence nejsou.
Podle mluvčího ministerstva zdravotnictví Ladislava Štichy Sochor žádný problém s docházkou neměl: „Systém z roku 2010 umožňuje a eviduje vstupy do vymezených oblastí, včetně budovy. Příčina poruchy není známa, každopádně výsledkem byla nedostupnost historických dat na úložišti. Příčinou je zřejmě nevhodné nastavení systému, jeho změna je v řešení.“
Výpadek elektronické evidence vstupu zaměstnanců však, jak Stránský potvrzuje, není dosud uzavřený a šéf státní správy se jím nadále zabývá.
Ani bratr, ani pití
Šticha odmítl rovněž veškeré další věci, které dopisy vytýkají Sochorovi. Například to, že nechal na ministerstvu zaměstnat svého bratra Adriana a prosadil, aby mu resort zaplatil dodatečné řidičské školení. „Nepřijetí do zaměstnání kohokoli kvůli zaměstnání příbuzného v resortu by mohlo být považováno za diskriminaci. Pracovní zařazení bratra Michala Sochora není v jeho přímé pracovní podřízenosti,“ odmítá jakékoli pochybení Šticha.
Popřel rovněž, že by kdy Sochor, jak týdeníku Euro potvrdilo hned několik zdrojů, popíjel na ministerstvu alkohol. „Tyto informace potvrdit nemůžeme a uvádíme, že u jmenovaného zaměstnance nikdy nebylo prokázáno, že by požíval během výkonu státní služby alkohol,“ tvrdí Šticha.
Maturant se čtyřkou
A proč byla maturantovi s jednou čtyřkou a jednou trojkou udělena pracovní třída, na kterou zákon o státní službě vyžaduje magisterské vzdělání? „Podle jím předložených dokladů dosáhl středoškolského vzdělání s maturitou. Na návrh jeho představeného mu byla udělena výjimka ze stanoveného vzdělání, a to proto, že se při výkonu práce v pracovním poměru dlouhodobě osvědčil,“ vysvětluje Šticha.
Toto vysvětlení akceptuje rovněž Postránecký: „Ohledně údajně nedostačujícího vzdělání jmenovaného státního zaměstnance bylo sděleno, že ačkoliv je zařazen ve třinácté platové třídě, která vyžaduje vysokoškolské vzdělání, při jeho přijetí do státní služby byla vůči němu uplatněna výjimka podle zákona o státní službě.“ Týdeník Euro požádal o vyjádření samozřejmě i samotného Sochora. Ten ale na otázky nezareagoval.
Šticha vysvětluje: „Co se týče dotazů na kolegu Sochora, tak tam je zcela na jeho uvážení, zda odpovědi pošle. Nemám žádný nástroj, jak zaměstnance nutit k odpovědím na novinářské dotazy. Jejich povinnost to není.“
Čtěte dále:
Petr Weikert: Dienstbierův volný pád


description: Ochranu spotřebitelů bude v Česku zřejmě upravovat nový spotřebitelský kodex, jehož návrh v pondělí projedná vláda. Dosud práva spotřebitelů určuje občanský zákoník a zákon o ochraně spotřebitele. Kromě toho v této oblasti existuje mnoho zvláštních předpisů, třeba zákon o spotřebitelském úvěru, zákon o potravinách, zákon o ochraně veřejného zdraví či zákon o poštovních službách. Nově mají být obecná pravidla ochrany spotřebitele sloučena do jednoho zákona.

title: Ochranu spotřebitelů má nově upravit spotřebitelský kodex


description: Ministr zemědělství a 1. místopředseda KDU-ČSL Marian Jurečka přemýšlí o kandidatuře na předsedu KDU-ČSL. Rozhodne se během vánočních svátků, svojí případnou kandidaturu sdělí v lednu.

title: Jurečka zvažuje kandidaturu na šéfa KDU-ČSL. Rozhodne se během svátků

maintext:
„Rozhodnu se v průběhu Vánoc, s tím, že to sdělím (kandidaturu) v průběhu ledna,“ řekl ministr.
Vicepremiér a předseda KDU-ČSL, by tak Jurečka případně vyzval, Pavel Bělobrádek věří, že se mu podaří dovést svou stranu až k vítězství ve sněmovních volbách. Řekl to u příležitosti svých nedělních čtyřicátých narozenin. Bělobrádek, který je v čele lidovců šest let, také uvedl, že mu politika dává mnoho inspirujících setkání, zároveň ho ale připravila o čas, který by rád trávil s rodinou.
Bělobrádek se dostal do čela KDU-ČSL v roce 2010 poté, co lidovci neuspěli ve volbách a opustili Poslaneckou sněmovnu. Pod jeho vedením se dokázali do dolní komory Parlamentu vrátit v roce 2013, což se předtím žádné ze stran, které ze Sněmovny vypadly, nepodařilo. Letos lidovci vyhráli senátní volby, když získali šest vlastních senátorů a další tři podporovali v rámci různých spojenectví. Bělobrádek proto doufá, že se mu podaří stranu dovést i k výraznému sněmovnímu úspěchu.
Jednání se STAN
V posledních sněmovních volbách KDU-ČSL získala 6,8 procenta, poslední průzkumy jí přisuzují podobnou podporu. Strana začíná jednat o možné spolupráci s hnutím Starostové a nezávislí (STAN), které v minulých volbách kandidovalo společně s TOP 09.
Bělobrádek ještě před svým zvolením předsedou KDU-ČSL oznámil, že trpí roztroušenou sklerózou. Věří, že svým příkladem může dalším nemocným ukázat, že i přes toto onemocnění se lze ve společnosti prosadit. Zároveň využívá své postavení a snaží se dalším nemocným pomáhat.
Dále čtěte:
Rodí se nová volební koalice? Lidovci budou jednat se Starosty
ČSSD snížila náskok ANO. TOP 09 je těsně nad pěti procenty


description: Prezident Miloš Zeman odmítl, že by za odchodem šéfa hradního protokolu Jindřicha Forejta stály intriky kancléře prezidenta Vratislava Mynáře a hlavního Zemanova poradce Martina Nejedlého. Forejtova výměna se podle něj chystala několik měsíců. Zeman zároveň uvedl, že udělá vše pro to, aby se Forejt stal velvyslancem ve Vatikánu.

title: Žádné intriky, Forejtova výměna se chystala měsíce, tvrdí Zeman

maintext:
Ředitel hradního protokolu podle Zemana neovlivňuje politická rozhodnutí prezidenta, pouze organizuje jeho návštěvy či cesty. Poznamenal, že tak není důvod, aby proti Forejtovi Mynář s Nejedlým intrikovali. O údajných neshodách některých pracovníků v čele s Mynářem a Nejedlým s šéfem protokolu média informovala dlouhodobě.
Ke kompromitujícímu videu, na něž média v posledních dnech upozornila a na němž je údajně Forejt zachycen, Zeman řekl, že ho neviděl a ani ho vidět nechce. Lidi, kteří ho natočili, označil za špínu, stejně jako ty, kteří ho koupili. „Jestliže jsem tolerantní vůči soukromému životu svých spolupracovníků, tak to platí o každém včetně pana Forejta. Pokud tímto soukromým životem nepřekračuje zákon, tak mě do toho nic není,“ uvedl prezident.
Na Forejtovo místo nastoupí zkušený Sklenář. Čtěte více:
Forejta na Hradě nahrazuje Sklenář
Zeman řekl, že se Forejt rozhodl rezignovat z osobních a zdravotních důvodů. „A já udělám všechno pro to, aby se naplnil jeho sen, to znamená, aby se stal velvyslancem ve Vatikánu,“ řekl prezident. Zaslouží si to podle něj za obrovskou práci, kterou v minulosti vykonal. Dodal, že se výměna na postu ředitele protokolu nestala narychlo, ale šlo o proces, který trval několik měsíců. Na otázku, proč byla tedy Forejtovi na konci minulého týdne zapečetěna kancelář, Zeman odpověděl, že má být dotaz směřován na Mynáře, protože on řídí prezidentskou kancelář.
„A pokud jde o to, že si Jindra potřebuje odpočinout, milý pane redaktore, já mám občas také pocit, že si potřebuji odpočinout,“ řekl Zeman. Dodal, že Forejt v minulosti podal rezignaci několikrát.
Dále čtěte:
Muž pro Vatikán. Zeman dál věří ve velvyslanecký post pro Forejta
Šéf protokolu Forejt rezignoval, potvrdil Hrad


description: Vstupní brána omotaná zeleným vánočním řetězem, hned za ní stánky přeplněné kýčovitým zbožím, mezi kterým se vyjímají barevné chlupaté čepice, sluneční brýle a nákupní tašky. Vedle toho trh s designovým zbožím Mint Market, alternativní divadlo Jatka 78 nebo uskupení Trafačka. Stará koncepce vedle nové, hlavní město pomalu míří k převzetí unikátního areálu Holešovické tržnice.

title: Praha nechává zpracovat audit na tržnici v Holešovicích. Převzetí areálu se blíží

maintext:
„Teď provádíme audit, který by měl zmapovat stav Holešovické tržnice i po finanční stránce. Podívá se například i na to, jak jsou v areálu nastavené smluvní vztahy. Výsledky očekáváme během ledna,“ sdělil serveru Euro.cz pražský radní Karel Grabein Procházka (ANO). Závěry auditu chce Praha použít podle radního jako podklad pro jednání se společností Delta Center, se kterou se o areál dlouhodobě soudí.
Poslední schůzka mezi oběma stranami se podle radního uskutečnila v září a nesla se v pragmatickém duchu. Obě strany jsou dle radního nakloněné možnosti mimosoudního narovnání. Teď jde o to, jak vysokou částku bude společnost Delta Center po městě žádat. „Současný stav je ale nevýhodný pro obě strany,“ uvedl Procházka.
Holešovická tržnice obrazem:
Praha by ráda areál dostala stoprocentně pod svou správu, s Holešovickou tržnicí má velké plány. Podle radního by areál mohl být rozdělen do čtyř oblastí s tématickým laděním, šlo by o gastronomii, kulturu či fitness. Z ulic areálu by zmizely stánky a nahradili by je například pouliční umělci a muzika. Současná podoba hal by zůstala. „Rádi bychom zachovali genius loci areálu. Nepočítáme s žádnými novými stavbami, ty staré je ale potřeba dostat do lepší kondice,“ zmínil radní. Nová podoba tržnice by měla podle něj připomínat malé žijící městečko.
Na rekonstrukci areálu by město podle Procházky čerpalo finance z rozpočtové rezervy, rekonstrukce hal by ale mohli dělat na základě dlouhodobých smluv i sami nájemci, dodal radní. „Teď můžeme uzavírat pouze smlouvy na dobu neurčitou s tříměsíční výpovědní lhůtou,“ sdělil Procházka. Nájemci tak nemají žádnou jistotu. Řada z nich platí kvůli soudnímu sporu mezi městem a společností Delta Center nájem do úschovy.
Praha nastiňuje možnou podobu a zároveň čeká, co navrhnou sami nájemci. „Už se nám hlásí, máme nabídku například ze strany divadla Minor nebo provozovatele jednoho fitnesscentra,“ zmínil Procházka. Od října našel zázemí v holešovické tržnici i trh pro lokální nezávislé značky a umělce Mint Market. „V Pražské tržnici už máme historii. V roce 2010 jsme hledali s kolegou místo pro menší fashion market. V té době byla v tržnici spousta volných prostor a v prosinci 2011 jsme uspořádali první Holešovice Fashion Market. Před pár lety jsme v Pražské tržnici objevili halu 13, která nás zaujala, a tak nás napadlo tam vytvořit stabilní trh pro nezávislé značky a umělce,“ uvedl pořadatel trhu Omri Goz. Holešovická tržnice je podle něj perfektní v tom, že slouží jednak jako tržiště a přitom začíná směřovat více k alternativní kultuře. „Jednáme o tom, že by Mint Market mohl v tržnici o sobotách od března pokračovat,“ dodal.
Magická tržnice
Mezi místnustkami, kde našli zázemí prodejci šperků, vánočních koulí či oblečení, se proplétá mezi lidmi produkční designového trhu Natálie Mrázková. „Mně osobně celá tržnice baví, už jen jako místo na procházku. Některé budovy jsou opravdu krásné a tajemné. Místo je unikátní a zachovat jeho magický ráz by byla pro město výhra,“ zmínila. Kultura by měla podle ní být směr, kterým by se mělo město v rámci využití areálu vydat.
Hlavní město uzavřelo smlouvu s Delta Center v roce 1994 na dvacet let s možností dalšího prodloužení nájmu na třikrát 10 let s roční výpovědní lhůtou. Nájemné činilo 109 milionů korun. Nájemce měl do tržnice v prvních pěti letech investovat nad rámec běžné údržby. Delta Center tvrdí, že už investovala 1,45 miliardy korun.
V prosinci 2011 se Praha rozhodla, že ukončí se společností Delta nájemní smlouvu. Následně podala na vystěhování firmy Delta Center žalobu, soud v roce 2013 rozhodl, že firma odejít nemusí. Proti rozsudku se město odvolalo, argumentuje tím, že dalo firmě v prosinci 2011 výpověď z nájmu, a to z toho důvodu, že porušovala povinnosti plynoucí z nájemní smlouvy - především neplacením nájemného, které v žalobě město vyčíslilo na 200 milionů korun. Žalobu na město podala naopak i firma Delta Center, která se chtěla soudit o náhradu školy ve výši 280 milionů korun.
Areál bývalých jatek je od roku 1993 kulturní památkou. Magistrát požádal o zrušení památkové ochrany celého areálu a navrhl prohlásit za památky jen některé objekty. Ministerstvo kultury s tím ale nesouhlasilo.
Více o Holešovické tržnici:
Praha chce příští rok získat zpět pronajatou Holešovickou tržnici


description: Na současnou šéfku americké internetové společnosti Yahoo Marissu Mayerovou se valí kritika kvůli neuváženým investicím a hackerským útokům. Ani její předchůdci však většinou žádný velký úspěch nezaznamenali. Před jejím nástupem se na pozici výkonného ředitele společnosti, kterou má převzít telekomunikační gigant Verizon, vystřídalo pět lidí.

title: Mayerová není jediná. Post šéfa Yahoo je prokletý

maintext:
Prodej části aktivit Yahoo do rukou Verizonu za 4,83 miliardy dolarů (118,8 miliardy korun) se zadrhává. Mohou za to hlavně množící se skandály Yahoo. V posledních měsících firma ohlásila dva obrovské hackerské útoky, během nichž byla ukradena data z uživatelských e-mailů, a zároveň vyšlo najevo, že společnost vytvořila tajný program, s jehož pomocí sledovala e-mailové účty pro potřeby amerických tajných služeb.
Velká část problémů strádající společnosti je připisována šéfce Marisse Mayerové. Spíše než do bezpečnosti investovala do riskantních projektů, které se navíc většinou nevyplatily jako akvizice mikroblogovací sociální sítě Tumblr za 1,1 miliardy dolarů. I při tíživé finanční situaci firmy navíc neváhala pořádat opulentní večírky za miliony dolarů. Má se za to, že její osud ve vedení Yahoo je zpečetěn, nehledě na to, zda se dlouho dojednávaný prodej nakonec uskuteční.
Mayerová se ovšem může alespoň pyšnit tím, že v čele společnosti vydržela nejméně čtyři a půl roku. Před jejím nástupem se ve vedení Yahoo totiž během pěti let vystřídal stejný počet výkonných ředitelů. Dva první šéfové Yahoo přitom vydrželi v čele společnosti přes 12 let.
Timothy Koogle (1995-2001)
Vůbec první šéf Yahoo udělal z nadějného startupu internetového giganta, který pod jeho vedením zažil svůj vrchol. Po počátečním úspěchu však firma zažila pád a Koogle po velké ztrátě z prvního čtvrtletí roku 2001 ohlásil odchod z firmy.
Terry Semel (2001-2007)
Také Semel vydržel v čele Yahoo šest let. V roce 2005 provedl klíčovou investici do čínské společnosti Alibaba. Dnes se však spíše mluví o tom, co se mu nepodařilo. Údajně se totiž snažil koupit Google, Facebook a YouTube. Kdyby se mu to podařilo, bylo by další směřování firmy diametrálně odlišné.
Jerry Yang (2007-2008)
Po éře dvou dlouholetých šéfů přichází období ředitelů s životností jepice. Začal jej spoluzakladatel Yahoo Yang, který Semelovi pomáhal se zmíněnou investicí do Alibaby. Jeho nejzásadnějším rozhodnutím v čele firmy bylo odmítnutí nabídky na prodej firmy do rukou Microsoftu za 44,6 miliardy dolarů, což se z dlouhodobého hlediska ukázalo jako velká chyba. Dnes působí v radě společností Alibaba a Lenovo.
Carol Bartzová (2009-2011)
Bývalá šéfka softwarové společnosti Autodesk nastupovala v době, kdy už Yahoo začalo ztrácet na své hlavní konkurenty. Tento trend se během jejího působení ještě prohluboval a Bartzová se spíše než svými výsledky „proslavila“ vulgárními výlevy.
Tim Morse (2011-2012)
Morse vykonával v Yahoo funkci finančního ředitele a na nejvyšší post byl dosazen jen přechodně. Po čtyřech měsících se vrátil na svou původní pozici. Ze společnosti odešel po nástupu Mayerové.
Scott Thompson (2012)
Příchod Thompsona vyvolával velká očekávání. Investoři věřili, že bývalý prezident platební společnosti PayPal dokáže Yahoo znovu nastartovat. Thompson ale ve funkci vydržel stejně jako jeho předchůdce jen čtyři měsíce. Po skandálu se lživým tvrzením o svém dosaženém vzdělání musel skončit.
Ross Levinsohn (2012)
Levinsohn byl přijat jako dočasný ředitel, měl však ambice stát se jím nastálo. Nakonec se stal třetím výkonným ředitelem, který v roce 2012 opustil nejvyšší post. S nástupem Mayerové odešel.
Marissa Mayerová (2012-)
Mayerová si udělala jméno v Googlu a investoři do ní vkládali velké naděje. Zpočátku se jí dařilo je naplňovat a akcie Yahoo letěly vzhůru. Společnost však dohnaly neuvážené investice a naopak zanedbání několika klíčových složek, včetně zabezpečení uživatelských účtů.
Dále čtěte:
Další kiks Mayerové: Yahoo může platit miliardu za nic
Miliardový padák pro Marissu? Už aby to bylo


description: Třetí největší italská banka Monte dei Paschi di Siena se bude snažit získat od soukromých investorů dodatečný kapitál do konce roku. Správní rada banky to oznámila po svém nedělním zasedání poté, co jí Evropská centrální banka (ECB) odmítla žádost o prodloužení termínu pro navýšení kapitálu. Bez nových peněz od investorů by problematickou banku musel zachraňovat italský stát.

title: Monte dei Paschi bude usilovat o nový kapitál od soukromých investorů do konce roku


description: Vyšetřovatelé našli první skříňku se záznamy o letu z ruského letadla, které v neděli spadlo s 92 lidmi na palubě do Černého moře. Rusko také pozastavilo lety strojů Tu-154, dokud nebude neštěstí objasněno. Letadlo, na jehož palubě bylo několik desítek členů souboru Alexandrovci, mířilo z Moskvy do Sýrie a zřítilo se krátce po startu ze Soči, kde mělo mezipřistání. O nálezu dnes informovala ruská agentura TASS, podle níž už bylo zařízení vyzvednuto z vody.

title: Našla se první skříňka z letadla s Alexandrovci. Tupolevy mají zákaz

maintext:
Nalezená skříňka je v dobrém stavu a obsahuje záznam o letu, což by mělo pomoci objasnit příčinu nehody. Skříňka, která byla vyzvednuta z hloubky 17 metrů, bude co nejrychleji zaslána do Moskvy, kde budou údaje analyzovat odborníci ministerstva obrany.
Ruští představitelé vylučují, že příčinou mohl být teroristický útok. Vyšetřovatelé se kloní k hypotéze, že za pádem stroje byla chyba pilota, nekvalitní palivo nebo technická závada. Podle ruských agentur, které citovaly bezpečnostní zdroje, je provoz strojů typu Tu-154 pozastaven.
Zatím se podle ruských agentur našla celá těla 12 mrtvých a 156 částí lidských těl. Ministerstvo obrany oznámilo, že v hloubce asi 30 metrů se našlo dalších pět kusů havarovaného stroje. Podle agentury Reuters pátrací týmy už určily polohu i další záznamové skříňky, která je ale zatím stále ve vodě.
Armádní letadlo TU-154 přepravovalo několik desítek členů pěveckého souboru Alexandrovci, kteří měli v Sýrii vystoupit pro vojáky nasazené v tamních bojích.
Čtěte dále:


description: Italové dnes hlasují v referendu o ústavních reformách, které mají změnit fungování tamního těžkopádného politického systému. Podle mnohých analytiků však rozhodují zejména o budoucnosti středolevé vlády premiéra Mattea Renziho, který s plebiscitem spojil své další působení v úřadu. Výsledek hlasování, které skončí pozdě večer, bude znám nejdříve v pondělí časně ráno.

title: Italové odmítli reformu ústavy. Renzi rezignuje, euro padá

maintext:
Podle dosavadních průběžných výsledků Italové v referendu poměrem zhruba 59 ku 41 procentům hlasů jasně odmítli reformu ústavy, která měla zjednodušit systém vládnutí v zemi. Panují také obavy z politické nejistoty v zemi a následných negativních dopadů na Evropskou unii.
Účast dosahující téměř 70 procent podle webu zpravodajské stanice BBC svědčí, že referendum bylo vnímáno jako příležitost vyjádřit nespokojenost s předsedou vlády.
Jedenačtyřicetiletý Renzi, který stojí v čele italské vlády necelé tři roky, reformu hájil jako nutnou pro zjednodušení fungování politického systému země, která od roku 1945 zažila více než 60 vlád. Reforma měla posílit Poslaneckou sněmovnu a výrazně omezit vliv Senátu, který měl mimo jiné přijít o možnost svrhnout vládu a o vliv na blokování zákonů.
Již na zveřejnění odhadů ihned reagovaly burzy, euro pokleslo vůči dolaru z 1,0625 na 1,0580.
Výsledky referenda znamenají novou ránu pro Evropskou unii, která se snaží překonat řadu krizí a chtěla, aby italský premiér pokračovat ve svých reformních snahách v silně zadlužené zemi. Porážka rovněž může poznamenat trhy, zejména bankovní sektor, který letos na milánské burze ztratil téměř polovinu své hodnoty.
Podle italských zákonů musel Renzi uspořádat referendum o svých plánech na revizi ústavy, ale sám se rozhodl s výsledkem spojit svou budoucnost. Tento krok fakticky přeměnil hlasování v plebiscit o samém Renzim a sjednotil různorodé opoziční síly v bitvě o sesazení nejmladšího italského premiéra.
Přečtěte si komentář Miroslava Zámečníka: Před referendem v Itálii
Ani Renziho odstoupení nemusí podle agentury Reuters nutně znamenat, že zmizí z politické scény, jak se to stalo v Británii, kde David Cameron po porážce v hlasování o brexitu odešel z vlády. Prezident Sergio Mattarella by mohl požádat Renziho, aby vše znovu zvážil, a odvolat se na premiérův smysl pro odpovědnost v době velké nejistoty na trhu. Pokud Renzi odmítne, bude muset hlava státu začít konzultace s vůdci politických stran, aby se pokusil nalézt nového premiéra, který bude muset vypracovat nový volební zákon. Jako šéf největší strany v parlamentu bude mít Renzi velké slovo při výběru nástupce.
Za nejpravděpodobnější scénář dalšího vývoje agentura AFP označila jmenování šéfa „technické vlády“, opírající se o stávající parlamentní většinu, popřípadě rozšířenou o hnutí Forza Iralia. Za silného uchazeče je pokládán ministr financí Pier Carlo Padoan či předseda Senátu Pietro Grasso. Úkolem kabinetu by bylo přijmout rozpočet na příští rok a pozměnit volební zákon před případnými předčasnými volbami. Mohla by ale vytrvat až do konce nynějšího období v únoru 2018.
Za nejméně pravděpodobnou možnost AFP považuje okamžité rozpuštění parlamentu. Konečný výběr však udělá prezident Mattarella jako arbitr situace.
Vůdcové EU podle BBC v noci na dnešek asi mnoho nenaspali. Renzi byl totiž jediným levicovým premiérem v Evropě, který měl nějakou vizi budoucnosti EU. Referendum lze vnímat i jako barometr „protisystémových“ nálad v Evropě. Po Renziho porážce, k níž přispěla populistická uskupení, vypukly v ulicích Říma spontánní oslavy.
„Začínáme pracovat na vzniku vlády Hnutí pěti hvězd,“ prohlásil Luigi di Maio z hnutí, které vede komik Beppe Grillo.
Vůdkyně francouzské Národní fronty Marine Le Penová poblahopřála Lize severu. „Italové odmítli EU a Renziho. Musíme naslouchat této touze národů po svobodě,“ prohlásila.
Čtěte o problémech italských bank:


description: Městská část Praha 7 má velké ambice, chce se stát kulturním centrem hlavního města. Institut plánování a rozvoje Prahy (IPR) pro místní radnici zpracoval studii proveditelnosti, která má městskou část nasměrovat k tomu, aby mohla odstartovat projekt Art District 7.

title: Praha 7 jako Art District 7, městská část chce propojit kulturní instituce

maintext:
Praha 7 na základě Strategického plánu městské části podepsala memorandum s IPR, které mělo být prvním krokem pro pilotní projekt. „Cílem radnice je vytvářet co nejpříznivější prostředí místním divadlům, galeriím a ostatním kulturním aktérům a společně rozvíjet živou a fungující kulturní čtvrť,“ uvedl starosta Prahy 7 Jan Čižinský (Praha 7 Sobě). V rámci projektu by se měli pravidelně scházet zástupci kultury. Městská část už navýšila také částku, které do kultury plyne z původních 120 tisíc na 2,2 milionu korun.
„Dále aktivně propojujeme školy a školky s kulturními institucemi, aby děti chodily v rámci výuky za kulturou po Praze 7. Nevyužité či chátrající objekty nabízíme k využití na pop-up kulturní akce. Podporujeme události, do kterých se zapojuje více aktérů z Prahy 7, jako jsou Máme otevřeno nebo Divadelní noc,“ uvedla radní Prahy 7 Hana Třeštíková (Praha 7 Sobě). Zároveň podle ní Praha 7 připravuje mapy pro domácí i zahraniční turisty či informační systém do ulic.
Projekt má podle ředitele sekce strategií a politik IPR Praha Ivana Duškova pomoci oživit a redefinovat kulturní značku Prahy. „Chceme, aby lidé do Prahy přijížděli na autentická místa za autentickými zážitky. A právě proto podporujeme vznik Art Districtu 7,“ uvedl Duškov.
Na území Prahy 7 jsou stovky institucí, které se zabývají kulturou. Jde mimo jiné o Národní galerii, Národní technické muzeum, Centrum současného umění DOX, Akademii výtvarných umění, ale i řadu menších zařízení. Dosud ale podle organizátorů Art Disktrict 7 chybělo propojení a spolupráce. „V rámci pilotního provozu jsme tak třeba zahájili společný předvánoční prodej vstupenek na divadelní představení,“ sdělila ČTK Třeštíková. Uskutečnila se ale i setkání galeristů a designérů.
Další zprávy z Prahy 7:


description: Budoucí prezident Spojených států Donald Trump si pro realizaci své vize zdi na hranicích s Mexikem zřejmě vybral ideálního muže. Příští ministr vnitřní bezpečnosti John Kelly je totiž už dlouhé roky velkým kritikem otevřenosti jižní hranice USA.

title: Stavitel Trumpovy zdi: tvrdý generál s lidským přístupem

maintext:
Dvaašedesátiletý vysloužilý generál Kelly nastoupil do aktivní vojenské služby v roce 1970 a skončil až letos. V roce 2003 byl v Iráku přímo na bojišti povýšen do hodnosti generála. Něco podobného se stalo poprvé od roku 1951. Poslední čtyři roky působil jako velitel Jižního velitelství amerických ozbrojených sil a měl tak na starosti mimo jiného také oblast, kde se nachází kontroverzní věznice pro teroristy Guantanámo.
Právě kvůli Guantanámu se dostal do sporu s administrativou prezidenta. Zatímco Barack Obama chtěl nechat věznici uzavřít, Kelly byl přesvědčený o její prospěšnosti a dokonce zažádal o 200 milionů dolarů na její obnovu a renovaci, včetně vybudování bydlení pro místní vojenský personál. Na druhou stranu podle vlastních slov chápal zahájení protestní hladovky vězňů v březnu roku 2013, protože se podle něj vězni cítili být podvedeni Obamou, který z úmyslu zrušit vězení ustoupil.
Odcházejícího prezidenta ostatně Kelly kritizoval ve více oblastech. Ačkoliv nejdříve souhlasil s iniciativou Obamovy vlády zapojit do aktivní služby a bojových rolí více žen, později svůj názor změnil. „Pokud nezměníme standardy, tak bude velmi, velmi těžké, aby se větší počet žen dostal do armády. Ale to je jejich starost,“ ukázal prstem na vládu.
A do třetice Kellyho nesouhlas s Obamou: už dlouhé roky se mu nelíbí podle něj nedostatečná obrana jižních hranic Spojených států. „Teroristické organizace mohou využít některou z tras pašeráků, aby do země dostaly své členy, a způsobily tak vážné nebezpečí pro naše občany. Dokonce sem mohou dostat i zbraně hromadného ničení,“ varoval Kelly před nedůsledností při ochraně hranic s Mexikem.
Právě tento bod může být klíčový pro Trumpa, který svou prezidentskou kampaň postavil mimo jiné na známém slibu, že na hranicích s Mexikem nechá vystavit zeď. Zdá se, že by Kelly mohl být oddaným vykonavatelem jeho vůle.
Trumpovi by příští ministr bezpečnosti mohl pomoci i v jedné z jeho kontroverzí. Budoucí prezident se pustil do slovní přestřelky s manželi Kahnovými, kteří během válečné operace v Iráku ztratili syna. Sám totiž prošel tím samým. Jeho nejmladší syn zemřel v roce 2010 v Afghánistánu, když šlápl na minu. Kelly se tak stal nejvýše postaveným americkým důstojníkem, který během bojů v Iráku nebo Afghánistánu přišel o potomka.
Kellyho provází rozporuplná pověst. Jeho kritici v něm vidí cynického muže, což dokládají výrokem, kterým generál odpovídal na otázku, jaký má názor na propouštění vězňů z Guantanáma. „Pokud se vrátí do bitvy, tak je pravděpodobně zabijeme. Takže to je dobře,“ odpověděl Kelly jednoznačně.
Jiní však Kellyho mají za rozvážného lídra s lidským přístupem. Těm nahrává jeho působení během útoku na Bagdád z roku 2003. Své vojáky před ním instruoval, že jdou obsadit město a ne „pozabíjet syny matek“. Po kapitulaci jednoho z nepřátelských generálů mu zase vrátil nabízenou zbraň se slovy: „Válka skončila. Je čas na obnovu.“
O Trumpově vládě dále čtěte:
Vláda miliardářů. Majetek Trumpových ministrů překoná HDP 100 zemí
Ani Romney, ani Giuliani. Ministrem zahraničí USA se má stát Tillerson
Trumpovým ministrem financí bude investor, který financoval Avatara
Šéfem Bílého domu bude Trumpův věrný spojenec Priebus


description: Příští rok by se mohlo v celém světě prodat 83,6 milionu nových osobních aut, což by byl proti letošku odhadovaný nárůst asi o dvě procenta. Ve své prognóze to uvedlo německé sdružení automobilového průmyslu VDA.

title: Prodej osobních aut poroste napřesrok dvěma procenty, těší se němečtí výrobci


description: Čtvrt století po krachu socialismu začínají čeští byznysmeni sebevědomě přebírat zapadni konkurenty

title: NÁJEZDNÍCI Z VÝCHODU

maintext:
Čtyřicátník z Dvora Králové nasedl do čerstvě koupeného favorita a přes Prahu se vydal na své první obchodní jednání k Mnichovu. Bylo pár let po revoluci a ředitel severočeské textilky Juta Jiří Hlavatý mířil hledat nové zákazníky na západ od Česka. Když však před sídlem vyhlédnuté firmy uviděl nejnovější mercedesy a audi, zalekl se a svou škodovku radši zaparkoval za rohem.
Od té doby uplynulo více než pětadvacet let, tehdejší ředitel se stal majitelem (nedávno i senátorem) a jeho textilka prodává na všechny důležité západní trhy. A už dávno nevyrábí jenom v Česku. Hlavatý v roce 2010 koupil za desítky milionů korun menší firmu ve Velké Británii a na tamním trhu se stal největším dodavatelem podstřešních krytin.
Podivná monstra
Příběhy tuzemských firem, které uspěly, jsou si v jednom podobné. Čeští kapitalisté museli po roce 1989 překonávat na Západě obrovskou nedůvěru a hlavně nevědomost. „Přímé nárazy ani nebyly, spíš jste vnímal, že vás neberou jako rovnocenného partnera. Po všech stránkách. Od toho, co jim nabízíte, přes důvěru k výrobku, jestli jste vůbec schopni to vyrobit a v jaké kvalitě. Neustále vás sledovali, jak se chováte, jestli nejste opičák, co právě slezl ze stromu,“ vypráví Cyril Svozil, jesenický byznysmen, který z nuly vybudoval mezinárodní společnost Fenix Group, jež vyrábí elektrické topení ve vlastních továrnách v pěti evropských zemích.
Češi tehdy jezdili objevovat Západ, který znali jen zprostředkovaně. Nevěřícně vcházeli do obchodních domů, kaváren a restaurací, kde bylo všechno jiné, skvělé – a strašně drahé. Obyvatelé západní Evropy toho však o Česku věděli ještě méně. Nikdo nevnímal rozdíl mezi Československem, Polskem či Maďarskem. O zemích zpoza železné opony nevěděli zhola nic a předválečnou éru průmyslového rozkvětu Československa si už nikdo nepamatoval.
„Byli jsme pro ně podivná monstra,“ říká Svozil.
Byznysmeni se nicméně začali brzy etablovat. Jako exportéři si nacházeli obchodní partnery a právě ti se stali prvními cíli převzetí. Obdivuhodný příběh má za sebou zmíněná jesenická skupina Fenix, která první zahraniční firmu koupila v roce 2003. „Flexel byl od roku 1990 naším dodavatelem. Postupně jsem se spřátelil s majitelem, který je zhruba o patnáct let starší. V roce 2002 mi oznámil, že chce firmu prodat. Začal jsem se zabývat myšlenkou, že bych ji koupil,“ říká Svozil, jehož byznysový přítel ho dovedl i k zálibě v autech britské značky Jaguar.
Zaměstnanci skotské firmy, která vyrábí topné fólie, tehdy nebyli nadšení, že mají českého majitele. Nedůvěra však postupně vymizela, když firma během následujících tří let zpětinásobila obrat. Velký risk se vyplatil, a to oběma stranám.
Z garážové firmy vybudoval Svozil postupně společnost, která dnes má výrobní závody ve Velké Británii, Španělsku, Francii, Norsku a pokukuje po akvizicích v dalších zemích, aktuálně především v Německu. Ale právě Německo dlouho zůstávalo zapovězeným teritoriem a neomylně platilo, že kapitál putuje jen směrem do Česka. Vždyť třeba velkou část tuzemského automobilového průmyslu počínaje Škodou Auto a konče stovkami dodavatelů kontrolují němečtí majitelé. Až v posledních letech se začalo dařit i v obráceném gardu – Češi nakupují firmy v Německu.
Ministr propouští
Před měsícem převzala třebíčská firma Tedom německého konkurenta Schnell Motoren, který vyrábí kogenerační jednotky pro bioplynové stanice. „Dostali jsme nabídku od právní kanceláře, která nabízela firmu k prodeji. Chceme proniknout na západní trhy, díváme se pořád po něčem, takže to přišlo jako na zavolanou,“ říká majitel Tedomu Josef Jeleček. Přestože se německá firma nachází v insolvenci, je to pro Čechy velké sousto.
Schnell Motoren má skoro 300 zaměstnanců a přes dvě miliardy korun obratu, což je stejně, jako má celá česká kogenerační divize Tedomu.
Jeleček se zatím nechystá výrobu ve fabrice přesouvat do Česka, naopak chce využít hlavně servisní síť pro expanzi na německém trhu. „Určitě nemůžu říct, že by nás tam všichni lidé vítali jako investory, na druhé straně to není ani tak, že by všichni byli proti nám. Když vezmu stupnici od jedné do deseti, přičemž jednička je nejlepší a desítka nejhorší, tak bych viděl, že je to v horní polovině. Takže je to dobré,“ vypráví. Tedom je aktivní i ve Spojených státech, kde letos s tamním výrobcem kogeneračních jednotek Tecogen založil společný podnik.
Německo je lákadlem i pro další Čechy. Nejvýnosnější firmu celého holdingu Agrofert tam dlouhodobě má český ministr financí Andrej Babiš. Výrobce čpavku a močoviny SKW Stickstoffwerke Piesteritz vydělal jen loni téměř dvě miliardy korun a od roku 2002, kdy do firmy vstoupil Babiš, pak přes 15 miliard. Zato další německá akvizice, pekárenský koncern Lieken, který ministr financí koupil v roce 2013 od italské Barilly, je stále ve ztrátě. Lieken hodlá masivně propouštět a zavírat továrny, což se přirozeně nelíbí tamním odborům. Tvrdé zeštíhlování má pokračovat do roku 2018, kdy se počet zaměstnanců sníží z původních 4400 na 2500. Babiš asi nebude v Německu moc populární.
Jednoznačně největším českým zaměstnavatelem v Německu a byznysmenem, jemuž se za rekordně krátkou dobu podařilo prosadit v západní Evropě, je Daniel Křetínský. Ambiciózní jednačtyřicetiletý byznysmen jen od začátku letošního roku koupil od německé skupiny RWE elektrárnu ve Velké Británii s výkonem 420 megawattů (pětina Temelína) a v Německu získal hnědouhelné doly a elektrárny švédského Vattenfallu. U našich západních sousedů je tak jeho Energetický a průmyslový holding druhým největším producentem hnědého uhlí. Skupuje velmi levně tzv. špinavé zdroje, jichž se velké západní energetické koncerny zbavují. Sází na to, že západní politici nezpřísní legislativu, která reguluje jejich životnost.
Křetínský udělal první energetické transakce s „domácí“ skupinou ČEZ, nyní už ale působí na mezinárodním poli a akvizice financuje bankovním dluhem, což zadlužení jeho skupiny zvýšilo nad 100 miliard korun. Jeho strategie patrně zatím funguje, protože přednedávnem ohlásil Křetínský životní obchod – třicet procent aktiv dceřiné společnosti EP Infrastructure prodal za více než jeden a půl miliardy eur skupině globálních investorů vedené Australany Macquarie Infrastructure and Real Assets. Vstoupil tak mezi světovou investorskou elitu.
Světové ambice
Na západních trzích se nyní pevně uchytila řada tuzemských miliardářů, i když i ti se rádi poohlížejí spíše na východ od Česka.
Nejsilnějším je bezesporu Petr Kellner a jeho skupina PPF. Kromě investic do kancelářských budov v Amsterdamu, kde PPF sídlí, je v poslední době aktivní jeho biotechnologická firma Sotio. Naposledy letos na podzim investovala čtvrt miliardy korun do výzkumu ve švýcarské společnosti NBE–Therapeutics, která se zabývá vývojem protinádorové léčby. Proti rakovině míří většina aktivit Sotia a loni Kellner investoval do francouzských biotechnologických firem.
V celkových obchodech skupiny jsou to však pořád jen drobnosti a hlavní příjmy pocházejí z poskytovatele půjček Home Credit, který působí především na Východě. Perličkou je také třeba nedávná investice 20 milionů dolarů do londýnského startupu Culture Trip, který po celém světě poskytuje kulturní informace.
Výrazným hráčem na západní scéně se stal i realitní podnikatel Radovan Vítek, který před dvěma lety úspěšně pohltil krizí oslabeného developera Orco, vlastníka množství komerčních nemovitostí ve střední Evropě i v Berlíně.
Luxusní projekty staví Vítek také ve Francii, Itálii a ve Švýcarsku. Jeho srdeční záležitostí je zejména hotelový komplex ve švýcarském lyžařském středisku Crans-Montana, který vyjde v přepočtu na 4,5 miliardy korun.
Ze západní expanze naopak úplně vycouvali miliardáři z Penta Investments.
Marek Dospiva a Jaroslav Haščák ohlašovali před pár lety velké plány na dobytí Německa, nakonec však zůstali jen u většinového podílu ve strojírenské firmě Gehring Technologies z bádensko-württemberského Ostfildernu. „My jsme v Německu hosté, nejsme tam doma. Představte si, jak Sparta Praha jde hrát s Bayernem Mnichov. V Německu nám samozřejmě nefandí. Nečeká nás nikdo s otevřenou náručí a neříká: My to neumíme, pojďte, hoši, je tady tisíc příležitostí, pojďte si to rychle všechno koupit,“ komentoval situaci dnes už bývalý partner Penty Martin Kúšik, který měl tento trh na starost.
Čtvrtá z významných českých finančních skupin, KKCG Karla Komárka mladšího, se snaží hlavně v sázkovém byznysu. Loterie letos poprvé tvoří u Komárka větší část jmění než ropa a plyn. Od roku 2011, kdy se Komárek dostal ke zkrachovalé Sazce, postupně vybudoval z loterijního byznysu druhou opěrnou nohu skupiny KKCG a nyní do ní patří vedle Sazky podíly v řecké společnosti OPAP, italském Lottu a rakouských Casinos Austria. Velké plány má v současnosti hlavně v Rakousku.
Socialismus na západě
Firmy s globálními ambicemi ovšem v západní Evropě řeší i nečekané problémy.
Příkladem je litovelský Papcel, který dodává stroje pro výrobu papíru po celém světě. Nedávno koupil dvě konkurenční firmy v Itálii a Francii, každou za sumu kolem stovky milionů korun. Střet kultur pociťuje Papcel hlavně ve Francii, kde má v inženýrské firmě ABK kolem 70 zaměstnanců. „Základní rozdíl je, že lidé ve Francii neradi přijímají úkoly, jsou rádi součástí rozhodování. Zpomaluje to však práci, odvádí to pozornost. Až příliš komunikují, všechno se snaží vysvětlit, do diskusí se zapojuje hodně lidí rozsáhlými e-maily a ani po několika týdnech stále není řešení. My tak velkou trpělivost nemáme,“ říká David Dostál, který Papcel ovládá. Firma je v první desítce výrobců na světě a v současnosti pracuje na další akvizici výrobního podniku v Indii. Papcel přitom už na tamním trhu založil vlastní obchodní a inženýrskou firmu, která vykazuje deset milionů eur obrat. „Chceme se etablovat v Asii, kde budou naše hlavní trhy do budoucna,“ plánuje litovelský byznysmen, jehož firma loni zdvojnásobila tržby na 1,6 miliardy korun.
Západoevropskou expanzi komplikují vysoké mzdové náklady a malá flexibilita zaměstnanců i Ivoru Poprachovi, který odkoupil od zakladatele Hillebranda Boltjese stejnojmennou firmu; ta v Česku a Nizozemsku vyrábí trubkové a profilové systémy pro topenářský či automobilový průmysl a obchoduje s nimi. „Většina nizozemských firem z důvodů neschopnosti lidí učit se novým věcem přesouvá své firmy do Česka. Ochrana zaměstnanců je v západní Evropě neuvěřitelná, úplný socialismus,“ pozastavuje se Ivor Poprach. Proto od začátku příštího roku osobně převezme i řízení své nizozemské firmy.
Čeští podnikatelé si na Západě vytvořili solidní „předmostí“. Za „podivná monstra“ už nás vesměs nepovažují a na rozdíl například od Poláků ani nemusíme maskovat původ našeho zboží za všeobjímající „Made in EU“ nebo „Designed in EU“. Chování a hlavně úspěšnost téhle první velké vlny „nájezdníků z Východu“ určitě ovlivní to, s jakým přijetím se později setkají jejich nástupci. Třeba budou čeští investoři jednou tak silní a žádoucí, že je s otevřenou náručí uvítají i v Německu.
O zemích zpoza železné opony na Západě nevěděli zhola nic a předválečnou éru průmyslového rozkvětu Československa si už nikdo nepamatoval. „Byli jsme pro ně podivná monstra,“ říká Svozil.
Určitě nemůžu říct, že by nás tam všichni lidé vítali jako investory, na druhé straně to není ani tak, že by všichni byli proti nám.
Obsazování pozic Vybrané akvizice tuzemských firem na západních trzích
Severní Alberta (Kanada) Pod názvem Petrolama působí Petr Lamich v Severní Americe, kde se věnuje těžbě ropy.
Memphis (USA) Majitel společnosti GZ Media vyrábějící vinylové desky Zdeněk Pelc koupil šedesátiprocentní podíl v americké firmě na lisování desek Memphis Record Pressing letos na jaře.
Tullins (Francie) Litovelský Papcel koupil francouzskou inženýrskou firmu ABK v roce 2014.
Nantes, Montpellier (Francie) Petr Kellner přes svou společnost Sotio vstoupil do francouzských biotechnologických firem Cytune Pharma a Oribase Pharma.
Fuveau (Francie) Inženýr z Tesly Brno Jaroslav Klíma vybudoval z nuly Tescan, firmu poskytující servis elektronových mikroskopů a jejich komponentů. V roce 2013 Tescan ovládl francouzskou Orsay Physics, zaměřenou na elektronové a iontové technologie používané v mikroskopii.
Nice (Francie) Původně patřil Palais Maeterlinck zámožnému vlámskému básníkovi Maurici Maeterlinckovi, který získal Nobelovu cenu za literaturu za rok 1911. Dnes ho Radovan Vítek přestavuje na 19 luxusních rezidencí s výhledem na Středozemní moře.
Cuneo (Itálie) V Itálii Papcel vyrábí díly do 18 metrů délky, dvou metrů průměru a sto tun váhy. Je to velmi těžká obrobna, s moderními a přesnými stroji.
Crans-Montana (Švýcarsko) Radovan Vítek staví ve Švýcarsku luxusní hotelový komplex za 4,5 miliardy korun.
Düsseldorf (Německo) Ministr financí Andrej Babiš koupil v Německu velmi levně jednu z největších pekáren, která byla v problémech.
Ermelo (Nizozemsko) Ivor Poprach zde má prodejní oddělení, logistiku a sklady své firmy na výrobu trubek.
Amsterdam (Nizozemsko) Český výrobce nemocničních lůžek Linet, kterého založil Zbyněk Frolík, uskutečnil loni v listopadu fúzi s německým podnikem WiBo.
Eggborough (Velká Británie) Žádná česká firma se nemůže pyšnit tím, že prostřednictvím své elektrárny dodává elektřinu do dvou milionů britských domácností. EPH zde vlastní Eggborough Power.
Oberhausen (Německo) Jitka Cechlová Komárková, většinová majitelka bohumínského výrobce železničních náprav, kol a soukolí GHH-Bonatrans Group, v roce 2013 získala německého konkurenta Gutehoffnungshütte Radsatz. Sardinie (Itálie) Křetínský zde provozuje uhelnou elektrárnu Fiume Santo s instalovanou kapacitou 598 megawattů (skoro třetina Temelína).
Livorno, Ostiglia, Tavazzano e Montanaso, Trapani a Scandale EPH provozuje na severu Itálie pět elektráren poháněných zemním plynem.
Jänschwalde, Welzow, Nochten, Reichwalde, Jänschwalde, Schwarze Pumpe, Boxberg a Lippendorf (Německo) Tyto německé doly a elektrárny získal EPH v konsorciu s finanční skupinou PPF Investments letos v dubnu od švédského Vattenfallu.
Chotěbuz (Německo) Lausitz Energie ze skupiny EPH je největší východoněmeckou energetickou společností. Firma s osmi tisíci zaměstnanci pokrývá zhruba jednu desetinu spotřeby elektrické energie v Německu a je v této zemi i druhým největším těžařem.
Jüterbog (Německo) Český výrobce baget Crocodille odkoupil v roce 2011 německou společnost Bakestreet, která následkem nevydařených investic skončila v insolvenci.
Wittenberg (Německo) Ve stejném městě jako Andrej Babiš má od roku 2013 svou chemičku i český miliardář Ivan Baťka, majitel břeclavské chemičky Fosfa.
Wittenberg (Německo) Zde sídlí Babišův klenot, SKW Stickstoffwerke Piesteritz, který loni skupině Agrofert vydělal přes dvě miliardy korun.
Profen (Sasko-Anhaltsko) a United Schleenhain (Sasko) Křetínského Mibrag každý rok v těchto dolech vytěží až 20 milionů tun surového hnědého uhlí.


description: Francouzský premiér Manuel Valls dnes oznámil, že bude na svou funkci rezignovat. Učinil tak v projev, ve kterém zároveň ohlásil, že se chce stát prezidentem, jenž se bude volit na jaře příštího roku. V lednu se Valls zúčastní výběru prezidentského kandidáta za tradiční levici v rámci takzvaných primárek, které organizuje Socialistická strana.

title: Francouzský premiér Valls končí, chce kandidovat na prezidenta

maintext:
Valls svůj záměr zveřejnil několik dnů poté, co dosavadní prezident François Hollande naopak vzdal úsilí o druhý prezidentský mandát. Jemu také odstupující premiér věnoval svá první slova po ohlášení kandidatury. „Jeho (Hollandeovo) rozhodnutí je hodno státníka, který veřejný zájem nadřazuje všemu ostatnímu,“ řekl Valls.
„Nastal čas jít dál ve svém závazku. Smysl pro zájmy státu mě dovedl k úvaze, že nemohu již být předsedou vlády. Svůj úřad opustím zítra (v úterý),“ dodal francouzský premiér. Jeho demise povede automaticky k rozpuštění celé vlády.
Valls zdůvodnil svou prezidentskou kandidaturu potřebou zajistit, aby Francie měla svou váhu ve světě, který už není jako dřív, protože jej sužuje terorismus, klimatické změny či nástup krajní pravice. Zdůraznil, že jeho záměr je vzpourou proti náznakům toho, že by levice měla v příštím roce prohrát prezidentské i parlamentní volby.
Hollande na prezidenta znovu kandidovat nebude. Čtěte více:
Francie pozná nového prezidenta. Hollande znovu kandidovat nebude
„Chci nezávislou Francii, neoblomnou ve svých hodnotách proti Číně Si Ťin-pchinga, proti Rusku Vladimira Putina, proti Americe Donalda Trumpa a proti Turecku (Recepa Tayyjipa) Erdogana,“ prohlásil také Valls.
„Chci bojovat proti pravici, jejímu kandidátovi, jeho programu. Se svými starými recepty 80. let nám představuje jako pokrok to, co představuje všeobecný sociální ústup,“ pokračoval Valls, který ujišťoval, že François Fillon rozhodně nemá vítězství v kapse. Fillon v listopadu vyhrál volbu prezidentského kandidáta tradiční pravice.
„Nic není psáno,“ prohlásil Valls o úvahách, že levice nemá ve volbách žádnou šanci, že neshromáždí dostatek voličů a že extrémní pravice je v lepším postavení.
Valls odmítl Fillonův plán zrušení zkrácené pracovní doby zavedené socialisty, stejně jako jeho záměr zavést více doplatků na léky pro nemocné. Také řekl, že nechce, aby děti měly méně učitelů či venkov méně policistů.
Přečtěte si o kandidátovi, kterého do prezidentských voleb postaví francouzská pravice:
Kandidátem pravice ve francouzských prezidentských volbách bude Fillon
Valls rovněž slíbil reformu výkonu státní moci, která by zajistila, aby měli občané ještě větší slovo než doposud.
Podle bleskového průzkumu agentury Ifop, jehož výsledky v neděli zveřejnil nedělník Le Journal du Dimanche, chce Vallse jako kandidáta socialistů v prezidentských volbách 45 procent levicových voličů. Jeho hlavním konkurentem v primárkách by měl být mnohem levicovější bývalý Hollandeův ministr financí Arnaud Montebourg, kterého v průzkumu podpořilo 25 procent sympatizantů levice.
Poslední průzkumy napříč voličským spektrem zatím ukazují, že do druhého kola prezidentských voleb nemá šanci se dostat žádný levicový kandidát. Ve druhém kole by dvě třetiny hlasů měl dostat Fillon a zbylou třetinu vůdkyně nacionalistů Marine Le Penová, která vystupuje proti Evropské unii a imigraci.


description: Novým ředitelem Institutu plánování a rozvoje (IPR) hlavního města se stal Ondřej Boháč. Rozhodli o tom dnes pražští radní. Boháč dosud působil v institutu jako zástupce ředitele. Praha chtěla původně vypsat na šéfa institutu výběrové řízení. Boháč ve funkci nahradil architekta Petra Hlaváčka, kterého radní odvolali letos v září. IPR je příspěvková organizace hlavního města, na starosti má mimo jiné územní plánování.

title: Institut plánování a rozvoje povede Ondřej Boháč

maintext:
„Pan Boháč byl na radě zvolen všemi přítomnými hlasy. Je to silný mandát a věřím, že všechny problémy mezi IPR a Prahou, které jsme měli možnost v uplynulé době vidět, tak že si z toho obě strany vzaly poučení a čeká nás budoucnost plná dobré spolupráce,“ řekla náměstkyně primátorky Petra Kolínská (SZ/Trojkoalice).
Boháč (1982) vystudoval regionální rozvoj na Přírodovědecké fakultě Univerzity Karlovy. Dosud působil na pozici zástupce ředitele IPR, v minulosti pracoval například jako vedoucí kanceláře bývalého primátora Tomáše Hudečka (tehdy TOP 09), který měl územní rozvoj ve své pravomoci.
Současné vedení Prahy původně zamýšlelo vypsat na místo ředitele výběrové řízení. Tím se měli radní zabývat už začátkem listopadu, projednávání ale odložili. „V radě byla shoda, aby se stal ředitelem právě pan Boháč, navíc výběrovým řízením již před dvěma lety prošel a skončil druhý. Proto jsme šli touto kratší cestou,“ řekla Kolínská.
V rámci tvorby Metropolitního plánu bude muset Boháč začít řešit složení týmu, který jej vypracuje. Na protest proti Hlaváčkově odvolání jej totiž opustili jeho členové včetně vedoucího architekta Romana Kouckého. Jednat by měl Boháč s původními členy i Kouckým, který nedávno vyhrál výběrové řízení. „Tým bude posílen početně, a to co do síly, tak odborného zázemí. S panem Kouckým se vede jednání o podmínkách pracovní smlouvy,“ řekla Kolínská.
Hlaváčka v září vedení města odvolalo, jako důvod uvedlo mimo jiné problémy s přípravou územního plánu. Proti jeho odvolání tehdy protestovali jak zaměstnanci IPR, tak někteří odborníci z řad architektů.
Roční rozpočet IPR je asi 300 milionů korun.
Čtěte rozhovor s odvolaným šéfem IPR Petrem Hlaváčkem:
Petr Hlaváček: Politikou Matěje Stropnického je vyvolávání strachu
Dále čtěte:
Matěj Stropnický: Budeme vzdorovat dál!
D jako debil. Jak donutit majitele pozemků k prodeji?


description: Podle dosluhujícího prezidenta USA Baracka Obamy jsou za hackerské útoky vedené proti Demokratické straně během volební kampaně odpovědní Rusové a podobným útokům musí Spojené státy zabránit. Obama přitom poznamenal, že nešlo o "propracovanou špionážní akci". Svého nástupce Donalda Trumpa rovněž nepřímo varoval, že zpochybnění zásady jediné Číny by se neobešlo bez následků.

title: Obama: Rusové jsou odpovědní za předvolební hackerské útoky v USA


description: Necháte automobil v nabíječce, odskočíte si a zapomenete si ho ihned po nabití vyzvednout? S Teslou to takhle nepůjde. Nepozorné či pomalé řidiče hodlá totiž pokutovat.

title: Tesla plánuje pokutovat lenochy

maintext:
Problém s frontami a prázdnými auty bez majitelů blokujících nabíjecí stanice chce jednou pro vždy vyřešit americká automobilka Tesla Motors.
Rychlonabíjecí stanice Supercharger by měla vybitou Teslu na sto procent nabít do pěti minut. To logicky řidiče svádí k tomu, aby si odskočili třeba na kafe, zapomněli se a jejich automat nabíjecí stanici blokoval, alespoň do té doby, než s ním dokáže odjet naprogramovaný autopilot.
Chování, které by na nabíjecí stanici čekající řidiče pravděpodobně dohnalo k šílenství, chce automobilka vyřešit zavedením poplatků pro , kteří vůz u Superchargeru takto zapomenou.
„Nikdo nenechá zaparkované auto stát přímo u pumpy tak, aby blokovalo ostatní a to samé by mělo platit u nabíjecích stanic,“ zmiňuje oficiální vyjádření společnosti.
Jakmile tedy uplyne pět minut stanovených na plné nabití začne Supercharger řidiči účtovat poplatky v hodnotě 0,4 dolaru za minutu. O tom, že byl jejich automobil nabit, se řidiči dozví jak jinak než prostřednictvím mobilní aplikace.
Tesla prý plánuje stavět v Česku. Přečtěte si o tom:
Tesla údajně uvažuje o stavbě obří továrny u Prahy


description: Americká centrální banka (Fed) po roce opět zvýšila svou základní úrokovou sazbu, a to o čtvrt procentního bodu na 0,50 až 0,75 procenta. Banka dnes rovněž signalizovala rychlejší tempo zvyšování úroků v příštím roce.

title: Fed zvýšil úrokové sazby. Podruhé od finanční krize


description: Oběťmi násilí z nenávisti se v tuzemsku stále častěji stávají cizinci a muslimové, dříve se nejvíc týkalo Romů. Novinářům to dnes řekla ředitelka organizace In Iustitia Klára Kalibová. Policejní statistiky loni evidovaly 65 nenávistných trestných činů, organizace jich spočítala 154. In Iustitia v posledním roce školila policisty kvůli násilí z nenávisti. Vzdělávacího programu se jich účastnilo 297.

title: Po Romech i muslimové: obětmi násilí z nenávisti se v Česku stávají cizinci


description: Muzeum holocaustu Breman v americké Atlantě si stěžuje na praktiky Googlu. Konkrétně mu vadí vyhledávání na téma popírání holocaustu, které primárně vede na stránky neonacistů. Google si údajně nechává platit za přesměrování na stránku muzea.

title: Google vydělává na popírání holocaustu, zlobí se židovské muzeum


description: Vědci ve Spojených státech vykoumali nezvyklý způsob, jak vyrábět elektřinu. Podle tvůrců je zcela jednoduchý – jen se u toho musí člověk hýbat.

title: Vědci našli způsob, jak získat elektřinu z lidské chůze

maintext:
Představte si, že abyste si doma mohli ohřát oběd, postačí několikrát oběhnout kuchyni. Technologie, která by tento zvláštní postup teoreticky umožnila, již existuje.
Vědci v z univerzity ve Wisconsinu nedávno přišli na to, jak tlak, který vyvíjí lidské chodidlo při chůzi, převést na elektřinu. Autor výzkumu Xudong Wang dle serveru BusinessInsider říká, že je to jednoduché. Podlaha je vyrobená z lisované buničiny, která je uspořádána do několika malých vláken o různém elektrickém náboji. Méně než milimetrová vlákna mají mezi sebou malou mezeru, a při chůzi do sebe naráží. Tím dochází k výměně elektronů mezi vrstvami a vzniká náboj. V podstatě nejde o nic jiného, než o jev známý z běžného života, kdy elektřina vzniká třením (například vlněný svetr versus nylonová bunda). Odborným termínem – triboelektrický jev.
Na domácí využití to ovšem podle Wanga zatím nevypadá, jelikož každý krok dokáže vyprodukovat jen pár miliwattů elektrické energie. Efektivní by však vynález mohl být v obchodních domech, stadionech nebo stanicích metra. Podle Wanga by 80 tisíc lidí na stadionu dokázalo jedním krokem vytvořit energii pro stovku velkých stadiónových světel, zatímco v domácnostech by podlaha stačila jen pro noční světla.
Samotná technologie není nová, doposud však scházelo najít ekonomicky a prakticky vhodný materiál. Buničina v podlaze má několik výhod. Jedná se o levný materiál, jehož uplatnění v současnosti upadá, lze ho recyklovat a je ho dostatek. Podle Wanga „elektropodlaha“ bude stát jen asi o pětinu více než její obyčejná varianta. A lidé prý rozdíl pod svými chodidly nijak nepoznají.
Vědci se nyní pokusí postavit podlahu o pěti až devíti metrech čtverečních, dosud technologii úspěšně otestovali na malém panelu na jedno šlápnutí. A možné uvedení do praxe? „Jde pouze o chemický proces a lisování dřeva. Tyhle kroky jsou podle mě komerčně přijatelné ve větším měřítku,“ přibližuje Wang.
Čtěte dále:


description: Pátrací týmy dnes našly černou skříňku se záznamy o letu z ruského letadla, které v neděli spadlo s 92 lidmi na palubě do Černého moře. Stroj, v němž cestovalo několik desítek členů světoznámého souboru Alexandrovci, byl na cestě z Moskvy do Sýrie a zřítil se krátce po startu ze Soči, kde měl mezipřistání. Skříňka s údaji o letu již byla převezena k analýze do Moskvy.

title: Našla se první černá skříňka z letadla s Alexandrovci


description: Evropa je vystrašená z imigrace. Když se s ní vypořádáme, najdeme řešení i pro ekonomické otázky brexitu, říká exministr financí Alistair Darling

title: Je to jako rozvod s osmadvaceti ženami

maintext:
Byl britským ministrem financí v poslední labouristické vládě a v době, kdy udeřila světová finanční krize. Celkem strávil 28 let v dolní komoře parlamentu, poslední rok zasedá ve Sněmovně lordů. „V roce 2015 jsem se rozhodl už nekandidovat do Dolní sněmovny. Skotským referendem pro mě ‚velká‘ politika skončila,“ říká Darling, skotský politik, který v roce 2014 byl výraznou postavou tábora, jenž bojoval za setrvání země ve Velké Británii.
* Myslíte, že po brexitu bude Skotsko usilovat, aby v v Evropské unii zůstalo?
Sedmdesát procent skotského vývozu míří do Velké Británie. Bylo by naprosto šílené říct, že opustíme nejen Evropu a naše budoucnost bude nejistá, ale také že opustíme náš největší trh, jímž je Británie. Střelili bychom se tím nejen do nohy, ale přímo do hlavy. Když vezmeme Velkou Británii včetně Skotska, nemyslím, že je tu poptávka po dalším referendu. Politici napříč stranami ho nechtějí, protože nedokážou zodpovědět základní ekonomické otázky. Poté, co splaskla ropná krize – ropa předtím tvořila značnou část příjmů Skotska – by nezávislost také znamenala, že skotský schodek by násobně přesáhl požadavky Evropské unie.
* A co až začnou jednání o brexitu?
Předpokládejme, že výsledek jednání o brexitu bude vnímán převážně negativně, zásadní otázka pak zní: Chceme ještě zhoršovat současnou situaci tím, že se odtrhneme od Velké Británie, která je naším největším trhem? Musíme si také uvědomit, že Skotsko má s Anglií a Walesem sociální, kulturní i ekonomické vazby, které nemá s žádnou jinou evropskou zemí.
Když se však zeptáte lidí na ulicích Edinburghu či Essexu, mnohem důležitější je otázka, jak to dopadne s brexitem. A upřímně řečeno, půl roku po referendu nejsme o nic moudřejší.
* Pro Skotsko by setrvání v Unii znamenalo přijmout společnou měnu, která není příliš populární. Česko se to také zdráhá udělat.
A podle mě děláte dobře. Na všechno se teď dívám s odstupem. Zoufale nyní podle mě potřebujeme vyspělý dialog mezi Velkou Británii a zbytkem Evropy.
Zmínil jste váš pohled na euro. V Evropské unii je řada zemí, která nechce do eurozóny vstoupit.
Stejně tak imigrace či volný pohyb osob nejsou problémem pouze ve Velké Británii. Situace se může skutečně zvrtnout.
Evropská komise i národní státy musejí být v této otázce realistické. Nehlasoval jsem pro odchod Velké Británie z Evropské unie, chtěl jsem zůstat. Byl jsem mezi těmi, kteří v referendu prohráli. Přesto si pořád myslím, že musíme akceptovat, jak lidé hlasovali, a musíme se s tím srovnat.
Evropa se musí smířit s tím, že v Evropské unii rovněž nefunguje všechno dobře a někdo se jí může chtít zbavit. Z vlastní zkušenosti vím – a strávil jsem ve vládě jako ministr 13 let –, že jednou z věcí, z níž Evropskou unii rozhodně nelze obviňovat, je schopnost jednat rychle. Musí ale věci řešit, protože riskujeme, že to, co se stalo ve Velké Británii, se může stát v každé druhé zemi v Evropě.
* Vede se v Británii seriózní diskuse o tom, co přinese brexit? Ve vaší mateřské straně labouristů ji moc nevidím.
V současnosti se tady nevede žádná debata. V kampani předcházející brexitu probíhal boj na opravdu základní úrovni, ať už to bylo o imigraci, či národním zdravotnickém systému. Nemáme absolutně pojem, co brexit vlastně znamená, pokud jde o měnovou unii či jednotný trh. Za normálních okolností by do diskuse vstupovali labouristé, Jeremy Corbyn (předseda strany – pozn. red.) ale vůbec nejeví zájem. Postupně přetváří labouristickou stranu na středostavovskou protestní partaj, a nikoli stranu, která se snaží zasednout do vlády.
Jasné je, že britská vláda nemá vůbec ponětí o problémech, které chce řešit, natož aby jejich řešení znala. Podobně jsem však zaznamenal velmi smíšené zprávy na druhé straně kanálu. Německá kancléřka Angela Merkelová chce, abychom tak či onak zůstali. Ale má příští rok volby. Francie bude mimo hru do května příštího roku, kdy jsou prezidentské volby.
* Brexit nelze zrušit, ale Velká Británie přesto může zůstat součástí celní unie a jednotného trhu. Hraje se podle vás právě o tohle?
Myslím, že se vždy najde cesta, jak se s tím vypořádat ve vztahu k celní unii, jednotnému trhu a dalším věcem. Vezmeme-li to z našeho pohledu, jsme pátou největší ekonomikou na světě a to je dost velká díra, když se rozhodneme odejít.
Kdybychom se úplně odstřihli, obchodní vazby by se narušily natolik, že je obtížné si to vůbec představit. Potřebujeme inteligentně přemýšlet na obou stranách kanálu a říct si, co od toho vlastně očekáváme. A k tomu zatím nedošlo.
Musíme do toho zapojit také další země z Evropské unie a pozitivní přístup určitě neznamená, když Boris Johnson (bývalý primátor Londýna a dnes ministr zahraničí Velké Británie – pozn. red.) objíždí Evropu a uráží Italy kvůli proseccu nebo něčemu jinému. Jsme ve velmi zvláštní situaci. Máme vládu, z níž polovina má diplomatické zkušenosti – řekněme – spíše omezené.
Johnson se celý život choval jako povrchní komediant. Zdá se mi, že předsedkyně vlády Mayová mu v běžné agendě nedůvěřuje.
* Theresa Mayová je mnohem zkušenější politička. Důvěřujete alespoň jí?
Myslím, že je velmi schopná politička, ale nikdo vůbec neví, co si v současnosti myslí.
Je premiérkou už pět měsíců a ještě veřejně nepromluvila o tom, jaké má názory na Evropu. Od druhé světové války si nevzpomínám na premiéra, který by se za pět měsíců své vlády nevyjádřil k hlavnímu problému, jemuž jeho země čelí. Myslím, že je to možné jedině kvůli tomu, že politická debata se odehrává jen v konzervativní straně.
* Proč současnou situaci považujete za horší než krizi v roce 2008, kdy jste byl ministrem financí?
V roce 2008 – jakkoli byla situace špatná, a byla špatná – jsme věděli, jak ji řešit. Je sice pravda, že v září 2007 nás krach banky Northern Rock překvapil (britskou hypoteční banku musel převzít stát – pozn. red.), ale v roce 2008 už bylo jasné, že musíme zasáhnout. S premiérem Gordonem Brownem jsme byli odhodlaní podniknout cokoli, abychom zabránili systémovému kolapsu bank, a udělali jsme to. Myslím, že jen velmi málo lidí si tehdy uvědomovalo, že politické a ekonomické následky budeme pociťovat ještě za osm let. Když jsem v roce 2008 uvedl v deníku The Guardian, že to může trvat hodně dlouho, všichni oponovali, že nikoli.
Dnes před námi stojí mnohem větší problém. Neznamená to vyřešit jen jednu, dvě nebo tři věci. Za každým problémem, ať už jde o celní unii, či jednotný trh, se při bližším pohledu skrývá deset dalších. Je to jako rozvod, rozvod s jednou osobou a sedmadvaceti dalšími, z nichž každá má svou vlastní agendu.
* Co považujete při tomto rozvodu za největší problémy?
Když vezmeme celní unii, velká část našeho průmyslu je součástí dodavatelských řetězců napříč Evropou, třeba automobilový průmysl. A nedávný případ Nissanu jasně ukázal, že nemůžeme přežít bez otevřenosti (britská vláda japonské automobilce v listopadu poskytla blíže nespecifikované garance pro období po brexitu – pozn. red.).
Další věcí je, proč se k tomu vláda vůbec nevyjadřuje. A jak dlouho bude trvat, než se o garance přihlásí jiná automobilka?
A pak budou chtít garance i firmy poskytující finanční služby, které ve Velké Británii zaměstnávají deset procent obyvatelstva. Neomezuje se to přitom jen na Londýn, třeba Edinburgh je čtvrtým největším centrem finančních služeb v Evropě.
* Co tento příslib Nissanu vypovídá o postoji britské vlády v otázce brexitu?
To nevíme. Další věcí je, že bude záležet na jednáních, která teprve začnou, natož aby k něčemu dospěla. Předpokládejme však, že se jednání nepovedou a Nissan bude mít nárok na hromadu peněz.
Vláda by měla jasně objasnit problémy, které budeme muset řešit. Následně pak vést dospělou debatu nejen ve Velké Británii, ale i s evropskými partnery, jak se to bude řešit. Myslím, že napříč Evropou je největším problémem imigrace, ať už ji pojmenováváme volný pohyb osob či migrační krize. Všechno se nakonec týká imigrace. Po celé Evropě panuje velký strach a musí se řešit. Když nějak vyřešíme tuto věc, myslím, že pak bude mnohem jednodušší se vypořádat s ekonomickými otázkami.
* Jaká vlastně byla jednání o záchraně bank? Ve svých pamětech píšete, že před vyhlášením záchranného balíku večer 7. října 2008 „… mi prolétlo hlavou, že banky zřejmě vůbec nepochopily, že se s nimi nemusíme bavit, ale také jak mohou být tak hloupé, že koketují s myšlenkou na sebevraždu“.
Za svou kariéru jsem potkal většinu šéfů největších britských bank. Když jsem se pak stal ministrem financí, potkával jsem se s nimi i před krachem Lehman Brothers. Stručně řečeno, vládou spíš pohrdali, mysleli si, že státní aparát na svou práci nestačí a proti nim je to nižší liga. Pamatuji si schůzku s bankéřem z Wall Street na jednání skupiny G20 ve Washingtonu, který prohlásil, že nejlepší, co může vláda udělat, je neplést se do našich věcí. Za půl roku musela vláda jeho banku zachraňovat.
* Neuvědomovali si to, nebo byli tak sebevědomí?
Myslím, že asi až do léta 2008 si většina z nich vůbec neuvědomovala, co jejich banky vlastně ve svých rozvahách držely. Utěšovali se tím, že stejná aktiva mají i ostatní, a pokud budou chtít, mohou se jich na trhu vždycky rychle zbavit.
Nepočítali ale s tím, že se ve stejné chvíli začnou bát všichni a všichni si uvědomí, že také mají v suterénu hromady těchto odpadků. Proto začal systém počínaje létem 2008 zamrzat. Když kvůli krizi zkrachovala banka Lehman Brothers, úvěrování zamrzlo úplně, protože to byla obrovská banka.
* Kdy jste si vy uvědomil, že je situace vážná?
Bylo to někdy v srpnu 2008. Dostával jsem data každý den. Pamatujete si víkend před pádem Lehmanů, kdy se je pokoušela převzít Barclays? Telefonoval jsem tehdy dvakrát s Hankem Paulsonem (tehdejší ministr financí USA – pozn. red.) a říkal mu, že to nepřichází v úvahu, aby k převzetí došlo, protože by zbankrotovanou americkou banku museli zachraňovat britští daňoví poplatníci. Neuvažoval jsem o tom ani 30 sekund.
Každý den jsem dostával čísla o úrokových sazbách a době splatnosti mezibankovních dluhů a postupně se ukazovalo, že nakonec nikdo nechtěl Royal Bank of Scotland (RBS) půjčit ani cent. Byla to tehdy největší banka na světě, a když nechce nikdo půjčit největší bance na světě, je konec. Nic tehdy nefungovalo. Když RBS zkrachovala, museli jsme ji ten samý den zachránit. Byl jsem tehdy v Lucembursku a šéf RBS mě v telefonu vyděsil. Zeptal jsem se ho, jak dlouho jeho banka vydrží, než jí dojdou peníze. Odpověděl: „Dvě nebo tři hodiny.“
* Co jste si v tu chvíli myslel?
Pomyslel jsem si, co proboha dělá. Měli jsme za sebou záchranu Northern Rock – to bylo pečlivě zamaskované požehnání.
Ale s RBS jsme neměli na vybranou. O den později jsme neměli tušení, jestli záchrana zafunguje. A pravda je, že to nefungovalo, protože vždycky musíte udělat něco víc, než lidé čekají, a rychleji, než to čekají.
Když jsem se šéfa Royal Bank of Scotland zeptal, jak dlouho jeho banka vydrží, než jí dojdou peníze, odpověděl, že dvě nebo tři hodiny. Byla to největší banka na světě.
Alistair Darling (63)
? Britský labouristický politik. V britské dolní komoře parlamentu byl od roku 1987 do roku 2015. ? Vystudovaný právník byl jedním z tří politiků, kteří setrvali v labouristické vládě od vítězství v roce 1997 až do jejich porážky v roce 2010. ? Prošel řadou vládních postů od ministra dopravy až po ministra financí v době světové finanční krize. ? V roce 2015 získal titul baron Darling of Roulanish a stal se členem Sněmovny lordů, do parlamentu už nekandidoval. Ve stejném roce začal pracovat pro americkou banku Morgan Stanley. ? Je ženatý a má dvě děti. Je fanouškem kapel Pink Floyd, Coldplay či Leonarda Cohena.
O autorovi| Jiří Zatloukal, zatloukal@mf.cz


description: Praha 6 v architektonické soutěži vybrala podobu lavičky Ferdinanda Vaňka, ústřední postavy mnoha divadelních her dramatika a bývalého prezidenta Václava Havla. Vítězný návrh s motivem rudého pivovarnického sudu bude pravděpodobně stát před budovou Národní technické knihovny. Informoval o tom místostarosta městské části a předseda poroty Jan Lacina (STAN).

title: Praha 6 vybrala podobu Vaňkovy lavičky, odkazuje na Havla


description: Pod křídly Czechoslovak Group připravuje Avia obnovení produkce středních nákladních vozidel

title: Avia - od legendární řady A po současnost

maintext:
Automobilka Avia, která v roce 2019 oslaví 100 let své existence, byla v Letňanech původně založena jako výrobce letadel.
Od roku 1947 k letadlům přibyla i nákladní vozidla a právě ta se stala hlavní výrobní náplní firmy v druhé polovině 20. století i v novém tisíciletí. Ač byla produkce v Avii v roce 2013 přerušena, letos v červenci přešla do vlastnictví průmyslové skupiny Czechoslovak Group a nyní se chystá obnovení výroby vozidel modernizované řady D.
Této řadě předcházely modely vozů řady A, která odpovídala na požadavky tehdejšího měnícího se trhu s nákladními automobily s nosností jedné až tří tun. V roce 1967 Avia podepsala dohodu s francouzskou automobilkou Renault-Saviem na licenční výrobu dvou modelů - většího s označením Renault-Saviem SG4 Super Galion a menšího SG2 Super Goélette.
Z nich se později staly hlavní modely Avia A30 s užitečným zatížením tři tuny a Avia A15 s nosností 1,5 tuny.
To nejlepší
Na konci šedesátých let patřily vozy Avia k tomu nejlepšímu, co šlo na českých silnicích spatřit mezi nákladními vozidly dané velikosti. Řízení Avie bylo do jisté míry výsadou a tyto vozy byly v podnicích přidělovány jen těm nejzkušenějším a nejlepším řidičům. V sedmdesátých letech se průběžně modernizovala výroba i samotná vozidla, od roku 1979 byla ve výrobě vylepšená provedení modelů A30 i A20, u kterých byl zvýšen výkon motoru i nosnost.
V roce 1983 tyto modely nahradily modernizované Avie A31 a A21, u kterých byl opět zvýšen výkon i maximální rychlost.
Důležitou změnou bylo také snížení spotřeby paliva zhruba o deset procent oproti předchozím verzím.
K 1. červenci 1988 se národní podnik Avia se svými závody v Brně, Ivančicích a Žilině stal koncernem Avia. Přišel však revoluční rok 1989 a koncern se rozpadl na samostatné podniky. V souvislosti s rozpadem východního bloku a otevřením trhu pro zahraniční výrobce přišla letňanská automobilka o řadu zákazníků a musela čelit sílící konkurenci. Potřebovala přijít s novými, nebo alespoň výrazně inovovanými modely, a tak v roce 1993 zahájila výrobu vozů Avia A31T a A21T, které dostaly přeplňované motory s výkonem 65 kW Euro 1 (později 76 kW Euro 2). Vylepšením prošel také podvozek a interiér kabiny.
Pro další úspěšný rozvoj podniku se Avia rozhodla zamířit v roce 1995 pod křídla zahraničního investora, jihokorejské firmy Daewoo. S novým vlastníkem prošly vozy Avia výraznou modernizací, na trh byly uvedeny vozy typu A60, 65, 75 a 80. Ty měly především zcela nový podvozek a jejich upravená kabina byla sklopná. Od zahájení výroby v roce 1968 až do jejího ukončení v listopadu roku 2000 opustilo montážní linku zhruba 250 tisíc vozidel modelové řady A.
Nové avie budou vznikat v Přelouči
Nutnost výroby zcela nového a konkurenceschopného automobilu v hmotnostní kategorii od šesti do devíti tun vyvrcholila vývojem produktu označeného jako Avia řady D. Ta přinesla širokou paletu verzí, nové pohonné jednotky a především kabinu se zcela novým designem a kvalitním interiérem. Ovšem v roce 2005 po finančních problémech mateřského koncernu Daewoo automobilka Avia změnila majitele, stala se jím finanční skupina Odien. Od ní v roce 2007 koupila Avii indická skupina Ashok Leyland. Ta trhu nabídla nákladní podvozky s celkovou hmotností šest až 12 tun. Ve druhém desetiletí nového tisíciletí měla automobilka velké plány, prodeje vozů začaly stoupat, avšak přesto byla automobilka v trvalé ztrátě a mateřská společnost Ashok Leyland rozhodla k 31. červenci 2013 ukončit výrobu v letňanské továrně.
V červenci letošního roku oznámila průmyslová skupina Czechoslovak Group (CSG) Jaroslava Strnada, že letňanskou automobilku koupila. Nyní se Avia pod křídly CSG připravuje na opětovné spuštění produkce středních nákladních vozidel. Ta už však nebude probíhat v Letňanech, nýbrž ve výrobním areálu CSG v Přelouči. Letňanský závod je totiž pro potřeby firmy příliš velký a nerentabilní. Modernizované vozy Avia řady D, jež budou sjíždět z přestěhované výrobní linky, dostanou například novou faceliftovanou kabinu a budou vybaveny moderními motory Cummins, které splňující emisní normu Euro 6. V příštím roce by mělo vzniknout několik stovek nových vozů. Do budoucna se plánuje produkce v objemu až tisíc vozů za rok a také spolupráce s automobilkou Tatra Trucks, která je s holdingem Czechoslovak Group propojena prostřednictvím majitele Jaroslava Strnada. 9


description: Na nejoblíbenější zaměstnanecké benefity, finanční odměny a třináctý plat, se letos na konci roku může těšit čtvrtina zaměstnanců. V top managementu je dostane téměř každý druhý, a to až v podobě dvojnásobku měsíčního platu. Z firem jsou nejštědřejší dodavatelé elektřiny, plynu a vody. Zajímavé je i porovnání se Slovenskem, kde tyto benefity dostává více lidí než v Česku.

title: Sběrači odměn: top manažeři v energetice a vodárenství