description: Debata o homeopatikách, která proběhla v médiích, obrátila pozornost k pojmu placebo. Zdánlivý lék může měnit stav nemocného, ačkoliv k tomu s ohledem na jeho složení není důvod. Jenže tak jednoduché to není, jak si někteří vědci všimli.

title: Zdánlivě neúčinné látky, placebo, používané při testech léků možná tak neúčinné nejsou

maintext:
Placebem kontrolované klinické studie jsou běžným základem lékařského výzkumu. Když lékaři a jiní výzkumníci chtějí vědět, jestli potenciální nový lék je skutečně účinný při léčbě onemocnění, tak provádějí kontrolované klinické studie srovnávající lék se zdánlivě inertním placebem, tedy látkou, jež by měla být neúčinná. Jinak se nedá zjistit, jestli se pacientům daří lépe, nebo hůře následkem „skutečného“ testovaného účinného léku.
Dle známého mínění „víra tvá tě uzdravila“ pacienti, kteří věří, že jejich nemoc je léčena, pociťují zlepšení (někdy navíc skutečné) spíše než ti, kteří si myslí, že s nimi doktoři nic nedělají. Jedná se o takzvaný placebo efekt a ten je jedním ze základních kamenů testování v moderní medicíně. Pravé placebo nemá žádnou moc léčit choroby, je to prostě nástroj pro srovnání.
Že někdy fungují i látky či metody, jež by neměly mít žádný dopad, jak to vidíme u různých alternativních léčitelů nebo náboženských uzdravovatelů, je prokázáno mnohokrát. Pak najednou i chromí chvíli chodí, alkoholici abstinují a životní úzkosti ustupují.
Autor Dave Munger se však ve svém článku na serveru seedmagazine.com (23. 11. 2016) ptá: „Ale co v případě, že placebo samo o sobě není ve skutečnosti neutrální? Co když například byli pacienti alergičtí na nějaké složky v placebu?“ Mají být vědci podezřívavější a předpokládat, že navrhovaná léčba je účinnější, než ve skutečnosti je, protože používané placebo ve skutečnosti některým pacientům škodí?
Autor říká, že klasickou námitkou je, že je jednoduchá možnost, jak to zjistit, prostě je třeba, aby se badatel podíval na obsah placeba a posoudil jeho potenciální vedlejší účinky. Jenže nedávno britská autorka Helen Jaquesová zkoumala jednu zprávu naznačující, že vyšetřování složení placeba nebude jednoduchá záležitost.
„Tým vedený Beatrice Golumbovou hodnotil 176 klinických studií publikovaných ve čtyřech ceněných lékařských časopisech v letech 2008 a 2009 a zjistil, že překvapivě málo zpráv sděluje obsah placeba používaného ve výzkumu. Pouze u 23 procent z pokusů se udávaly úplné zprávy o obsahu placeba, které vědci používají, a dokonce při započítání dílčích zpráv se počet zvýšil jen na 32 procent.“ Studie zahrnující pilulky má složení uvedeno jen u 9,3 procenta, jak píše časopis Annals of Internal Medicine.
Přesto to neznamená, že je třeba vyhodit výsledky tisíců studií, jak někteří autoři poněkud propadli panice. Záznamy totiž ve skutečnosti existují, jsou v laboratorní dokumentaci a je možné si je v případě nějakých problémů vyžádat. Také není známo, že by došlo k nějakým vážným zdravotním problémům kvůli placebu. K potížím by mohlo dojít třeba u pacientů s rakovinou kvůli laktóze, vůči níž měli vyšší intoleranci, ale ani tady nedošlo k ničemu vážnému.
Věc tedy není tak hrozná, jak by se mohlo některým komentátorům zdát. Je pravda, že je potřeba být ostražitý vůči tomu, jak některé farmaceutické firmy přehánějí výsledky testů a zdůrazňují účinnost svých léků. Na to je potřeba dát pozor, ale není to ještě žádné spiknutí. Také je to něco jiného než celý průmysl, který se zabývá homeopatiky, jež nemají jiný účinek než psychosomatický. Je otázka, zda by si tyto účinky nemohli lidé navodit i jinými neškodnými metodami sami a zadarmo.


title: Štrasburský soud zamítl stížnost dvou Češek kvůli domácím porodům

maintext:
Evropský soud pro lidská práva zamítl stížnost dvou českých občanek kvůli domácím porodům. Vyplývá to z rozsudku, který soud zveřejnil na svém webu. Případ se týká svobodné volby místa porodu a práva ženy mít u porodu v domácím prostředí porodní asistentku. Velký senát štrasburského soudu rozsudkem potvrdil své dřívější rozhodnutí, že práva rodiček v České republice nebyla porušena. Soudci rozhodli poměrem hlasů dvanáct ku pěti.
Šárka Dubská a Alexandra Krejzová se na soud obrátily s tím, že jim kvůli českým zákonům byla upřena možnost rodit doma za asistence lékařského odborníka. Obě si přály rodit doma s pomocí porodních asistentek. České zákony ale činnost porodních asistentek přísně regulují a proto prý ženy nemohly žádné asistentky najít.
Velký senát rozhodoval, zda v případu byl porušen článek osm Evropské úmluvy o ochraně lidských práv. Ten říká, že každý má právo na respektování svého soukromého a rodinného života, a také že státní orgán nemůže do výkonu tohoto práva zasahovat kromě případů, kdy je to v souladu se zákonem a kdy je to nezbytné. Soudci již podruhé dospěli k závěru, že tento článek porušen nebyl.
Podle českého ministerstva zdravotnictví soud "spravedlivě vyvážil všechna práva, která jsou v tak citlivé oblasti ve hře". Úřad také uvedl, že si uvědomuje kritické hodnocení soudu v některých záležitostech v porodnictví a proto zváží přijetí opatření, která by mohla zlepšit péči o české rodičky a novorozence.
Advokátka jedné ze stěžovatelek Zuzana Candigliota prohlásila, že soud stížnost zamítl, protože očekává, že český stát porodní péči zlepší sám, a ne na popud soudu.
V odůvodnění rozsudku stojí, že právo zvolit si místo porodu spadá pod uvedený článek úmluvy. Česká legislativa, která upřednostňuje porody v nemocnici, však podle soudců vychází z legitimní snahy chránit zdraví matky a dítěte po porodu. Vzhledem k tomu, že neexistuje jednotná evropská norma, je v působnosti národních států, jak otázky domácích porodů upraví, uvedl soud.
Pětice soudců, kteří s rozsudkem nesouhlasili, poukazuje na to, že nastávající matky v Česku v podstatě nemají možnost rodit jinde než v nemocnici. Upírat matkám právo rodit doma s asistentkou je podle soudů "v demokratické společnosti neospravedlnitelné".
Evropské země se v regulaci a oblibě domácích porodů liší. Agentura DPA se v této souvislosti zmiňuje například o Nizozemsku, kde se doma narodí každé třetí dítě. V Německu jsou to jen přibližně dvě děti ze sta. Německá společnost porodníků a gynekologů se domnívá, že bezpečí matky i dítěte je nejlépe zajištěno v porodnici, což je princip, kterému odpovídá i česká právní úprava.
Dubská a Krejzová předložily své stížnosti evropskému soudu postupně v letech 2011 a 2012. V rozsudku z roku 2014 soud dospěl ke stejnému závěru jako dnes. Češky se po tomto rozhodnutí obrátily na velký senát štrasburského soudu, což je forma odvolání.

fasttext_language: cs


description: Zatímco Evropa o Donaldu Trumpovi tvrdí, že chce rozvolnit NATO, tak on pořád opakuje, že většina členských států Severoatlantické aliance neplní své finanční závazky, což je velká chyba, na kterou doplácí Amerika. Pokud jde o peníze, má pravdu Trump, protože pouze 5 zemí Aliance dává na svoji bezpečnost dvě procenta HDP, což je podíl, na kterém se organizace dohodla. Velmi špatně je v tomto ohledu na tom i Česko. NATO má v současnosti 28 členů.

title: Trump má pravdu, své finanční závazky plní v NATO jen 5 zemí, Česko je na tom hodně špatně


title: The New York Times: Mnozí Češi věří, že Trumpová by do Prahy přinesla pozornost

maintext:
V České republice mnozí čekají, že případné jmenování někdejší manželky nově zvoleného amerického prezidenta Donalda Trumpa Ivany velvyslankyní Spojených států pozvedne celosvětový obraz této středoevropské země. Napsal to list The New York Times s tím, že by to nebylo poprvé, co by americkou ambasádu v Praze vedla známá osobnost, neboť někdejší prezident George Bush starší do tehdy ještě československé metropole vyslal v roce 1989 herečku Shirley Templeovou Blackovou, která se zde stala velmi populární.
"Česká republika usiluje o pozvednutí svého mezinárodního obrazu, zároveň ji ale trápí, že ji cizinci neustále považují za jejího předchůdce Československo, či ji chybně zaměňují za Čečensko. V dubnu čeští představitelé navrhli používat jednoslovný (anglický) název Czechia (Česko) s vírou, že říznější jednoslovné jméno se bude lépe vyslovovat," napsal deník o situaci v tuzemsku.
Nyní část České republiky doufá, že příjezd Ivany Trumpové do Prahy jako velvyslankyně by s sebou přinesl i záři reflektorů světového jeviště. Podnět ke spekulacím dala sama Trumpová, rozená Zelníčková, která pochází ze Zlína.
"Navrhnu, abych byla velvyslankyní v České republice," řekla Trumpová v rozhovoru s bulvárním listem The New York Post. Zároveň poznamenala, že má pro funkci dobré předpoklady, neboť čeština je její mateřským jazykem a v zemi je známá, a to nejen díky příjmení Trumpová.
The New York Times poznamenal, že Trumpová by na rozdíl od Blackové, která v 70. letech zastávala velvyslanecký post v Ghaně, byla zcela bez diplomatických zkušeností. Její kariéra se totiž dosud soustředila na módu, podnikání a psaní knih. Přesto, jak deník připomněl, již ukázala jistý politický instinkt, když zdůraznila přínos přistěhovalectví pro USA.
"My přistěhovalce potřebujeme," řekla listu The New York Post Trumpová, která se občankou Spojených států stala v 80. letech. Dodala, že přínosem jsou pracovití cizinci, kteří chtějí platit daně.
Trumpovou by jako velvyslankyni ocenil český premiér Bohuslav Sobotka, který po zvolení Trumpa na twitteru napsal, že on aspoň na rozdíl od některých předešlých amerických prezidentů ví, kde Česko leží. Sobotka také podle The New York Times zmínil, že USA v minulosti opakovaně jmenovaly velvyslance z nediplomatických kruhů, čímž nepřímo zmínil současného ambasadora Andrewa Schapira. Právník Schapiro je bývalým spolužákem dosluhující hlavy státu Baracka Obamy.
Velké zastání má Trumpová na Hradě, český prezident Miloš Zeman, který je podle The New York Times populistou, během kampaně navíc Trumpa hlasitě podporoval.
Naopak známý český umělec David Černý myšlenku Trumpové jako velvyslankyně považuje za vtip. "Je to noční můra, co jiného by to bylo?" položil si otázku. "Skutečně potřebujeme ambasadorku, jejíž hlavní kvalifikací je manželství s Donaldem Trumpem a to, že umí dobře lyžovat?" dodal.
Americký komentátor Erik Best, který žije 25 let v Česku, je však přesvědčen, že Trumpová by mohla skutečně přispět ke zlepšení spolupráce mezi velvyslanectvím a Hradem, neboť vztahy Zemana a Schapira jsou na bodu mrazu.
Někdejší český velvyslanec v USA a v Rusku Petr Kolář přílišná očekávání Čechů mírní. "I kdyby Donald Trump poslal do Prahy myšáka Mickeyho, je to jeho právo a jeho odpovědnost, což bychom měli respektovat," řekl.


description: Maria Zacharovová je mluvčí ruského ministerstva zahraničních věcí. A světovou veřejnost nyní zaujala svým prohlášením, že za porážku Hillary Clintonové nemůže nikdo jiný než Židé.

title: Skandální odhalení ruské úřednice: Za vítězství Trumpa mohou Židé!


description: Jedno z nejdražších míst ve městě, roh Páté Avenue a 57. ulice, místo Snídaně u Tifannyho. Právě tady si Donald Trump postavil před třiceti lety Trump Tower, zlatavý symbol vlastní síly. Dnes tu bydlí, má tu volební centrálu a taky prezidentské apartmá. Připravené - pro sebe.

title: Nejotužilejší zastánci Trumpa na světě stojí před Trump Tower


description: Českou veřejnost vzrušil v roce 1899 případ vraždy, jež se odehrála ve vídeňském obvodě Hernals. Pozornost poutala zřejmě i proto, že obětí a, jak se vzápětí ukáže, také pohrdanou představitelkou celého příběhu byla Češka.

title: Padl na kolena a prosil, pak teprve panovačnou manželku zabil


description: Pro mnoho amerických i světových celebrit, agentury, které dělají průzkumy, celý vládnoucí establishment (ke kterému Hillary Clintonová dlouho patří), ale i většinu médii je vítězství Donalda Trumpa nejenom šokující prohrou, ale i velkou ostudou. Snad nikdy v historii se totiž tolik lidí tak neblamovalo, jako teď.

title: Největší prohra celebrit, šarlatánů s průzkumy, establishmentu a médií v historii


description: Tisíce lidí si dnes na Národní třídě připomínají výročí 17. listopadu. Na akci s názvem Korzo Národní, kterou pořádají studenti vysokých škol, se mohou pobavit i poučit o dění v listopadu 1989. Přibližně ve 14:00 na Národní třídu přišel průvod z Albertova, v jehož popředí byl rektor Univerzity Karlovy Tomáš Zima. Dechový orchestr Pralinka pak před pamětní deskou zahrál národní hymnu.

title: Tisíce lidí si na Národní třídě připomínají výročí 17. listopadu

maintext:
Součástí akce s podtitulem Díky, že můžem! jsou koncerty nebo divadelní představení pro děti i dospělé. Informační panely rozmístěné po Národní třídě lidem přibližují události 17. listopadu 1989 včetně osobních příběhů některých účastníků. K poučení o nedávné historii slouží také venkovní škola v tramvajovém voze před Národním divadlem, v níž přednáší historik z Ústavu pro studium totalitních režimů.
Národní třída bez aut a tramvají má být dnes prostorem, kde si budou lidé vyprávět a diskutovat. Na tabule mohou psát vzkazy. Politické projevy z pódia na programu nejsou a ani lidé nepřicházejí s transparenty, kterými by demonstrovali svůj politický postoj. Jen mívají na klopě trikolóru, kterou rozdávají pořadatelé na obou koncích Národní třídy.
Pod střechou u náměstí Václava Havla, jak se nově jmenuje piazzetta Národního divadla, se ve 13:00 slavnostně otevřel Obývák Václava Havla. Jsou v němž stolky s křesílky a knihami o Havlovi i od Havla, lidé si mohou vyzkoušet také psací stroje.
Otevření Obýváku Václava Havla sledovaly stovky lidí. Viděly mimo jiné úvodní scénku se zásahem příslušníků někdejšího Sboru národní bezpečnosti. Novou knihu fotografií představil Havlův osobní fotograf Tomki Němec. "Je to památka a výběr od roku 1989 do roku 2003, kdy pak prezident opustil úřad," řekl.
V Obýváku Václava Havla se bude do 17:00 konat čtení z Havlových knih. zapojí se do něj například Jan Ruml, Dan Bárta, Tomáš Halík nebo Monika Pajerová. Kulturní program na Národní třídě potrvá až do večera.


description: Kupoval jsem si v samoobsluze nějaké jídlo a ve frontě přede mnou stál ON. A byl opravdu směšnej. Tak v mém věku, ale přesto ještě neměl špetku rozumu. Sami homosexuálové takové modely nazývají vykroucená buzna.

title: Čím více homosexuálů, tím méně buzerantů

maintext:
Tedy stál, přes lehký make-up neprosvítalo strniště, navoněn byl co prostitut od Maxima a na pokladní doslova cvrlikal: „Nedala byste mi na ten tvarůžek pytlíček?“ „Mám akorát tašku!“ odvětila hromově pokladní. „Božíčku, to nevadí, tak mi dejte taštičku!“
Homosexuál, jenž má svou orientaci jako identitní záležitost, homosexuál, který nemůže nedávat neustále najevo, že je homosexuál nebo též vykroucená buzna. Omluvitelné u dvacetiletých prostitutů, kteří se živí zadkem a teploučké vystupování je pro ně součástí pracovních povinností, u padesátiletého chlapa prostě trapas. Zkrátka — buzerant.
A jak zaplatil, vypadl a mně najednou došlo, jak strašně dlouho už jsem takového buzíka neviděl. Mám celoživotně řadu přátel mezi homosexuály, ale nikdo z nich není vykroucenej, nikdo neříká božíčku, nikdo z nich nemluví ve zdrobnělinkách. Jejich homosexualita je stejně privátní a nezajímavá věc jako heterosexualita většiny. Prostě — není o čem mluvit.
Můj spolunakupující byl jako pozdrav z minulosti. Chápu, že v době, kdy byli homosexuálové pronásledováni, měli potřebu se vymezovat. To už je ale skoro třicet let. S tím, jak u nás rostla tolerance k této orientaci, mizeli vymezující se homosexuálové jak pára nad hrncem. V momentě, kdy už „se to smělo“, najednou zmizel důvod vlastní homosexualitu dávat na odiv. Už to dávno není nic, co by bylo zajímavé a překvapující — tak proč kvůli tomu šišlat, že.
Prostě — s akceptací homosexuality většinovou společností vymizeli buzeranti a zůstali jen normální homosexuálové, kteří najednou — jak jim nikdo nešlape na krk — jsou naprosto standardní občané, kteří každých jedenáct minut nemluví o své sexuální orientaci a nepředvádějí se s ní. Takže — jak už v dialektice bývá zvykem — přijetí homosexuálů jako plnoprávných občanů nás zbavilo obtěžujících buzerantů.


description: „Střídání stráží“ po dvou funkčních obdobích demokratického prezidenta USA dává smysl. Demokraty ale zastihlo nepřipravené a odhalilo šrámy uvnitř strany.

title: Ticho po bitvě: Demokraté hodnotí debakl, Obama odevzdává klíče

maintext:
Američtí Demokraté mají problém: měsíce předvolební euforie vystřídala zdrcující prohra. S Donaldem Trumpem – byznysmenem bez větší politické zkušenosti – přitom neprohrál jen tak někdo. Větší eso než Hillary Clintonovou strana jen těžko mohla nabídnout. Teď klíčová postava Demokratů nechtěně odhaluje, že ve straně není vše v pořádku.
Demokraté přišli o Bílý dům a o vliv na zahraniční politiku. Nemají pod kontrolou Kongres a v klíčových otázkách, jako je doplnění Nejvyššího soudu, který spoluurčí podobu USA na další roky, budou tahat za kratší konec.
Úměrně tomu roste napětí uvnitř strany a hlasy, které upozorňují, že se špičky partaje přepočítaly, nabírají na síle. „Politika vedení – ať už na úrovni Senátu nebo na národní prezidentské úrovni – nestačila. Musíme se hodně zamyslet nad tím, jak k záležitostem přistupujeme, a které kandidáty postavíme,“ cituje server Politico názory dlouholetého poradce strany.
Krize demokratů a konec Clintonové?
Mlčení, které se z nejvyšších kruhů rozhostilo do dalších úrovní strany, podtrhuje otázku, která zatím zůstala bez odpovědi: „co vlastně bude s Hillary Clintonovou dál?“ Kariérní politička se v den voleb odmlčela a před kamery předstoupila s několikahodinovým odstupem. Promluvila „jen“ o respektu k volbám a o smíru ve společnosti. Svoji další kariéru taktně přešla. Výsledky ale jasně naznačují, že některé voliče Demokratů už tvář a myšlenky bývalé první dámy nelákají. A úměrně tomu klesá její politická cena.
A co Bílý dům?
Podobně napjatý je svět v případě prezidenta Baracka Obamy. Kam zamíří po osmiletém úřadování v Oválné pracovně? Je mu 55 let a do důchodového věku mu desetiletí zbývá. A je zvyklý na vysoké tempo. Někteří od něj čekají například sepsání pamětí, které mají automaticky zaručený úspěch. Jiní jeho roli můžou vidět v pozici poradce jeho ženy Michelle – pokud by vyslyšela hlasy volající po jejím vstupu do politiky. To se ale první dáma zdráhá udělat.
Dva měsíce politického vzduchoprázdna
Všechny úvahy okolo Obamovy budoucnosti jsou ale zatím trochu předčasné. Prezidentem zůstává do inaugurace Donalda Trumpa, což bude 20. ledna. Proces předávání úřadu už ale započal. A i když bylo první setkání na první pohled tradiční, pozornější zkoumání odhaluje rozdíly oproti minulosti.
Oba politici nakonec vynechali obvyklé společné fotografování, při kterém se úsměvy (jakkoli upřímnými) zpravidla nešetří. Ještě výmluvnější jsou ale snímky se zaměstnanci Bílého domu:
Tíha vládnutí
Že je výkon prezidentské funkce zatěžující Donald Trump jistě ví. A dobře si uvědomuje, co roky vlády udělaly s Barackem Obamou. Z energického muže se proměnil v někdy trochu zarmouceného člověka s rozvážnějším a méně strhujícím projevem.
První setkání obou mužů bylo spíše formální, došlo ale i na závažná témata. Trumpův tým vyzývá Obamovu administrativu, aby nedělala razantní kroky a dovládla, aniž by učinila rozhodnutí v zahraniční politice.
„Nebylo by to jen kontraproduktivní, ale vysílalo by to také zmatečné signály navenek,“ poznamenal jeden z Trumpových poradců.
Jednat se může o mezinárodní transpacifickou a transatlantickou dohodu, vojenské aktivity na Blízkém východě nebo v Evropě a s tím související vztahy s Ruskem, které Trump hodlá narovnat. Mluvčí Pentagonu ale uvedl, že Spojené státy teď bez ohledu na strategii nově zvoleného prezidenta na plánu posilování své vojenské přítomnosti v Evropě nebudou nic měnit.
Autor je editorem zpravodajského webu Info.cz, který startuje 17. listopadu


description: Bohatší jsou stále bohatšími a chudí zůstávají stejně chudými. Dál se také rozevírají i nůžky mezi těmi nejbohatšími a takzvanou střední třídou. To by mohlo být také důvodem politického neklidu ve vyspělých zemích a příklonu k antisystémovým stranám. To jsou závěry nové výroční zprávy švýcarské finanční skupiny Credit Suisse, která se věnuje „rozložení“ bohatství ve světě.

title: Pouhých 0,7 procenta dospělých celého světa má majetek v hodnotě 117 bilionů dolarů


description: V několika tajných hromadných hrobech na jihu Mexika se našla těla 32 lidí a devět hlav. Oznámily to ve čtvrtek úřady ve státě Guerrero, který léta čelí násilí spojenému s působením konkurenčních drogových kartelů.

title: V Mexiku se v dalších masových hrobech našlo 32 těl a devět hlav


description: Jihokorejská prezidentka Pak Kun-hje čelí drtivé kritice veřejnosti i politických odpůrců, protože nechala ve svém úřadě působit svoji kamarádku, která měla přístup k tajným dokumentům a zasahovala do nejrůznějších kauz. Vše nasvědčuje tomu, že se jednalo o místní verzi neslavně proslulého mystika Rasputina, který kdysi manipuloval s carským dvorem v Rusku. V důsledku toho se důvěra Pak Kuh-hje propadla na některých místech až k nule.

title: Rekord: Obliba jihokorejské prezidentky klesla k číslu 0, způsobil to skandál s místním Rasputinem


description: Známý trapný hororrapper Řezník přišel s novinkou, se scénkou, která zcela jednoznačně popisuje znásilnění dítěte. Scénka je dostupná dětem na YouTube a je nepřijatelná. Tak nepřijatelná, že by za ni Řezník zasloužil potrestat.

title: Znásilněte už někdo toho rappera Řezníka!

maintext:
Před dvěma měsíci zveřejnil dětský youtuber Misha video, na němž participuje i Řezník, jedna z nejdebilnějších postav dětské populární hudby u nás. Nyní má video šest set tisíc zhlédnutí a podle obsahu diskuse i skladbě diváků Mishy jde především o děti a mládež. Jeho videa jsou tak blbá, že by na to nikdo dospělý nekoukal.
Řezník byl souzen pro šíření nenávisti, že ve svém klipu v obraze znázorňoval bití bezdomovců a v textu rapoval, že by všechny spálil. Obsah nového videa zkušenost reflektuje a je pojednáno „jako“ výchovné. Na začátku se dočteme, že při jeho natáčení nebylo nikomu ublíženo.
Pak následuje děj: Chlapeček v diskusi na internetu udělá oplzlou poznámku, uvede svou adresu a rázem je u něj doma na dvorku Řezník ve své oblíbené masce. Video ukazuje, jak si Řezníka chlapeček odvede do svého dětského pokoje a pak jej Řezník — za zavřenými dveřmi — znásilní. Když odchází, zaplatí náhle se zjevivšímu muži za sex s chlapcem nějaké peníze a klip skončí. S varováním, aby děti nedávaly na internet své identity a adresy.
Takže — hlupáček Řezník se směje, jak vyzrál na policajty, že ho za ten hnus nebudou zase stíhat. Vždyť je to výchovný, že jo! A není tam nic vidět. Klip je naprosto nechutný, opřesdržku a je zarážející, že sypání takového humusu na dětském kanále do dětských hlav úřady nestíhají.
Když někdo kreslí oplzlé karikatury z oblasti černého humoru, je to O.K. — papír snese všechno. Když však někdo tytéž oplzlosti ukazuje dětem v hraném videu, je to už moc. A měla by přijít karmická odplata: Takže prosím, jestli tento text čte nějaká partička homosexuálních sadistů — nemohli byste si Řezníka chytit a udělat si s ním stejně hezký zážitek, jaký on si dopřál v tom videu se čtrnáctiletým klukem?
Pokud se takoví čtenáři nenajdou, prosím Řezníka, aby se urychleně dostavil do naší redakce v Holešovicích do třetího patra, kde sídlíme. Vyfasovali jsme novou štětku na vymývání WC a mně bude opravdovým potěšením ji za ten klip Řezníkovi narvat do zadku štětinami napřed.


title: Trump a Putin aneb Proč se Rusko těší na nového amerického prezidenta

maintext:
Donald Trump by se měl v lednu ujmout úřadu prezidenta USA. Předpokládejme, že se tak stane a že známé konflikty, respektive chování a cíle jejich aktérů, se budou i nadále vyvíjet stejně jako dosud. Co se stane pak?
V průběhu kampaně Trump kdekoho urazil a mohutně žvanil o libovolném tématu, které se jevilo být dost iritující na to, aby na sebe strhl pozornost. Až se ujme úřadu, stane se nejmocnějším mužem světa a o pozornost nebude mít nouzi. Vzhledem k tomu, že po zvolení dost změnil rétoriku, můžeme snad předpokládat, že způsob výkonu prezidentského úřadu by nemusel být takovým rodeem, jak to během kampaně vypadalo.
Pokud Trump nebude chtít rezignovat na slogan „Make America Great Again“, pak se nemůže zcela otočit zády k zahraničně-politické dimenzi vládnutí a stáhnout se do izolace. Amerika bude velkou jen potud, pokud udrží své postavení ve světě. To se jí daří díky kombinaci fyzické moci a schopnosti vytvářet pravidla hry, která jsou výhodná jak pro ni, tak pro další aktéry.
EU, Jižní Korea, Japonsko, Austrálie, ale i Čína nebo Indie dokázaly najít své místo a prosperovat v systému, který USA navrhly, vytvořily a udržují. Američanům se nelíbí, že jejich hospodářská převaha slábne. Nejen Trump by to chtěl změnit. Je však sporné, zda toho lze docílit kombinací kupeckých počtů – musíte začít platit víc za svou bezpečnost – a dohod s regionálními mocnostmi, z nichž se nejvíce mluví o Rusku.


description: Fotograf Benjamin Grant se rozhodl změnit způsob, jakým nahlížíme na svou planetu. Ve svém unikátním projektu se zaměřil na zobrazování Země ze satelitu. Podle svých slov chce, aby lidé přemýšleli o tom, jak na věci nahlížejí - jeden úhel pohledu může být klamavý, tvrdí, a je nutné vždy přemýšlet o alternativách. Na tom fotograf také založil svůj fotografický projekt. Jeho snímky známých i neznámých míst z nového úhlu pohledu si nyní můžete prohlédnout i vy níže v galerii.

title: Jeden úhel pohledu může zavádět, tvrdí fotograf. Vytvořil unikátní snímky Země


description: Vydraženy byly právě ty šaty, v nichž slavná americká herečka zpívala prezidentu Johnu F. Kennedymu k narozeninám. V roce 1962 ji v nich obdivovala celá Amerika, nyní se šaty vydražily v aukci. Nový majitel za ně zaplatil v přepočtu 122 milionů korun.

title: Legendární šaty Marilyn Monroeové se vydražily za neuvěřitelných 122 milionů korun

maintext:
Šaty jsou typické množstvím svých blýskajících se kamínků, které šatům dodávají až diamantový efekt. Podle návrháře Jeana Louise, který byl oblíbený mezi hollywoodskými hvězdami, je na šatech všitých 2500 kamínků, které vytvářejí onen zářivě blyštivý efekt. Šaty tělové barvy měla na sobě Marilyn Monroeová, když se účastnila oslavy 45. narozenin prezidenta Kennedyho. Jde údajně o ruční práci.
Slavné šaty však nezískala fyzická osoba, nýbrž společnost, která je známá sbíráním pozoruhodných či obskurních předmětů. Společnost se jmenuje Ripley`s Believe It or Not a je pravděpodobné, že se i tento nově vydražený předmět stane součástí výstavy.


description: Neumějí mluvit, pohybovat se, jíst a mají naprosto minimální sociální inteligenci. Chovají a dorozumívají se jako zvířata. O kom je řeč? S nadsázkou se můžeme pousmát, že každý z nás takové lidi zná. Tentokrát jde však o příběhy dětí, jež byly izolovány. Buď je drželi mimo civilizaci, bez jakéhokoliv lidského kontaktu a péče jejich rodiče, nebo přežívaly v přírodě vychovávány zvířaty. To jsou vlčí děti.

title: Vlčí děti: Zdokumentované případy lidí, které od malička vychovávala zvířata

maintext:
O vlčích dětech slyšel skoro každý. Ať už jde o Romula a Rema, dvojčata, která podle pověsti založila slavné italské město Řím, nebo Mauglího, malého hrdinu z Knihy džunglí anglického spisovatele Rudyarda Kiplinga, jenž byl vychován vlčí smečkou. V mytologii různých národů i v moderní literatuře se vyskytuje mnoho příběhů o dětech, které byly vychovány divokými zvířaty. Nenechte se však zmýlit. Rozhodně se nejedná jen o bájné pověsti. Vlčí děti opravdu existují a možná byste byli překvapeni, kolik takových případů je zdokumentováno.
První zmínka o dítěti odchyceném v přírodě pochází ze 14. století a pojednává o tzv. hesenském vlčím chlapci. Mezi 14. a 19. stol. existuje dalších 13 podobných případů, z nichž nejznámější je Viktor z Aveyronu, známý jako divoký chlapec z Aveyronu. Viktor byl „odchycen“ počátkem roku 1800 ve věku dvanácti let. Již od počátku se o jeho případ zajímali vědci, což z divokého chlapce z Aveyronu činí jeden z nejlépe zdokumentovaných případů vlčích dětí.
Jako první vlčí děti byly však do učebnic sociologie zapsány dvě dívky. Amala a Kamala. Ty objevil v indickém lese misionář Joseph Singh roku 1920. Vzal je do domova pro opuštěné děti, jejž v Indii zřídil, a začal se dívkám plně věnovat. V následujících letech si vedl Singh deník, který zveřejnil v roce 1942 antropolog F. M. Zingg. Psycholog Arnold Gesell si prohlédl manuskript a byl tak ohromen, že tato fakta zpracoval do vlastní knihy.
Amala měla podle odhadů kolem tří let a Kamala sedm až osm. Dívky se zásadně pohybovaly po čtyřech. Kolena a lokty měly pokryté hrubými mozoly. Nedokázaly se postavit vzpřímeně, nevěděly, jak použít ruce k úchopu předmětů. Byly schopny požít jen syrové maso a neuměly mluvit. Považovaly samy sebe za vlčata. Amala po několika měsících v izolaci zemřela. Byla nešťastná a velmi trpěla. Často vyla, a dokonce se uvažovalo o tom, zda by jí nebylo lépe mezi vlky. Několikrát se pokusila utéct a ze spaní často vrčela.
Kamala žila v sirotčinci dalších devět let. V deníku jejich zachránce je například zaznamenána příhoda, kdy v roce 1922 pozorovali, že Kamala našla mrtvé kuře a okamžitě s ním běžela do křoví, kde ho snědla – když později vylezla ven, visela jí ještě střeva z pusy.
Před svou smrtí se dokázala pohybovat vzpřímeně a měla slovní zásobu o čtyřiceti slovech.
Problémy s řečí jsou společné všem vlčím dětem. Většina z nich se nikdy nedostala přes několik skřeků, a to při veškeré možné lidské péči, která jim byla věnována. U normálních dětí se řeč explozívně rozvíjí od osmnáctého měsíce, jejich pasívní slovní zásoba se během pěti let rozšíří na několik tisíc slov. Věty jdou čím dál delší a kompletnější – během tří let se rozvine téměř celý gramatický systém mateřské řeči. To se děje nezadržitelně jakoby samo od sebe, což se v případě dětí žijících mezi zvířaty, ať už jsou to vlci, opice, psi, kočky, ptáci, či medvědi, logicky neděje.
Amala a Kamala nejsou ve 20. století ani zdaleka jediným známým případem.
Velký zájem veřejnosti vyvolal například případ Hadary, pštrosího chlapce. Ten se ztratil svým rodičům na Sahaře ve dvou letech. Dlouhých deset let byl považován za mrtvého, ve dvanácti letech ho však nalezli. Vychovali ho pštrosi, mezi nimiž celé roky žil. Vrátil se ke svým rodičům do lidské společnosti, a dokonce se později se oženil a měl děti.
Za posledních 300 let bylo zaznamenáno přes 50 případů tzv. vlčích dětí.
Jeden z největších šoků přišel v roce 1991, kdy byla na Ukrajině objevena Oxana Malaja, dcera dvou těžce závislých alkoholiků, již rodiče v jejích třech letech zanechali napospas na zahradě, a útočiště si nalezla mezi divokými psy. Stejně jako ostatní vlčí děti nebyla schopna mluvit a pohybovala se pouze po čtyřech. Poté, co dívku objevil po dlouhých pěti letech soused a kontaktoval příslušné úřady, se snesla na ukrajinský systém celosvětová vlna kritika. Oxana vítala sociální pracovnice veselým štěkotem a neměla žádné sociální návyky.
Oxana Malaja má dnes 32 let a žije na Ukrajině poklidným životem. Po letech speciální výuky znovu jedná jako člověk, ale některé psí vlastnosti zůstávají bohužel hluboce zakořeněny v její psychice. Stačí malý stres a hned se vrátí do své psí minulosti. To se projevuje i tím, že stále spí schoulená do klubíčka.
Mezi nejznámější případy z posledních let patří například Alex, psí chlapec nalezený v roce 2001 v Chile, nebo Nataša Michajlovová, která žila se smečkou psů a koček v opuštěném bytě. Nalezena byla v roce 2009 jako pětiletá v ruském městě Čita.
Všechny popsané případy jsou extrémní a každý z nich je svým způsobem jedinečný, protože za každým vlčím dítětem je jeho vlastní životní příběh. Týraní a zanedbávání dětí, s němým souhlasem sousedů či blízkého okolí je však začátek. Jedná se o problém, se kterým se potýkáme stále častěji.


title: Revoluční design, nebo past na cykloteroristy? Návrhářka představila helmu z papíru

maintext:
Papírová lepší než žádná? Tohohle hesla se zřejmě držela mladá návrhářka z New Yorku Isis Shifferová, která navrhla první funkční cyklistickou helmu vyrobenou z kartonu. Ochranná pomůcka se dá složit do tašky a funguje prý jako klasická přilba.
Shifferová tvrdí, že její vynález má ochránit zejména lidi ve městech, kde je populární sdílení jízdních kol. Lidé si tu bicykl mohou kdykoli půjčit, ale řada z nich s sebou klasickou neskladnou helmu na kolo zkrátka nenosí. EcoHelmet, jak svůj výtvor nazvala, prý ochrání hlavu i před údery ze všech úhlů jako klasická přilba, a má navíc tu výhodu, že se dá lehce složit až na velikost knihy a uklidit do jakékoli tašky.
Za svůj vynález obdržela autorka Mezinárodní ocenění pro mladé designéry Jamese Dysona. Její papírová helma je na povrchu opatřena voděodolnou, biologicky rozložitelnou vrstvou, která chrání papír proti povětrnostním vlivům a na dešti vydrží nepromoknout až tři hodiny.
Díky ocenění jí připadl grant ve výši téměř jednoho miliónu korun a designérka z New Yorku se hodlá pustit do nasazení helmy v praxi. Svůj vynález by chtěla distribuovat přes stojany s koly na pronájem v Londýně a cena jednoho kusu by odpovídala zhruba 130 korunám. Přilba však ještě nesplnila potřebné testy a chybí jí i nutná certifikace. Takže nezbývá než čekat, jak její účinnost posoudí vědci v laboratořích.


description: V Zimbabwe se dnes dostalo do oběhu nové platidlo ve formě dluhopisů, jejichž cena je stanovena v amerických dolarech. Celkem byly vydány "dluhopisové bankovky" v hodnotě deset milionů USD (253,7 milionu Kč). Nové platidlo má vyřešit problémy s nedostatkem bankovek cizích měn používaných jako oficiální platidlo. Kritici nového platidla se naopak obávají, že prudce klesnou úspory, což dále vážně ohrozí ekonomiku, napsala agentura Reuters.

title: Hyperinflace v Zimbabwe: Chybí bankovky, stát zavádí novou měnu ve formě dluhopisů


title: Proč Sobotka odstřelil Němečka? Přece dělal příkladnou socialistickou politiku: lidi neplatí, platí stát.

maintext:
Odstřelování ministrů zdravotnictví bývalo v uplynulém čtvrt století koloritem české politiky. Tihle bílí obětní beránci mívali trvanlivost měkkého sýra. Ministr Němeček patří/patřil k těm délesloužícím. Odvolán byl… vlastně proč? Vždyť to byl příkladný socialistický ministr: sypal do zdravotnictví státní peníze kudy chodil.
Ministři zdravotnictví – když to zobecníme – padali jako mouchy kvůli penězům. V bílém resortu bylo vždy méně peněz, než jeho aktéři chtěli. Všichni chtěli a pořád chtějí víc: lékaři a sestry na platy, pacienti na nejmodernější bezplatné léčení, nemocnice a ordinace na lepší vybavení. Přitom slovo reforma se stalo bezmála slovem sprostým. Zkrátka ministři zdravotnictví měli vynalézt originální české perpetuum mobile. Nevynalezli, skončili.
Socialističtí ministři to mívali o to těžší, že spoluúčast, nadstandardy, konkurence pojišťoven, rušení či přeměny zbytných nemocnic na doléčovací ústavy jsou z vyššího socialistického principu tabu. Politika „vše zdarma“ válcovala jejich odborný názor. Občas jeden z nich špitl, že nemocnic máme dvojnásobek, než je nutné, druhý zase, že placení pojistného státem za polovinu populace není žádné pojištění a je absurdní. Narazili na zeď Lidového domu. I ty jednoduché zdravotní poplatky socialisti bojkotovali tak dlouho, až se jim podařilo je zlikvidovat.
Ministr Němeček nemohl a zřejmě ani nechtěl dělat nic jiného, než další a další požadované miliardy hledat ve státní kapse. Mohl snad zavádět nějakou spoluúčast pacientů? Ne. Mohl resuscitovat zdravotní poplatky? Ne. Mohl iniciovat rušení či přeměnu nemocnic? Ne. Mohl rozdělit péči na standard placený ze solidární kasy a nadstandard placený pacientem? Ne.
Rodná strana by mu to nedovolila. Jakékoliv rozumné a v zahraničí osvědčené kroky k reformě zdravotnictví si zakázala pod heslem “kdo chce od lidí peníze, není sociální demokrat“.
Únava pana ministra jako důvod odvolání je proto jen průhlednou zástěrkou. Dělal přesně to, co Lidový dům ve zdravotnictví dělat chce, co jediné umí: neustále přikrmovat zdravotnického otesánka státními penězi. A ministr Němeček krmil a krmil a krmil až dokrmil.
Jeho nástupce bude dělat totéž. Výměny socialistických ministrů zdravotnictví nemají žádný faktický smysl. Jen čistě politický.


description: V dokumentu amerického režiséra Olivera Stonea Comandante z roku 2003 vypadá Fidel Castro jako čilý, vlídný stařík. Tato tvář je ale poněkud zavádějící. Svému ostrovu vládl od roku 1959 téměř jako absolutistický monarcha. Fidel Castro zemřel v noci na dnešek ve věku 90 let. V roce 2004 vyšel v rubrice Causa text, který popisoval celý jeho revolucionářský život. Jak žil líder máximo?

title: Fidel Castro: Absolutistický monarcha, který chtěl na Kubě vybudovat ideální socialismus


description: Zdaleka ne každý člověk měl tu možnost podívat se do vesmíru a potěšit se pohledem dolů na Zemi. Díky astronautovi Reidu Wisemanovi se ale tímto pohledem můžeme potěšit i my, kterým se šance letu do kosmu nenaskytla. Wiseman ze svého pobytu na Mezinárodní vesmírné stanici odeslal sérii nádherných tweetů.

title: Úchvatný pohled na Zemi z vesmíru. Americký astronaut ukázal, že má „nejlepší práci na světě“


description: V noci ze čtvrtka na pátek zemřel písničkář, básník a majitel zvučného hlubokého hlasu Leonard Cohen. Před dvěma lety u příležitosti jeho 80. narozenin vyšla v Reflexu jeho causa. V souvislosti s úmrtím kanadského písničkáře vám ji opět předkládáme k přečtení.

title: Leonard Cohen: Odešel muž, který už před čtyřiceti roky tvrdil, že „skončil jeho život v umění“


description: Francie se snaží omezit imigraci a používá k tomu nejrůznější způsoby. Teď nabízí každému novému imigrantovi, který nepochází ze zemí EU, zdarma letenku domů a k tomu hotovost 2500 euro, tedy kolem 67 tisíc korun. Existuje ale i možnost, že navrátilec nakonec získá až 10 tisíc euro v rámci programu získávání pracovních míst ve své vlasti. Naprostá většina migrantů ale odjet nechce, nebo chce přesídlit například do Velké Británie.

title: Francie dá každému imigrantovi 67 000 korun, když se vrátí domů. Skoro všichni ale zůstávají

maintext:
„Je to systém, který umožní lidem vytvářet stabilitu v zemi, odkud přišli a zároveň by měl podpořit to, aby se k nám nevraceli. Je to jakási kompenzace za to, že investovali na cestu do Evropy,“ řekl televizi BFM Didier Leschi, generální ředitel francouzského Úřadu pro imigraci a integraci. Nabídka zatím platí do konce letošního roku.
Leschiho slova ale vyvolala i velkou kritiku, protože někteří Francouzi poukazují na to, že část imigrantů přišla ilegálně a že za porušení zákonů jim stát místo nucené deportace ještě hodlá zaplatit. Sám Leschi počítá s tím, že nabídky by mohlo využít kolem 4000 lidí, což by ale bylo pouze několik procent z těch, kteří letos do Francie přišli.
Ředitel také dodal, že zajímavá by mohla být nabídka až 10 tisíc euro, kterou by mohl získat navrátilec, který pak s její pomocí doma vytvoří nějaká pracovní místa. A opět to u některých lidí narazilo – i ve Francii je dost místních občanů, kteří podobnou pomoc od státu při svém malém podnikání nedostanou.
Navíc podle sociálních pracovníků je podobná snaha vracet imigranty v podstatě marná, protože na sociálních dávkách dostanou tito lidé ve Francii daleko víc za jediný rok. „Je to naprosto zbytečné, to situaci nezmění,“ řekl jeden sociální pracovník britskému deníku The Independent.


description: Herec z anglického Dorsetu vyhrál mezinárodní soutěž, do níž se mohli přihlašovat ti, kdo si myslí, že vypadají jako slavný fauvista a impresionista Vincent van Gogh. Podoba se slavným malířem je opravdu mimořádná.

title: Soutěž zkoumala, kdo je na světě nejpodobnější van Goghovi. Zde je vítěz


title: Revoluce v Evropě pokračuje nečekaně: Ve Francii Le Penové vyrazil trumfy konzervativec Fillon

maintext:
Po Brexitu a možném nedělním vítězství Norberta Hofera v prezidentských volbách v Rakousku, se Evropa otřese v blízké době ještě několikrát. Mnozí se domnívali, že bodem zlomu bude možný úspěch Marine Le Penové ve Francii, kde se bude příští rok v dubnu a květnu volit hlava státu. Jenže populární šéfce Národní fronty vyrazil trumfy bývalý francouzský premiér François Fillon. Jak je to možné? A proč se to odehrálo tak bleskově?
François Fillon (předsedou vlády byl v letech 2007 až 2012) udělal několik odvážných kroků, kterými všechny soupeře překvapil a doběhl.
Slibovat v zemi, která si hraje na elitářskou, ale je ve své podstatě v duši mírně levicová, snížení daní pro nejbohatší, prodloužení pracovní doby, omezení dávek a tvrdit, že je obdivovatelem někdejší britské konzervativní premiérky Margaret Thatcherové, to je vskutku nebývalé. Navíc se Fillon velmi tvrdě opřel do islámu a chce více kontrolovat a omezit migraci.
Na to se bude i radikální Marině Le Penové reagovat těžko. A francouzští socialisté jsou po „bačování“ současného prezidenta Françoise Hollanda pořád v politickém deliriu.
Fillon je přitom jedním z mála francouzských politiků, kterého program může být v některých bodech sympatický i pro Středoevropana. I když pokud bude zvolen, určitě i od něj čekejme typické francouzské extravagance, kterými jeho národ ovlivněný velikášstvím pořád trpí.
Co bývalý premiér chce a co říká
Přestože právě Margaret Thatcherová a americký prezident Ronald Reagan jsou pro Francouze symbolem neoliberálních ekonomických změn v 80. letech minulého století, Fillon říká v této souvislosti něco, co zní i voličům v zemi galského kohouta libě: „Thatcherová vrátila svoji zemi zpátky na správnou cestu, zastavila období úpadku,“ řekl expremiér v roce 2014. „Je to ochranná známka Velké Británie,“ dodal v minulých dnech.
Ano, také Francie chce být opět výš a chce být ve světě vnímaná jako vlivná země, což se postupně vytratilo. Voliči tuší, že Marine Le Penová je populární a bojovná, ale pro „návrat“ do absolutní mocenské světové extraligy je Fillon vhodnější.
„Nemohu vám slíbit nic než krev, dřinu, slzy a pot,“ upozornil 13. května 1940 tehdy nový britský předseda vlády Winston Churchill ve slavném projevu své spoluobčany. Fillon sice neslibuje krev, ale ten zbytek není vyloučený.
Chce totiž snížit přebujelé státní výdaje. Za pět let svého prezidentování slibuje ušetřit 110 miliard euro (20 procent z toho mají ušetřit místní samosprávy). Hodlá zrušit 500 tisíc míst ve státní správě. Navrhl zvýšit důchodový věk na 65 let. V rozporu s názorem odborů by se podle něj měl v soukromém sektoru zrušit pracovní týden dlouhý jen 35 hodin. Pro úředníky ho chce prodloužit na 39 hodin a v souladu s právem EU jinde by měl být maximálně 48 hodin týdně.
Fillon chce také snížit dávky v nezaměstnanosti. Navrhuje zrušit obrovskou daň pro nejbohatší (kvůli ní se odstěhoval například známý herec Gérard Depardieu), chce snížit daňové odvody firmám i domácnostem.
Chce zcela zlomit moc odborů a zrušit většinu omezujících pracovněprávních předpisů.
Útok na islám
V jedné věci se Fillon shoduje i s novým americkým prezidentem Donaldem Trumpem. Mír v Sýrii se má podle něj najít po dohodě s Ruskem a Vladimirem Putinem. Když byl pak kritizován za to, že to je „proruský“ postoj, tak to razantně odmítl. „Je jasné, že Rusko má své vlastní zájmy v tomto regionu, ale kdo je na Blízkém východě nemá?“ ptal se expremiér v časopise Marianne.
Frontální útok ale provedl Fillon v posledních měsících v otázkách islámu, terorismu a migrace. V tomto směru oslabil Marine Le Penovou nejvíce. Vydal koncem září knihu „Jak porazit islámskou totalitu“ a s její pomocí se dostal rychle a bezpečně na vrchol pravicových primárek.
„Ve Francii neexistují žádné problémy s náboženstvím. Ty problémy souvisí jen s islámem,“ tvrdí Fillon. „Krvavá invaze islamismu v našem každodenním životě může vyvolat třetí světovou válku,“ napsal ve své knize.
Nicméně silný kandidát na prezidenta nenavrhuje zákaz náboženských symbolů, jako je například nošení muslimských šátků na veřejnosti. Prý si s něčím takovým společnost poradí i bez zákazů.
Zcela konzervativní zůstává Fillon, a to je také ve Francii u většiny politiků neobvyklé, v názoru na homosexuální manželství. Oznámil, že se nebude snažit zvrátit legalizaci homosexuálních svazků a ani nebude bojovat proti adopci dětí, na které mají gayové a lesby právo od začátku roku 2013. Jenže s ani jedním nesouhlasí. Říká, že jeho názor je jiný, ale jinak je to svobodné rozhodnutí každého člověka. Nelíbí se mu ani potraty, ale i o nich si mají rozhodnout ženy samy.
Bouři kritiky vyvolal i tím, že někdejší francouzský kolonialismus označil jen za „sdílení kultury“. Odmítá stigmatizaci koloniální éry v severní Africe.
K tomu dodal, že je potřeba změnit také školní osnovy v učebnicích dějepisu. „Děti by se neměly učit nic, aby se musely stydět za svoji zemi.“
Základ je rodina
Pokud bude Fillon zvolen, bude mít Francie i netypickou první dámu. Jeho choť Penelope (na rozdíl od mnoha jiných francouzských politiků je to jeho první manželka a jejich vztah neprovázejí skandály) se narodila va Walesu v rodině advokáta. Mají spolu pět dětí a obývají ve vesnici Solesmes (má jen 1300 obyvatel) stylový zámeček Manoir de Beaucé, původem z 12. století. Ten koupili už v roce 1993.
Pozoruhodné také je, že mladší bratr Françoise Fillona, Pierre, si vzal mladší sestru jeho manželky. Rodina se tak podle dostupných informací ještě více stmelila, i když je francouzsko-britská.


description: Pokud bychom hledali největší tajemství současné české politiky, je to rozhodně odpověď na otázku, zda Miloš Zeman bude znovu kandidovat na prezidenta. Pokusíme se vám na ni odpovědět. Nejdřív se ale musíme vrátit k některým událostem, které se v médiích objevily na předních místech. Jejich výklad totiž může být poněkud odlišný, než se původně mohlo zdát.

title: Bude Zeman znovu kandidovat? Víme, co rozhodne


title: Vrátí se Tony Blair do britské politiky? Tváří se, že ne, ale odpor k Brexitu mu dodal energii

maintext:
Před měsícem sdělil bývalý britský premiér Tony Blair voličům, co byli proti vystoupení země z EU, že „teď jsme všichni vzbouřenci“. Také prohlásil, že Británie by si měla ponechat „otevřené možnosti“, pokud jde o druhé referendum.
Jak píše britský New Statesman, expremiér Tony Blair Naznačil, že by se mohl vrátit do politiky, aby zabránil „tragédii“ spočívající v tom, že by se Británie stala „státem jedné strany“.
V interview pro New Statesman, ale konstatoval, že cítí, že návrat do první linie pro něj není možný, protože část médií zastává „destruktivní přístup“. Červnové referendum přirovnal s plánem na vystěhování z domu, aniž by lidé viděli ten druhý dům a trvá na tom, že Brexit by mohl být zastaven, jakmile voliči budou schopni posoudit „následky“. „Toto bylo řízeno především ideologicky.“ Lidé si udělají analýzu zisků a ztrát a pak uvidí, že toto ziskem není.
„Proč byste nemohli svou volbu nechat otevřenou? Proč byste nemohli říci, ‚přijali jsme toto rozhodnutí, udělali jsme to před tím, než jsme viděli důsledky a když je teď vidíme, nejsme si jistí?‘“ K tomu dodává, že mohl uspořádat referendum o lisabonské smlouvě v roce 2005 a prohrát ho. Chce tím říci, že kdyby se uspořádalo referendum kdykoli v minulých třiceti letech, mohlo mít tento výsledek.
Podle svých slov se pokouší otevřít prostor pro politickou debatu o tom, kam směřují moderní západní demokracie a kde by své místo mohly najít progresivní síly. „Jsem zděšen stavem západní politiky, ale také neuvěřitelně motivován. Myslím, že v Británie dnes fakticky máme miliony politických bezdomovců.“
Popřel také zprávy o tom, že znevažuje současnou ministerskou předsedkyni tvrzením, že je povrchní a popisuje ji jako „velmi solidní a citlivou osobu“. „Neřekl jsem o ní, že je povrchní. To vůbec není můj názor. Nebyl bych hrubý a nezdvořilý tímto způsobem. To jsem o ní neřekl a to si o ní nemyslím.“ Stejně tak konstatuje: „Nenazval jsem Jeremyho Corbyna cvokem. Nemyslím si, že je cvok. Myslím si, že je to člověk krajní levice a je konsistentní celých 35 let, co ho znám, což je dobře.“
Blair by musel při návratu do politiky především překonat vzpomínky na to, jak Británie po boku USA vstoupila do války v Iráku. Tehdy se jako důvod uváděla existence zbraní hromadného ničení v rukou diktátora Saddáma Husajna. Zbraně se však po invazi nenašly. Je pravda, že později byly objeveny sklady chemických zbraní a několik vojáků se jimi přiotrávilo. Nebyly to však ony hledané zbraně, tedy nové, ale staré, které Saddámův režim nezlikvidoval.
Že si je diktátor ponechal, jistě svědčí o tom, že měl nějaký důvod, proč se jich nechtěl vzdát, ale očistný psychologický efekt brzkého nálezu už se nekonal. Stejně tak je ale jasné, že především šlo o likvidaci Saddámova režimu a že Američané a Britové byli uvedeni v omyl iráckými opozičními kruhy, protože do přímé lži by se sotva pustili. Stejně tak by se jim odpustilo, kdyby válka skončila stabilním mírem, ale nezkušení Američané rozpustili po irácké prohře armádu a bezpečnostní složky a jejich příslušníci se pak nechali najmout do řad všelijakých náboženských radikálů.
Nestalo se a tak po Blairovi zůstává pocit neúspěchu a destabilizovaného světa. Expremiér se teď domnívá, že je ohledně minulosti nepochopen a nastal čas na změnu. Proto uzavřel některé své komerční aktivity, aby zase získal cit pro politiku.
Jestli se mu to podaří je samozřejmě stejně otevřená záležitost, jako jeho zamýšlená platforma. Lidé si dost pamatují. Nicméně faktem zůstává, že nebýt „iráckého maléru“, pamatovaly by si ho dějiny jinak a politických bezdomovců bloudí nejen v Británii hodně.


description: Na rohu 18. ulice a Broadwaye je dnes ráno víc rušno než obvykle. Najdete tady totiž jednu z nejslavnějších volebních výloh ve městě. Obchod s hrnky Fishs & Eddy připravil pro zákazníky speciální počtení k ranní kávě; jmenuje se "Trump Wisdom", Trumpova moudrost. O kávu v Donaldově hrnku je dnes extrémní zájem; vždyť ve středu už možná instalace zmizí.

title: Trumpovo budování státu: New York je plný výtvarných instalací. Takhle stojí zvlášť za to


description: Ve zpravodajském proudu ČT24 se Jiří Václavek dramaticky ptá respondenta z ostravské filozofické fakulty: „Kde se stala chyba?“ Ráno jsem na Radiožurnálu slyšel paní ředitelku Knihovny Václava Havla, která si stěžovala, že Donalda Trumpa volili lidé nevzdělaní anebo s nízkým vzděláním a nízkým sociálním statusem. Tak přesně v tom se stala ta chyba.

title: Mediální podpora Clintonové nepomohla, Trump vyhrál tahem na branku

maintext:
Nezávislý a nezaujatý moderátor se neptá, kde se stala chyba. Ale proč si myslíte, že vyhrál Trump? Stejně tak nelze snižovat rozhodnutí svobodného člověka, jež projevil v demokratických volbách. Zkrátka, chyba se stala ta, že demokrati přestali být demokrati. Takhle jednoduché to.
Levicové strany, v USA demokraty, u nás ČSSD, ovládli neomarxisté, progresivisté, levicoví liberálové, nazvěte si je, jak chcete. Pro lepší ilustraci, u nás je představují Marksová-Tominová, Dienstbier či Pelikán. Obecně je lze charakterizovat tak, že vystudovali nějakou vysokou nematematickou školu, pak rovnou nastoupili do státní správy nebo to vzali s mezipřistáním v nějaké lidskoprávní neziskovce.
Jejich politika je brutální sociální inženýring, kdy pod záminkou „děláme dobro“ ukrajují nám, běžným lidem, kus po kusu z naší svobody. V tom jim pomáhají mainstreamová, zejména veřejnoprávní média, odkud se dnes od rána valily potoky slz. Z volby Donalda Trumpa jsou upřímně zděšeni. V Americe jsou tak rozloženi na prvočinitele, že už navrhují kandidátku pro příští volby – Michelle Obamovou. U nás jsou neomarxisté zděšeni z toho důvodu, že podobným šturmem by je mohli hnát i zdejší voliči, a volby jsou za rohem.
Ono je to totiž všechno trochu jinak, než jak se nám snaží média předestřít. Donald Trump je pro lidi čitelný, autentický, umí vydělat peníze, být miliardářem v New Yorku není totéž co být miliardářem v Česku. To už potřebujete jinačího fištróna. Má tah na branku, nemluví hyperkorektním politickým newspeakem, mluví, „jak mu zobák narost‘“.
Nám do Evropy třeba vzkázal, že je potřeba v rámci NATO dodržovat závazky ohledně financování obrany. No jasně. Také nechodíte na oběd s kamarádem a pořád za něj neplatíte. Stejně tak podání ruky s Putinem lze pochopit i z jiného úhlu. Rusko chce být velmoc a bude, tak je lepší být kamarádi a společně dát na držku Islámskému státu. No a pak si zase někoho najdeme.
Největší problém ale vyvstává ve zděšení politologů, médií, průzkumných agentur. Jak jsme mohli slyšet, spousta vlivných amerických médií i jednotlivých respektovaných novinářů se veřejně postavila na stranu Hillary Clintonové. Co to znamená? Že média ne zcela rozumějí svým čtenářům, divákům. Že přes obrovskou mediální podporu demokratů, bez podpory republikánů voliči šli a zvolili Donalda Trumpa.
A jednu mediální poznámku na závěr. Když zde lidé odhlasovali vstup do EU, prokázali podle médií svou politickou vyspělost. Když titíž lidé zvolili Miloše Zemana, byli to nevzdělaní lidé z venkova. Prezidenta Zemana také nemusím a kritizuju ho, kde se dá, ale respektuju, že byl zvolen.


description: Šarbat Gulaovou zná celý svět díky fotografii z pákistánského uprchlického tábora, kterou pořídil fotograf Steve McCurry v roce 1985. Nyní 43leté ženě hrozilo v Pákistánu vězení. Tam nakonec nemusí, nicméně zůstat v Pákistánu také nemůže. Soud dnes totiž rozhodl o jejím vyhoštění.

title: Slavná dívka z fotografie musela opustit Pákistán, rozhodl soud

maintext:
Šarbat Gulaová žila v Pákistánu od roku 1986, kdy se se svou rodinou přemístila z Afghánistánu, který v roce 1979 začal okupovat tehdejší Sovětský svaz. Pákistán jakožto afgánská sousední země musela čelit obrovskému přívalu uprchlíků, kteří utíkali ze své rodné země před sovětskou invazí. Uprchlíky pojímaly provizorní uprchlické tábory při hranicích země, z nichž se Afgáncům postupně podařilo dostat do Pákistánu.
To byl případ i Gulaové, která se ovšem stejně jako mnoho jejích krajanů uchýlila k ilegálnímu řešení. Gulaová si sehnala falešné doklady, aby mohla v zemi zůstat. Bála se, že by ji vyhostili, přitom do své rodné země se vrátit nechtěla. Poté, co ji úřady odhalily, se žena dostala až k soudu. Hrozilo jí až 14leté vězení. V tomto kontextu se tedy zdá, že vyhoštění je ještě lepší variantou trestu.
“Narodila jsem se v Afgánistánu, avšak celý svůj život žiji v Pákistánu. Tady je můj domov,” řekla žena poté, co odešla od soudu. “Chtěla jsem zemřít v Pákistánu,” dodala Šarbat pro agenturu AFP. Podle místních médií se žena už nenachází na území Pákistánu. “Šarbat Gulaovou jsme vyhostili. V půl třetí odpoledne opustila hranice země, nyní se nachází v Afghánistánu,” uvedly pákistánské úřady. Není jasné, zda byla vyhoštěna i její rodina, zpráva agentury AFP, která se případem Afgánky Gulaové zabývala, o osudu jejího manžela a dětí nic nezmínila.


description: Když se Ronnieho ptali, co hodlá udělat se studenou válkou, řekl „Vyhrát ji.“ Levicoví intelektuálové a novináři se mu vysmívali, že je to hlupák. A on ji skutečně vyhrál, komunistický Sovětský svaz uzbrojil. George Bush pak dílo dokončil, v konečném roce 1989 vyvíjel silný nátlak na Moskvu, aby v osvobozujících se evropských zemích nepoužila vojenskou sílu, a jeho schůzka s Gorbačovem na Maltě v týdnu, kdy jsme v Československu měli generální stávku, byla definitivní tečkou za železnou oponou.

title: Nebýt republikánů Reagana a Bushe nejspíš by komunismus nepadl


description: Zhruba tři čtvrtiny Němců si myslí, že ostatní země Evropské unie nechaly řešení migrační krize na Německu. Státům, které nebudou přijímat více uprchlíků, by se podle nich měly snížit evropské dotace. Vyplývá to z průzkumu veřejného mínění agentury TNS Infratest zveřejněného dnes na berlínském fóru o zahraniční politice.

title: Němci by snížili dotace zemím, které přijímají málo běženců


title: Šílenost v praxi: Ve Stockholmu zavedli genderové (!) odklízení sněhu, při první kalamitě vznikl chaos

maintext:
Minulou středu napadlo ve švédské metropoli Stockholmu přes 30 centimetrů sněhu, což bylo více, než v kterýkoli jiný listopadový den od roku 1905. Další dva dny zažívalo město nebývalý dopravní chaos, část obyvatel se nedostala do práce, dálnice se zablokovaly a vlaky nejezdily. Za jednu z možných příčin chaosu prý překvapivě může vyhláška o „genderovém odklízení sněhu“. Zdá se vám to zcela absurdní? Ve Švédsku to je realita.
Vyhlášku o dodržování „rovnosti pohlaví“ při uklízení sněhu skutečně přijalo stockholmské zastupitelství, kterému vládne koalice sociálních demokratů a Strany zelených. O co se jedná?
Bylo přijato nařízení, že při úklidu sněhu se nebude postupovat stejně jako v minulosti, kdy nejdříve přišlo na řadu uklízení ulic, aby mohla jezdit auta a městská doprava. To je prý genderově nevyvážené, protože většinu řidičů tvoří muži, zatímco ženy více používají chodníky.
Dopravu ve Stockholmu má na starosti představitel Strany zelených Daniel Helldén, který nejdříve v deníku Expressen tvrdil, že politika, která zajišťuje „genderově spravedlivé uklízení sněhu“, nebyla příčinou chaosu. Jen prý sněhu napadlo moc, odklízení probíhalo, jak mělo a chodníky „nedostaly přednost“.
Jenže to není pravda a sám Helldén kdysi mluvil jinak, jak mu teď švédská média připomněla. Tvrdil, že v odklízení sněhu skutečně existuje nerovnost a proto mají „prioritu chodníky, cyklostezky a veřejná doprava“.
Mnoho obyvatel města teď argumentuje svými zkušenostmi z minulého týdne. Sníh se kvůli nesmyslné vyhlášce uklízel na mnoha místech jinak. Byl odstraněn z chodníků, a protože ho bylo rekordní množství v tomto ročním období, byl prostě „odsunut“ na silnice, které se tak staly neprůjezdnými.
Genderový úklid neuspěl.
Na Twitteru byl proto oslavován antifeministy, ale dokonce i velmi liberální deník Dagens Nyheter přinesl odlehčený text s názvem „Devět alternativ k rovnosti pohlaví při čištění sněhu“.
Nakonec i radní Helldén pod tíhou důkazů přiznal, že vyhláška selhala: „Je zřejmé, že to nefungovalo, a otázkou je, proč. Bylo to počasím nebo postupy, které jsme ve městě zavedli? Lituji toho, že se lidé nedostali do práce a studenti do škol. Nevím, co víc bych k tomu řekl,“ sdělil radní.
Jeho slova ale těžko představují omluvu lidem, ke kterým se nedostaly sanitky. Ve Stockholmu totiž minulý čtvrtek a pátek zaznamenaly kvůli sněhu 4000 poranění, včetně mnoha zlomenin. K některým lidem sanitky přes neuklizené silnice nedojely.


description: Po silném nedělním zemětřesení, při němž zemřeli nejméně dva lidé, postihly dnes Nový Zéland následné otřesy o síle 6,2 stupně. Stejně jako první úder živlu zasáhly zejména východní pobřeží méně obydleného Jižního ostrova v okolí města Christchurch. Poškozeny jsou desítky domů nejen přímo v této oblasti, ale i v metropoli Wellingtonu ležící na Severním ostrově, uvedla místní média. Škody podle premiéra Johna Keye dosáhnou nejméně několika miliard novozélandských dolarů.

title: Nový Zéland postihly nové silné otřesy, oběti zůstávají dvě


description: Podle zakladatele serveru WikiLeaks Juliana Assange uniklá e-mailová korespondence dokazuje, že americkou demokratickou kandidátku na prezidentku Hillary Clintonovou sponzorují stejné fondy a státy, které platí také teroristický Islámský stát. Assange tvrdí, že do kampaně Clintonové přispěly stejné fondy ze Saúdské Arábie a Kataru, které poslaly kdysi peníze i džihádistům na Blízkém východě.

title: Zakladatel WikiLeaks Assange tvrdí, že Clintonovou sponzorují příznivci Islámského státu

maintext:
Zda se dá Assangemu věřit, je velkou otázkou, ale on svá tvrzení opírá o e-maily, jež získala organizace WikiLeaks. „Existují maily ze začátku roku 2014, které to dokazují,“ řekl Assange z velvyslanectví Ekvádoru v Londýně, kde se již léta ukrývá, v rozhovoru pro televizi Russia Today. Musíme u toho upozornit, že kanál RT platí ruská vláda a v amerických volbách spíše podporuje Donalda Trumpa.
Pravdou ale je, že jak uniklé maily, tak mnoho jiných důkazů ukazují na to, že vlády Saúdské Arábie a Kataru přes různé prostředníky kdysi financovaly některé aktivity Islámského státu. Podle Assange ty samé fondy napojené na vlády těchto dvou arabských zemí přispěly i do nadace Clintonových a na kampaň demokratické kandidátky. To, že kolem 10 milionů dolarů od člena královské rodiny Saúdské Arábie získala nadace rodiny Clintonových, přiznala i samotná Hillary Clintonová. Julian Assange v rozhovoru také odmítl tvrzení, že zveřejňováním mailů se snaží dostat do Bílého domu amerického miliardáře Donalda Trumpa.
„Trumpovi nebude dovoleno vyhrát, protože Clintonovou podporují banky, zbrojařské firmy, vlastníci médií a většina novinářů,“ dodal zakladatel WikiLeaks Assange.Uniklými maily a korespondencí Clintonové z doby, když byla ministryní zahraničí, a která se dostala i její vinou do soukromých rukou, se zabývá i FBI. Podle všech průzkumů to Hillary Clintonové v kampani hodně uškodilo.


description: Superluxusní jachta „A“, která vzniká v německém Kielu, je zdaleka největším podobným plavidlem na světě. Rozhodně ale není postavená podle standardů udržitelného rozvoje. Na lodi bylo použito také dřevo nelegálně vytěžené v Barmě, upozorňuje organizace Environmental Investigation Agency (EIA).

title: Největší jachta na světě má problém. Stavitel použil nelegálně vytěžené dřevo


description: Tak to normálně nevymyslíte. Gleeden, největší francouzská internetová seznamka (má více než 3,2 milionů registrovaných členů), provedla rozsáhlý průzkum mezi svými zákaznicemi a zjistila, že mnoho manželek je svým manželům nevěrných proto, že muži jsou líní a odmítají vykonávat domácí práce. To ale nezní moc romanticky.

title: Francouzky tvrdí, že jsou často tlačeny k nevěře, protože manžel je lenoch a doma neuklízí


description: Italský kněz Giovanni Cavalcoli, který je známý svými konzervativními nekompromisními názory, vyvol v zemi pořádnou bouři, když nedávná ničivá zemětřesení označil za „boží trest“ kvůli tomu, že na Apeninském poloostrově bylo povoleno minulý měsíc registrované partnerství homosexuálních párů.

title: Italský kněz vyvolal bouři. Řekl, že zemětřesení v zemi jsou trest boží za homosexuální vztahy


description: Německý kabinet v sobotu poměrně nečekaně oznámil, že zahájí nové vyšetřování vlivu bývalých nacistů na vlády v zemi po druhé světové válce. Existuje totiž podezření, že bylo daleko větší, než se předpokládalo.

title: Vliv nacistů na poválečné německé vlády byl větší, než se myslelo. Úřady to prozkoumají


description: Účast v talentové soutěži odstartovala jeho kariéru, zároveň mu však dala cejch „ten ze SuperStar“. Ben Cristovao (29) ale už dávno dokázal, že není jen další z komet, které tato soutěž vyprodukovala. Stal se jedním z nejpopulárnějších interpretů současné scény. Na sociálních sítích má tak obrovskou základnu fanoušků, že jej s nabídkami na spolupráci oslovují ty největší značky. V některých lidech to vyvolává zášť, s níž je celkem často konfrontován. Na nic si ale nestěžuje. Náladu mu nezkazí, ani když chvíli před naším rozhovorem zjistí, že mu někdo na autě provrtal pneumatiku.

title: Ben Cristovao: Chtěl bych za prezidenta charakterního člověka, Zeman to není

maintext:
Na to, že vám před chvílí někdo provrtal pneumatiku u auta, jste docela v klidu.
Protože se mi to stává celkem často. A navíc, mohlo to přece dopadnout i hůř. Jednou mi například někdo pomazal přední sklo olejem. Začalo silně pršet, já pustil stěrače a nic pořádně neviděl. Jel se mnou tehdy můj malej brácha. Tehdy už jsem si říkal: Ty jo,lidi, co děláte? Mohlo to skončit fakt špatně.
Píšete si sám texty. Často do nich vkládáte své názory, evidentně se ale vyhýbáte celospolečenským tématům. Proč?
Snažím se být opatrný. Věřím, že hudba má obrovskou sílu, ale je důležité si uvědomit, jak chci na lidi působit a co má jaký efekt. Ke společenským otázkám se můžu vyjádřit třeba tímto rozhovorem nebo jakkoliv jinak. Kdybych to dával do písní, tak by to polarizovalo fanoušky. Odtrhlo by to část lidí, kteří mě takhle můžou poslouchat.
Nicméně v hitu IronBen jste se ke komentování obecnějších témat přesto odhodlal. Zpíváte například: „Půlka naší scény šňupe banány z Lídlu.“ Co jste tím myslel?
Jednalo se o aktuální kauzu s nalezeným kokainem v krabicích od banánů. Ten příměr odkazuje i na moji zkušenost s naším party šoubyznysem. To, čemu se mnozí oprávněně smějí. Večírky, kde se lidé potkají, vůbec nic se tam neděje a všichni se fotí v situacích, které jsou absolutně fiktivní a zbytečné. Celé to bylo o tom, že jsem potřeboval říct: Mám vás dost. Nelíbí se mi to. Nechodím na tyhle akce. Nikdo mě nikdy neuvidí na podobném večírku, pokud to nemá nic společného s něčím, co dělám.
Ještě zpátky k té písničce. Zpíváte v ní také, že „prezident je alkokokot s makro chutí k jídlu“. K tomu vás vyprovokovalo co?
Neřešil jsem politickou rovinu pana prezidenta. Nechci kritizovat něco, čemu nerozumím a do čeho plně nevidím. Šlo mi o to, že má být vzorem. O Baracku Obamovi si můžeme myslet, co chceme, ale to, jaký vytvořil profil, bylo bezchybné. Něco podobného bych očekával i od našeho prezidenta. Chtěl bych, aby to byl člověk, který má následováníhodný charakter. Aby pak děti mohly říct: Ano, já chci být jako prezident. Myslím si, že to není ultravelký požadavek. Vždyť děti mají fotku toho člověka na zdi ve třídě. A pak ho sledují, jak si v každém záběru jen tak zapálí cigáro.
Pokud vím, tak ale nesouhlasíte s tím, jak prezident a značná část veřejnosti nahlížejí na téma uprchlíků…
Myslím si, že v tomto směru by nemělo fungovat to typické pro nebo proti. Připadá mi, že lidé chtějí mít hrozně rychle všechno vyřešené a hotové. Chtějí mít hned ve všem jasno. Přitom to téma je velice komplikované. Mělo by se řešit člověk od člověka. Způsob, jakým se to u nás probírá, je šílený. Podle mě je to bublina, kvůli níž se vůbec nevěnuje pozornost jiným, daleko důležitějším věcem. Před chvílí jsem se vrátil z besedy, kdy jsem se rodičům snažil pomoci k tomu, aby dokázali svoje děti ubránit před pedofily, kterých na internetu neustále přibývá. To mi připadá jako daleko větší hrozba – zejména pro Čechy, kde se tohle děje mimochodem nejvíc. Sexuální trafika s dětmi je tu na levelu trilion. Martin Kožíšek, šéf projektu Seznam se bezpečně, chytne na internetu denně až třicet pedofilů. A my tady řešíme nějaké uprchlíky. Je to ostuda, že děláme takové haló okolo „problému“ s lidmi, kteří tady nejsou a přímo nás momentálně neohrožují. Udivuje mě, že není stejný zájem o to, dostat pedofily z internetu nebo drogy z ulic. Lidi raději honí po republice duchy, než aby se soustředili na reálné problémy.
Celý rozhovor si přečtětě v novém tištěném Reflexu, který vyšel 10. listopadu.


description: Fotografování opuštěných, moderních budov se stává koníčkem čím dál tím většího počtu lidí. Jen málokdo by ale věřil, že něco takového může bavit i psa. Alice van Kempenová je přesto přesvědčena, že její tříletá Claire urbex miluje.

title: Moderní zříceniny pohledem psa: Unikátní portréty uhranuly Instagram


description: Zdaleka ne poprvé se papež František veřejně vyjádřil vstřícně k ideálům marxismu či komunismu. Že komunisté a křesťané myslí stejně, je ale dost i na něj. Má se svým posledním výrokem na toto téma pravdu?

title: Čest práci, soudruhu papeži. Myslí křesťané a komunisté stejně?


title: Předseda Evropské komise Juncker ohrožuje svými nesmysly EU, měl by odstoupit

maintext:
EU v posledních 20 letech neměla štěstí a dobrou ruku při výběru předsedů Evropské komise, tedy jednoho z nejvlivnějších lidí na kontinentu. Ovšem nesmysly, které opakovaně pronáší současný šéf Jean-Claude Juncker, členské země dál štěpí a pozici Evropské unie oslabují. Za to mu ročně Evropané platí 306 655 euro, tedy téměř 8,3 milionu korun. To je hodně drahé žvanění.
Naposledy se Lucemburčan Juncker předvedl v pátek na besedě se studenty. K Donaldu Trumpovi podle agentury Reuters řekl: „Budeme muset zvoleného prezidenta naučit, co to Evropa je a jak funguje. Myslím, že ztratíme dva roky, než Trump podnikne poznávací zájezd po světě, který nezná,“ tvrdil předseda Evropské komise s tím, že názory vítěze prezidentských voleb v USA na světový obchod, klimatickou politiku či bezpečnost Západu vyvolávají pochybnosti.
Jaké budou ve skutečnosti činy a názory Trumpa ve funkci amerického prezidenta, to ale jenom uvidíme. Proto by měl Juncker mlčet. Tímto způsobem naopak budoucí atlantické vztahy zatěžuje a oslabuje.
Čím a komu vlastně svými slovy na adresu Trumpa posloužil? Pro koho to bude dobré? Pro Putina určitě, pro Evropu nikoli.
To chce mít Evropská unie skutečně horší vztahy s USA? A kdo pak bude platit naši bezpečnost? Junckerův plat je sice bláznivě a nepřirozeně vysoký, ale ani z něj tanky a vrtulníky nenekoupíme. Pokud si chce Evropa udržet svoji bezpečnost, musí chtě nechtě se Spojenými státy úzce spolupracovat. Sama se o to postarat nedokáže a zatím ani nehodlá. To samé platí pro byznys.
Jenže šéf Komise pronáší nekvalifikované výroky pořád.
Junckerovy silácké řeči už ovlivnily referendum ve Velké Británii o jejím vystoupení z EU. Ostrované se nakonec rozhodli pro Brexit a právě lidé jako předseda Evropské komise k tomu nepřijatelnými výroky a vyvíjením nátlaku na Brity přispěli. Nejen, že nemístné ovlivňování jednotlivých členských zemí (nemluvě o supervelmoci jako jsou Spojené státy) je zcela kontraproduktivní, ale pozici Evropy činí nejednoznačnou.
Evropská komise pod vedením Junckera také opakovaně selhává při řešení uprchlické krize. Její předseda peskuje státy střední Evropy, že odmítají nefunkční přerozdělovací migrační kvóty. Jakým právem to dělá člověk, který nezabezpečil správné fungování evropské agentury Frontex, která má na starosti ochranu vnějších hranic EU a fatálně selhává? Dnes už víme, že Frontex nedokáže řešit migrační vlny a už vůbec není schopen zajistit kvalitní ochranu hranic. Je to vina Junckera i jeho předchůdců. Předseda Evropské komise by to měl urychleně řešit, ale místo toho plácá o něčem, co bude dělat Trump, přestože ani netuší, jak to bude.
Globálním hráčem se EU nemůže nikdy stát, když za ni hovoří představitelé jako je Jean-Claude Juncker. Evropa i kvůli němu dnes nevyzařuje sílu a rozhodnost, ale spíše se chová sebevražedně a směšně.
Místo toho, aby Juncker vystoupil jako státník a řekl, že EU bude ze všech sil spolupracovat po zvolení nového prezidenta s USA na řešení problémů migrace, islamismu a terorismus a že bude více přispívat k lepšímu vzájemnému obchodu, pronáší jeden nesmysl za druhým.
A Evropská rada, která do funkce Junckera navrhla a jejímiž členy jsou hlavy států nebo premiéři členských zemí EU (Česko zastupuje Bohuslav Sobotka), k tomu všemu mlčí. Nedělá nic. Proto je Evropa stále slabší. Bohužel.


description: Dva malí studenti, Michiel a Tjerre z belgického Diepenbeeku, dostali ve škole úkol s netradičním zadáním. Potřebují nashromáždit několik pohlednic z Česka, aby mohli zkoumat rozdíly mezi jazyky států Evropské unie. Jejich učitelka vyvěsila prosbu o zaslání pohledů na Facebook a lidé už její příspěvek sdílí a psaní posílají.

title: Chcete udělat dobrý skutek? Pošlete pohlednici dvěma školákům z Belgie


title: Kniha, která dokáže něco změnit: Hakuna Matata - příběhy, které dělají radost i pomáhají

maintext:
Kniha, která dokáže něco změnit. I tak by se dala popsat nová sbírka povídek Slum, jehož populace přesahuje milion obyvatel, navštívil spisovatel a lektor tvůrčího psaní René Nekuda a zrodil se nápad vytvořit jedinečnou knihu, která bude nejen rozdávat radost, ale i pomáhat.
Díky sbírce textů začínajících autorů z České republiky, Belgie a ze Španělska se učilo přes 200 lidí vyprávět příběhy. A prodej výsledné knihy, jejíž název ve svahilštině znamená „žádnej problém“, umožní získat peníze na nákup učebnic pro děti v Keni.
Knize, která oslavuje příběhy, dali tvar nejen účastníci Nekudových kurzů tvůrčího psaní v České republice, ale i studenti škol tvůrčího psaní ve Španělsku a v Belgii. Ve společné knize se tak setkalo 30 autorů, 25 povídek, 19 životních příběhů, 12 zahraničních textů, 5 překladatelů a 4 země. Jiný kontinent, různé kultury, a přesto velmi podobné příběhy. Hakuna Matata je ale víc než jen další sbírka povídek, je to komplexní projekt o propojování, hlubším porozumění a efektivní pomoci a drží se hesla: „Dej hladovému rybu a nasytíš ho na jeden den. Nauč ho rybařit a nasytíš ho na celý život.“
„V roce 2013 jsem navštívil keňský slum Kibera a vedl rozhovory s místními obyvateli. Jejich příběhy mne zaujaly, a protože i v rámci kurzů tvůrčího psaní učím vyprávět příběhy, napadlo mne spojit dohromady pomoc dětem, které mají hlad po vzdělání, a zároveň studentům tvůrčího psaní nabídnout možnost představení jejich povídky širokému spektru čtenářů. Za pomoci neziskové organizace Amani Kibera pod vedením Bena Ooko jsme vytvořili celkem 19 rozhovorů s kiberskými obyvateli o jejich snech i problémech, které je provázejí na každém kroku. Ty se staly inspirací pro evropské autory a tyto povídky vlastně dokazují, že jádro lidství je všude stejné, jen kulisy se mění. Mám radost, že projekt již v této fázi přitahuje spoustu nadšených lidí, kterým není život okolo lhostejný a kteří se nebojí podporovat začínající autory a rozvoj lidí v cizí zemi. Bez čtenářů to ale nebude mít smysl. Celková částka, která z prodeje knihy Hakuna Matata přibude na transparentním účtu projektu, bude v létě 2017 pod mým dohledem odvezena do Keni, kde za ni bude dovybavena již fungující knihovna sdružení Amani Kibera. Do té v současnosti dochází více než 3000 dětí. Stále ale bohužel velké množství základních učebnic chybí,“ říká duchovní otec knihy a iniciátor projektu René Nekuda.
Hakuna Matata vyjde 25. října 2016 v brněnském nakladatelství U Veverky. Prodejní cena knihy je 299 Kč a veškerý zisk poputuje v létě 2017 do knihovny sdružení Amani Kibera na její kompletní dovybavení. Celý produkční tým, včetně autorů, se zřekl svého nároku na honorář.
Ukázky rozhovorů s kiberskými obyvateli najdete zde: celkem 19 rozhovorů
Slavnostní křest spojený s koncertem proběhne 26. listopadu 2016 od 19:00 v centru Prahy. Moderuje Ester Kočičková a vstup bude dobrovolný.


description: Severovýchod hlavního japonského ostrova Honšú v úterý místního času (pondělí pozdě večer SEČ) zasáhlo silné zemětřesení o intenzitě 7,3 stupně. Oznámila to americká geologická služba USGS. V oblasti na pobřeží platí varování před přívalovou vlnou cunami, která by podle japonské televize NHK mohla dosáhnout třímetrové výšky. Prozatím nejsou hlášeny žádné oběti či škody, japonská vláda nicméně již zřídila krizový štáb.

title: Japonsko zasáhlo silné zemětřesení, platí varování před cunami


description: I v dnešní době existují podniky, které promyšlenou dekorací interiéru dokážou navodit atmosféru jiné doby či úplně jiného místa. Jen těžko byste ale asi hledali klub, jenž by v návštěvních tak dokonale navozoval pocit věčného zatracení, jako to uměl pařížský Cabaret de l'Enfer. Pekelný kabaret vystupoval z řady už jen děsivou úpravou fasády a je právem legendou pařížského nočního života.

title: Fascinace smrtí v bohémské Paříži 20. let: Vstupte do nočních klubů simulujících peklo


authors:
Jiří X. Doležal
Milan Tesař

description: V sobotu večer proběhlo předávání cen Český slavík. Tuto televizní událost víkendu osobně sledoval člověk nejpovolanější - šéf kulturní rubriky Reflexu Milan Tesař. Společně s JXD on-line komentoval přenos a vzhledem k tomu, že Jirka patří – skromnost stranou – k nejlepším barytonistům mezi českými paleontology, došlo na spoustu zasvěcených postřehů

title: Gott vs. Ortel: Přenos Českého slavíka živě komentovali Milan Tesař a JXD

maintext: Dneska je to 30 let co zemřela Laďka Kozderová ve 37 letech. A to byla opravdu fantastická zpěvačka! Když zpívala Hallo Dolly, tak z toho byli u vytržení i Amíci. Doufám, že se nebude obracet v hrobě. Zasloužila by si vzpomínku.


description: Šance 72 procent pro Hillary Clintonovou, 28 pro Donalda Trumpa. Takový je odhad nejuznávanějšího analytického serveru ve Spojených státech. FiveThirtyEight dokázal až překvapivě přesně předpovědět poslední dva americké prezidenty. Z jeho zakladatele Nata Silvera se díky tomu stala celebrita.

title: Muž, který předpovídá americké prezidenty. Nate Silver a jeho FiveThirtyEight


description: Existuje strach iracionální a racionální? A je normální, když člověk vůbec strach nemá? Existují takoví lidé?

title: Strach je potřebný. Kdybychom se nebáli, rychle vyhyneme

maintext:
Dobrý deň, pán profesor,
vypočul som si rozhovor s jednou bývalou političkou, v ktorom povedala, že strach je iracionálny (Povedala to v súvislosti s migrantmi). Chcem sa opýtať, či sa to dá takto zovšeobecniť, či neexistuje aj strach racionálny, oprávnený. Nie sú také situácie, kedy by bolo iracionálne strach nemať? Je normálne, ak človek vôbec nemá strach? Existujú takí ľudia? Nevybavila nás príroda strachom preto, lebo to má nejaký význam?
S pozdravom J. Bugár
Pojďme si v tom udělat trochu pořádek. Především racionální není totéž co oprávněný a iracionální není totéž co mylný či nesprávný. Racionalita a iracionalita většinou nemají s dobrotou a agresivitou co dělat, obojí může být jak racionální, tak iracionální.
Navíc i správný odhad (hodnot, budoucnosti, pravděpodobnosti) může být často iracionální. Jestliže považujeme rozum za psychickou modalitu odlišnou od emocí (citů), pak vaše bývalá politička má pravdu, že strach (tedy emoce) je iracionální. To však vůbec neznamená, že je vždy špatný, nesprávný či zavrženíhodný. Tím se sice za patologických stavů může stát, ale jinak je to život zachraňující atribut všech živých tvorů, asi jako bolest.
Kdybychom nebyli schopni pociťovat bolest či strach, už bychom zde dávno nebyli. Sežehli bychom se o první rozpálená kamna, o která bychom se beze strachu a bez bolesti opřeli. Samozřejmě že strach může být ke škodě, může nám bránit v akci, ochromovat naši sebeobranu, ničit naše zdraví. To ale může i jeho protipól (nebo i produkt) – agrese. Záleží na tom, zda emoční doprovod odpovídá situaci a zda je přiměřený.
V přírodě téměř o všem platí, že je-li toho málo, je to špatně, a je-li toho moc, je to také špatně. Řídit se citem není ve většině případů o nic horší než řídit se rozumem. Cit je hlubinami věků prověřený kormidelník našich rozhodnutí všude tam, kde rozum nestačí. Ano, často se mýlí, ale to rozum také. Navíc celková bilance je kladná, o čemž svědčí to, že planeta je stále obydlená. S ohledem na výše uvedené lze na vaše dotazy odpovědět, že „racionální strach“ již z definice neexistuje (ačkoli se někdy hovoří o emoční a sociální inteligenci; tím se však myslí něco jiného než skládání lega nebo úspěšnost v šachu).
Racionální není totéž co oprávněný. Nejsou situace, kdy by bylo iracionální nemít strach, protože strach není věcí rozumu ve smyslu, jaký jsme si implicitně definovali. Jsou však situace, kdy nemít strach je zničující, neodpovídající, zhoubné a sebevražedné.
Nemít vůbec strach není normální, a lidé tak až na naprosté výjimky, jež stejně špatně dopadnou, nefungují. Ano, příroda nás vybavila strachem jako jedním z nejdůležitějších předpokladů přežití.


description: Ještě po celém století, jež uplynulo od smrti Františka Josefa I., je doba jeho vlády obestřena mýty a dezinterpretacemi. A jakkoli není naším cílem nekritické vyzdvižení legendárního vladaře či jeho doby, chceme alespoň zčásti vyvážit negativní pohled, na němž se — ve vzácné a překvapivé harmonii — shodly všechny režimy, jež u nás ve dvacátém století panovaly. První republikou počínaje přes republiku druhou, éru okupace i komunismu…

title: Vychází nový speciál Reflexu František Josef I. a jeho doba


description: Přesně týden před volbami jsou šance obou hlavních prezidentských kandidátů téměř vyrovnané. Včerejší průzkum pro Washington Post a televizní stanici ABC ukázal, že republikán Donald Trump po dlouhých týdnech opět vede, i když jen o jediné procento. Význam této zprávy pro Trumpovy šance umocňuje nejenom fakt, že newyorský podnikatel po dlouhé době poprvé předehnal svou demokratickou rivalku, ale také skutečnost, že stejnému průzkumu ještě před týdnem vévodila Hillary Clintonová s převahou celých 12 procent.

title: Sedm dní do voleb a šance jsou vyrovnané, protože republikáni se vracejí „domů“

maintext:
Trump ale ještě nemůže jásat. Průzkumy ostatních agentur zatím jeho vedení nepotvrdily, takže asi nejvíce uznávaný průměr průzkumů, který provádí server Real Clear Politics, dává Clintonové v tuto chvíli náskok 2,2 procenta. I tady ale platí, že se tato hodnota zhruba poslední týden setrvale snižuje.
Republicans coming home
Trump profituje zejména ze dvou voličských posunů. První je početně méně výrazný a stojí na faktu, že s blížícím se dnem D odpadají tradičně voliči od „třetích“ kandidátů malých stran. Kdysi dvojciferný libertarián a bývalý republikán Gary Johnson už spadl na pouhá tři procenta a část jeho voličů zamířila směrem k Trumpovi.
Důležitější pro Trumpa ovšem je, že se „domů“ začali vracet vzbouření republikáni, kteří překvapivého a netradičního nominanta své strany dosud nechtěli volit, ale se závěrečnou fází kampaně se v atmosféře vyhroceného stranického dvojboje vracejí pod stranický prapor. Tomu odpovídají i aktuální čísla z průzkumu, jenž zkoumal, jaké nadšení oba kandidáti vyvolávají u svých příznivců. Trump v tomto ohledu vede před Clintonovou o deset procentních bodů (53 % oproti 43 %). Pro srovnání: před čtyřmi lety ale Obama i republikán Romney v tomto období oba překonávali 60 % „nadšených“ příznivců.
Clintonová dle zmíněného průzkumu sice má v tuto chvíli ve volebních urnách více hlasů, protože mezi zhruba pětinou voličů, kteří již svůj hlas díky možnosti dřívějšího hlasování odevzdali, s převahou vede v poměru 54 % vůči 41 %. Kandidát republikánů proto musí přitáhnout všechny, již deklarují, že půjdou volit až ve volební den 8. listopadu. Mezi nimi totiž jasně dominuje zase on (50 % ku 39 %). Z dat známých ohledně dřívějšího hlasování se navíc vyvozuje, že v řadě států Clintonová zatím zaostává za původními očekáváními, a to hlavně proto, že k urnám nechodí tolik černošských voličů, kolik by demokraté potřebovali.
Nestraníci volí Trumpa
Pro nezasvěcené pozorovatele může znít překvapivě i závěr průzkumu, jenž dává Trumpovi náskok mezi voliči, kteří se neidentifikují ani s jednou z velkých stran. To odporuje častému tvrzení některých analytiků a médií, že republikánský kandidát patří na okraj politického spektra, a naopak dává Trumpovi šanci potvrdit, že má schopnost k volbám přivést nové voliče, již republikány tradičně nevolí. Mezi čistými nezávislými, kteří ani netíhnou více doprava či doleva a jichž je mezi všemi voliči přibližně desetina, totiž vede o drtivých 25 %. Tím překonává většinu dosavadních republikánských prezidentských kandidátů.
Hillary vede na mapě
Naopak pro Clintonovou zůstává nadějí její postavení na volební mapě, protože jí stále odhady dávají šanci vyhrát potřebný počet volitelů. Přes znovuotevření její aféry s e-maily totiž zatím vede v potřebném počtu bitevních států, které jsou potřeba pro zisk většiny volitelů. Otevřenou otázkou však zůstává, jak zapůsobí další předvolební bomba, kdy FBI ráno zveřejnila materiály k vyšetřování sporné milosti, již Bill Clinton jako prezident kontroverzně udělil jednomu ze sponzorů demokratických kampaní.


title: HIV se šíří mezi dětmi i mezi důchodci nad 80 let. Pojišťovnu stojí přes čtvrt miliardy

maintext:
Všeobecná zdravotní pojišťovna hlásí nárůst klientů s diagnozou HIV. V loňském roce jich bylo 1 428, což je o 12 % víc než v roce 2013. Alarmující ale je, že přibývají i pacienti mladší 18 let. Loni jich bylo 66 a více než polovina z nich byla dokonce mladších 9 let. Ještě rychleji než počet nemocných rostou celkové náklady na péči o ně, které přesáhly čtvrt miliardy korun.
I když se přenosům viru z matky na dítě během porodu daří bránit ve vysokém procentu případů, stále lékaři neumí nákaze zamezit na 100 %. Přenos je ale možný už i během těhotenství a infikované je i mateřské mléko.
Virus HIV je mnohem více rozšířen mezi muži než mezi ženami. Nejvíce zasažena je věková skupina od 30 do 49 let (885 nemocných). Kromě mladších ročníků ale nezůstávají ušetřeni ani starší pacienti – 28 klientů s HIV je starších 70 let, z čehož 6 už dokonce překročilo 80 let věku.
TABULKA: Vývoj počtu klientů VZP nakažených HIV a náklady na péči o ně • Foto VZP
Kde získat potřebné informace a jak se nechat testovat?
Nejvíce nakažených je tradičně v Praze (595), středních Čechách (141) a na jižní Moravě (129). Nejméně potom na Vysočině (28) a Zlínském kraji (23). Celkové náklady VZP na zdravotní služby pro nemocné s HIV stouply za tři roky o 21 %.
Infekce HIV a nemoc AIDS se neustále šíří i přesto, že riziko lze snížit na naprosté minimum „nerizikovým“ chováním. Potřebné informace najdete např. na webových stránkách Národního programu boje proti AIDS v České republice a České společnosti AIDS pomoc.
Pokud máte obavy a nejste si jisti, zda jste se nemohli nakazit, nechte si udělat příslušné diagnostické vyšetření. Protilátky proti HIV se však vytvářejí zpravidla 2–5 týdnů po nákaze, takže pokud má být výsledek testu skutečně spolehlivý, pak musí uplynout 2–3 měsíce od rizikového chování. O vyšetření byste měli požádat svého ošetřujícího lékaře, můžete však absolvovat odběr krve i v některé AIDS poradně nebo zdravotním ústavu. Výsledek testu budete znát nejpozději do 14 dnů.


description: Ministr zahraničí Zaorálek po návštěvě jeho svatosti Dalajlamy zřejmě přestoupil na tibetský buddhismus. Evidentně totiž začal věřit v převtělování. Když se ale zamyslíme, kým byl v minulém životě sám pan Zaorálek...

title: Dalajlama je Henlein, Zao je Mao… A v koho se převtělí Zaorálek?

maintext:
Ministr zahraničí Lubomír Zaorálek se dopustil doslova zemanovského bonmotu - totiž rádobyvtipné sprosté poznámky. Řekl veřejně, že přijetí dalajlamy ministrem Hermanem se nelíbí Číňanům stejně, jako by se prvorepublikovým českým politikům nelíbilo, kdyby se nějaký státník setkal s Konrádem Henleinem.
Dovolím si udělat malé historické resumé: Konrád Henlein byl vůdce separatistických Němců, kteří historicky žili na českém území, a před druhou světovou válkou chtěli toto území přičlenit k územím Velkoněmecké říše, Hitlerova Německa.
Dalajlama je vůdce „separatistických“ Tibeťanů, kteří neusilují o připojení k žádné velkotibetské říši, protože žádná neexistuje. Je to vůdce „separatistických“ Tibeťanů, kteří žádají, aby okupační velmoc Čína na historicky tradičně tibetském území osídleném Tibeťany dbala o dodržování základních lidských práv těch Tibeťanů. Třeba svobody slova, shromažďování, tisku, náboženství a národního sebeurčení. Vůdce „separatistů“, kteří respektují Čínu v jejích současných hranicích, ale chtějí v rámci Tibeťany osídlených tibetských území vyšší míru autonomie - včetně kulturní - a již ona zmíněná lidská práva.
Srovnávat tedy Henleina s dalajlamou je naprostá drzost, zemanovská sprosťárna podobná článku vlevo dole. Dalajlama není Henlein, stejně jako neexistuje Peroutkův článek Hitler je gentleman. To srovnání, ten příměr, je prostě hulvátsví nejvyššího stupně a ukazuje, že si pan ministr Zaorálek skutečně nevidí do úst. Sprosťárna, kterou řekl, by měla být v jen trochu slušné společnosti nepřijatelná
Pak ovšem existuje i jiná možnost, jiné zdůvodnění Zaorálkových výroků: Dal se po návštěvě dalajlamy na tibetský buddhismus, a pak čerstvě otevřeným třetím okem najednou viděl, že dalajlama byl v minulém životě Konrád. A že jak byl v minulém životě - jako Henlein - zlej, tak teď si to v tomhle životě jako dalajlama musí odpracovat. To je přijatelné vysvětlení jinak nepřijatelných výroků - otevírá to ale diskusi na téma, kým byl v minulém životě sám Lubomír Zaorálek. Nemám sice tak jasnozřivé třetí oko jako pan ministr, ale podle jména bych řekl: Zao byl Mao!


description: Jestli si myslíte, že se v pokročilejším věku nemůžete procházet po molu coby model nebo modelka, pak jste na omylu. Jde to, jak tvrdí čínský trojnásobný dědeček Wang Deshun. Před několika dny se tento vitálně vypadající stařík ukázal poprvé před zraky diváků, a ti nad ním nestačili žasnout.

title: Sexy modelem v osmdesáti? Proč ne. Číňan ukázal, že to jde


description: V pátek se většina obchodníků zapojila do akce s názvem Black Friday neboli Černý pátek, který měl tento víkend přilákat více zákazníků do obchodů za slevami. Obchodníci již nyní hlásí, že se akce z jejich pohledu zdařila. V Londýně však byla provázena i poměrně kuriózní událostí - na Černý pátek totiž Londýn zažil blackout.

title: Černý pátek, černé město. Londýn postihl velký výpadek proudu


description: Když zemře diktátor, přináší to problémy i výtvarníkům. Třeba po smrti Stalina Pablo Picasso namaloval jeho portrét do Les Lettres françaises a schytal to od vrchních francouzských straníků, protože to nebyla kresba dostatečně hrdinská.

title: Seriál Pustina je první české televizní dílo, které snese srovnání se zahraničím


description: Zcela náhodou došlo v Austrálii ke zjištění, které může přepsat antropologické, ale také historické učebnice. Díky unikátnímu objevu totiž vědci přišli na to, že tzv. Aboriginals, původní obyvatelé Austrálie, žili na kontinentě mnohem dříve, než se původně myslelo.

title: Muž cestou na záchod objevil kostry Austrálců staré 50 tisíc let


title: Novinka z ministerstva: Když se chodec vyboduje, přijde o chodecký průkaz?

maintext:
S mimořádným zájmem jsem přijal nové opatření ministerstva dopravy, podle něhož budou trestné body kromě řidičů dostávat i chodci. V rámci práva na informace chci vědět, co to na tom ministerstvu kouřej, a chci taky.
Ministerstvo dopravy chystá nový sankční systém v silničním provozu. Do Poslanecké sněmovny půjde jeho návrh na změnu a také zpřísnění silničního zákona. Novela má zahrnout i trestání chodců za způsobení dopravní nehody. Což jako myšlenka rozhodně není špatné — ač neřidič, pozoruji někdy skoky chodců pod rozjetá vozidla s velkou úzkostí. Nerad koukám na přejetý lidi.
Takže zavést nějaké pokuty pro chodce, co způsobí dopravní nehodu, není rozhodně od věci. Ostatně pokuty pro chodce již dávno existují — zkuste před očima městského strážníka přejít na červenou.
Nový silniční zákon však obsahuje i změnu, která mne naplnila značnými rozpaky a na niž čekám s neklidem (občanským samozřejmě). Tou změnou je bodový systém pro chodce. Když chodec způsobí dopravní nehodu, má dostat dva trestné body podobně jako řidič.
Jako chodec způsobuji dopravní nehody poměrně často. Disponuji totiž tak luzným zjevem, že se často řidiči obdivně zahledí směrem k mé osobě na chodníku a naperou to z nepozornosti do kandelábru. Jaký tedy bude můj osud, až se vyboduji? Jednou z možností je, že mi odeberou chodecký průkaz. Je pravda, že sice žádný nemám, ale Ťokovo ministerstvo tento drobný detail možná napraví a vybaví nás, deset miliónů českých chodců, průkazy, aby bylo co odebírat, až se vybodujeme.
Druhou možností je, že dostanu zákaz vycházení a z bytu budu smět vycházet jen v době mimo dopravní špičku. Anebo si budu muset z vlastní kapsy platit nosiče, kteří mne budou po ulicích — s plným dodržováním dopravních předpisů samozřejmě — nosit.
Prostě — nevím. Jaký bude osud vybodovaných chodců, zatím nebylo zveřejněno. Ale pokud mne někdy zahlédnete, jak mne na ulici nesou, tak vězte: Nejsem na šrot, ale Ťok mne vybodoval!


description: Sama skutečnost, že homeopatika nefungují, je dostatečně známá. Nyní však americká vláda sahá k zajímavému opatření: Na homeopaticích bude v budoucnu muset být napsáno, že nemají žádný prokázaný efekt.

title: Americká vláda: Homeopatika nefungují!

maintext:
Poté, co jsem se bez většího účinku předávkoval homeopatiky, překvapilo mne, kolik žlučovitých fanoušků homeopatie v naší zemi žije. Chápali celou akci, která opakovaně probíhá celosvětově a má ukázat, že homeopatika nefungují, jako osobní útok na svou víru.
Vzpomněl jsem si na ně, na celou českou homeopatickou komunitu, v souvislosti s nejnovějším opatřením americké vlády týkajícím se homeopatie. Federální obchodní komise nařídila, že na všech celostátně prodávaných homeopaticích bude muset být informační varující nápis podobně jako na homeopatikách. Dokument zde.
Varování bude mít toto znění: „Neexistuje žádný vědecký důkaz, že produkt funguje. Východiska produktu jsou založena pouze na teoriích homeopatie z 19. století, které nejsou akceptovány většinou moderních lékařských expertů."
Myslím, že jde o opatření, které by mělo mít celosvětovou platnost. S homeopaty a jejich věřícími se periodicky setkávám celou svou skoro třicetiletou novinářskou kariéru, a chápu je jako skutečnou hrozbu. Jednak pro fyzicky nemocké - mohou velmi snadno zapřičinit rozvoj fyzického onemocnění, které pacient „léčí“ homeopatiky, a choroba se i s nimi v klidu dál rozrůstá a bují. Kdyby se léčili u doktora, jsou už dávno zdraví. Druhou ohroženou skupinou jsou neurotici s hypochondrií, kteří odevzdávají peníze homeopatům i za homeopatika, a přitom by potřebovali ne pilulky, ale psychoterapii. Proto by se měl nápis, že jde o blud, objevit na homeopatikách prodávaných i u nás. Zatím to nenařizuje zákon, tak si prosím nápis z amerických homeopatik zapamatujte: „Neexistuje žádný vědecký důkaz, že produkt funguje. Východiska produktu jsou založena pouze na teoriích homeopatie z 19. století, které nejsou akceptovány většinou moderních lékařských expertů."


description: Patřím k té novinářské menšině, která vítězství Trumpa nad Clintonovou vítá. Nebál jsem se ke své volbě přihlásit ani v úvodníku aktuálního Reflexu, přestože jsem jej psal několik dní před hlasováním. Důvodů mého přesvědčení je více; především pro mě Trump představuje absolutní protipól předstíračské a prázdné politiky dua Obama – Clintonová, která světu přinesla více neštěstí než užitku. Pro mě Trump paradoxně ztělesňuje daleko více onu obamovskou naději (hope), než sám vynálezce této předvolební mantry.

title: Trump není Babiš, Babiš není Trump


description: Naprosto neuvěřitelný případ selhání systému se v minulých dnech objevil ve Švédsku. Místní úřady až po roce zjistily, že dál vyplácely rodinné přídavky a příspěvek na bydlení muži, který už v srpnu 2014 opustil zemi a přidal se k bojovníkům Islámského státu v syrské Racce.

title: Neuvěřitelné: Švédsko vyplácelo sociální dávky bojovníkovi Islámského státu ze syrské Rakky


description: Fidel Castro nechal po vítězství své revoluce uvěznit přes sto tisíc lidí. Použil na to věznice, které tu zbyly po režimu diktátora Batisty. Ani ty nestačily. Jeho spolubojovníci končili často podivnou smrtí. Země skončila v chudobě. Ale mnozí lidé teď po jeho smrti naříkají.

title: Proč ronit slzy nad Castrem?

maintext:
Valtr Komárek, v první polovině 60. let poradce Che Guevary na Kubě, od roku 1984 šéf Prognosticckého ústavu založeného zřejmě na podnět sovětského vůdce a šéfa KGB Andropova, po listopadu 1989 místopředseda federální vlády a čestný předseda sociální demokracie, vzpomíná, jak byl u projevu Fidela Castra v jakémsi cukrovaru. Fidel řečnil na nákladním voze s mikrofonem v ruce. (Komárek o sobě ve své knize píše v třetí osobě.)
„A teď výjev jako z Mojžíšova kázání, i když prorok byl oděn v khaki, stál na monstrózním náklaďáku a místo berle měl samopal. Shlukly se kolem něj tisíce věřících, s rozzářenými zraky mu visely na rtech, vztahovaly k němu ruce se srdcem v dlaních. Jako omráčen silou tohoto „biblického“ výjevu Valtr z počátku ani nevnímal Fidelova slova. Ten člověk vkládal do svého projevu niterné zanícení, celé své přesvědčení i duši, víru i naději. Jako by ani nešlo o to, co říká, nýbrž jen a jen o to, jak to říká.“
Vůdce mluvil hodinu o mezinárodní situaci a potom dvě hodiny o domácí ekonomice a cukru a armádě. Celkem řečnil čtyři hodiny. „Skončil až po čtyřech hodinách. Nebyl vyčerpán, zdálo se, že zůstal svěží, s vnitřní energií, která by utáhla elektrárnu. Lidé bouřili nadšením, obyčejný horký den se jim nečekaně proměnil ve svátek, o němž si ještě dlouho budou povídat.“ Všimněme si té jedné věty: „Jako by ani nešlo o to, co říká, nýbrž jen a jen o to, jak to říká.“
A to je možná klíč k tomu, proč mnoho lidí tohoto krvavého vláce Kuby stále obdivuje a proč mu odpouští to, co by jiným jihoamerickým diktátorům neodpustili. Dobře vypadal a mluvil a při pohledu na něj lidé zřejmě cítili jakýsi pocit viny, že jsou příliš maloburžoazní a při pohledu na své vlastní politiky se jim zdálo, že jsou to tak trochu panáci bez života. O obsah tady nešlo, byl to prostě kýč, tady samozřejmě založený i na tom, že Fidel byl nesporně mužem činu.
Po Castrově skonu začal ronění slz na mnoha místech, kde bychom to snad až tolik nečekali. Tedy „snad až tolik“, jinak se to čekat dalo.
Předseda KSČM a známý práskač z doby normalizace Vojtěch Filip označil Castra za bojovníka za svobodu kubánského lidu a mluvil o jeho odkazu, na který„ mnozí nikdy nezapomenou“.
České mírové hnutí se nechalo slyšet: „Je těžké najít správná slova k odchodu člověka, který zasvětil celý svůj mimořádný život realizaci revolučních ideálů humanity a socialismu. Fidel, jak ho všichni budou i nadále vždy nazývat, byl duší kubánského lidu, nesmiřitelným obráncem suverenity své země a strůjcem jejího společenského pokroku... České mírové hnutí vyjadřuje svou nejhlubší soustrast rodině, vedení Kubánské revoluce, Komunistické straně Kuby a Kubánskému hnutí za mír a suverenitu národů.“
Pochopitelně něco musel říci i ruský vůdce Vladimir Putin, který ohodnotil Castrovo dílo zhmotněné v podobě „svobodné a nezávislé Kuby, která se stala vlivným členem mezinárodního společenství i inspirujícím příkladem pro mnoho zemí a národů“. Zřejmě pro ty národy, které ještě nemají hlad a plné věznice a chtěly by těchto výdobytků kubánského socialismu dosáhnout.
Už se nemluví o tom, jak svého spolubojovníka Che Guevaru (účastníka masových poprav) nakonec zbavil funkcí a poslal bojovat do ciziny, kde byl Che Guevara v Bolívii nakonec zajat a v roce 1967 popraven. Jeho ostatky nakonec po třiceti letech v malé škatulce slavnostně přivezli na Kubu. Co se asi Fidelovi v tu chvíli honilo hlavou?
V roce 1989 proběhl proces s generálem Arnaldem Ochoou (1930-1989) a dalšími vysokými činiteli obviněnými z pašování drog a korupce. V červenci 1989 byl Ochoa a tři další lidé odsouzeni k smrti a zastřeleni. Spekuluje se o tom, že Ochoa byl příliš oblíben a proto musel umřít a že možná sám Castro i jeho bratr byli do obchodu s drogami zapojeni, protože šlo o získání peněz pro režim. Ochoa byl dávný přítel Raúla Castra a bojoval v revoluci už od roku 1957, ale to nebylo nakonec nic platné.
Jenže fakta nic neznamenají, když jde o pocity. Setkávali se s ním diktátoři, demokratičtí politici, papežové, jeho postavu nešlo prostě ignorovat. Byl to lump obklopený lumpy, který za sebou nechal utrpení a smrt a přitom pro něj lidé měli nějakou zvláštní slabost, ať už hřímal v uniformě, nebo jako stařík pochodoval po místnosti v bundě Adidas. Současník státníků od Dwighta D. Eisenhowera po Baracka Obamu, od Nikity Chruščova po Vladimira Putina, od Jana XXIII. po papeže Františka, narozený ve stejném roce jako Alžběta II.
Teď je pryč a někteří lidé se mu budou obdivovat pořád. O to víc, oč méně museli žít pod jeho vládou.