description: Ukrajinský prezident Petro Porošenko podepsal výnos o demobilizaci posledních branců a záložníků povolaných do armády během bojů s proruskými separatisty v Donbasu na východě země. Podle hlavy státu jde o krok k armádě složené z profesionálních vojáků. Prezident ujišťuje, že další mobilizaci neplánuje, ale to se může změnit, pokud se zhorší situace na frontě.

title: Porošenko už další mobilizaci neplánuje. Na frontě v Donbasu chce jen profesionály

maintext:
Porošenko slíbil, že do konce roku se domů vrátí všichni zmobilizovaní vojáci. Na frontě zůstanou pouze vojáci s profesionálním kontraktem. Branci, povolávání do armády k povinné službě, se už nebudou posílat do oblasti bojů. Současně poděkoval „hrdinným vojákům za přispění k obraně státu před ruskou agresí“.
Konflikt v Donbasu si od svého vypuknutí v dubna 2014 podle odhadu OSN vyžádal více než 9600 mrtvých na obou stranách, včetně civilistů. Kyjev a Západ obviňují Rusko z vojenské podpory separatistů, Moskva to popírá.
Porošenko v rozhovoru s novináři z americké televize CNN připomněl, že ukrajinští vojáci v srpnu 2014 zajali 22 ruských výsadkářů, přestože ruský prezident Vladimir Putin tvrdil, že ruští vojáci na východě Ukrajiny nejsou. V „okupované části“ Donbasu je nyní podle Porošenka více než 700 ruských tanků, na 1250 děl, tisícovka obrněných transportérů a okolo 300 raketometů. Podle ukrajinské rozvědky zde působí asi 4000 až 6000 ruských vojáků.


description: Kromě britsko-českého válečného dramatu Anthropoid, které v kinech startuje už dnes, nás od čtvrtka 29. září čeká sedm filmových novinek včetně tří dokumentů a jedné obnovené premiéry.

title: Filmové premiéry: Anthropoid, Sirotčinec Tima Burtona a portrét českého špióna

fasttext_language: cs


description: Americké volby mohou vyhrát ruští hackeři. Ať už slouží Kremlu, nebo jen sami sobě, jejich hlavním heslem zůstává: „Není na internetu místo, kam se nelze dostat.“ A v posledních týdnech pravdivost svého tvrzení svědomitě dokazují.

title: Motivací ruských hackerů byla chudoba. Už jim ale nejde o zisk, chtějí bojovat za Rusko


description: Čtrnáctiletý chlapec, který ve středu v základní škole v Jižní Karolíně postřelil tři lidi, podle policie ještě předtím zastřelil vlastního otce. Informovala o tom agentura AP. Podle ní vyšetřovatelé nevidí u činu spojitost s terorismem ani rasistický podtext.

title: Střelba ve škole v USA: Chlapec nejprve zabil svého otce, poté zranil tři lidi

maintext:
Sedmačtyřicetiletého otce střílejícího chlapce našli policisté mrtvého doma. Při vyšetřování vycházejí z toho, že muž byl střelcovou první obětí, než se útočník vydal do školy. Není jasné, zda použitá zbraň patřila zastřelenému muži.
Ve škole ve městě Townville střelil útočník dva šestileté chlapce do nohy a jednu učitelku do ramene. Jedno z postřelených dětí je v kritickém stavu, druhé dítě a učitelka podle lékařů nebyli zraněni vážně, ale přesto zůstávají v nemocnici.
Teenage shooter, now arrested, attacked #Townville elementary school in South Carolina, injured 3 after killing his father pic.twitter.com/tPqG4jJbhc


description: Schválení zákona, který umožní pozůstalým po obětech útoků z 11. září 2001 žalovat vládu Saúdské Arábie, je podle prezidenta Baracka Obamy chyba, která ohrozí americké vojáky v zahraničí. Obama to řekl poté, co obě komory Kongresu poprvé přehlasovaly jeho veto. Saúdská Arábie mezitím pohrozila, že kvůli zákonu omezí spolupráci s USA na protiteroristických operacích i hospodářské a politické kontakty.

title: Kongres přehlasoval Obamu. Rodiny obětí 11. září mohou žalovat Saúdskou Arábii


description: Francouzská policie v sobotu odpoledne zasahovala v centru Paříže a vláda podle agentury Reuters varovala před útokem v kostele. Po 25 minutách ale policejní operace skončila a policie oznámila, že žádné nebezpečí nehrozí. Podle serveru deníku Le Monde byla celá situace falešný poplach.

title: Policie zasahovala v centru Paříže,


description: Před šesti lety jejich nápadu nikdo nevěřil. Propojit breakdance, který vznikl v 70. v newyorském Bronxu, s vážnou hudbou Johanna Sebastiana Bacha, kterou zkomponoval v 18. století? Michael Rosemann aka b-boy Mikel stál u zrodu nejen berlínské taneční skupiny Flying Steps, která je navíc už čtyřnásobným mistrem světa v breakdance, ale taky u vzniku samotného představení. Jak ho to po šesti letech baví, a co mu přinesla klasika do života?

title: Spojení vážné a hudby a breakdance?

maintext:
Lidovky.cz: Máte dvě děti, věnují se taky breakdance nebo se vydaly jinou cestou, třeba zrovna klasickou?
Synovi jsou tři roky a samozřejmě vyrůstá za zvuků Bacha i proto, že mě často navštěvuje přímo na zkouškách. Takže se snaží tancovat skoro pořád, už umí docela dobrý toprocking, což jsou základní taneční prvky, ale zvládá i některé další a vždycky když přijdu z práce, tak musím ještě chvilku tancovat s ním. No a dceři je šest let a zrovna začala chodit do školky. A tancuje taky, ale ta se samozřejmě shlédla v naší baletce, která je jedinou ženskou na pódiu a prostě musela začít navštěvovat hodiny baletu.
Lidovky.cz: Říká se, že bboying je fyzicky velmi náročný tanec, a proto se mu věnují víc kluci než holky. Je to opravdu tak a není to škoda?
Jasně, na začátku to byl hlavně tanec mužských, kteří s tím prostě začali. Ale postupně se do něj pustily i ženy, protože je to velmi emočně silný tanec. Ale já si myslím, že je to tanec pro všechny a můj názor podporuje i posledních 15 let, kdy se objevuje na scéně tanečnic mnohem víc a jsou navíc hodně kreativní a šikovné. A pořád tu sice je víc b-boys než b-girls, ale mužská část tu ženskou vždycky hodně respektovala a respektuje, možná víc než tu vlastní.
Michael Rosemann Narodil se v Berlíně, kde se v roce 1991 začal věnovat breakdance a už s ním nikdy nepřestal. Je jedním ze zakladatelů taneční skupiny a posléze i školy Flying Steps. Věnuje se nejen cestování se show Red Bull Flying Bach, kde má na starosti produkci a management, ale taky výuce mladých tanečníků. Sám má dvě děti. To, co se nejdřív zdálo jako bláznivý projekt, už let let objíždí celý svět a vyprodává koncertní haly. Minulý víkend zavítala jediná show svého druhu Red Bull Flying Bach na světě i do Prahy.
Lidovky.cz: Vnímáte bbyoing spíše jako umění, nebo sport?
Rozhodně je to pro mě a pro celou naši skupinu Flying Steps víc umění než sport. Tak to vlastně nebereme vůbec a i tímhle představením, se kterým jezdíme po světě, chceme tu uměleckou stránku breakdance zdůraznit. Taky chceme ukázat, že to není jen tanec ulice, ale že už se stal opravdovým uměním. Samozřejmě, že je rozdíl mezi klasickým uměním, tedy vážnou hudbou a hiphopovou kulturou, ale klasika dokáže v bboyingu probudit všechnu tu vášeň, emoce a kreativitu, kterou může nabídnout.
Lidovky.cz: Breakdance nabírá v poslední době na popularitě. Těší vás to?
Dobrou zprávou je, že komunita pořád drží při sobě. Ale je pravdou, že když jsem já tenkrát před těmi 20 lety začínal tancovat, tak neexistovaly žádné školy, kde by se bboying učil. Museli jsme všechno studovat podle videokazet z Ameriky. A teď, po čtvrt století už je tu spoustu škol, ale i dalších institucí, které pomáhají zušlechťovat hiphopovou kulturu. A taky existuje internet. Takže všechno je rychlejší, ale pro tanečníky vlastně o dost složitější, protože třeba breakové soutěže jsou skoro každý víkend a pokaždé se tam utká světová špička. Dřív byla jedna za rok. Tanečníci musí vzdorovat poměrně vysokému tlaku na neustálý výkon. Na jednu stranu jsem za to rád, ale na druhou je to pro novou generaci opravdu těžké.
Lidovky.cz: Změnil se váš postoj ke klasické hudbě, nebo jste se o ni zajímal ještě před tím než jste začali dělat Flying Bacha?
Samozřejmě, že třeba ze školy jsem klasiku znal, ale nikdy mě zrovna moc nebavila. Poslouchal jsem hip hop a elektroniku a nikdy by mě nenapadlo podle ní tancovat. A pak přišel náš zakladatel Vartan s tímto bláznivým nápadem. Když jsme poprvé poslouchali Bacha, říkali jsme si ‚No tak to v žádném případně nepůjde, vždyť těmhle tónům vůbec nerozumíme!‘ A pak se čas od času objevil nějaký úsek, na který se dalo něco trochu zatancovat. Já jsem klasiku nikdy neposlouchal, ale teď po šesti letech ji poslouchám skoro pořád. Objevuju v ní všechny ty emoce a její strukturu. Red Bull Flying Bach mi rozhodně otevřel v tomto směru mysl. U každého to asi probíhalo trochu jinak, ale všichni teď klasiku posloucháme víc.
Lidovky.cz: Myslíte, že klasika je něco, co by měl poslouchat a znát každý?
Obecně si myslím, že je fakt důležité, aby mladá generace vážnou hudbu znala. Já poslouchám klasiku šest let a dokážu se pomocí ní hrozně uklidnit. Zároveň mě inspiruje, a když poslouchám našeho klavíristu Christophera a zároveň se podívám do publika a vidím tam prarodiče s vnoučaty, tak cítím, že vážná hudba má co nabídnout i mladé generaci. Ostatně pro mladé ji tehdy Johann Sebastian Bach i tvořil, tak proč by je nemohla oslovit i v dnešní době?
Lidovky.cz: Kdo vlastně na vaše představení chodí?
V publiku máme náctileté, stejně jako sedmdesátileté. Obě generaci si show užívají, ale mladí často po skončení představení přijdou a mluví o tom, že netušili, jak zajímavá vážná hudba je. Kdyby někdo představil vážnou hudbu v tom pojetí mně, když jsem byl ještě ve škole, určitě bych si k ní našel cestu mnohem dříve. Ale náš učitel byl velmi konzervativní, nutil nás poslouchat, jak hraje na piano, a to bylo fakt nudné a vůbec mě to nezajímalo. Podobná historka se týká i jednoho mého žáka z naší akademie, který se šel na show podívat a pak mi říká ‚Hned zítra jdu za naším učitelem hudební výchovy a řeknu, že je Bach cool!‘ A to je přesně to, co chceme dělat. Ukazovat lidem, že klasika je super.
Lidovky.cz: Jak to naopak vnímá ta druhá strana, starší generace?
Mnoho starších lidí nám děkuje, že jsme vytvořili představení, na které může jít celá rodina a celá rodina se taky baví. Učitelé ve školách by se od nás mohli učit!
Lidovky.cz: Představení je staré šest let. Scénář i hudba jsou vlastně stejné. Jak to děláte, že vás to neomrzí?
Show je vlastně od začátku do teď pořád stejná, co se týká hudby a scénáře. Občas pozměníme sóla a pohyby tanečníků, aby nás to víc bavilo a bylo to pořád čerstvé. Občas taky měníme pozice. Je jasné, že by bylo unavující tancovat stále to samé už víc než třísetkrát. Ale na druhou stranu, já tancuju už víc než dvacet pět let a z toho jen šest na Johanna Sebastiana Bacha, takže je ta hudba pro mě stále jako nová ve srovnání s hiphopem, který poslouchám v podstatě pořád. Ale já tam pokaždé najdu něco nového, nějakou jinou emoce. Ale vždycky, když přijde moje sólo a začne hrát ten můj kousek skladby, hrozně mě to nabíjí.
Slovníček Bboying: Akrobatické bezkontaktní tancování, v Česku známé jako breakdance. Tento pojem ale taneční komunita neuznává. Je součástí hip-hopové kultury.
B-boy: Zkratka z pojmu „break boy“. Označuje tanečníka stylu b-byoing.
B-girl: Zkratka z pojmu „break-girl“. Jedná se o tanečnici.
Moves: Jednotlivé prvky, ze kterých se tanec skládá. Může se jednat o točivé pohyby (i legendární točení na hlavě), footwork (pohyby nohou), freezes (tanečník se zastaví v pozici) i akrobatické prvky.
Lidovky.cz: Myslíš, že by se breakdance dal propojit ještě s nějakým jiným typem uměním kromě vážně hudby?
Jasně, určitě přemýšlíme nad dalšími kousky, na které bychom mohli vypracovat breakdance choreografii, ale upřímně, tahle show byla tak úspěšná, že se logicky ptá úplně každý na to, jakého dalšího skladatele a jaké další dílo si vybereme. No a tak jsme se rozhodli vzít to za úplně jiný konec a vydat se schválně úplně jiným směrem. Takže jsme udělali Flying Illusion, něco úplně jiného, jen breakdance show. Ale určitě se jednou s nějakým nápadem ke klasice vrátíme.
Lidovky.cz: Máte pocit, že byste se chtěl v profesním životě ještě někam posunout?
Jsem hlavně tanečník a choreograf, ale v průběhu let jsem začal pracovat taky jako náš tour a production management. Starám se i o kostýmy a hodně už pracuju v kanceláři a starám se o organizaci a administrativu, což mě hodně baví. Nicméně na stage chci pořád zůstat. A taky vážně miluju práci s dětma, takže doufám, že po turné zase budu mít víc času učit.


description: I když si to možná mnohé ženy myslí, nikdy to neřeknou nahlas. Litovat mateřství patří mezi největší současná tabu. Kde se takový pocit v ženách bere? A proč se o něm nemluví?

title: ‚Já to dítě neměla mít.‘ Litovat mateřství patří mezi největší současná tabu

maintext:
„Dobrý den, bohužel patřím mezi špatné matky. Mám dvě děti, pětiletého syna a tříletou dceru. A lituji toho, že jsem matka,“ píše mi 35letá žena. Pracuje v IT, žije ve vesničce o 250 obyvatelích ve středních Čechách a za prací dojíždí do Prahy. „Chci, aby se ostatní matky nebály o tom mluvit,“ říká pak do telefonu.
S rozhovorem souhlasí, má ale jednu podmínku: z článku ji nesmí být možné identifikovat, a tak jí budeme říkat Petra. „Bojím se, aby mi pak třeba nesebrali děti,“ říká s obavou v hlase – a zjevně si vůbec neuvědomuje paradoxnost svého výroku. Těžko by se hledal lepší anekdotický úvod k článku o ženách, které se zmítají mezi láskou ke svým dětem a lítostí nad tím, že je mají.
Mýtus mateřského štěstí
Pro matky bývá těžké přiznat i menší selhání – třeba, že jejich dítě si ještě v osmi letech cucá palec. Nebo, že to prostě nezvládají. Říct, že svého mateřství litujete, je něco jiného. Porušení největšího mateřského tabu. Žena se takovým výrokem dotýká jedné z posvátných krav naší kultury: mocného mýtu, který mateřství staví na odiv jako zázračný stav, jako pravou roli ženy, jež jí přinese štěstí a naplnění.
Udržování a posilování tohoto mýtu je samozřejmě v zájmu lidského rodu: je projevem jeho pudu sebezáchovy. Začneme-li se v něm, lidově řečeno, šťourat, budeme rodit ještě méně než teď. A už teď rodíme málo. Možná proto tento mýtus donedávna odolával – jako jeden z posledních.
Dokud před dvěma lety izraelská socioložka Orna Donathová neuveřejnila v Izraeli svou studii o ženách, které litují, že se staly matkami. Jmenuje se Regretting Motherhood: A Sociopolitical Analysis a autorka v ní vedla rozhovory s 23 matkami ve věku od 25 do 75 let. Jediným předpokladem výběru žen bylo, že na otázku „Kdybyste mohla vrátit čas, stala byste se znovu matkou – se vším, co dnes víte a se svými dnešními zkušenostmi?“ odpověděly jasným „Ne“.
Musela vědět, co bude následovat: v Izraeli, kde je dostatečný počet dětí otázkou přežití státu, není radno předurčenost žen k mateřství zpochybňovat. Jenže Donathové to nestačilo a letos svou studii vydala i v Německu. Myslela si, že v liberálním státě, kde zdánlivě žádné tlaky na „dětnost“ žen nejsou, se dočká daleko vlídnějšího přijetí. Celých 40 procent tamních vysokoškolaček zůstává bezdětných – tak jakýpak společenský tlak? Jaképak tabu?
O to větší bylo její překvapení, když hashtag #regrettingmotherhood ovládl německý Twitter i klasická média. Jako by Donathová otevřela nějaká tajná zadní vrátka: od února, kdy svou knihu publikovala v německém překladu, se do médií a na sociální sítě řinou svědectví žen, které přiznávají, že k mateřství je přinutil tlak okolí či společnosti. Že jim nepřineslo to, co od něj očekávaly – a to, co už měly, jim vzalo.
Milé dítě, tvoje existence je pro mě neštěstím
Někteří komentátoři se práva žen na to, aby svobodně vyjádřily svoje negativní pocity z mateřství, zastávali, jiní, třeba Harald Martenstein z listu Die Zeit, litující matky prudce odsoudili. „Člověk přece nemůže druhému člověku zcela vážně říct:,Tvoje existence je pro mě neštěstím. Pro mě by bylo lepší, kdybys neexistoval. Ale miluju tě, jasně,‘“ naráží Martenstein na to, že většina zpovídaných matek skutečně tvrdí, že své děti milují.
Orna Donathová v tom rozpor nevidí. „Stejně jako může život a svět ženy uvrhnout do propasti smrt partnera, rozvod, bankrot, nezaměstnanost, nemoc nebo nehoda, může do ní vést i mateřství,“ píše a od společnosti žádá jediné: aby nekladla rovnítko mezi mateřství a štěstí a naplnění. A aby ženám nenaznačovala, že pokud se jako matky šťastné necítí, jsou vadné a mají hledat chybu samy v sobě. Teorie, že každá žena je k mateřství od přírody vybavena, a co nezařídí tikající biologické hodiny, tomu napomohou poporodní hormony, jsou podle Donathové sporné.
Netrvalo dlouho, a v Německu vznikl i první názorový průzkum na toto téma. V červenci si jej nechala zpracovat on-line agentura na výzkum trhu YouGov. A výsledek vyrazil dech i těm, kteří si problém připouštěli už dříve: téměř pětina z 1200 oslovených rodičů obou pohlaví udala, že kdyby se měli dnes rozhodovat znovu, děti by neměli (osm procent s tímto výrokem souhlasilo „naprosto“, dalších jedenáct procent „spíše“). Přitom stejně jako ženy, které oslovila Donathová, téměř všichni (až na tři procenta) tvrdili, že své děti milují.
Kouřila v těhotenství, plačící dítě neslyšela
Jak je to možné? Je možné milovat své dítě, a přesto říkat, že už bychom ho znovu nechtěli? Očividně ano.
„Samozřejmě,“ odpovídá na mou otázku, zda své děti miluje, již zmíněná Petra. „Kdybych se ale měla rozhodovat znovu, děti nemám nebo je mám o deset let později,“ přemýšlí nahlas. „Nebyli jsme s manželem zralí na to, abychom nesli odpovědnost ještě za někoho dalšího kromě sebe. Děti jsem nechtěla, mám ráda psy a raději bych si tehdy asi pořídila deset štěňat. Ale pak se mi nějak vzbouřily hormony a narodil se syn.“ Sama sebe popisuje jako „špatnou“, „sobeckou“ matku.
Důkaz? V těhotenství se prý nedokázala vzdát kouření, ačkoli věděla, že dítěti může ublížit a mateřský pud se nedostavil ani po porodu. V noci prý neslyšela, jak dítě pláče, manžel ji musel budit. V roce a půl ho dala do miniškolky, protože vydělávala víc než manžel a oběma takové uspořádání vyhovovalo. Kromě toho ji prý „nebavilo si s dítětem hrát a tvořit výtvarné projekty“.
Jenže: kterou matku skutečně upřímně baví posté stavět věž z kostek nebo hrát stále stejné pexeso? Koulet si po podlaze míčem s nadšeným batoletem? Kolika matkám naskakuje při slově „tvořeníčko“ husí kůže a matky, jež výtvarnými výtvory (aka tvořeníčkem) plní své Instagramy, jim připadají jako z jiné planety? „Jenže když tyhle věci neděláte, když jste jako já, že prostě jen zajišťujete základní životní funkce a zdraví dětí, jste pro okolí krkavčí matka,“ povzdychne si Petra.
„Nedokážu se obětovat“
Když jsme u zdraví, ptám se jí, jak by reagovala, kdyby jí lékaři sdělili, že jedno z jejích dětí má nevyléčitelnou chorobu.
„No to je jasné, že bych byla nešťastná,“ odpovídá jednoznačně Petra, jako by se divila, jak jí takovou otázku vůbec můžu položit. Když se jí ptám, proč si tedy připadá jako špatná matka, řekne: „Protože se nedokážu obětovat.“ „Nedokáže se obětovat“, ale po devatenácti měsících od porodu syna přivedla na svět ještě dceru. „Sama jsem byla jedináček a nechtěla jsem, aby moje dítě dopadlo stejně. Chtěla jsem, aby si mělo s kým hrát,“ vysvětluje.
Petra se ale dotkla jedné důležité věci: schopnosti sebeobětování. Je nutné? Každou chvíli přece vidíme nějakou tu vysmátou matku z magazínů na křídovém papíře, která tvrdí, že je možné skloubit dítě i kariéru, neztratit své staré já. Tak jak to s tím sebeobětováním je? A připadala by si Petra jako špatná matka, i kdyby žila třeba ve Francii, kde se děti dávají do jeslí ve třech měsících a matka pokračuje ve své profesi? (A kde je stabilně nejvyšší porodnost ze všech „západních“ evropských zemí?) Nebo ve Švédsku, kde se i o malé děti běžně starají muži?
Jak dosáhnout rovnováhy?
Jednoznačná odpověď – tak jako většinou, když jde o nejdůležitější věci v lidském životě – neexistuje. Faktem ale je, že Česko má jednu z nejdelších mateřských a rodičovských dovolených v Evropě a tlak na ženu je velký. Na jednu stranu jí vžitý úzus a často i okolí naznačuje, že by se měla alespoň tři roky plně věnovat dítěti, na druhou stranu je zejména mezi vysokoškolačkami rozšířený strach ze „zakrnění“, ze ztráty kontaktu s profesí, z bytí „jen mámou“.
Kýžený stav je ona rovnováha mezi prací a soukromým životem, ale jak jí dosáhnout, když muži většinou ještě žijí v době kamenné a domácnost a povinnosti spojené s dětmi nechávají na ženě? Když jsme v emancipaci rozhodně řekly A, ale muži jaksi ještě neřekli své B? (Čest výjimkám.)
Výsledkem jsou ordinace psychologů plné hledaček svatého grálu rovnováhy, které mají pocit, že ať dělají, co dělají, v idealizované mateřské roli selhávají. Někdy až na hranu lítosti, že se do ní vůbec dostaly. Buď jsou pro okolí „moc matky“, nebo „málo matky“. Jak najít zlatý střed?
Mají pocit, že mateřství nezvládají. Jde o vzdělané ženy kolem 35 let
Oslovili jsme dvě psycholožky, které se problémům žen na mateřské věnují, a obě se shodly: každý týden se setkávají se třemi až čtyřmi maminkami, které mají pocit, že mateřskou roli nezvládají nebo si ji neužívají. Většinou se jedná o vzdělané ženy kolem 35 let, empatické a pečlivé mámy, jež toho o výchově spoustu přečetly, přesto mají pocit, že selhávají. Matky, které by chtěly vrátit čas a mateřství ze svého života smazat, jsou ale prý spíš výjimkou.
„Za dosavadní praxi jsem se setkala jen s jednou maminkou, která byla opravdu přesvědčená, že dítě neměla nikdy mít,“ říká pražská psycholožka Pavla Koucká. „Řekla mi to hned na úvod a bez emocí – byla o sobě přesvědčená, že je rozená vědkyně a opravdu litovala, že jí dítě a další okolnosti zamezily se vědě věnovat. Nicméně musím říct, že se o své dítě starala výborně a měla je ráda.“
Jinak se prý ale relativně často stává, že žena řekne něco v duchu věty „Já snad ty děti ani neměla mít!“ nebo „Často myslím na to, jaké by to bylo, kdybych je neměla“.
„Říkají to ale buď v nadsázce, nebo se slzami v očích. Takové výroky beru spíše jako volání o pomoc:,Pomozte mi, prosím, abych se ze svého dítěte mohla radovat,‘“ popisuje své zkušenosti psycholožka.
Orna Donathová by jí asi hned vyčetla, že problém svaluje na ženu, ale – ruku na srdce – není to výčitka pronesená z pozice bezdětné socioložky, která svůj terén přece jen zná pouze z doslechu? Nechme promluvit druhou maminku, která se mnou byla ochotná o tématu mluvit.
Zašít se v jeskyni a nebýt
Další žena, říkejme jí Jana (41), matka dvou dětí (11 a 9 let), své negativní pocity z mateřství nikdy s žádným psychologem nekonzultovala. „Je možné, že kdyby všechno bylo víc na mně, do mateřství bych nikdy nešla,“ říká.
Když se osamostatnila od rodičů, užívala si svobody. „Přišlo mi to jako zjevení – najednou jsem měla život, který jsem si určovala podle svých pravidel, potřeb a zájmů. A děti mi tuhle svobodu vzaly. Bylo to uspěchané a vlastně ani nevím, proč jsem do toho šla,“ vzpomíná na dobu před zhruba deseti lety, kdy se jí s rozestupem roku a půl narodily dvě děti: syn a dcera. V té době byla tato humanitně vzdělaná vysokoškolačka zapojená do dvou grantů pro mladé vědce do 35 let. V práci, kterou milovala, chtěla pokračovat i na mateřské, ale ouha: podmínky grantu matkám neumožňovaly ani rok odkladu.
„Kolegové chrlili jeden článek za druhým, věděla jsem, že musím taky. Byly dny, kdy jsem se plazila po čtyřech a neměla čas se ani osprchovat. Když konečně v deset večer skončil kolotoč s dětmi, sedala jsem k počítači a jela. Dlouhodobě se to nedalo vydržet. Synovi diagnostikovali Aspergerův syndrom, jeho výchova byla extrémně náročná a mně prostě došly baterky,“ popisuje svou tehdejší situaci.
K vyčerpání se přidaly konflikty s manželem, nepomohlo ani to, že bydlela v jiném městě než její matka a na děti byla často sama. „Tehdy jsem si přála, aby děti nebyly. Chtěla jsem se prostě zašít v nějaké jeskyni a nebýt. A byla jsem neustále šíleně unavená. Když byly děti u tchyně, spala jsem třeba šestnáct hodin v kuse.“
Svoje pocity se ale bála komukoli říct. „Děti jsou u nás posvátné a říct nějaké matce z pískoviště, že nejsem ráda, že je mám? Byla bych pro ni hyena,“ říká Jana. Svěřila se jediné, bezdětné kamarádce, u níž se nemusela bát odsouzení. Jenže svěřit se nestačilo. Bylo jasné, že se něco musí změnit. Vědeckou kariéru pověsila na hřebík spolu s náročným dojížděním do hlavního města. V oboru však pracuje dál, jako vedoucí kulturní organizace v jednom krajském městě.
Je jednou z těch, které svou krizi zpětně hodnotí pozitivně: „Dneska jsem za děti vděčná a šťastná. Přinutilo mě to přeházet si priority. Něčeho jsem se vzdala, něco jiného získala. Mám pocit, že ve své současné práci se můžu konečně volně nadechnout, mám čas na kontakt s lidmi i na sebe,“ konstatuje. Když se ptám, co by radila ženám v podobné situaci, dlouze přemýšlí: „Hrozně důležitá je schopnost říct si o pomoc. Zapojit partnera a pravidelně od dětí mizet: chodit na masáže, běhat, cokoli, co vás baví. Prostě mít svůj svět, oddělený od dětí. U nás jsou totiž holčičky odmala vedené k tomu, že dobro a pohodlí ostatních je jejich úkolem. Že jejich zájmy jdou až za zájmy muže a dětí. A to je hrozné zlo.“
Lázně pro matky
Kdyby žila v Německu, byla by Jana typickou adeptkou na ozdravný pobyt, který nejspíš na světě nemá obdoby: jmenuje se Mutter-Kind-Kur a jsou to vlastně lázně pro matky s dětmi. Jde o třítýdenní pobyt ve speciálním lázeňském zařízení pro matky s dětmi (nebo i bez nich), na nějž má každá matka dítěte do 18 let nárok jednou za čtyři roky. Hradí jej zdravotní pojišťovna. Doba strávená v lázních se neodečítá z dovolené a zaměstnavatel je povinen na ně matku uvolnit z práce. V Německu je těchto specializovaných zařízení zhruba 150, více než polovina z nich (76) za svou existenci vděčí manželce prvního spolkového prezidenta Elly Heuss-Knappové.
Ta už v roce 1950 založila nadaci s poněkud archaickým názvem Müttergenesungswerk – Nadace na podporu mateřského zdraví – a postupně začala budovat síť poboček, kam se zoufalé či vyčerpané matky mohou obrátit. Dnes je jich 1300 a ročně poradí 130 tisícům žen. S výchovou, financemi, rozvodem, zdravotními potížemi – zkrátka se vším, co ženy v mateřské roli může trápit. Padesát tisíc z nich jede každý rok do lázní. Zatímco matky chodí na psychoterapii, výchovné poradenství nebo si protahují bolavá záda na józe a u maséra, o děti se starají profesionální ošetřovatelky či chodí do místní školy.
Celých 87 procent klientek vykazuje příznaky syndromu vyhoření. A třetina žen, které ozdravnými pobyty projdou, uvádí, že na jejich stavu se podepsalo mimo jiné nízké uznání jejich práce s dětmi a v domácnosti.
Unavená? Vyčerpaná? Neklidná? Zapomínáte?
„V posledních desetiletích se toho hodně změnilo, ale klasické domácí práce jako praní, úklid, žehlení, nákupy, kontroly dětí u lékaře, pořádání dětských oslav a spousta dalšího jsou stále ještě záležitostí matek, přestože pracují stejně jako muži. Ženy toho v domácnosti pořád ještě dělají nesrovnatelně víc než muži a považuje se to za samozřejmé, zatímco muži jsou za domácí práce chváleni. U žen to vede k dlouhodobému stresu, což se může projevit psychickým nebo fyzickým onemocněním,“ vysvětluje důvody, které matky přivádějí do lázní, ředitelka nadace Anne Schillingová. Počet německých matek, jež by ozdravné lázně potřebovaly, odhaduje na více než dva miliony.
Dotazník, který matky před odjezdem vyplňují, obsahuje například následující otázky: „Jste často unavená? Vyčerpaná? Neklidná? Máte potíže se soustředěním? Zapomínáte?“ Schválně, kolik čtenářek tohoto magazínu, které jsou matkami, na ně neodpoví „Ano“? V Česku však podobné pobyty zatím neexistují. Tedy, ne oficiálně.
„Mám celkem pravidelnou zkušenost, že když matku se silným syndromem vyhoření nebo s depresí pošlu do krizového centra za psychiatrickou pomocí – k mé poradně jsou nejblíže Bohnice –, nikoliv výjimečně je jim nabídnut rovnou dočasný pobyt v léčebně, mimo jiné i proto, aby si odpočaly a daly se dohromady. Dobré to bývá i k tomu, že problém konečně nahlédne i manžel a širší rodina,“ akcentuje znovu roli partnera rodinná poradkyně Eva Labusová, která má ordinaci v Praze 8. Krizová centra jsou v každém větším městě – v hlavním městě dokonce dvě (druhým je Regionální institut akutních psychosociálních služeb, zkráceně RIAPS).
Projekt jménem mateřství
V něčem si však mateřskou větev asi podřezáváme samy. „Matkami se dnes často stávají ženy, které předtím deset patnáct let studovaly a rozvíjely kariéru. Když se jim něco nedařilo, nastudovaly si víc, věnovaly tomu večery a víkendy, radily se. A tento způsob života a řešení problémů se vepsal do struktury jejich osobnosti. Teoreticky sice vědí, že mateřství není soutěžní disciplína, ale nemohou si pomoci: jsou zvyklé podávat výkon, srovnávat se, snažit se být nejlepší,“ popisuje cestu k problémům Pavla Koucká. Jenže dítě není stroj ani pracovní projekt a jeho chování, vývoj a zdraví často nelze mít pod kontrolou. K výroku „Já na to nemám, já jsem nikdy neměla být matkou“ je pak už jen krůček.
Psycholožky shodně upozorňují také na odlišný způsob výchovy dětí oproti dřívějšku. „Zatímco dřív matky pracovaly většinou venku a v kolektivu, kde se děti zabavily navzájem, dnes se žena ocitá sama s dítětem mezi čtyřmi stěnami a dítě jí někdy doslova visí na noze. Na cokoli kromě dítěte a domácnosti jí často nezbývá energie. Jenže ona roky studovala, chce, potřebuje a snaží se realizovat i jinak. Večer přichází domů muž a diví se, že tam nachází vyčerpanou ženu, stín jejího dřívějšího já,“ říká Koucká.
„Přišli jsme o tolik příjemného“
„Docela často slýchám – a to jak od žen, tak od mužů – věty typu:,Nic už není jako dřív. Přišli jsme o tolik příjemného a bezstarostného. Netušili jsme, co rodičovství obnáší. Proč nás na to někdo předem neupozornil? A vrátí se vůbec ještě někdy ten starý život?‘ Inu, nevrátí. Péče o malé děti je náročná a rodiče v podstatě procházejí změnou osobní identity,“ dává problému jméno Eva Labusová. V tom však také vidí velké pozitivum syndromu rodičovského vyhoření. „Prostě jde o to, střízlivět z iluzí, přijmout realitu a také si nechat pomoci, odstoupit od dřívějších postojů, že člověk sám musí mít vše pod kontrolou a že vše musí být naprosto bezchybné a perfektní.“
Jistě existují matky, kterým podobná slova nepomohou. Které by skutečně chtěly vrátit čas. Je dobré si to připomínat a vyjít jim vstříc – třeba už tím, že je nebudeme odsuzovat za to, že dají dítě do jeslí nebo že péči o něj delegují z větší části na otce.
Mnohé maminky, které procházejí krizí v mateřství, se však podle zkušeností Evy Labusové posunou dál. „S tím, jak hledají příčinu krize a učí se zacházet s vlastními dětmi, se vlastně tak trochu vrací na počátek svého života. Děti nás konfrontují s tím, jak se kdysi utvářela naše osobnost a naše vztahové vazby, podle nichž dnes jednáme se sebou i s druhými. Často pak objevíme nezdravé stereotypy a díky dětem je můžeme opravit a léčit nejen svůj vztah s nimi, ale i sebe samotné,“ naznačuje cestu ven z lítosti Labusová. „Mnoho žen potřebuje na počátku mateřství krizí projít, aby vůbec pochopily, co je ve hře. Pak z nich bývají skvělé matky – až když dovolí, aby je dítě proměnilo.“


authors: Zakladatelka Firmy Byla Považována Za Hrdinku

description: Spojené státy obvinily čínskou společnost Dandong Hongxiang Industrial Development, že dodávala materiál pro severokorejský jaderný zbrojní program a pomáhala firmám z KLDR obcházet sankce. Firma podle Washingtonu porušila zákony namířené proti šíření zbraní hromadného ničení a praní špinavých peněz. Čínské úřady firmu vyšetřují.

title: Američané uvalili sankce na čínskou firmu. Dodávala materiál na jaderný program KLDR


description: Vztahy Islandu a Velké Británie nebyly vždy bez komplikací. I přes to, že má většina Islanďanů britské předky. Zejména ženy, které se na ostrov dostaly v období osidlování, tedy v devátém a desátém století, většinou pocházely z Britských ostrovů. V moderní historii se Britové s Islanďany dostali o sporů o bohatá loviště ryb v Severním Atlantiku, ze kterých Island vyšel jako vítěz. Nyní by podle již bývalého prezidenta Ólafura Ragnara Grímssona mělo dojít naopak k těsné spolupráci.

title: Británie by se měla dívat na sever.

maintext:
Co se předků islandských předků týče, je informace stále ještě relativně nová, první výsledky výzkumů mitochondriální DNA byly zveřejněny v roce 2001. Od té doby genetické výzkumy na ostrově pokračují, hlavně kvůli izolovanosti ostrova, kde přistěhovalce do nedávné doby považovali za vzácnost.
Britské matky severského národa
Vědci z DeCODE genetics zjistili, že až 63 procent žen bylo na ostrov přivezeno z Britských ostrovů. Mužů stejného původu však bylo jen 19 procent. I tak ne všichni přišli z Norska, jak by tomu bylo, kdyby byli Islanďané opravdu přímými potomky vzpurné norské šlechty, která se raději odstěhovala do nehostinných podmínek, než aby se podrobila králi.
„Naši předkové byli ale spíš farmáři, než vikingové nebo vzpurná šlechta,“ mírní pohled na drsné seveřany učitel islandštiny Ólafur Gudstein Kristjánsson. „Islanďané se tak ale vidí rádi. Také jde do určité míry o trik k nalákání turistů. Stejně tak jako údajná víra v elfy a nadpřirozená stvoření,“ dodává Ólafur.
Boj o velké úlovky
Ke střetu mezi Islandem a Velkou Británií došlo až v polovině dvacátého století. Od padesátých do sedmdesátých let minulého století se odehrávaly tzv. tresčí války, které ale nejsou nijak notoricky známé. Šlo spíše o sérií vyjednávání, při kterých došlo ke stanovení hranic, kde mohou rybáři z obou zemí lovit.
„Nešlo o klasický válečný konflikt. Ale Islanďané vyhráli, proto je to pro ně tak důležité období. Myslím, že nikdo jiný tento úsek dějin válkou ani moc často nenazývá,“ říká Daisy Neijman, skandinavista vyučující kurz Icelandic culture na Háskóli Íslands. Islanďané tenkrát pohrozili vystoupením z NATO, což působilo jako silná páka. Znamenalo by to totiž omezení přístupu ke GIUK, obranné linii mezi Grónskem, Islandem a Velkou Británií, na které po válce Američané instalovali mnohá monitorovací zařízení kvůli hrozbám ze strany Ruska.
Rybolov na Islandu I když se rybolov zdá jako něco neodlučitelného od severských zemí, na Islandu nemá nikterak dlouhou tradici. Dříve byl rybolov jen způsobem obstarání jídla navíc, když bylo nejhůř. K přežití chovali farmáři ovce. Navíc moře bylo považováno za tajemnou až mystickou sílu, rybolov byl po dlouhá staletí dokonce stigmatizován. Lov ryb začal ve velkém až v devatenáctém století. Tedy v době, kdy na kontinentě probíhala průmyslová revoluce. Island neměl potřebné přírodní bohatství, aby se držel trendu, měl ale ryby a nově lepší technologie a lodě z Dánska. Až tou dobou došlo k výraznější urbanizaci a z Reykjavíku se stalo pravé obchodní centrum země.
Británie by se měla dívat na sever
Od dob tresčích válek sledují tyto dvě země stejné cíle. Jejich cílem je volný obchod, bezpečnost obou zemí a snaha o zavedení silnější environmentalisticky laděné politiky.
Po referendu k vystoupení Velké Británie z Evropské unie vyzval nyní už bývalý prezident Islandu Ólafur Ragnar Grímson Brity k prohloubení spolupráce uvnitř trojúhelníku národů severního Atlantiku, které nejsou členskými zeměmi EU. Jsou jimi Grónsko, Island, Fearské ostrovy a Norsko.
Spolupráce je podle Ólafura Ragnara očekávatelná, proto je podle něj brexit pro jeho zemi přínosem. „Island a Norsko budou teď v nové pozici ve vyjednávání mezi Velkou Británií a zeměmi EU nebo EHP,“ řekl dál Ólafur Ragnar. Zda ale k prohloubení spolupráce dojde, ukáže čas, dodal bývalý prezident.
Na jiný možný efekt brexitu na Island poukázal Bjarni Benediksson, lídr Nezávislé strany. „Po brexitu je vidina vstupu Islandu ještě vzdálenější, než byla,“ řekl serveru mbl.is současný ministr financí.


description: Letiště Ralsko-Hradčany v bývalém vojenském prostoru Ralsko v úterý odpoledne obsadili čeští vojáci. Na letiště, které je podle scénáře vojenského cvičení v rukou nepřítele, seskočili z nízkoletícího letadla desítky mužů. Na zemi byli i s několika kilogramů těžkými batohy za několik desítek sekund.

title: Američtí výsadkáři obsadili letiště


description: V Libyi byli uneseni dva občané Itálie. Oznámilo to italské ministerstvo zahraničí, které se o únosu dozvědělo v pondělí ráno. Úřad zveřejnil minimum detailů k případu, oznámil pouze, že spolupracuje s dalšími státními institucemi. Podle zdrojů z Libye byla dvojice unesena za úsvitu v jiholibyjském Ghátu a kromě ní padl do zajetí také občan Kanady.

title: V Libyi byli uneseni dva Italové


description: Národní bezpečnostní úřad (NBÚ) je nutné personálně posílit, aby byl vybaven pro boj s kyberterorismem. Na tiskové konferenci k druhé etapě Auditu národní bezpečnosti, který hodnotí připravenost státu v jednotlivých bezpečnostních oblastech, uvedl premiér Bohuslav Sobotka. Stát podle něj potřebuje víc expertů, aby čelil kybernetickým hrozbám.

title: NBÚ musí personálně posílit na boj


description: Na přehlídku nejen leteckých sil euroatlantických spojenců se o víkendu mění letiště v Ostravě. Na Dnech NATO se představí nejdůležitější vojenské, bezpečnostní i záchranářské jednotky české armády i dalších spojenců ze Severoatlantické aliance. Hlavními taháky by měly být americké bombardéry. Poprvé v historii přehlídky si návštěvníci mohou prohlédnout i letoun s technologií stealth, bombardér B-1B Lancer.

title: Začaly Dny NATO. Tisíce přicházejících diváků vítají akrobatické kousky gripenu


description: Podle tureckého prezidenta Recepa Tayyipa Erdogana by Američané neměli poskytovat azyl tureckému klerikovi Fethullahovi Gülenovi, který sídlí ve státě Pensylvánie. Zároveň předeslal, že Turecko nejspíše prodlouží tříměsíční výjimečný stav, který trvá od půlky července a měl za normálních okolností ve středu skončit.

title: Výjimečný stav nejspíš prodloužíme. Gülenovi pučisté jsou všude, míní Erdogan

maintext:
„Můžeme výjimečný stav prodloužit o tři měsíce, nebo třeba o jeden. Gülenovi lidé se infiltrovali všude. Budeme pokračovat v jejich identifikaci a všechny pučisty zatkneme,“ uvedl Erdogan v rozhovoru pro agenturu Reuters při příležitosti své účasti na zasedání Valného shromáždění OSN v New Yorku.
Kritici výjimečný stav odsuzují, protože podle nich pouze prezidentovi uvolňuje ruce k limitování či úplnému zrušení některých svobod. Kromě toho může v některých záležitostech obcházet parlament a přitvrdit opatření proti opozici.
Erdogan však argumentuje potřebou zasáhnout proti duchovnímu, kterého obviňuje ze soustavného rozšiřování sítě svých věrných v tureckých bezpečnostních složkách i v úřednickém aparátu, které mělo na dálku trvat desítky let.
„Gülenovy aktivity by měly být zakázány po celém světě. Pokud jsou USA naším strategickým spojencem a partnerem v NATO, neměly by teroristu jako je Gülen nechat ovládat svou organizaci,“ uvedl prezident. Pro Washington podle něj neexistuje žádná omluva v jeho váhavosti k vydání Gülena do Turecka.
Sám klerik žijící v USA od roku 1999 jakékoliv napojení na turecký puč nadále odmítá. Spojené státy pak jeho vydání odmítly do té doby, než Turecko poskytne zřejmé důkazy o jeho vině.
Turecké autority za trvání výjimečného stavu stihly přerušit službu více než 100 tisícům vojáků, policistů a úředníků. Z toho 40 tisíc lidí bylo zatčeno. Tito lidé jsou obvinění z napojení na „Fethullahovskou teroristickou organizaci“(FETÖ).
Podle představitele turecké opozice Kemala Kilicdaroglua je však problematický zákon, podle kterého se napojení na Gülena lidem dokazuje. „Každý může být zatčen kvůli napojení na FETÖ. Vláda nepředstavila žádná objektivní kritéria,“ uvedl Kilicdaroglu. Podle jeho informací nejméně 25 tisíc lidí ze zadržených trpí kvůli nespravedlivým obviněním.
Ze svých funkcí bylo uvolněno 27 tisíc tureckých učitelů. S jejich nedostatkem se vláda údajně už vypořádala. Podle jejího místopředsedy Nurettina Canikliho probíhají výběrová řízení, na základě nichž bude přijato 20 tisíc nových akademiků. Části z těch suspendovaných po přezkoumání umožněn návrat na akademickou půdu. Týká se to však pouze méně než 500 osob.
Kdo může podporovat zabijáka Asada?
Erdogan v rozhovoru pro Reuters vyjádřil nespokojenost se vztahy s USA i kvůli otázce kurdských Pešmergů a jejich milic v Sýrii. Pro Washington jsou Pešmergové důležitým spojencem v boji proti Islámskému státu, avšak Turecko je považuje za teroristickou skupinu. Bojí se především, že jejich úspěchy mohou povzbudit tureckou Stranu kurdských pracujících (PKK), která už tři desetiletí bojuje proti turecké centrální vládě.
„Islámský stát a kurdské milice jsou největším nebezpečím,“ dal Erdogan najevo, že staví obě organizace na stejnou úroveň.
Svědčí o tom i postup turecké armády v Sýrii, která se na počátku září nejdříve soustředila výhradně na cíle Islámského státu, ale po jisté době svou pozornost zaměřila na Kurdy.
„V tuto chvíli jsme trpěliví. Neposlali jsme na jih všechny naše jednotky, a přesto jsme dokázali osvobodit Džarábulus,“ uvedl prezident s tím, že určitě podpoří plány na vyhnání islamistů z jejich hlavní bašty Rakky.
„Nebudeme jednat jednostranně, ale počkáme na dohodu s koaličními silami vedenými Spojenými státy,“ dodal Erdogan.
Jediná budoucnost, kterou si představuje pro Sýrii pak je ta, ve které nefiguruje Bašár Asad. „Nerozumím tomu, proč je tento vrah některými státy podporován. Svět musí pro Sýrii najít řešení bez Asada,“ uvedl turecký prezident narážeje na podporu, které se Asad těší od Ruska, Íránu a šíitských milic jako je Hizballáh.


description: V běloruské metropoli Minsku byla podepsána rámcová dohoda o oddělení bojujících stran na východě Ukrajiny. Novinářům to ve středu oznámil šéf mise Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) Martin Sajdik. Dohodu podepsali zástupci Kyjeva, Moskvy i donbaských povstalců. Nárazníková zóna bude podle dokumentu zatím vytvořena ve třech sektorech fronty v Luhanské oblasti.

title: Pokrok na Ukrajině: Kyjev a povstalci uzavřeli dohodu o Donbasu. Vznikne nárazníková zóna


description: Pro velký zájem a vzhledem k diskuzi, kterou vzbudil názor Přemysla Houdy v pátečních LN, zveřejňujeme celý text.

title: HOUDA: Rasismus dětských hřišť

maintext:
Sedím na lavičce dětského hřiště. Nejsem sám, je nás tu – dospělých – odhadem asi tak deset. Naše malé děti se klouzají po skluzavce, dělají bábovičky, houpají se. Takové normální letní odpoledne strávené s dětmi.
Branku na hřiště po chvíli otevírá další dítě, chlapec. Je jiný – o trochu starší než děti, pro něž je hřiště určeno, od pohledu zanedbanější, tlustší. Přiběhne k pískovišti a první, co udělá, je, že nabere písek do kbelíku, který mu nepatří, a rozprašuje ho mimo pískoviště. Má z toho velikou radost. Já ne. Je to sice hloupost, ale mně to vadí. Neřeknu mu ale nic. Nikdo mu neřekne nic. Všichni se dívají stranou – jedině jeho rodiče a prarodiče, kteří se usadili na lavičce za plotem hřiště, kde kouří a popíjejí pivo, se nedívají stranou. Jim je to jedno.
Když dítě rozprašování písku po celém hřišti omrzí, postaví se před skluzavku a začne od dětí požadovat imaginární vstupné. Kdo nezaplatí, nesklouzne se. Vadí mi to? Jistě že mi to vadí, ale mlčím. Problémem je, že má dcera se chce jít taky sklouznout. A tak vstanu, vezmu ji za ruku, projdu kolem nekompromisního malého výběrčího poplatků, který přede mnou přece jen poněkud poustoupí, dcera se sklouzne a spokojeně běží jinam. Jsem rád, že běží jinam.
Pak chlapec na pískovišti bere ostatním dětem hračky. Tentokrát už se všichni dospělí dívají ne tak úplně jinam, ale pokradmu se dívají na mě. Spíš bych vlastně měl říct: „všechny ženy“ se dívají na mě – jsou tu kromě mě samé matky. Chtějí, abych toho chlapce já, jediný muž na hřišti, okřikl, a nechtějí to udělat samy, protože nijak netouží dostat se do křížku s jeho rodiči za plotem. Dělám, že jejich pohledy nevidím, a beru dceru na houpačku. Jde ráda. Jsem rád, že jde ráda.
Zhruba po půl hodině od chlapcova příchodu se hřiště, přestože ještě není večer a jindy v tuto hodinu bývá ještě plné, začíná vyprazdňovat. Je mi trapné odejít. Když ale onen chlapec chce vzít dceři motorku, odcházíme i my; a odcházíme s pláčem, neboť dcera nechápe, proč má jít domů tak brzy.
Chci – protože mám zkažené odpoledne – něco při odchodu říct chlapcovým rodičům, ale nevím, co by to mělo být, a popravdě ani já netoužím po slovní výměně s těmito lidmi – s těmito Romy.
Při cestě domů přemýšlím, jestli jsem přece jen neměl něco udělat, jenže nevím co. Jak se těm Romům (ano, Romům – vzteky přemýšlím právě v těchto kategoriích) bránit? Jako se bráníme vlkům (a zahánět je jako ojedinělé vetřelce, kteří narušují pořádek)? Nějaký ještě odpornější člověk než já by mohl vzpomenout na krysy (a myslet na jed a společenskou očistu). Anebo považovat tyto lidi za něco na způsob brouka, či dokonce viru – entitu, jíž se už bránit nedá, protože je úplně všude...
Jsem naštvaný – na sebe, že mi v hlavě tak odporné myšlenky běží, a na toho chlapce a hlavně na jeho rodiče, že mé myšlenky přivedli na svět. Anebo byly v mé hlavě vždy? A neklube se rasismus právě na takových dětských hřištích?


description: Městská část Praha-Troja nechce, aby v zoologické zahradě stál nový pavilon goril. Řekl to její starosta Tomáš Brykner (Trojský kůň 2014). Městská část podala odvolání proti zahájení výstavby. Kvůli tomu se nemůže pavilon začít stavět, upozornila Zoo Praha na svém facebookovém profilu.

title: Troja nechce nový pavilon goril.


description: Před čtyřiceti lety, 23. září 1976, byl vynesen rozsudek nad mladými lidmi z prostředí undergroundových skupin Plastic People a DG 307. Téhož dne současně a velmi netradičně oslavili své narozeniny dva v kauze zainteresovaní básníci.

title: SCHNEIDER: Režim si procesem s Plastiky zadělal na ještě vážnějšího oponenta

maintext:
Jaroslav Seifert se spolu s Václavem Černým, Janem Patočkou, Karlem Kosíkem, Václavem Havlem, Ivanem Klímou a Pavlem Kohoutem zastal neznámých vlasatců z undergroundu, kteří ve vazbě čekali na soudní proces kvůli údajnému výtržnictví, spočívajícímu v hraní hudby podle svého vkusu. Vzhledem k nemožnosti publikovat svůj protest v Československu adresovali 16. srpna 1976 otevřený dopis německému spisovateli Heinrichu Böllovi, který jej nechal otisknout ve Frankfurter Allgemeine Zeitung.
Pro každý režim s totalitními rysy je projevená solidarita velmi nepříjemnou výzvou. Signatáři tohoto dopisu přímo uvedli, že odmítají přijmout statut jakýchsi prominentních, (ohlasem ve světových médiích před represemi) „chráněných zvířat“ a smířit se mlčky s tím, že jiní, méně „chránění“, by mohli být bez povšimnutí kulturního světa souzeni jako kriminální zločinci.
Druhý ze zmíněných básníků, Ivan Martin Jirous, pak v den svých narozenin odešel od okresního soudu pro Prahu–západ v Karmelitské ulici v klepetech, s nadílkou půldruha roku v kriminále.
Ujetá reakce režimu
Někdo by mohl podlehnout dojmu, jako by se v onom prvním podzimním dnu symbolicky shlukly některé rysy mnoha odlišných osobností, narozených v tentýž neobyčejný den. Něco z bojovnosti generála Karla Kuttelwaschera, kreativity Františka Kupky, Josefa Váchala, Romy Schneiderové, Františka Filipovského, Martina Růžka, Ray Charlese, Bruce Springsteena a Johna Coltranea, snad i stín tragických osudů Alda Mora či Grigorije Zinovjeva. Portfolio to je jistě příznačné až přízračné, a úvahy na toto téma lákavé, leč před těmi 40 lety mocně zafungovalo něco mnohem prostšího. Blbost umocněná Stranou.
Těžko jinak nazvat tupou reakci režimu na vzpurné máničky, „narkomany a otcovrahy“, chlemtající pivo s fernetem a deklamující podivné (nepochybně protistátní) říkanky o blbých jepicích, úporné zácpě, ranním ptáčeti, podivuhodném mandarinovi a magických nocích.
Reakce režimu byla tak ujetá, že se nedá zapomenout. Nejen současná a nejen naše společnost ji ale chvílemi připomíná svou neschopností nalézt a použít paradoxní řešení. Trestněprávní orgány mnohde na světě tak dobře rozumí soudruhům, kteří to tenkrát měli s těmi podvraťáky jasně vymyšlené (ostříhat, zavřít a do dolů)! Ono se asi i trocha moci lepí na mozek, takže je těžké nezpitomět.
A co se vlastně těm strejcům procesem s Plastiky podařilo? Neuvěřitelné věci! Například vybudit solidaritu „vyslovených umělců“ (řečeno s Evženem Brikciusem) s neznámými dělníky. Dát dohromady lidi, kteří by v životě neměli šanci se sejít. Takto jsme poznali například Gertrudu Sekaninovou-Čakrtovou, nebo Františka Kriegela, který byl vždy o přestávce onoho soudního přelíčení na chodbě nabrífován advokáty a pak v klidu kolem sebe shromážděným přátelům souzených (děvčata si cíleně pouštěl blíž k tělu, všiml jsem si mimoděk) komentoval průběh procesu a dodával i mnoho dalšího, co se kolem nenápadně se potulující muži s typickými „buzi-taštičkami“ snažili zaslechnout.
Byl tam i Pavel Landovský, kterého na chodbě pozdravila soudkyně Vinčarová, avšak po Lanďákově otázce „tak to děláš ty?!“ jen sklopila řasy a celá povadla.
Prostě režim – nota bene v kontextu rok předtím v Helsinkách podepsaného Závěrečného aktu Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě – se zachoval jako slon v porcelánu. Zavdal příčinu ke spravedlivým stížnostem, dal dohromady vzdělané a zkušené s mladými a odvážnými, a tím si zadělal na Chartu 77, na jejíž vznik reagoval podobně hystericky. Nu, pravda, výsledky dění po oněch 40 letech si asi mnozí představovali jinak, nicméně něco jedinečného tu vzniklo, a nemělo by být zapomenuto.
Mým výsostným zážitkem bylo jediné setkání s profesorem Patočkou, který si počátkem roku 1977 přišel do Ječné k Němcovým poslechnout ony umělce, kterých se zastal z důvodů morálních. Nyní byl zvědav na jejich projev umělecký. Plastic People pan profesor přetrpěl statečně. Byl jsem zvědav, jak hluboká je jeho zásobárna trpělivosti a tolerance, když spustili DG 307. Pak to přišlo – Zajíčkův voice-band „Svatí“. Když skladba dozněla, profesor Patočka mlčky, s respektem pozdvihl číši. Kruhy se protnuly. Potvrdilo se mu, co zřejmě tušil. Intuice ho nezklamala. Vždyť Pavel Zajíček v té době za ten text ještě bručel v kriminále.
Autor byl v letech 1977–1978 členem skupiny The Plastic People of the Universe.


description: V konzumaci ryb Češi za světem tak trochu zaostávají, většinou se na stolech objevují v období vánočních svátků. Zkoušeli jste doma připravit jinou rybu než lososa, kapra či pstruha? Zkuste candáta podle receptu šéfkuchaře Romana Pauluse.

title: Pečený candát je nejlepší


description: Na potřebě omezit nebo zastavit nelegální migraci do Evropské unie se podle německé kancléřky Angely Merkelové shodli na neformálním jednání v Bratislavě státníci 27 zemí EU. S cílem dosáhnout tohoto cíle by EU měla uzavřít dohody se třetími zeměmi, řekla Merkelová po skončení summitu na společné tiskové konferenci s francouzským prezidentem Françoisem Hollandem, podle kterého musí EU zintenzivnit ochranu vnějších hranic

title: Merkelová pochválila visegrádskou čtyřku. Státníci EU chtějí omezit migraci


description: Obyvatelé Semil budou mít o letošní zimě poprvé možnost bruslit na profesionálním umělém kluzišti. Mobilní plochu získalo město z Turnova, který ji po dostavbě zimního stadionu už nepotřeboval. Kluziště stálo 855.000 korun bez DPH, řekl místostarosta Semil Tomáš Sábl.

title: Semily si pořídily první umělé kluziště,


description: Lidi jej mají tak rádi, že ho skoro „uslavili“, jak to sám formuloval. Z nedávných osmdesátých narozenin se už sice vzpamatoval, hned nato však začal natáčet film, který podle společného scénáře režíruje jeho syn Jan. A teď přicházejí na řadu abrahámoviny Divadla Járy Cimrmana, v němž je Zdeněk Svěrák po všechna léta trojjedinou postavou: spoluzakladatelem, spoluautorem a představitelem hlavních rolí.

title: Zdeněk Svěrák v rozhovoru pro Lidové

maintext:
Maraton cimrmanovských výročí začal včera – 16. září 1966 totiž poprvé veřejně zaznělo jméno Jára Cimrman. Tehdy šlo ovšem ještě o řidiče parního válce, který v nafukovací hale fiktivní rozhlasové Nealkoholické vinárny U Pavouka vystavoval svá umělecká díla. Nápad udělat z Járy Cimrmana zapomenutého génia přišel záhy poté a už v říjnu následujícího roku se konala premiéra první cimrmanovské hry Akt.
LN: Zkraje své existence jste psali jednu hru za druhou. Měli jste tolik nápadů?
Na zakládající schůzi, která se sešla v říjnu 1966, jsme se zavázali, že každý z nás napíše jednoaktovku. Já i Láďa a Jiří Šebánek jsme slib splnili, vznikly hry Akt, Vyšetřování ztráty třídní knihyaDomácí zabijačka; jen Miloň Čepelka svůj kus nedodal, sice ho prý napsal, ale do té míry se mu nelíbil, že jej nezveřejnil. To byly naše první hry; protože jsme na začátku potřebovali repertoár, museli jsme se snažit. Později jsme psali vlastně i proto, že jsme viděli, jak se při zkoušení nové hry vždycky soubor stmelí. Takže jsme hledali téma, kde jsme ještě nebyli a zase znova šli do rizika, že tentokrát to třeba bude nepovedená věc. A i to riziko lidi vždycky stmelí a divadlo žije.
LN: Uvádíte stále patnáct her, další už se, vzhledem ke smrti Ladislava Smoljaka, zřejmě nedá očekávat. Nebo vám něco zůstalo v šuplíku?
Nezůstalo. S Láďou jsme si slíbili, že České nebe bude naše poslední hra a celý ten cimrmanovský seriál se jím uzavře. Ale nedá se říct, že by kolektiv proto nebyl stmelený, teď nás stmeluje něco jiného: stáří a nemoci. Je veliké dobrodružství už jenom se sejít a obsadit představení tak, aby ten byl zdravej a onen toho neměl na bedrech moc...
LN: Pokud vím, hru Lijavec vám zakázali. Premiéra byla v roce 1982, ale pracovali jste na ní pár let. V čem byl zádrhel?
Původně se jmenovala Herberk. Nejdřív jsme ji museli přejmenovat a potom předělávat. Nejdřív se k tomu schvalovatelé nevyjádřili vůbec, pak měli spoustu připomínek a my teď už víme kdo: byli to estébáci, vedli na Lijavec zvláštní svazek, který mám doma. Nazvali ho vtipně Sprcha. Vysílali do hlediště agenty a ti se shodli, že to je hra namířená proti StB.


description: Youtuberka Teri Blitzen, jejíž videa odebírá téměř 400 tisíc lidí, se distancovala od výrobce slazených nápojů Bubblelogy poté, co se ukázalo, že místo přírodních barev přimíchává do nápojů azobariva. Svou propagací přitom přispěla k popularitě nápoje mezi mladými lidmi.

title: Známá youtuberka Teri Blitzen končí s propagací Bubble Tea. Po kauze s umělými barvivy

maintext:
„Ptali jste se mě, co v tom je, ale já to vážně nevím. Jsou tam nějaké speciální příchutě, který se nedají normálně sehnat, ale já věřím, že je to někde napsané, nebo že vám to řeknou na stánku,“ říkala ve svém videu ještě začátkem léta v šestnáctiletá youtuberka Teri Blitzen, která patří mezi nejvlivnější osobnosti českého internetu.
V reakci na nedávné problémy společnosti Blitzen ve svém videu uvedla, že končí spolupráci s Bubbleology. „Ta firma mi lhala. Tvrdili mi, že tam jsou přírodní barviva, ale přitom se společnost vrátila k azobarvivům. Mě ani nenapadlo se na to ptát. Ale vědět to, tak tu spolupráci ukončím dřív,“ uvedla důvod známá youtuberka.
Ta přitom výrobky společnosti Bubbleology propagovala v téměř každém svém videu. Buď zmínkami o ochuceném čaji, nebo pomocí pořadu Čaj s Teri, ve kterém se objevoval kelímek s čajem a kuličkami, který Blitzen během natáčení pravidelně ukazovala a přitom z něj upíjela.
Teri Blitzen nebyla jediná česká youtuberka, která spolupracovala se společností Bubbleology. „Spolupracujeme také s Fallenkou, ale jedná se o minoritní kanál naší propagace,“ řekl serveru Lidovky.cz manažer společnosti Bubbleology Jaroslav Švadlenka.
Obě zmiňované youtuberky měly i svoji příchuť tohoto nápoje, kterou propagovaly v rámci svých videí. Teri Blitzen přitom sleduje na YouTube téměř 400 tisíc lidí, její patnáctiletou kolegyni Fallenku jen o padesát tisíc méně. K oběma youtuberkám se ještě připojila Makyna016, kterou sleduje přes 160 tisíc lidí (v době psaní článku - pozn. red.).
Značky čaje pojmenované podle youtuberek jsou vždy v limitované edici, což zvedá poptávku po produktu. Průměrně je takový čaj v prodeji měsíc a mezi fanoušky je velmi populární.
Společnost využívala k propagaci svých nápojů také možnost vyhrát dovolenou na Kanárských ostrovech s youtubery. „Stačí, když si koupíte bubble tea, koupíte si k tomu tohleto tričko, které stojí jen 199 korun, vyfotíte se s ním a dáte to na instagram Bubbleology, k tomu poté dostanete další tričko,“ nabádá ke koupi drinků ve svém videu Fallenka.
Společnost také na své propagaci spolupracuje s méně známými youtubery, jako jsou Anna Sulc, Zachy nebo Adam Mach. Propaguje je i modelka a česká miss Nikol Švantnerová.
Společnost Bubbleology aktuálně čelí kritice kvůli neochotě zveřejnit složení svých nápojů. Na problém upozornil Jan Tuna v pořadu internetové televize Stream. Problém bylo, že společnost Bubbleology nabízela nápoje, které podle propagačních materiálů neměly obsahovat cukry nebo umělá barviva.
Ta však v nápojích přiznal i Švadlenka. „Umělá barviva naše nápoje obsahovaly, od podzimu 2016 se je ale budeme snažit nahradit přírodními. Nejedná se o reakci na video, ale díky jeho zveřejnění se snažíme celý proces urychlit,“ řekl. Podle Švadlenky už společnost přírodní barviva používala, ale kvůli stížnostem na mdlou chuť se vrátila k původním barvivům.
Přestože firma uvádí, že se zaměřuje a adolescenty, její produkty si kupují i mladší zákazníci z generace, kterou silněji oslovují videa zmíněných youtuberů. „Naší cílovou skupinou jsou lidé mezi 17-25 lety. Téměř dvě třetiny našich zákazníků tvoří ženy,“ uvedl v prohlášení manažer Bubblelogy Švadlenka. „Je to různé, ale děti k nám chodí. Hlavně po konci vyučování. Jsou to děti ze základní i ze střední školy,“ řekla však serveru Lidovky.cz prodavačka ve stánku v Obchodním centru Nový Smíchov, která si nepřála být jmenována.
Nápoj Bubble Tea se stal součástí života řady českých dětí. Ty jsou za čaj s ochucenými kuličkami schopné utratit i několik stovek korun denně. Nejznámějším prodejcem čajů v Česku je společnost Bubbleology, která ochucený čaj dostává do povědomí dětí mimo jiné pomocí známých youtuberů. Výrobek tak dětem doporučují mnohdy lidé, kteří jsou stejně staří nebo dokonce mladší, než jejich diváci.


description: Slavnostní premiéra česko-britského filmového dramatu Anthropoid o atentátu na říšského protektora Reinharda Heydricha, v Praze na červeném koberci uvítala režiséra Seana Ellise a herce Cilliana Murphyho, představitele jedné z hlavních rolí parašutisty Jozefa Gabčíka.

title: V Praze měl premiéru film Anthropoid.


description: Během střetů s demonstranty bylo v úterý večer ve městě Charlotte v americkém státě Severní Karolína zraněno 12 policistů. Nové násilnosti propukly po zastřelení černocha rovněž černošským policistou. Zraněn byl také blíže neupřesněný počet civilistů, uvedla agentura AFP.

title: Policisté v USA zastřelili černocha, spletli si knihu se zbraní. Protestující odpověděli kameny

maintext:
Po smrti třiačtyřicetiletého Keitha Lamonta Scotta se stovky demonstrantů shromáždily poblíž místa, kde byl tento černoch zastřelen. Účastníci akce mávali transparenty s nápisy „Na životě černochů záleží“ a provolávali hesla „Není spravedlnosti, není míru“.
Policie se snažila manifestanty rozehnat slzným plynem, když se dav začal vůči přítomnosti policistů projevovat stále agresivněji. Někteří demonstranti házeli na policisty kamení a také napadli a poškodili několik policejních vozidel.
Zodpovědný za Scottovu smrt je černošský policista Brentley Vinson, který byl následně postaven mimo službu. Spolu s kolegy se pokoušel Scotta zatknout. Policisté se podle svých výpovědí cítili být ozbrojeným mužem ohroženi, proto po něm začali střílet.
Officers, demonstrators injured as protests erupt following fatal police shooting in Charlotte, North Carolina. https://t.co/rXSwjhMTSH pic.twitter.com/tIfaJNZKfI


description: Nic zatím nenasvědčuje tomu, že sobotní výbuch na Manhattanu má nějakou spojitost s mezinárodním terorismem, a tedy i s organizací Islámský stát. Agentuře Reuters to v neděli řekl guvernér amerického státu New York Andrew Cuomo. Zdůraznil však, že vyšetřování je teprve na začátku.

title: Exploze v New Yorku podle guvernéra nemá spojitost s IS

maintext:
„Výbuch bomby v New Yorku je zjevně teroristický čin, ale není to napojeno na mezinárodní terorismus. Jinými slovy, nenašli jsme žádné spojení s IS a podobně,“ řekl Cuomo.
„Podle toho, co zatím víme, a toho je omezené množství, mohl tyto bomby sestrojit téměř kdokoli a použít mobilní telefony jako časované rozbušky. Návody jsou všude na internetu a hrubost (zpracování), umístění (výbušnin) a relativní neúčinnost výbušnin neukazuje na to, že by v tom hrála nějakou roli nějaká vyspělejší organizace,“ řekl Reuters zdroj z vyšetřování, který si nepřál být jmenován.
Incident podle Cuoma prověřují specialisté Federálního úřadu pro vyšetřování (FBI). „Zjistíme, kdo tyto výbušniny umístil, a potrestáme viníky. Nedovolíme těmto lidem a tomuto druhu hrozeb, aby narušovali náš život v New Yorku,“ řekl guvernér.
Výbuch ve čtvrti Chelsea v sobotu večer místního času (v noci na neděli SELČ) zranil 29 lidí. Guvernér Cuomo v neděli novináře informoval, že všichni zranění již byli propuštěni z nemocniční péče, a prohlásil, že jen díky velkému štěstí nikdo nepřišel o život.
Nedaleko místa exploze našli policisté tlakový hrnec spojený s mobilním telefonem, který jako další možnou bombu prozkoumali policejní pyrotechnici. Podrobnosti zatím nejsou k dispozici.
K explozi došlo jen několik dní před zasedáním Valného shromáždění OSN, které se bude v New Yorku konat. Cuomo dnes uvedl, že z preventivních důvodů bylo do newyorských ulic vysláno 1000 policistů nad rámec běžných hlídek a zvýšená policejní přítomnost bude ve městě patrná celý příští týden.


description: Z předměstí Damašku jsou v pátek hlášeny tvrdé boje mezi syrskou armádou a povstalci, ačkoliv má v Sýrii platit příměří a čeká se na zahájení humanitárních dodávek. O bombardování východně od syrské metropole informovala agentura AFP. Jde o nejzávažnější porušení klidu zbraní, který byl na většině území dodržován od pondělního večera, kdy začalo příměří platit. Kreml oznámil, že využije svého vlivu, aby přinutil syrskou armádu příměří dodržet.

title: U Damašku se rozhořely boje, příměří padlo. Aleppo marně čeká na humanitární konvoj


description: Na Václavském náměstí se 5. října uskuteční sešlost s názvem Milí spoluobčané k nedožitým odmdesátým narozeninám Václava Havla, kde zazní mimo jiné projev bývalého prezidenta sestavený z několika jeho veřejných vystoupení.

title: New York, Vídeň, Praha. Svět slaví nedožité osmdesátiny Václava Havla


description: Lepší silnice a bydlení pro mladé rodiny, aby neodcházely za prací jinam. To jsou priority na kterých se shodnou hejtmanští kandidáti v Plzeňském kraji. Jejich cesty, jak toho dosáhnout, se už ale odlišují.

title: Plzeňsko souží hlavně

maintext:
Jméno kraje je trochu nešťastné, mnohem lepší by bylo, kdyby se jmenoval Západo- český,“ povzdechl si v rozhovoru s LN hejtmanský kandidát sociálních demokratů Josef Bernard, donedávna šéf plzeňské Škoda Transportation. Tento povzdech shrnuje předvolební snažení všech lídrů na Plzeňsku. Nepsaným heslem blížících se krajských voleb na západě Čech totiž je: Kraj není jenom Plzeň. Ačkoliv na první pohled to statistické údaje neprozrazují, budoucí hejtman musí bojovat především s vylidňováním svého hájemství.
Celkově počet obyvatel v Plzeňském kraji roste. Podle posledních údajů přibylo na 1600 lidí na celkových zhruba 575 tisíc, což z třetího nejrozlehlejšího kraje činí jen devátý nejlidnatější. Bez lidí, co se do kraje přistěhují, ale v kraji obyvatel ubývá – i když ne rapidně – naposledy o 87 lidí. A kritická situace začíná být především mimo přirozená centra, což v regionu znamená 180tisícovou Plzeň a druhé největší město v kraji Klatovy s 25 tisíci lidmi.
Silnice, na něž se zapomnělo
„Obyvatelstva nejvíce ubývá na Kralovicku, Horažďovicku, Sušicku a Nepomucku. Společným jmenovatelem jsou nedostatek lokálních pracovních příležitostí, špatná
Volební seriál Server Lidovky.cz vám přináší první díl z předvolebního seriálu, který vychází v Lidových novinách. Postupně se zde věnuje vždy jednomu kraji, kde budou občané volit. Tento díl se věnuje Plzeňskému kraji.
dopravní dostupnost do přirozených center kraje, horší dostupnost vzdělávání, zdravotnictví a kultury,“ vypočítává kandidát na hejtmana za TOP 09 Richard Pikner, primář Klatovské nemocnice.
V jedné větě tak předznamená- vá, na co se v kraji s druhou nejnižší hustotou obyvatel soupeři o post hejtmana, byť každý po svém, hodlají zaměřit.
Klíčem pro udržení lidí v men- ších městech a vesnicích, mimochodem 80 procent rozlohy kraje tvoří obce s méně než dvěma tisí- ci obyvatel, je podle politiků zlep- šení dopravní infrastruktury. „Překvapilo mne, že všichni znají rychlostní příhraniční komunikaci
v Německu, ale zatím nikdo se nezabýval nutností podobné rychlostní komunikace na české straně. Vždyť kvalitní propojení Tachov – Domažlice – Klatovy – Sušice by zkvalitnilo příhraničí. A jistě přivedlo vyšší zájem i investorů a zaměstnavatelů,“ představuje své plány kandidát hnutí ANO Miloslav Zeman, mimo jiné šéf Okresní hospodářské komory Plzeňsko. Klíčem pak podle něj je zlepšit severojižní spojnici kraje – silnici vedoucí mezi Klatovy a Plasy přes Plzeň.
„Rozvoji dopravní obslužnosti se dosud vedení kraje věnovalo velice málo,“ kritizuje bývalý plzeňský primátor, dnes náměstek Martin Baxa, jehož ODS vysílá do boje o hejtmanství. Lepší spojení třeba do Domažlic má zajistit, aby z kraje neodcházeli lidé, kteří částečně pracují v Praze, a špatné silnice je nutí se stěhovat. „Za prioritu považujeme také uskutečnění obchvatu Brodu na silnici II/187 vedoucí směrem na Sušici. Přestože je to velmi nebezpečné místo, dosluhující krajská vláda i přes urgence žádné kroky k nápravě nepřijala,“ dodal.
Aktuálně kraj řídí koalice ČSSD a KSČM, ačkoli volby vyhrála ODS tehdy vedená Jiřím Pospíšilem. Ten ale na rozdíl od tehdejšího sociálnědemokratického hejtmana Milana Chovance nebyl schopen složit krajskou vládu. Chovanec, který nastupoval v půli předešlého volebního období po Miladě Emmerové, už svůj post také uvolnil. Odešel do vlády Bohuslava Sobotky na resort vnitra, nahradil jej Václav Šlajs.
Volby 2016
Chybí mezinárodní školy
Že by ovšem oranžovorudá koalice pokračovala,se zdá nepravděpodobné. Lídr socialistů Bernard byl v regionu studentským vůdcem sametové revoluce. Názorově se ale hodně potkává s lídrem ANO Zemanem. Ten má také podle předvolebních průzkumů na hejtmanské křeslo největší šance.
„Jedním z projektů, jak lidi v kraji udržet, je výstavba dostupných nájemních bytů pro rodiny s dětmi,“ uvádí další opatření, jak zastavit vylidňování okrajových částí kraje, Bernard. Dle jeho představ by kraj vystavěl byty a pronajímal je velmi výhodně těm, kdo budou skutečně v kraji pracovat a ne dojíždět třeba do Prahy nebo do Německa.
Zeman v podobném projektu vidí možnost, jak udržet v kraji absolventy nejen plzeňských fakult. K tomu přidává levnou veřejnou dopravu či kulturní vyžití. To ostatně zmiňuje i hejtmanský kandidát komunistů – poslanec Karel Šidlo. „Každý z občanů kraje bez ohledu na své bydliště má nárok na základní služby, kterými jsou dostupná veřejná a státní správa, zdravotní a sociální péče, veřejná doprava, školství a kultura,“ vyjmenovává komunistický lídr.
Jednička kandidátky hnutí ANO pak má za to, že kraj musí myslet i na manažery nadnárodních firem, které do průmyslových zón na Plzeňsku kraj láká. „Zahraničním manažerům v kraji nedáváme moc možností, aby u nás utráceli peníze. Vydělávají je u nás, ale utrácejí je doma. Takto kraj nemůže přece prosperovat. Dejme těmto lidem možnost se společensky zapojit. Oni tu třeba nemohou mít ani rodiny, protože pro děti chybí mezinárodní školka či škola,“ upozorňuje Zeman.
Školství ostatně patří k prioritám všech stran usilujících o přízeň voličů. „Nutný je důraz na technické vzdělávání. Náš kraj je totiž výrazně průmyslový. Podporujeme také školy a školky v odlehlejších obcích,“ uvedla například Ivana Bartošová, lídryně kandidátky Koalice pro Plzeňský kraj, což je spojení její domovské KDU-ČSL, Strany Zelených a Hnutí Nestraníků.
Právě zachování škol a školek v menších obcích je pro Plzeňsko klíčové. „Zaměřit se i proto chceme na boj proti centralizaci školství, kterou prosazuje ministerstvo, což by mohlo skončit rušením škol v menších obcích našeho kraje,“ uvádí Baxa.
Zaostřeno na seniory
Kraj ovšem kromě školství trápí i „generační protipól“. „Musíme rovněž včas vytvořit podmínky komplexní péče o seniory. Plzeňský kraj svým věkovým složením patří k nejstarším v České republice. Zabezpečení a dostupnost kvalitní zdravotní péče a sociálních služeb tak jsou a musejí být v popředí zájmu celého regionu,“ uvedla před časem v rozhovoru pro LN děkanka Fakulty zdravotnických studií Západočeské univerzity Ilona Mauritzová.
A právě na tyto dvě oblasti kandidáti na hejtmana poukazují jako na prioritní. „Je třeba pomoci lidem, aby co nejdéle mohli zůstávat doma, a toho se dá dosáhnout díky propracovanější síti sociálních služeb, které budou o seniory pečovat v domácím prostředí,“ plánuje sociálnědemokratický kandidát Bernard, který by dokonce rád zřídil krajskou „firmu“, jež by péči zajišťovala. Konkurent Baxa z ODS vidí budoucnost i ve výstavbě nových domů pro seniory.
Ještě palčivější je pak zdravotnictví v kraji. Krajské nemocnice v Klatovech či Domažlicích musely například po dobu prázdnin omezit provoz, protože vzhledem k dovoleným mají nedostatek sester. „Nedostatek zdravotních sester a lékařů významně omezuje dostupnost péče. Přechodně se omezují provozy některých oddělení, v odlehlých oblastech nejsou praktičtí lékaři. Vše není jen o výplatě, ale slušná odpovídající mzda je nezbytná základní motivace,“ míní lídr TOP 09 Pikner, který zdravotnictví jako lékař vidí jako svou absolutní volební prioritu. Chtěl by například podporovat praktické lékaře v odlehlých lokalitách příspěvky na vybavení ordinací. Bernard by jim chtěl zajišťovat bydlení, třeba v domcích ze šumavského dřeva.
ODS by podle Baxy pro zvýšení efektivity zrušila krajský nemocniční holding, který nemá dostatečné pravomoci, aby skutečně řídil pod něj spadající nemocnice. „Peníze takto ušetřené ponecháme nemocnicím,“ plánuje Baxa. Zeman z ANO by naopak nemocnice spojil právě do skutečně funkčního celku, který by i jednotlivým krajským zařízením umožnil více se specializovat.


description: U vyhořelého komplexu pro výrobu a skladování matrací v Brně se objevila malá skrytá ohniska. Na místo se dnes vrátili hasiči, kteří tam ukončili zásah ve čtvrtek odpoledne, a dohašovali skrytá ohniska. Páteční zásah trval zhruba tři čtvrtě hodiny a jednotky se vrátily na základnu, řekl mluvčí jihomoravských hasičů Jaroslav Mikoška.

title: Hasiči znovu zasahovali v Brně


description: Přibližně tři stovky demonstrantů se sešly na pražském náměstí Míru, aby zde podpořili hnutí Úsvit a Blok proti islámu. Akce se konala v rámci Svatováclavských demonstrací, které kromě Prahy probíhaly také v Ostravě, Plzni a Mostě. Na demonstraci vystoupili Marek Černoch, Alena Vitásková, Tomáš Ortel i zástupci německé a anglické Pegidy.

title: Do Prahy přijeli zástupci Pegidy,


description: Občanské průkazy s elektronickým čipem by mohly být nově vydávány zdarma namísto za 500 korun, jak je tomu nyní, rozhodla na svém středečním jednání vláda. Průkazy s čipem by navíc podle novely zákona o občanských průkazech, kterou připravilo ministerstvo vnitra, měly být zavedeny plošně. O schválení předpisu informoval na twitteru premiér Bohuslav Sobotka.

title: Občanské průkazy budou zdarma a povinně, schválila vláda

maintext:
Průkazy s elektronickým čipem by měly lidem umožnit přihlášení do různých systémů státní správy a vyřizování některých záležitostí bez návštěvy úřadu. Aktuálně mohou občané buď zaplatit 500 korun za průkaz s čipem, nebo si ho pořídit zdarma bez čipu. „Občanky s kontaktním čipem budou nově vydávány bez správního poplatku,“ uvedl Sobotka na sociální síti.
Průkaz s čipem by měl být podle představ vnitra povinným dokladem a kromě prokazování totožnosti osobně by měl být i prostředkem pro elektronickou identifikaci. Zákonem se nyní bude zabývat Parlament a poté případně prezident. Podklady pro vládu předpokládají, že by mohl platit od 1. ledna 2018. Každý čip občanského průkazu bude mít takzvaný autentizační certifikát, který bude sloužit ke vzdálené identifikaci občana vůči portálům veřejné správy. Ověřování totožnosti by mělo být jednodušší a šlo by provést nejen na úřadě, ale i na dálku. Lidé by také mohli dokumenty podávat přímo z domova a nemuseli by na úřad. Dalším z cílů nových občanských průkazů je poskytnout držitelům elektronický podpis.
Vnitro odhaduje, že by náklady v prvním roce plošného zavádění občanských průkazů neměly přesáhnout 250 milionů korun. V dalších letech by to mělo vyjít na 140 milionů. Peníze půjdou na úpravu systému, který pomáhá s doklady se speciálními prvky. Zvýší se také náklady na vydání jednoho občanského průkazu, a to zhruba o 65 korun. Do úpravy systémů budou muset investovat i ostatní ministerstva. V souhrnu by mohlo jít o 100 milionů korun.
Právnička Kristýna Koc z advokátní kanceláře Taylor Wessing řekla, že na občanské průkazy s elektronickým čipem bude možné nahrát elektronický podpis, a to zdarma. „To ale nic nemění na tom, že pořízení elektronického podpisu a odpovídajícího certifikátu bude i nadále zpoplatněno, přičemž poplatky jsou závislé na daném poskytovateli. Vzhledem k tomu, že certifikáty se vydávají s platností jeden rok, je třeba počítat s poplatky za obnovení certifikátu,“ uvedla na dotaz ohledně změn v poplatcích. Certifikáty pro elektronický podpis v současnosti vydávají Česká pošta, První certifikační autorita a společnosteIdentity. Roční poplatek za certifikát se pohybuje kolem 400 až 500 korun.
V Česku bylo na konci listopadu 2015 přes 3300 občanských průkazů s čipem. Bez čipu bylo loni vydáno přes 1,7 milionu občanských průkazů.


description: „Obrana evropského teritoria se neobejde bez Spojených států,“ říká ministr obrany Martin Stropnický (ANO). Uvažovaná společná armáda zemí Evropské unie podle něj nemá ambici nahradit NATO.

title: Ženy v armádě nechtějí žádné úlevy, říká ministr obrany Stropnický

maintext:
LN Na letošní Dny NATO mimo jiné přiletěl americký „neviditelný“ bombardér B–1B Lancer. Dvojice bombardérů stejného typu tento týden přeletěla poblíž hranic Severní Koreje v reakci na její jaderné testy. Dá se přítomnost tohoto letadla v ČR chápat i jako součást odstrašující taktiky Západu proti Rusku?
Nemyslím si, že by se jednalo o nějaké odstrašování. Dá se ale říci, že jde o ujišťování spojenců o vzájemném partnerství. Takový signál má účast lanceru v Ostravě určitě vyslat. Co ale bude určitě zajímavé, je vystoupení jordánských speciálních sil. Možná vás překvapí, že jordánská armáda má tři generálky a jedna z těchto žen má pod sebou speciální jednotky. Před rokem do České republiky přivezla 30 úžasných mladých žen, které předvedly, jak schopné a úspěšné v boji jsou. Byl to pro mě velký zážitek. Pod kuklami to byly všechno pohledné mladé ženy, ale přiznám se, že potkat je někde ve tmě v tunelu bych nechtěl (směje se).
LN Dala by se taková ryze ženská úderná jednotka postavit u nás?
Myslím, že ano. Ale je to trochu hozená rukavice. Nejsem příznivcem nějakých kvót ve smyslu rovných příležitostí, protože si myslím, že život to vyřeší sám. Pokud muži nejsou zaujatí a postupují čistě podle měřítek výkonnosti, tak to funguje samo. Věřím, že v dohledné době budeme i u nás mít generálku jako ti Jordánci. Ženy na všech úrovních naší armády, včetně aktivních záloh, jsou velice schopné. V ničem nemají úlevy, a co je lepší, ony je hlavně ani nechtějí. A není to tak, jak si mnozí představují, že žena v armádě je leda tak zdravotní sestra. Jsou to třeba odstřelovačky – loni jedna z nich vyhrála střeleckou soutěž v Polsku.
LN Rýsuje se na obzoru první česká generálka?
Nebudu lhát, mám ambici, aby armáda nějakou vygenerovala. Ale není to úplně jednoduché, nesmí to jít násilně, ale přirozenou cestou. Neříkám, že je to vyloženě běh na dlouhou trať, ale na střední určitě. Rád bych stihnul do voleb v příštím roce, aby se u nás první generálka objevila.
LN Jak je na tom česká armáda s počtem vojáků? Kolik chybí do plného počtu?
Chybí jich zhruba 5000. Teď jsme na metě 22 000, dílčí cíl je na úrovni 27 000. Říkám dílčí cíl, protože bych nevylučoval, že si po něm vytyčíme další mety směrem výš. Nábory nových lidí fungují nad očekávání dobře. Rekrutační cíl pro letošek, který jsme stanovili na 2100 nováčků, jsme splnili už kolem 20. srpna. Navíc se nám přihlásilo asi 675 lidí do aktivních záloh, to je opravdu prudký nárůst. V našem strategickém materiálu máme napsáno, že bychom chtěli mít do deseti let 5000 „záložáků“. Dovolil bych si být trochu optimista, myslím, že to stihneme dřív.
LN Zavedli jste také dobrovolné zálohy. Můžete je přiblížit?
Jsou krátkodobějšího charakteru než aktivní zálohy. Kdokoli, kdo se o své vůli rozhodne, se do nich může přihlásit a projít výcvikem, který trvá maximálně dva měsíce. Tedy pokud projde vstupními zdravotními testy. Zaměstnavateli jeho nepřítomnost refundujeme. Má to smysl v tom, že tady postupně klesá počet lidí, kteří do roku 2004 stihli projít vojnou. Jenže, marná sláva, branná povinnost, která se vztahuje na lidi od 18 do 60 let, nebyla nikdy zrušena. V případě ohrožení tak tito lidé musí narukovat, a pokud by neměli vůbec žádný výcvik, mohli by být sami sobě ohrožením. V dobrovolné záloze se naučí zacházet se zbraní, správně poskytnout první pomoc a podobné užitečné dovednosti. Hlásí se do nich dost lidí. Je tam ale také hodně těch, kteří vypadnou kvůli nesplnění fyzických požadavků.
LN Jak to vypadá s plánovanou evropskou armádou, o jejímž vzniku se diskutuje v EU?
Kdybychom ji brali jako standardní vojenské těleso složené z příspěvků členských států Unie, tak se nedá na základě platných evropských smluv, jak jsou dnes nastavené, vůbec vytvořit. To prostě nejde. Takže se musí hledat jiná cesta. Už máme bojová uskupení, takzvané „battlegroups“, takže jde o to, aby opravdu fungovala. Uvažovaná evropská armáda stejně nemá nahradit NATO, jejím cílem by mělo být spíše chránit vnější hranice Schengenu při vypuknutí případného rizika. Zároveň je to ale citlivé téma směrem k USA. Jsem hluboce přesvědčen, že kdyby vznikla nutnost obrany evropského prostoru, tak se bez Spojených států neobejde. A kdybychom budováním vlastní armády měli vyslat vzkaz, že se bez Washingtonu obejdeme, bylo by to špatné. Když se totiž podíváme na výroky některých kandidátů na amerického prezidenta, mohlo by to skončit tím, že USA řeknou Evropě: „Tak se braňte sami.“ Jenže americký prvek je pro bezpečnost Evropy klíčový.
LN Co můžeme čekat od víkendových Dnů NATO na letišti v Mošnově?
Je to největší akce svého druhu, která se u nás koná. Jak ve smyslu ukázek armádní techniky, tak i co se týče propagace. Když jsem na ni před několika lety přijel poprvé, byl jsem sám překvapený, jakou má odezvu u lidí. Běžná návštěvnost se pohybuje v počtech přesahujících 200 000 lidí, už ale zaznamenala i čtvrt milionu. Něco nás to stojí, ale hlavní příspěvek armády je v poskytnuté technice a vojácích, kterých letos na Dny NATO přijede 1000. A samozřejmě se zúčastní velký počet dalších států Severoatlantické aliance, včetně letošního hlavního hosta, kterým je sousední Německo. Zvláště v této době, kdy všichni vnímáme, že se bezpečnostní situace v Evropě změnila k horšímu, je mezi lidmi pochopitelná poptávka po ujištění, že se dokážeme ubránit. Tohle je příležitost, jak je trochu uklidnit.
LN Jaká technika bude k vidění?
Do Mošnova vysíláme jak pozemní, tak vzdušné díly. Dá se říct, že tam dáme prakticky všechno, co létá. Od airbusu přes gripeny, bitevníky L-159, vrtulníky až po dopravní letouny CASA. Určitě budou k vidění hromadné seskoky parašutistů, což je divácky velmi vděčné. Navíc bude možné vidět pozemní techniku v pohybu – při ukázce boje o osadu. A také velice působivé předvedení zákroku, při němž jsou z budovy vysvobozeni rukojmí, to je docela svižná a ostrá ukázka.
LN A co předvedou partneři?
Němci, kteří jsou hlavní hostující zemí, se přijedou pochlubit svým vojskem. Přivezou třeba tanky Leopard II. Návštěvníci se ale určitě mohou těšit i na zmíněný na americký strategický bombardér B-1B Lancer, který u nás o víkendu bude mít premiéru.


description: Slovenský premiér Robert Fico je po summitu EU v Bratislavě přesvědčen, že Evropská pobřežní a pohraniční stráž začne pracovat do konce letošního roku. Řekl to v České televizi v pořadu Otázky Václava Moravce. Stráž má zefektivnit ochranu vnějších hranic unie v souvislosti s nelegální migrací. Fico s předsedou české vlády Bohuslavem Sobotkou zároveň odmítli negativní ohlasy některých účastníků summitu.

title: Pobřežní stráž EU začne podle

maintext:
Fico se domnívá, že až bude Slovensko předávat předsednictví unie Kypru, stráž už bude fungovat. „Legislativně byly všechny kroky udělané, plán je velmi jasný: do konce roku Evropskou pobřežní a pohraniční stráž nastartovat se vším, co k tomu patří. Myslím, že si všichni uvědomují, že pokud nezastavíme příliv nelegálních migrantů do Evropy, tak opět selžeme“,“ uvedl.
„Musíme tam dát peníze, musíme tam dát lidi, jako je nyní posíláme do Bulharska - policisty, peníze, techniku. Toto je ta solidarita,“ prohlásil v reakci na kritiku rakouského kancléře Christiana Kerna, že země visegrádské čtyřky jsou vůči uprchlíkům málo solidární.
Bratislavský summit podle Fica přinesl rozhodnutí neotvírat témata, která EU rozdělují, a to včetně uprchlických kvót. Namísto toho účastníci hovořili o tématech, která je spojují, například právě o ochraně vnějších hranic. Kvóty jsou podle slovenského premiéra politicky mrtvou agendou, pokud EU myslí vážně, že chce být atraktivnější pro lidi.
Výsledky summitu ohledně migrace kritizoval italský premiér Matteo Renzi a maďarský premiér Viktor Orbán. Fico k tomu řekl, že se na setkání nechce dívat takto negativisticky, podle něj mělo jiný účel než bruselské summity, na nichž se přijímají rozhodnutí. Smyslem schůzky bylo podle Fica ukázat, že evropští politici drží pohromadě a že si uvědomují potřebu věnovat se důležitým tématům včetně migrace.
Fico dále podotkl, že nechápe, nač si Renzi stěžuje, když bratislavská deklarace jasně stanoví záměr uzavírat s africkými státy dohody o tom, aby zadržovaly běžence na svém území. Sobotka k tomu řekl, že Renzi je nespokojený, protože součástí jeho agendy jsou kvóty. „Summit kritizoval Viktor Orbán a Renzi, a přitom pohledy těchto dvou politiků na řešení migrační krize nemohou být vzdálenější. To jsou lidé, kteří stojí na dvou pólech. V Bratislavě zvítězil středový pohled většiny členských zemí,“ uvedl český premiér.


description: Angelina Jolie požádala o rozvod s Bradem Pittem. O rozchodu slavného hollywoodského páru informoval hereččin právní zástupce. Pár spolu žil celkem 12 let a před dvěma lety tento svazek zpečetil svatbou.

title: Angelina Jolie podala žádost o rozvod. S Bradem Pittem byla 12 let


description: Ministerstvo obrany ve středu podepsalo smlouvu na koupi radarů pro vojenská letiště. Čtyři soupravy letištních radiolokátorů za 538 milionů korun dodá pardubická firma Eldis, která zvítězila ve výběrovém řízení. Nová zařízení nahradí staré a opotřebované přístroje.

title: Ministerstvo podepsalo smlouvu

maintext:
„Tyto radiolokátory jsou stěžejním prvkem pro zajištění přehledu o vzdušné situaci v prostoru vojenských letišť. Jsem rád, že jejich dodavatelem bude právě česká společnost Eldis,“ uvedl ministr obrany Martin Stropnický (ANO).
Kontrakt za ministerstvo podepsal náměstek pro řízení Sekce vyzbrojování a akvizic Daniel Koštoval. Výměna radarů podle něj byla potřeba hlavně kvůli prošlé životnosti stávajících přístrojů. „Jsme rádi, že vyhrála firma, která má tradici v této oblasti, mimo jiné servisovala ty současné radary, které už mají několikrát přetočený tachometr a jejichž životnost uplynula už dávno,“ řekl Koštoval.
Letištní radary budou umístěny na klíčová vojenská letiště ve Kbelích, v Pardubicích, Čáslavi a v Náměšti nad Oslavou. Jednatel společnosti Eldis Petr Krejcar řekl, že první radar dostane letiště v Pardubicích, a to do 180 dní po uzavření smlouvy. Termín pro poslední dodávku je do 30. listopadu 2018. Před uvedením do plného provozu je vojáci budou ještě testovat.
Armáda chtěla náhradu za dosluhující radary už v roce 2011, ale neúspěšná snaha nakoupit radary společně se Slovenskem jejich pořízení o dva roky protáhla. V roce 2014 proto ministerstvo vypsalo výběrové řízení, ale to muselo zrušit. Tehdejší zákon o veřejných zakázkách zakazoval, aby se tendrů účastnil jen jediný dodavatel. Tím tehdy byl také pardubický výrobce radarů ELDIS. Nové výběrové řízení proto obrana vyhlásila letos na začátku roku. „Jak vývoj rozpočtu ministerstva obrany, tak některých administrativních překážek týkajících se zákona o veřejných zakázkách výběrové řízení zpomalily,“ uvedl Koštoval.
Radary od firmy Eldis Pardubice používají i civilní letiště v Brně a Ostravě. „Dodali jsme i radary do zemí v Asii, například na hlavní letiště v Indii, v Jižné Koreji nebo Indonésii,“ uvedl Krejcar.


description: Vláda bude příští týden rozhodovat o plošném zavedení občanských průkazů s elektronickým čipem, které by měly lidem umožnit přihlášení do různých systémů státní správy a vyřídit některé věci bez návštěvy úřadu. Občanky s čipem mohou lidé získat už nyní, zaplatí za ně však 500 korun. V budoucnosti by jejich vydání mělo být zdarma. Vyplývá to ze změny zákona o občanských průkazech, který připravilo ministerstvo vnitra.

title: Očipované občanky pro všechny a

maintext:
„Občanský průkaz s kontaktním elektronickým čipem bude povinným osobním dokladem občana a měl by být nejen prostředkem pro prokázání totožnosti při prezenčním prokazování, ale zejména prostředkem pro jednoznačnou elektronickou identifikaci,“ stojí v podkladech pro vládu. Pokud zákon projde vládou, bude muset být schválen v Parlamentu a musí ho podepsat prezident. Podklady pro vládu předpokládají, že by mohl platit od 1. ledna 2018.
Každý čip občanského průkazu bude mít takzvaný autentizační certifikát, který bude sloužit ke vzdálené identifikaci občana vůči portálům veřejné správy. Ověřování totožnosti by mělo být jednodušší a šlo by provést nejen na úřadě, ale i na dálku. Lidé by také mohli dokumenty podávat přímo z domova a nemuseli by na úřad. Dalším z cílů nových občanských průkazů je poskytnout držitelům elektronický podpis a zajistit tak jeho využití při podepisování elektronických dokumentů.
Vnitro odhaduje, že by náklady v prvním roce plošného zavádění občanských průkazů neměly přesáhnout 250 milionů korun. V dalších letech by to mělo vyjít na 140 milionů korun. Peníze půjdou na úpravu systému, který pomáhá s doklady se speciálními prvky. Zvýší se také náklady na vydání jednoho občanského průkazu, a to zhruba o 65 korun.
Do úpravy systémů budou muset investovat i ostatní ministerstva. V souhrnu by mohlo jít o 100 milionů korun. „Konkrétní výše nákladů bude záviset na počtu dokladů vydaných v jednotlivých letech, tento počet nelze předem přesně odhadnout,“ píše se v podkladech pro vládu.
V Česku bylo na konci listopadu 2015 přes 3300 občanských průkazů s čipem. Bez čipu bylo loni vydáno přes 1,7 milionu občanských průkazů.


description: Francouzský prezident François Hollande z tribuny Valného shromáždění OSN naléhal na ukončení bojů, které se opět rozhořely v Sýrii. Z odpovědnosti za jejich pokračování obvinil hlavně vládnoucí režim a jeho podporovatele, aniž ovšem přímo jmenoval Rusko.

title: To už stačí. Hollande vyzval k


description: Kolumbijská vláda a radikálně levicové hnutí Revoluční ozbrojené síly Kolumbie v pondělí podepsaly mírovou dohodu. Oficiálně tak skončil 52 let trvající konflikt, který si vyžádal 260.000 obětí a sedm milionů uprchlíků.

title: Kolumbijská vláda podepsala


description: Jen pár dní poté, co zpěvák kapely U2 Bono označil Donalda Trumpa jako „potenciálně nejhorší možnost, která se kdy přihodila Americe”, přetvořila kapela pochmurnou rétoriku republikánského kandidáta na prezidenta v optimistickou zprávu.

title: ,Jste připraveni riskovat americký sen?' Bono varuje před Trumpem netradičním sestřihem

maintext:
Během svého víkendového vystoupení na festivalu iHeartRadio pustila irská kapela záběry z dřívějšího projevu Donalda Trumpa, v němž vyzýval černochy, aby ho volili. „Co můžete ztratit?” ptá se Trump ve videu.
Na jeho výrok reagoval Bono vlastními otázkami: „Jste připraveni riskovat? Jste připraveni riskovat své auto? Jste připraveni riskovat americký sen?” Bonovy otázky doplnila kapela dalším záběrem na Trumpa, v němž prohlašuje, že americký sen je mrtvý. To však Bono odmítl rázným: „Americký sen žije!”
Před volbou Trumpa varoval Bono také v nedávném vystoupení v talk show Charlieho Rosea, upozornil server Rollingstone.
„Nemyslím si, že Trump je republikán. Myslím, že tu stranu unesl a zároveň se snaží unést myšlenku Ameriky. Myslím, že je to větší než my a také opravdu nebezpečné. Moudří lidé by tomuto muži neměli dovolit, aby přeměnil jejich zemi v casino,” řekl Bono.


description: Praha bude prostřednictvím nově založeného fondu podporovat zahraniční filmovou a televizní tvorbu v Praze. Zastupitelé se zavázali, že do fondu ročně vloží deset milionů korun. Návrh kritizovala opoziční TOP 09 a piráti. Podle nich jde o neúčelné utrácení peněz.

title: Praha bude deseti miliony ročně

maintext:
Vedení města chce pomocí filmů Prahu propagovat a podpořit turistiku. „Uvědomujeme si přesahy audiovizuální produkce, které se promítají do ekonomických přínosů městského i státního rozpočtu, zaměstnanosti i zvýšeného zájmu o Prahu jako turistickou destinaci,“ řekl radní Jan Wolf (Trojkoalice/KDU-ČSL).
Například čínské turisty do města láká snímek Jen my víme kde z roku 2014. Romantický snímek vystoupal na první příčku kasovního žebříčku, vidělo jej 56 milionů lidí.
Z fondu půjdou peníze na celovečerní a televizní filmy, na seriály určené k zahraniční distribuci v kinech a na zahraničních televizních stanicích. O přidělení peněz bude rozhodovat odborná komise.
Opozice ale investici do fondu, který ponese název Prague film fund, vidí jinak. „Nemyslím, že je rozumné vyhazovat každý rok deset milionů filmovým společnostem,“ řekl zastupitel za piráty Adam Zábranský. „Myslím, že je tu turistů dost,“ doplnil. Předseda klubu TOP 09 Václav Novotný zase poukázal na to, že podobnou službu má vykonávat městem zřizovaná Pražská informační služba. „Podle mě jde o duplicitní činnost. Otázkou je, zda je to rozumné,“ uvedl.
Asi nejslavnějším filmem, který se v Praze natáčel, byl v roce 1983 snímek Amadeus Miloše Formana. Fotografie z filmu bude také pražský fond propagovat, přestože v něm česká metropole hraje Vídeň. Naopak v akčním snímku Mission: Impossible s Tomem Cruisem v hlavní roli hrála Praha sama sebe.


description: Strůjce bomb na Manhattanu a v New Jersey Ahmada Khana Rahamiho podle zápisků z jeho deníku inspirovali terorističtí lídři. Odkazoval se v něm k náborářovi radikálů Anwaru al-Awlakímu či Usámovi Bin Ládinovi. Jeho otec měl už v roce 2014 upozornit vyšetřovatele FBI na potenciální hrozbu, kterou Rahami představoval.

title: Manhattanský útočník se zhlédl ve slavných teroristech. Jeho otec před ním varoval FBI

maintext:
„Šejk Anwar mě vede k tomu, abych zaútočil na bezvěrce tam, kde bydlí,“ stálo v deníku bombového útočníka z New Yorku, který u něj našli při pondělním zatčení. Rahami se tím odkazoval k náboráři Al-Kajdy Anwaru al-Awlakímu, jež je znám tím, že je prvním člověkem, kterého zneškodnil americký dron.
Vyšetřovatelé, kteří deník prozkoumali, také zveřejnili pasáže, podle kterých se útočník inspiroval i Nidalem Hassanem, který v roce 2009 zastřelil 13 lidí na vojenské texaské základně Fort Hood. Odkazoval se i přímo k Usámovi Bin Ládinovi.
Spojené státy ve svých zápiscích útočník odsuzuje za zabíjení džihádistů v Afghánistánu, Iráku, Sýrii i Palestině. „Modlím se za svou mučednickou smrt. Bůh dá, že zvuky bomb budou znít v ulicích. Kulky pro policisty. Smrt vašemu útlaku,“ stojí v kusých poznámkách afghánského muže. Informace z radikálova deníku přinesl britský The Telegraph.
Před nebezpečím, které může pro veřejnost Rahami znamenat, už dříve varoval jeho otec. „Volal jsem před dvěma lety FBI. Pobodal tehdy mého druhého syna a uhodil mou ženu,“ uvedl Mohamed Rahami americkým reportérům s tím, že za nezákonné ozbrojení a napadení jeho syn putoval na tři měsíce do vězení.
Federální úředník potvrdil, že k telefonátu v roce 2014 došlo. Mohamed Rahami měl svého syna nazvat teroristou, což přimělo FBI k prověření mladého muže.
Ahmad Khan Rahami's father says he called the FBI on his son in 2014 pic.twitter.com/WR0r2mCBYp


description: Súdánské úřady nemají proti Čechovi Petrovi Jaškovi souzenému v Súdánu průkazné důkazy o vině. Informovala o tom velvyslankyně České republiky v Káhiře Veronika Kuchyňová Šmigolová, jejíž úřad má působnost také pro Súdán. Jašek byl zadržen loni v prosinci a spolu s trojicí Afričanů čelí obvinění z protistátní činnosti. Velvyslankyně nevylučuje trest vězení.

title: Čechovi souzenému v Súdánu hrozí až trest smrti. Nemají jasné důkazy, tvrdí velvyslankyně

maintext:
Proces začal v srpnu, ale několikrát byl odročen. Naposledy tento týden, kdy si podle velvyslankyně soud vyžádal překlady všech dokumentů do arabštiny a angličtiny. Server World Watch Monitor (WWM) oznámil, že soudní řízení bylo odročeno na 17. říjen.
Servery, které se případu věnují, tvrdí, že čtveřici hrozí až trest smrti, avšak velvyslankyně to nepotvrdila. „Důkazy, které proti němu mají, nepovažujeme za průkazné. Jsme přesvědčeni, že z hlediska českých zákonů se (Jašek) nedopustil ničeho nezákonného. I jeho súdánský právník říká, že jeho šance vidí dobře,“ řekla Kuchyňová Šmigolová.
S Jaškem je ve spojení buď zástupce velvyslanectví nebo švýcarský konzul, který zastupuje ČR v Súdánu.
Velvyslankyně řekla, že její úřad se domnívá, že zatím nenadešel čas na medializaci případu, protože by to Jaškovi mohlo uškodit. „Je těžké říci, co mu hrozí. Teoreticky vysoký trest vězení asi možný je, ale vše záleží na soudu,“ řekla.
Jašek byl podle české diplomacie na misionářské misi. Server Christian Solidarity Worldwide uvedl, že Jašek je obviněn z šíření nepravdivých informací. Stejně jako tři ostatní - Abdulmonem Abdumawla a reverendi Hassan Taour a Kuwa Shamal - je obviněn v sedmi bodech, k nimž patří také činnost proti státu. Bude-li jim prokázána vina, hrozí jim podle WWM i trest smrti.
Nejsou to agenti
Jašek odjel do Súdánu pomáhat tamním křesťanům a nebyla to jeho první cesta do rizikové oblasti. Organizace The Voice of the Martyrs (VOM), s níž spolupracoval, tento týden oznámila, že se snaží muže zachránit. Její mluvčí Todd Nettleton sdělil, že nikdo ze čtveřice není špion. „Nejsou to agenti, nepodněcovali revoltu, nemají žádný politický program. Snaží se jen pomáhat. Pouze tyrani mohou považovat snahu o pomoc za zločin, ti čtyři by měli být okamžitě propuštěni,“ prohlásil mluvčí.
Podle serveru VOM Jašek několikrát s touto organizací spolupracoval při pomoci křesťanům v Súdánu a Nigérii. Účastnil se také mise pomoci lidem napadeným islamistickými milicemi Boko Haram, které působí v Nigérii. Podle VOM má Jašek dvacetiletou praxi ve zdravotnictví, deset let působil v administrativě nemocnice.
Organizace Release International na své stránce napsala, že čtveřice je obviněna z financování hnutí v Dárfúru a Jižním Kordofánu. Ve skutečnosti ale podle této organizace pouze chtěli pomoci studentovi z Dárfúru, který utrpěl popáleniny při demonstraci. Bezpečnostní složky podle tohoto zdroje našly u Jaška na chartúmském letišti stvrzenku o předání 5000 dolarů na léčebné výdaje pro popáleného studenta. Jašek byl okamžitě zatčen a ostatní pak o několik dní později.
ČR nemá se Súdánem uzavřenu dohodu o vydávání občanů. Podle velvyslankyně má tato země, obývaná hlavně muslimy, „normální trestní zákon, podle něhož soudí, a jedním ze zdrojů tohoto zákona je islámské právo šaría“. „Existuje tam křesťanská menšina, která je podle zákona postavena na roveň muslimské většině, takže on (Jašek) nemůže být potrestán jen za vyznání,“ uvedla Kuchyňová Šmigolová.


description: Pětiletého chlapce v neděli v Lužci nad Cidlinou na Královéhradecku napadlo více psů. Hoch na následky zranění zemřel, policie případ vyšetřuje pro podezření ze spáchání trestného činu usmrcení z nedbalosti. V pondělí to řekl mluvčí královéhradecké policie Jan Čížkovský.

title: Pětiletého chlapce usmrtila smečka psů. Tragédie se stala na zahradě chovatele


description: Hledáte ideální způsob, jak do sebe v chladných dnech dostat vitamíny? Podzimní lahůdkou je dýně a opravdovou delikatesou pak dýňový koláč. Jak na něj? Nechte se inspirovat francouzskou variantou.

title: Krok za krokem: Jak připravit


description: Festival, který se od svého vzniku zaměřuje na práci kameramanů, nabídne letos okolo sedmi desítek hraných, dokumentárních i krátkých filmů. Promítat se bude například nový film režiséra, producenta a scénáristy Wima Wenderse Krásné dny v Aranjuez. Akce se na pěti místech Ostravy uskuteční od 23. do 29. září.

title: Festival Ostrava Kamera Oko nabídne 70 filmů. Odstartuje ho poetická komedie Radio Dreams


description: Radní hlavního města odvolali ředitele Institutu plánování a rozvoje (IPR) Petra Hlaváčka. Dočasným vedením IPR pověřili radní jeho zástupce Ondřeje Boháče. Řekl to mluvčí magistrátu Vít Hofman. Podle informací bylo důvodem odvolání z funkce zpoždění přípravy Metropolitního plánu.

title: Pražští radní odvolali šéfa IPR Hlaváčka.


description: Dopravu na Štěrboholské spojce v Praze komplikuje nehoda kamionu, který v místě dopravního omezení najel na středová svodidla. Policie řídí dopravu kyvadlově, kolony jsou směrem do centra od hradecké dálnice, v opačném směru od Zahradního Města. Zraněného řidiče odvezla záchranná služba do nemocnice, řekli mluvčí pražské policie a hasičů Tomáš Hulan a Pavlína Adamcová.

title: Nehoda kamionu komplikuje dopravu


description: Pražský vrchní soud zrušil osvobozující verdikt nad bývalým náměstkem ministerstva práce Vladimírem Šiškou a znalcem Vladimírem Smejkalem. Kauzu miliardové zakázky pro firmu IBM vrátil k dalšímu projednání Městskému soudu v Praze, který v únoru konstatoval, že skutky obou mužů nebyly trestnými činy. Odvolací senát rozhodl v neveřejném zasedání.

title: Soud zrušil osvobozující verdikt