description: Pražští památkáři zahájili správní řízení s majitelem funkcionalistické vily na Petřinách kvůli černé plachtě, kterou umístil na svou nemovitost. Podle magistrátu tím poškodil vilu a porušil zákon o státní památkové péči. Uvedl to Český rozhlas. Ministerstvo kultury nyní rozhoduje, zda dům prohlásí za památku.

title: Majiteli vily na pražských Petřinách

maintext:
Majitel vily Jiří Šalda, který chce vilu zbourat a nahradit čtyřpatrovou novostavbou, se k věci nechtěl vyjadřovat. Tím, že počátkem listopadu zahalil objekt do obří černé plachty, Šalda protestoval proti protichůdnosti rozhodnutí státních orgánů, které podle něj porušují jeho vlastnická práva.
Než ministerstvo o památkové ochraně rozhodne, musí vlastník vilu chránit před „zničením, poškozením nebo odcizením“, což majitel domu podle památkářů nedodržel. Podle zákona o státní památkové péči navíc musel záměr, že chce na dům plachtu umístit, úřadům oznámit.
Ředitel magistrátního odboru památkářů Jiří Skalický zpravodajskému webu rozhlasu řekl, že „instalací nosného systému z ocelových lan, hmoždinek zavrtaných a zapuštěných do fasády, do nich osazených háků a z vypínacích zařízení došlo k destruktivnímu zásahu do fasády objektu, jejímu narušení a následné degradaci“. Podle jeho odhadu je ve fasádě zaryta stovka hmoždinek. Výše případné pokuty se odvozuje mimo jiné od míry poškození objektu. V případě petřínské vily ji Skalický odhaduje spíše na dolní hranici, tedy v řádu desítek tisíc korun. Šalda získal na jaře souhlasná vyjádření k demolici vily, včetně od odboru výstavby Prahy 6 či památkářů.
Poté místní obyvatelé sepsali petici, v níž žádali zachování funkcionalistické budovy. S námitkami se přidali i někteří architekti. Skalický tehdy ČTK řekl, že jde o vilu značné architektonické hodnoty a žádoucí by bylo její zachování. Dům ale nestojí v památkové zóně a není kulturní památkou, proto proti její demolici není možné uplatnit námitky podle zákona o památkové péči. Zastupitel Prahy 6 za Stranu zelených Antonín Nechvátal se proto obrátil na ministerstvo kultury, aby se z vily stala památkově chráněná nemovitost.


description: Mezi prvními diváky nového dokumentu o knězi Josefu Toufarovi, umučeném členy komunistické Státní bezpečnosti (StB), byli jeho někdejší farníci v Číhošti na Havlíčkobrodsku. Snímek nazvaný Jako bychom dnes zemřít měli natočil Roman Vávra pro Českou televizi podle scénáře Miloše Doležala, autora stejnojmenné knihy o číhošťském faráři.

title: Prvními diváky dokumentu o Toufarovi

maintext:
Páteční předpremiéry filmu se v Číhošti zúčastnilo kolem stovky lidí.
Projekce se konala v kostele Nanebevzetí Panny Marie, dějišti událostí spojených se „zázračným“ pohybem oltářního kříže v prosinci 1949, které Toufara krátce nato stály život. Promítací plátno bylo umístěno mezi oltářem a místem v podlaze, kde jsou od loňského 12. července v kovové schráně uloženy Toufarovy ostatky.
Toufarova praneteř Jitka Cvetlerová, která byla mezi hosty, uvedla, že loňské události spojené s návratem Josefa Toufara do Číhoště pro ni představovaly hezký konec tohoto smutného příběhu. „Takže dneska jsem na to připravená, že mě to snad nezlomí,“ řekla před promítáním. Mezi diváky byly i svědkyně „zázraku“ a lidé, kteří se podíleli na vyhledání ostatků kněze.
Toufar zemřel 25. února 1950 po krutém vyslýchání příslušníky StB, kteří ho nutili k přiznání, že pohyb kříže zinscenoval. Tělo pod nepravým jménem skončilo v hromadném hrobě v pražských Ďáblicích. Ostatky byly vyzvednuty předloni. Katolická církev už také zahájila proces Toufarova blahořečení.
Roman Vávra se příběhu číhošťského faráře věnoval už v dokumentu Mrtvolu sprovoďte ze světa zachycujícím události od hledání Toufarových ostatků po jejich slavnostní uložení do nového hrobu v Číhošti. „Životní osud pátera Toufara a vedle toho, troufám si říci, přátelství s Milošem Doležalem,“ zdůvodnil Vávra výběr látky, jíž se zabýval čtyři roky. Nový Vávrův dokumentární film přibližuje Toufarův život. Téměř hodinový snímek obsahuje hrané scény, které byly natočeny na autentických místech, i v kostele a na faře v Číhošti. Nechybí vzpomínky svědkyň číhošťského „zázraku“. Tvůrci také využili záběry StB pořízené s páterem Toufarem v číhošťském kostele krátce před jeho smrtí a rekonstrukci výpovědi příslušníka StB Roberta Skerla přítomného u posledních momentů Toufarova života.
Snímek vznikl v brněnském studiu České televize. Premiéru bude mít 29. listopadu v ČT2.

fasttext_language: cs


description: Když koncern VW přistoupil na kajícné omluvy za kauzu Dieselgate, mnozí nechápali, proč tak činí místo toho, aby se tvrdě bránil. Tak pokorné přiznání viny téměř nikdo nečekal. Jenže, VW nejenže se za Dieselgate neustále omlouvá, on ji i používá jako univerzální výmluvu.

title: VOKÁČ: Sláva Dieselgate! Problém s

maintext:
Koncern Volkswagen vyšel z finanční krize silnější než kdy dříve, oproti jiným automobilkám ho zasáhla velmi málo. Zároveň však koncern v krizi neprošel tak dramatickým restrukturalizačním procesem jako řada jiných automobilek. Kauza Dieselgate mu ale k velkému ozdravnému procesu dala prostor. Kroky, které by se Volkswagenu za standardních podmínek činily velmi obtížně, teď s odkazem na skandál, který ho bude stát desítky miliard eur, procházejí bez problémů.
Teď se VW s odbory dohodl, že v následujících letech propustí celkem 30 tisíc lidí, většinu doma v Německu. Od propouštění si samotná automobilka Volkswagen (jako značka, jedna ze součástí koncernu) slibuje nejen úspory, ale také zvýšení produktivity práce. To upřímně Volkswagen potřebuje jako sůl a to už delší dobu, protože v řadě jeho závodů je produktivita silně pod úrovní koncernového průměru. Je to logické, továrny VW jsou nejstarší ze skupiny a přitom velmi vytížené, takže na renovaci nebyl příliš prostor. Ten také možná nechtěly poskytnout odbory. S Dieselgate to najednou půjde.
Třicet tisíc lidí tak padne za oběť, aby zůstal Volkswagen konkurenceschopný. S aférou Dieselgate to vlastně nemá nic společného, skandál jen posloužil jako vhodná výmluva. Sláva kauze Dieselgate.


description: Říká se, že vyzpovídat se ze svých hříchů je dobré pro duševní zdraví člověka. Odlehčit si však katolíci nemohou, kdy se jim zachce, protože kněží mají v různých kostelech otevřené zpovědnice v jinou dobu. Katolická církev má ale v úmyslu věřícím usnadnit život. Na začátku roku 2017 proto na trhu vypustí mobilní aplikaci, jež dostala přezdívku „Sindr“.

title: Zapomeňte na Tinder, přichází ‚Sindr‘. Aplikace, která má katolíkům ulehčit život

maintext:
Tak jako lidé využívají aplikace na hledání nejlepší restaurace, nebo třeba nejbližší benzínové pumpy, tak budou moci na mapce také hledat nejbližší kostel, kde probíhají zpovědi či kněží slouží mše.
Připravovaná aplikace nazvaná jednoduše „The Catholic App“ (Katolická aplikace) bude využívat stejné technologie jako seznamka Tinder, používaná k vyhledávání sexuálních partnerů. Proto brzy získala přezdívku „Sindr“ („sin“ je anglický ekvivalent pro hřích – Pozn. red.).
Iniciátory aplikace jsou představitelé skotské arcidiecéze St. Andrews a Edinburghu. Spojili své síly s technologickou společností Musemantik. Oficiálně ji za tónů skotských dud představil arcibiskup Leo Cushley v úterý v bazilice sv. Petra ve Vatikánu.
Thanks to all who took part in today's very successful launch of our new Mass & Confession finder app in Rome especially @viganoctv. pic.twitter.com/nAeq3hCgLd


description: Návrh 64 poslanců, kteří chtějí hanobení prezidenta uzákonit jako trestný čin, vyvolal řadu negativních reakcí. Ačkoliv poslanci odmítají spojitost novely pouze s prezidentem Milošem Zemanem, na sociálních sítích již koluje několik textů a koláží, které si dělají srandu nejen ze zmiňovaného návrhu, ale právě i ze současné hlavy státu.

title: ‚Ten, jehož jméno nesmíme vyslovit.‘ Snaha o postih hanobení prezidenta vyvolala reakce


description: Gideon Rachman se s čtenáři Financial Times dělí o svou představu toho, jak bude vypadat možná dohoda nové Trumpovy administrativy s Vladimirem Putinem.

title: MACHÁČEK: Obrysy dohody Trump-Putin?

maintext:
Trump několikrát řekl, že respektuje Putina jako silného lídra, a též vícekrát pravil, že by „bylo hezké, kdyby Amerika s Ruskem vycházela“. Podle Rachmana je jasné, že nějaká dohoda bude. Jak by mohla vypadat?
Amerika přestane se svou opozicí vůči ruské anexi Krymu. Sice formálně neuzná, že je Krym součástí Ruska, ale bude to fakticky respektovat. V souvislosti s tím skončí protiruské sankce. Amerika přestane navrhovat zapojení Ukrajiny a Gruzie do NATO. Posilování přítomnosti NATO v Pobaltí se zpomalí, nebo dokonce zastaví.
Rusko zastaví svou agresi na východní Ukrajině a ukončí své teritoriální požadavky. Rusko přestane provokovat a ohrožovat Pobaltí. Vojenské napětí na rozhraní NATO–Rusko skončí. Amerika přestane tlačit na svržení Asada a Američané s Rusy spojí síly v útoku na Islámský stát.
Skončí nesrozumitelnost americké politiky, kdy se občas zdálo, že Amerika stojí na obou koncích občanské války v Sýrii.
Rizika? Aliance s řezníky z Aleppa vzbudí v liberálních evropských i amerických kruzích velký odpor, možná i revoltu.
Příliš se sází na Putinovu ochotu držet slovo. Když ho nedodrží, bude Trump vypadat jako „loser“, což je něco, co nesnáší.
Část Trumpových poradců z řad republikánského establishmentu bude na Trumpa tlačit, aby byl vůči Putinovi podezíravější, a upozorňovat ho, že americké ústupky mohou být vnímány jako slabost a mohou probudit další ruskou agresi.
Jiná škola americké zahraniční politiky říká, že Putin chce hlavně respekt a uznání. Pokud dá Amerika najevo, že nehodlá podporovat liberální opozici vůči Putinovi, umožní to nový „obchod“ s Ruskem.
Autor dále upozorňuje na to, že taková dohoda by znamenala návrat do dob nixonovské politiky, a že do hry se dokonce zřejmě vrací jako neformální vyjednavač 93letý Henry Kissinger, který prý už tento měsíc míří do Moskvy.
Je to zajímavá úvaha, ale to, co nastiňuje Rachman, se mi nezdá jako obchod, ale spíše jako jednoznačné ústupky Rusku. To, co má podle Rachmana slíbit Rusko, se nedá moc přesně změřit a definovat. Jak se třeba pozná, že Rusko opravdu „ukončilo agresi“ na východě Ukrajiny? Jak se pozná ukončení napětí v Pobaltí? Tam bude přece napětí svým způsobem pořád. Američané by museli být dost hloupí, kdyby nedefinovali svoje požadavky mnohem přesněji a asertivněji.
Co se Sýrie týče, lze si představit, že Rusko a USA spojí síly proti IS. Co bude ale s povstalci, kteří nejsou součástí IS?
Tady v České republice je asi důležité hned nevykřikovat, že nechci radar, pokud by ho Američané u nás umístit opravdu chtěli – jako to hned učinil přičinlivý premiér Sobotka. Bude to přece – pokud vůbec – součást celého nějakého balíku nové americké politiky vůči Rusku.
Autor je předsedou správní rady IPPS - Institut pro politiku a společnost.


description: Omluva za nepravdivá slova prezidenta Miloše Zemana a pokuta 100 tisíc korun by Kanceláři prezidenta republiky způsobily závažnou újmu. Takto Nejvyšší soud vysvětluje, proč minulý týden rozhodl, že Hrad se prozatím nemusí podřídit pravomocnému rozsudku a omluvit se za Zemanův výrok na adresu novináře Ferdinanda Peroutky. Informuje o tom web Českého rozhlasu, který má třístránkového usnesení k dispozici.

title: Nejvyšší soud: Nevratně vyřčená omluva by mohla Hradu způsobit závažnou újmu

maintext:
Podle advokáta Peroutkovy vnučky Terezie Kaslové Františka Vyskočila rozhodně neexistoval důvod, aby Nejvyšší soud odložil vykonatelnost rozsudků.
„České republice žádná závažná újma neplyne. Závažná újma nemůže vzniknout někomu, kdo se omluví za to, že nemluvil pravdu. A ukládané pokuty jsou pouze důsledkem toho, že někdo nesplní pravomocný rozsudek soudu,“ uvedl Vyskočil. K podobnému kroku se podle něj přistupuje v případě, kdy by někomu exekuce zničila život, například by mu rozvrátila rodinu.
„Domnívám se, že v případě bohaté České republiky, tím, že se omluví za lež, takové následky určitě nehrozí,“ míní advokát Kaslové. Soudce Pavel Pavlík si podle Českého rozhlasu při vysvětlení vystačil s jediným odstavcem.
„Vzhledem k tomu, že by neprodleným výkonem (exekucí) napadeného rozhodnutí odvolacího soudu hrozila žalované (Kanceláři prezidenta republiky), s ohledem na charakter uložené povinnosti, závažná újma, Nejvyšší soud (aniž by tím předjímal rozhodnutí o dovolání) rozhodl, že se vykonatelnost dotčeného rozhodnutí odkládá až do právní moci rozhodnutí o dovolání podaném v označené věci žalovanou,“ zní klíčová pasáž usnesení.
Peroutkově vnučce přiznaly soudy nárok na omluvu za to, že Zeman označil jejího děda za autora článku „Hitler je gentleman“. Hrad se v dané lhůtě od právní moci rozsudku Městského soudu v Praze neomluvil, a Kaslová proto podala návrh na exekuci. Hrad podal návrh na odložení omluvy, a Nejvyšší soud mu vyhověl. Nehrozí mu ani obstavení účtů kvůli exekuci.
Jestliže by Nejvyšší soud vrátil případ nižším instancím k novému projednání, omluva by už byla nevratně vyřčena. Pravomocný rozsudek totiž nařizuje Hradu omluvit se osobním dopisem Peroutkově vnučce a také zveřejnit omluvu po 30 dnů na webových stránkách. Závažnou újmou je podle Nejvyššího soudu i pokuta 100 000 Kč za nerespektování rozsudku, kterou prezidentské kanceláři uložil exekutor.
Nejvyšší soud k obsahu usnesení odmítl cokoliv říct, jeho mluvčí Petr Tomíček to odůvodnil tím, že o rozhodovací činnosti neinformuje ani ji nekomentuje. Blíže se nevyjádřil ani mluvčí Hradu Jiří Ovčáček. Bez odpovědi tak podle Českého rozhlasu zůstal dotaz, zda by pro kancelář prezidenta letos hospodařící s rozpočtem 460 milionů korun představovala stotisícová pokuta závažnou újmu.


description: Už v prosinci se bude ve sněmovně opět projednávat protikuřácký zákon. Poslanec za TOP 09 Roman Kostřica do něj chce prosadit paragrafy, které by nejspíš způsobily zánik, nebo alespoň znehodnocení tradičního platidla v tuzemských věznicích - cigaret.

title: Zprávy dne podle editora: čím budou platit vězni a proč chce Praha metro bez stanic

maintext:
Podle Kostřici by se ve věznicích, podobně jako v restauracích a dalších interiérech veřejných budov, mělo přestat kouřit a kuřáci by měli být odkázáni jen na vyhrazené místo. Vězni mezi nekuřáky totiž nemají moc příležitostí, jak před všudypřítomným kouřem utéct. Jeden z nich, přítel zesnulého Ivana Jonáka, dokonce letos kvůli pasivnímu kouření vysoudil odškodné 200 tisíc korun.
Jenže cigareta, to není pro dnešního vězně jen rychlá dávka nikotinu - cigarety za mřížemi fungují jako prostředek směny. Zdá se, že tomu tak ale nemusí být napořád, například ve Spojených státech už podle sociologů vězni přešli na placení rámenem, tradičními japonskými nudlemi, které si odsouzenci oblíbili díky snadné dostupnosti i vysokému obsahu kalorií, což nejspíš ukazuje na problémy ve vězeňském stravování.
Japonská polévka rámen
Jestli se zákaz kouření ve věznicích podaří do zákona prosadit, však není zdaleka jisté, Kostřicův návrh už dřív nepodpořil zdravotnický výbor.
Jak rychle postavit metro
Podobně revolučním nápadem se v pondělí pochlubil pražský náměstek pro dopravu Petr Dolínek (ČSSD). Volby se pomalým krokem blíží, často skloňovaná stavba metra D, kterou by si mohly koaliční strany na billboardy, je zablokovaná problémy s výkupy pozemků, a tak je čas na netradiční řešení - postavit metro bez stanic, které se „doplní“ později.
„Zadal jsem na dozorčí radě dopravního podniku za úkol připravit variantu metra D, která bude mít pouze stanice na Pankráci a v Depu Písnice,“ řekl podle serveru Seznam Zprávy Dolínek. „Chci už něco dělat, ne jen věčně čekat.“ Volně přeloženo: pokud se plán uskuteční, dostanou Pražané možnost vycestovat z centra přímou linkou do polí v okolí Prahy. Řešení by bylo nepatrně užitečnější pro mimopražské cestující, kteří by mohli zaparkovat své auto na chystaném záchytném parkovišti. A do centra by se dostali bez jediné zastávky - tedy pokud by se chtěli dostat právě tam a ne jen na půl cesty.
Dráhy bez drah?
Zdá se, že na kolejích se ještě budou dít divy. Zatímco dopravní podnik může rozhodnutím magistrátu něco získat, České dráhy mohou podle analýzy právníků přijít o šanci uspět v tendrech na rychlíky i regionální spoje.
Problém vytvořil zákon o zadávání veřejných zakázek, který neumožňuje, aby se tendrů účastnily firmy, které nemají zaknihované akcie - tedy akcie zanesené v registru. Českým drahám přitom ze zákona o ČD vyplývá povinnost mít akcie v jiné, listinné podobě. Podle ministra dopravy Dana Ťoka by mohla situaci napravit novela zákona o zakázkách nebo metodické upřesnění ministerstva.
Pokud by to ale ministerstvo nestihlo do prvního důležitějšího tendru, hrozí, že uvidíme na českých drahách méně vlaků s logem Českých drah - na úkor konkurence, která nemusí nečekaný problém s akciemi řešit.
Čínské protesty fotografií roku
Neradostnou zprávu v pondělí vyvážilo, alespoň pro redakci serveru Lidovky.cz, vyhlášení letošního ročníku Czech Press Photo. Snímkem roku se stala fotografie z protestům proti návštěvě čínského prezidenta od fotografa Michala Šuly, který od roku 2004 fotí pro deník MF Dnes z vydavatelství Mafra.
Protesty proti návštěvě Čínského prezidenta: Potyčka příznivců čínského prezidenta a zastánců lidských práv, ke které docházelo během celé návštěvy v ČR.
A zářez má i kmenový fotograf vydavatelství Petr Topič, který nelichotivě zvěčnil europoslance Miroslava Ransdorfa v momentu, kdy přijel špičkám KSČM vysvětlit své angažmá v curyšské bance. Jeho fotografie byla vyhlášena vítězným jednotlivým snímkem v kategorii Lidé, o kterých se mluví.


description: Podobné dílo vyšlo naposledy před čtyřiceti lety. Mezitím však čeština přijala spoustu nových slov, jiná naopak vytlačila. Jazykovědci proto dávají dohromady nový výkladový slovník, který bude mít až 150 tisíc hesel. Zatím jsou hotova slova od písmene A, která by měla být zveřejněna už na přelomu roku.

title: Bingo! Češtinu čeká rázné omlazení. Jazykovědci vytvářejí nový výkladový slovník


description: K 15 letům vězení ve čtvrtek zemský soud v Bonnu odsoudil Syřana, který v únoru vyhodil z okna své tři děti - dcery ve věku jednoho roku a sedmi let i pětiletý syn čin svého otce přežili. Podle agentury DPA se muž chtěl pomstít manželce, protože mu odpírala dřívější poslušnost a on se nedokázal vyrovnat s postavením ženy v Německu odlišným od jeho kultury, informovala agentura DPA.

title: Syřan vyhodil v Bonnu své tři děti z okna jako trest pro emancipovanou manželku

maintext:
Pětatřicetiletý Syřan, kterého DPA označila za válečného uprchlíka, byl prý přesvědčen, že počínání jeho manželky poškozuje jeho mužskou čest. O čtyři roky mladší žena mu hrozila, že ho znovu udá, když jí bude ubližovat. Už v lednu se obrátila na policii poté, co ji manžel opakovaně udeřil hrncem do obličeje. Obhajoba před soudem argumentovala tím, že muž se nedokázal smířit s odlišným vnímáním role ženy v německé společnosti. Údajně se ho dotklo, že manželka, která na rozdíl od něj umí číst a psát a začala se učit německy, v Německu odmítla setrvat v rámci rodiny v podřízené pozici.
Odsouzený vyhodil z okna postupně všechny tři své potomky - děti dopadly na kamenitou zem z výše bezmála pěti metrů a dvě z nich se ocitly v bezprostředním ohrožení života.
Tímto činem „chtěl vzít své ženě to nejdůležitější; zcela nevinné děti by měly pykat za něco, co udělala jejich matka,“ prohlásil při odůvodnění rozsudku soudce Volker Kunkel.
Prokuratura navrhovala pro souzeného doživotní trest. To však soud odmítl s poukazem na to, že děti jsou dnes již zdravé, alespoň pokud jde o jejich fyzický stav. Nicméně psychické následky si nejspíš ponesou do budoucna, připustil Kunkel.


description: Průřez celoživotní tvorbou architekta Jana Kaplického i některé dosud nevystavené předměty a projekty z jeho pozůstalosti ukáže výstava, která začíná 8. listopadu v pražském Tančícím domě. Koná se při příležitosti architektových nedožitých 80. narozenin, které připadnou na duben příštího roku. Expozice s názvem JKOK Nekonečno Jana Kaplického potrvá do března příštího roku.

title: Výstava Kaplického hledí do

maintext:
„Nekonečno odkazuje do budoucnosti. Veškeré jeho myšlení se odehrávalo v budoucnosti,“ řekla Kaplického spolupracovnice a hlavní autorka podoby výstavy Eva Jiřičná.
Výstava má tři oddělení. První ukazuje prostřednictvím fotografií a modelů nejvýznamnější Kaplického díla. „Návštěvníky budou výstavou provázet myšlenky a slova Jana Kaplického. Díky tomu získá každý možnost nahlédnout do architektonické tvorby jeho vlastníma očima,“ řekla Jiřičná. Druhá sekce představuje autorovy inspirační zdroje, jeho rodinné zázemí a projekty vytvořené před emigraci do Británie i jeho porevoluční tvorbu v ČR. Vystaven je projekt koncertního domu Rejnok pro České Budějovice, jeden z jeho posledních, či projekty z 60. let, které zaujaly právě po Kaplického příchodu do Británie.
Jan Kaplický 2004 Bikini Jan Kaplický 2003 Fauteuil
Poslední část se věnuje tomu, jak jeho projekty vznikaly. Ukazuje modely méně známých administrativních budov či experimentální a futuristické projekty jako třeba dům pilota helikoptéry či pozoruhodné stavby organických tvarů určené třeba pro mořské pobřeží.
Jan Kaplický 2008 kancelář London Future Systems Jan Kaplický 1940.
Výstava ukazuje Kaplického také jako designéra šperků, nádobí či módy, akcentuje jeho snahu tvořit ekologicky zodpovědně i touhu věnovat na sklonku života výraznou stavbu své vlasti. To se mu však nepodařilo, jeho projekt nové budovy Národní knihovny, který zvítězil v soutěži, se zejména přes politický odpor nerealizoval. Těžkosti s jeho prosazováním, do něhož se Kaplický osobně pustil, pravděpodobně uspíšily jeho smrt počátkem roku 2009 v den, kdy se mu narodilo jeho druhé dítě.
Jiřičná vysvětlila část názvu výstavy JKOK - kromě iniciál architekta je v něm stručný pozdrav, který poslal své mamince z první samostatné zahraniční cesty; na pohlednici napsal jen OK a podepsal se JK. Při odchodu z galerie by návštěvníci podle ní neměli minout odlitky Kaplického rukou. „Své projekty vymýšlel hlavou, ale myšlenky se přenášely do rukou. Netvořil počítačem, ale rukama,“ uvedla žena, která byla svého času také Kaplického partnerkou a architekt je jí celoživotní inspirací. „Dělat výstavu Jana Kaplického je pro mě vždycky dojemnou záležitostí. Znala jsem ho 50 let, viděla jsem jeho začátky, jeho problémy, i to, když jeho sláva kulminovala a nakonec ten nešťastný konec. Vždycky je hezké znovu se podívat na obrovské množství práce, které udělal,“ řekla Jiřičná.
.


description: Legenda se navždy rozloučila. Kanadský hudebník a básník Leonard Cohen zemřel ve věku 82 let. Úmrtí všestranného umělce a autora více než dvou desítek alb oznámila nahrávací společnost Sony Music na facebooku.

title: Hallelujah utichlo. Zemřel legendární Leonard Cohen, bylo mu 82 let

maintext:
„S hlubokým zármutkem oznamujeme, že legendární básník, písničkář a umělec Leonard Cohen zesnul. Ztratili jsme jednoho z nejuznávanějších a nejplodnějších vizionářů,“ uvádí se v prohlášení, podle něhož proběhne vzpomínková akce na Cohena v Los Angeles. Příčina úmrtí oznámena nebyla.
Cohen byl vedle Boba Dylana či Paula Simona jedním z písničkářů, jejichž sláva se zrodila v uvolněných šedesátých letech minulého století a od té doby ovlivnili několik generací. Za to si vysloužil mimo jiné přijetí do rockenrolové síně slávy a udělení nejvyššího kanadského civilního řádu.
Spojoval výjimečné literární nadání se schopností vtělit metaforický text do silné folkové melodie. Téma jeho textů často zahrnovalo náboženské cítění i sexuální toohu, které propojil ve své patrně nejznámější písni Hallelujah, jež se od prvního vydání v roce 1984 dočkala desítek verzí od různých umělců.
Ještě před začátkem hudební dráhy napsal počátkem šedesátých let dva romány, avšak poté, co mu druhé dílo po úspěchu toho prvního u kritiky narazilo i v souvislosti s příliš otevřeným pohledem na téma sexu, se vrhl na muziku. Básně však psát nepřestal a na kontě má přes deset vydaných sbírek poezie.
V hudebním světě prorazil až poté, co se v roce 1966 přestěhoval z Kanady do New Yorku. První studiové album vydal v roce 1967 pod názvem Songs of Leonard Cohen, poslední nahrávka You Want It Darker mu vyšla v říjnu, tedy o téměř půl století později. Kromě toho má na kontě osm koncertních alb a pět kompilací.
Po počátečním výrazně folkovém období začal do své hudby míchat vlivy popu či kabaretního stylu. Jeho hluboký hlas na nahrávkách i koncertech od 80. let často doprovázely ženské vokály.
Podle mnohých byly jeho literární i hudební kvality neoddělitelné. „Když lidé mluví o Leonardovi, zapomínají zmínit jeho melodie, které jsou pro mě, spolu s jeho texty, jeho nejvýjimečnějšími výtvory,“ řekl letos magazínu The New Yorker Bob Dylan.


description: „Gratuluji Donaldu Trumpovi. Nemyslel jsem si, že vyhraje, všichni byli proti němu,“ uvedl pár hodin po sečtení výsledků amerických prezidentských voleb ministr financí Andrej Babiš. Trump ve svém úvodním projevu hovořil o tom, že jeho zvolení není jen o něm samotném, ale je že jde o názorový proud a určité hnutí. Předseda hnutí ANO Babiš k tomu ve smíchu dodal: „Kopíruje nás.“

title: Trump nás kopíruje. Američané mají dost starých pořádků, hodnotí volby Babiš

maintext:
Vítězství Trumpa podle Babiše ukázalo, že se nelze spoléhat na předvolební data a analýzy. „Průzkumy veřejného mínění se opět mýlily, proto je v Čechách beru s velkou rezervou. Trump dal na kampaň o půl miliardy dolarů méně než Hillary Clintonová. Mocný americký showbusiness proti němu vystupoval a masivně Hillary podporoval,“ řekl.
Doufá, že Trump nyní zmírní svou rétoriku a bude smířlivější. „Trumpova rétorika byla mnohdy přehnaná a trochu šílená. Doufám, že jedna věc jsou mítinky a druhá věc je být prezidentem v Bílém domě.“
Podle vicepremiéra voliči uslyšeli na několik jeho výrazných bodů z jeho programu s cílem zásadní změny ve Washingtonu. „Američané evidentně ocenili Trumpovy plány na zeď s Mexikem, na tvrdší migrační politiku a na snížení daní. Asi je oslovil svým pragmatismem a jasnou řečí,“ uvedl.
Odborníci pak v šetřeních dle něho podcenili naštvání lidí na zákulisní klientelismus. „Sociologové a politologové dost podcenili Američany, kteří mají už dost zavedeného systému klientelismu, ze kterého žije úzká skupina politiků a lobbistů. Že už mají dost korupce a starých pořádků. Američané si řekli volbou Trumpa o změnu. Jsem přesvědčen, že naše vztahy se Spojenými státy zůstanou neměnné,“ míní šéf ANO.
Trump by pak dle Babiše mohl pomoct Evropské unii v řešení migrační krize. „Pevně doufám, že Trump bude respektovat spojenectví v NATO. Evropské unii pomůže vyřešit problém migrace ukončením konfliktu na Blízkém východě, což jeho předchůdce Barack Obama nezvládnul. Jde o to, aby se do svých domovů mohly vrátit miliony lidí, které prchají do Evropy a žijí v utečeneckých táborech.“
Vicepremiér je zároveň přesvědčený, že Trumpovo zvolení bude výhodné pro Českou republiku z hlediska rodinných vazeb nového prezidenta největší světové velmoci. „My máme výhodu, že Trump na rozdíl od většiny Američanů dobře ví, kde leží Česká republika. Měl českou ženu a jeho dcera je z půlky Češka. Je to pragmatik a byznysmen. Uvidíme, jak se bude chovat jako americký prezident. Už podle prvního povolebního projevu je to zatím jiný Trump, než jaký byl, když oslovoval voliče,“ řekl Babiš.


description: Při sebevražedném útoku v iráckém městě Hilla ve čtvrtek zabil sebevražedný atentátník 80 lidí. Útočník mířil na poutníky, kteří se vraceli z oslav šíitského svátku v Karbale. Původně se hovořilo o 21 mrtvých.

title: Při sebevražedném útoku zemřelo


description: Zlín Design Market, při kterém se bude o víkendu ve zlínském zámku a jeho okolí prezentovat šest desítek designérských značek, představí také netradiční zpracování latexu, kaligrafii, výrobu šperků z kůže či originálních psacích bloků. Workshopy pro děti i dospělé povedou odborníci, řekla mluvčí akce Kateřina Martykánová.

title: Zlín Design Market představí i


description: Hru Ovčáček čtveráček, který spontánně připravilo Městské divadlo Zlín jako reakci na dění na české politické scéně, bude mít 6. února příštího roku derniéru v Praze. V ten den se uskuteční dvě představení v Divadle Za plotem při psychiatrické léčebně v Bohnicích, sdělila v pondělí ČTK mluvčí zlínského divadla Veronika Jurčová.

title: ‚Nekorektní kabaret‘ Ovčáček čtveráček se bude hrát i v Praze, Brně a Ostravě


description: Podle poslance a předsedy Starostů Petra Gazdíka chce Čína diktovat své politické požadavky. S tímto tvrzením ale nesouhlasí ministr dopravy Dan Ťok, který označil protičínské akce za „hysterickou reakci“. Gazdík s Ťokem to řekli v diskuzním pořadu Partie televize Prima.

title: Gazdík: Čína nám chce diktovat svoji politiku. Ťok: Nebuďme hysteričtí

maintext:
Podle Ťoka si Čína zakládá na politice územní celistvosti. „Čína je na toto téma háklivá. Měli by jsme politiku územní celistvosti Číny akceptovat a nedělat z toho problém,“ řekl ministr. Podle Gazdíka je ale problém někde jinde.
Ministr dopravy Dan Ťok
„I pravicové vlády politiku územní celistvosti akceptovaly. Jenže v současné době jsou tu snahy určitých skupin o těsnější ekonomické vazby,“ řekl Gazdík. Ten se také podivoval nad reakcí nejvyšších vládních činitelů poté, co se ministr kultury Daniel Herman setkal s tibetským vůdcem dalajlamou. „Prohlášení, které učinili politické špičky, by bylo na místě, kdyby nám hrozil druhý Mnichov nebo vpád vojsk Varšavské smlouvy, ale ne kvůli tomu, že se ministr kultury sejde s váženým mužem, jako je dalajlama,“ komentoval Gazdík. Podle Ťoka bylo největším problémem to, že se Herman setkal s dalajlamou v prostorách ministerstva. Tím se setkání stalo oficiálním.
Předávání vyznamenání jako za komunismu
Dalším tématem, kterého se politici dotkli, byly oslavy státního svátku 28. října. „Akce, které se ve sváteční den konaly, byly reakcí lidí, kteří jsou naštvaní. Chtěli jsme jen předat ocenění Jiřímu Bradymu a důstojně oslavit náš významný svátek,“ řekl Gazdík. Podle něj se státní vyznamenání předávají v současnosti stejně, jako za komunismu nebo fašismu.
Ministr Ťok souhlasil s Gazdíkem v tom, že politici mají národ sjednocovat. „Já necítím rostoucí míru naštvání ve společnosti. Nedělejme z toho bouřlivé téma, které potřebuje jakousi formu malé revoluce,“ řekl Ťok.


description: Osmidílná temná série Pustina, kterou v těchto týdnech vysílá HBO, je na české poměry výjimečná svým obrazovým ztvárněním, výpravou, hereckými výkony i rozpětím témat. Na své kvality ovšem také trochu hřeší a místy za ně schovává bezradnost a nedotaženost. A ambice obsáhnout všechny bolesti tohoto světa jí nakonec ubírá na přesvědčivosti.

title: RECENZE: Skanzen české deprese aneb Hranice Pustiny

maintext:
Kraj, kde prý můžete ztratit úplně vše. Některé postavy a některá prostředí seriálové Pustiny. Natáčelo se vesměs v reálných prostředích severočeských lokalit. FOTO HBO
V obci s příznačným jménem Pustina došlo ke zločinu: zmizela čtrnáctiletá Míša, dcera starostky Hany Sikorové. Stalo se to ve vypjaté atmosféře, kdy zastupitelstvo obce proti vůli starostky vyhlašuje referendum o dalším osudu Pustiny. Obec se totiž nachází na bohatém ložisku hnědého uhlí a těžařská společnost nabízí odkup pozemků za ceny, které jsou pro většinu obyvatel lákavé. Mnozí z nich jsou nezaměstnaní av Pustině už nevidí perspektivu.
Podezřelých existencí se v Pustině vyskytuje dost. Jednou z nich je Míšin vlastní otec Karel, donedávna středoškolský učitel v nedalekém městě, nyní však vyděděnec stižený duševní poruchou, jenž bydlí v chatě za Pustinou, vyrábí tam podivné artefakty a občas vyrazí do nedalekého příhraničí za prostitutkami, které děsí svými sexuálními nároky. V katastru Pustiny se rovněž nachází výchovný ústav pro problematické mladíky; jeden z nich měl se zavražděnou Míšou vztah a další byl v osudný den na útěku. A v neposlední řadě snad mohla zajít příliš daleko něčí snaha starostku vystrašit a zastavit její boj za zachování Pustiny.
Ze seriálu Pustina.
Zmizení Míši spouští řetězec událostí, které odhalí mnohé kruté pravdy – nebo spíš znemožní nadále před nimi zavírat oči. Starostka Hana a její starší dcera Klára se dozvídají o svých nejbližších zničující informace, iluze fungující obce se rozplývá. Z krajiny uspané zimou a devastované hnědouhelnou těžbou se bolestně noří ponurý obraz rozpolceného, nezdravého, zanikajícího společenství.
V tomto ohledu Pustina zdárně vykročila ve šlépějích toho cenného, co přináší současná světová seriálová tvorba: žánrovou podívanou mění v ambiciózní uměleckou výpověď, která se dotýká živých traumat společnosti. A zároveň to není tak, že by Pustina jen kopírovala skandinávský nebo americký vzor a snažila se jej zabalit do českých reálií (což byl do jisté míry případ seriálu Mamon). Problémy, s nimiž se protagonisté utkávají, jsou sice do jisté míry společné mnoha národům, ale zároveň jsou zcela autenticky české, ba jsou to přímo emblémy českých trablů polistopadové doby: zkáza krajiny, vylidňování venkova, výroba a konzumace drog, prostituce a přidružená kriminalita...
Svůdné obrazy zkázy
Scenáristou Pustiny je Štěpán Hulík, který o svých schopnostech přesvědčil už prací naHořícím keři (2013), minisérii o činu Jana Palacha a následujících událostech. Do Pustinysi odtud přenesl některé klíčové motivy: znovu je tu jímavý příběh o ztrátě dítěte, smutku a touze po spravedlnosti. I tady je v centru pozornosti truchlící rodina, která musí zdolávat nepřízeň, ba nenávist části svého okolí. Anatomie smutku je Hulíkovou silnou disciplínou – v Pustině ji skvěle vepsal do všech postav pozůstalých členů rodiny a položil tak základ k výborným výkonům herců – Zuzany Stivínové (Hana Sikorová), Elišky Křenkové (Klára) a Jaroslava Duška (Karel).
Jaroslav Dušek v sérii Pustina. Zuzana Stivínová v sérii Pustina.
A jak v reálném příběhu z počátku normalizace, tak v lehce surreálném obrazu současnosti, který předvádí Pustina, se česká společnost ocitá v bezmála smrtící morální agónii. O tom, že je pravý čas takový příběh vyprávět, celkem není sporu: souboj nadčasových a nezištných lidských principů s pragmatickým argumentem hmotného prospěchu se znovu stává leitmotivem české národní debaty. Ať už jsou ideály utloukány potřebou těžit víc uhlí, nebo pumpovat syrovátku do Číny.
Otázka ovšem je, zda tvůrci Pustiny nezašli ve snaze vyrobit co nejponuřejší obrázek české současnosti až příliš daleko: zda se neocitli za hranicí, kde končí snaha podat intenzivní svědectví a začíná kalkul, hra na efekt. Kýč totiž nemusí vznikat jen ze snahy vytvořit něco neodolatelně hezoučkého. Může to být naopak výsledek úsilí vykreslit koncentrovaný zmar – vršit jeho svůdné obrazy a s ustaranou tváří se nad nimi dojímat.
Ze seriálu Pustina.
Působivá kulisa krajiny zplundrované povrchovým dolem v sobě toto nebezpečí nese, jakkoli je sama o sobě reálná. VPustině je však vytržená ze svého reálného kontextu (čili z Mostecka, německého příhraničí) a pro vyšší účinek přenesená k hranicím s Polskem, odkud do dané oblasti směřují ingredience k výrobě drog. Je osazena dysfunkčním diagnostickým ústavem a pro kontrast naopak idylickou dětskou lesní školkou – symbolem zeleného, liberálního myšlení, které ovšem hned zpočátku dostává těžkou ránu v podobě sadisticky utraceného oslíka Froda.
Výsledkem sestěhování ponurých kulis a motivů je jakýsi skanzen české deprese, eklektický model chmurné skutečnosti. Přičemž ve chvílích, kdy modelářská práce není zcela precizní, může se také celý monumentální obraz divákům rozpadnout před očima. Pustina pojednává o ztrátě jistot, o světě, který se bortí; paradoxně (ale možná příznačně) se při zkoumavějším pohledu občas podobně bortí i model světa, který sama Pustinapředkládá. Divák se pak ocitá na ještě surreálnějším místě, než se mu zdálo na první pohled: ve světě, kde se (namátkou) typicky víkendová akce, jako je automobilové demoliční derby, odehrává ve všední den odpoledne, takže ve stejnou dobu jdou děti ze školy. Nebo kde v nádrži u dávno opuštěného vepřína plave zachovalá mršina prasete. Marně se pro takové logické lapsy hledá jiné zdůvodnění než celkem laciný efekt.
Obec plodných jedlíků
Nezřetelné a jaksi měňavé jsou i takové základní věci, jako je velikost Pustiny a skladba jejích obyvatel. Jsou jich desítky, stovky? Rozhodně jich má být dost na to, aby naplnili dětmi lesní školku (která ovšem také existuje pouze tehdy, když ji tvůrci potřebují, to jest na začátku prvního dílu – a dost). Hospoda v obci zachází na úbytě, neuživí ani manžela majitelky, zároveň však vaří obědy v takovém objemu, že může sloužit jako tréninkové pracoviště pro učně – chovance ústavu (což je asi jeden z největších nesmyslů v seriálu, navíc úplně zbytečný). Podobně by šlo bez jasného výsledku pochybovat třeba o umístění, kapacitě a režimu onoho výchovného ústavu.
Osm dílů je velká plocha, která umožňuje nespěchat, soustředit se na dílčí témata, prokreslit jednotlivá prostředí a postavy. To se v mnoha ohledech děje a je to jeden z velkých kladů Pustiny. Zároveň je s přibývajícími díly čím dál zřejmější, že jich mohlo být tak o dva, možná ale i o čtyři méně. Některé dějové zákruty jsou jen čirá výplň času, která atmosféru Pustiny zbytečně ředí. A co je platná důkladná charakteristika postavy, když se pak ona postava v klíčové situaci zachová mimo veškerou logiku své povahy...
Jedním z rušivých prvků je bohužel v pozdějších fázích seriálu i sama detektivní linie – přece jen je znát, že její úloha je tu služebná. Dlouho na ní vlastně zase tolik nezáleží, a když je potřeba ji znovu posílit a uzavřít, dostavuje se jakási autorská panika a křeč. Zřetelně se zde projevuje typická bolest mnoha ambiciózních detektivek: že totiž nestačí děj rafinovaně zamotat, ale je pak potřeba jej ještě rozmotat tak, aby při zpětném pohledu do sebe vše zapadlo a vytvořilo neprůstřelně logický obraz. To se v Pustině tak docela nestane a vyluštění kriminální zápletky určitě nepatří k jejím vrcholným momentům.
Asi by bylo zajímavé dozvědět se, jak si Pustina vede (a ještě povede) v jiných zemích – HBO ji vysílá kromě České republiky také na Slovensku, ve skandinávských zemích, v Maďarsku, Bulharsku, Chorvatsku, Makedonii, Srbsku a Slovinsku a brzy dojde na rumunské uvedení. V každém případě v českém prostředí vytvořila nový standard pro kvalitní televizní drama – vysoko nad úrovní většiny toho, co zde dosud vzniklo, a zároveň ještě s dostatečným prostorem pro zdokonalování.
Dlužno dodat, že jestli někdo ten prostor v dohledné budoucnosti využije, bude to téměř jistě zase HBO. Nikdo jiný totiž nebude mít k dispozici tak lukrativní rozpočet a nejspíš ani chuť a odvahu se do podobných projektů pouštět. Česká televize vložila desítky milionů raději do neslaného nemastného seriálu o minerálce a při vykreslování bolestí současnosti se spokojí s polovičatým a za vlasy notně přitaženým Raplem.
V tomto kontextu je nutno vnímat i výhrady vůči Pustině vyslovené v tomto textu: proti své domácí konkurenci je bezesporu vynikající. Ale byla by škoda se s tím spokojit.


description: Kvůli intenzivním útokům na východní část syrského města Aleppa drženou povstalci bylo v několika posledních dnech vyhnáno ze svých domovů až 16 tisíc lidí. Uvedl to v úterý šéf humanitárních operací OSN Stephen O’Brien. Armádní zdroj syrského vládnoucího režimu hovoří o 20 tisíc lidech, kteří se rozhodli z východního Aleppa odejít. Při náletech na jednu z povstaleckých čtvrtí v úterý přišlo o život nejméně 20 civilistů, uvedli opoziční aktivisté.

title: Útoky na východní Aleppo vyhnaly z domovů až 16 tisíc obyvatel. Zemřelo nejméně dvacet civilistů


title: PETRÁČEK: Záchrana Čechů v Turecku? Praha nebude vyjednávat s únosci, ale se spojencem

maintext:
PRAHA/ANKARA Čteme-li o dvou Češích, kteří se ocitli v turecké vazbě, může to působit jako nic nového pod sluncem. Občas se stane, že někoho touha po zážitku či neopatrnost přivede do role rukojmího či úředně zadrženého. Pak je na českém státu, jak se k věci postaví. Není mu co závidět.
Buď se dohodne s únosci, ačkoliv tvrdí, že s nimi nejedná – tak tomu bylo u Antonie Chrástecké a Hany Humpálové, držených dva roky v Pákistánu. Nebo to stát zvládne neformálně – tak tomu bylo před pěti lety u tří Čechů, kteří v Zambii fotili před leteckou základnou a byli zadrženi. Ale případ Markéty Všelichové a Miroslava Farkase se zásadně liší.
Jistě, neznáme podrobnosti, ale něco je jasné i tak. Turecko, ať už si o něm a prezidentu Erdoganovi myslíme cokoliv, je náš spojenec v NATO. Proto teď nepřipadá v úvahu ani varianta vyjednávání s únosci (případ Chrástecká a Humpálová), ani varianta ve stylu Jamese Bonda (případ Zambie). S Tureckem se to chtě nechtě musí řešit oficiálně.
Roli bude hrát turecký zákon, jakkoliv nám cizí, a český diplomatický um. Musí vyjít z toho, že Turecko drží dva české občany, kteří se provinili jen tím, že v Sýrii bránili Kurdy (připojili se k milici YPG) proti genocidě, jež jim hrozí ze strany Islámského státu (rozuměj: sunnitských džihádistů). Každý cizinec, který se zapojí do bojů v Sýrii, je podezřelý. Ať už jako ten, kdo podporuje brutální režim, či jako ten, kdo – třeba v dobré víře – pomáhá džihádistům. Jestli je v Sýrii nějaká síla, která taková podezření minimalizuje, tak Kurdové. Ti nebojují ani za vládu, ani za chalífát, ale jen za přežití své vlastní komunity. A jestli má Západ problém s Tureckem, tak hlavně tady. Ankara spatřuje větší hrozbu v Kurdech (i těch syrských ohrožených Islámským státem!) než v sunnitských džihádistech. Proto má zákony, které umožnily zadržet Všelichovou a Farkase, aniž by něco udělali v Turecku. Česká vláda si může myslet, že Všelichová se zachovala lehkovážně, když o svém boji za Kurdy otevřeně mluvila do českých médií. Může si dokonce myslet, že za to zaslouží pár na zadek. Ale úředně musí udělat vše pro záchranu obou zadržených. Bude-li hledat páky na Turecko, najde je nejspíš u toho, po kom samo Turecko něco žádá – v EU. Nemusí se nám líbit turecký požadavek bezvízového styku s EU, ale je to teď hlavní páka na Ankaru. Právě Brusel či Berlín – spíše než Praha – mohou Ankaru přesvědčovat, že hrozba džihádismu je zásadnější než turecká obava ze syrských Kurdů i těch, kteří jim pomáhají v obraně života.


description: Laureátem letošního 27. ročníku soutěže výtvarných umělců Ceny Jindřicha Chalupeckého byl v úterý v Praze vyhlášen Matyáš Chochola. Třicetiletý výtvarník je absolventem AVU, pobýval několik měsíců na stáži na berlínské Universität der Künste a na Vysoké škole uměleckoprůmyslové v Praze.

title: Laureátem Ceny Jindřicha


description: Nově zvolený americký prezident Donald Trump by podle médií uvítal, kdyby se Nigel Farage z protievropské Strany nezávislosti Spojeného království (UKIP) stal britským velvyslancem v USA. Z Londýna se mu ale dostalo rezervované odpovědi, že toto místo není volné.

title: Trump by rád Farage jako velvyslance

maintext:
Trump, jehož Farage ve volbách výrazně podporoval, nastoupí do úřadu v lednu.
„Mnozí lidé by byli rádi, kdyby Nigel Farage reprezentoval Velkou Británii jako velvyslanec ve Spojených státech. Odvedl by skvělou práci!“ napsal Trump na Twitteru.
Many people would like to see @Nigel_Farage represent Great Britain as their Ambassador to the United States. He would do a great job!


description: Pro nouzové přistání v italském města Pisa se rozhodl kapitán letounu mířícího z Bruselu na Maltu kvůli hromadné rvačce, která se strhla mezi cestujícími na palubě. Incident se odehrál už v noci na pátek, ale italská média o něm informovala až v pondělí poté, co se na internetu objevil záznam incidentu pořízený jedním z pasažérů.

title: V Pise musel nouzově přistát letoun kvůli hromadné rvačce na palubě

maintext:
14:30
Den před otevřením volebních uren má demokratická kandidátka Hillary Clintonová před svým republikánským sokem Donaldem Trumpem náskok tří procentních bodů. Vyplývá to z posledního předvolebního průzkumu, který vypracovala agentura Bloomberg ve spolupráci se společností Selzer & Co. Clintonová má 44 procent hlasů, Trumpa by podpořilo 41 procent voličů. Naději na volební vítězství dává Clintonové i další dnešní průzkum listu The Washington Post a televize ABC News. Podle něj podporuje demokratickou kandidátku 47 procent voličů, zatímco jejího soupeře 43 procent. Clintonová by tak měla vyhrát i se započtením statistické chyby, která činí 2,5 procenta. Vítězství demokratické kandidátky o čtyři procenta předvídá i průzkum televize CBS News.


description: České politické špičky se vyjadřují ke zvolení Donalda Trumpa americkým prezidentem. Nově zvolenému prezidentovi už blahopřáli premiér Bohuslav Sobotka, ministr zahraničí Lubomír Zaorálek nebo místopředseda vlády a ministr financí Andrej Babiš.

title: Čeští politici reagují na zvolení


description: Krajský soud v Brně přerušil na rok výkon trestu lobbistovi Romanu Janouškovi kvůli zdravotnímu stavu. Janoušek si odpykává trest 4,5 roku vězení za to, že v Praze srazil ženu autem. V tiskové zprávě to v pondělí uvedla mluvčí soudu Simona Pešková. Důvodem je zdravotní stav odsouzeného.

title: Krajský soud přerušil Janouškovi na rok výkon trestu. Ze zdravotních důvodů


description: Tato zpráva deníku FT je docela zajímavá z pohledu slibovaného přílivu zahraničních investic z Číny. Podle ní čínská vláda v nejbližších dnech uvalí restrikce a omezení na investice čínských firem v zahraničí. Především čínské státní firmy budou mít zakázáno investovat v zahraničí více než miliardu dolarů. A omezeny budou investice do nemovitostí. Čínské společnosti přitom jenom v loňském roce nakoupily v zahraničí firmy a nemovitosti za 121 miliard dolarů a za prvních deset měsíců letošního roku už za 146 miliard dolarů.

title: MACHÁČEK: Dva putinovci v 2. kole

maintext:
Čínská vládatak chce zmírnit tlak na oslabování čínské měny a zabránit prudkému snižování čínských devizových rezerv. Otázkou je, jestli se to dotkne nějakých plánovaných čínských investic v České republice.
...
Vítězství Françoise Fillona ve francouzských pravicových primárkách je zajímavé ze dvou důvodů. Fillon prosazuje tvrdé reformy thatcherovského typu a propouštění statisíců lidí ze státní správy.
Pokud tedy bude chtít v druhém kole prezidentských voleb mobilizovat proti Le Penové, levicoví voliči mu hlas patrně nedají. Tedy rozhodně ne levicoví voliči v malých městech a na venkově.
Nás tady ve střední Evropě by mělo zajímat, že je Fillon proruský politik, který prosazuje, aby Francie pracovala s Ruskem v Sýrii a na Ukrajině a který opakovaně kritizuje protiruské sankce.
Tato případná francouzská politika bude kolidovat s politikou Angely Merkelové, ale hlavně bude v ostrém nesouladu se zájmy Polska a baltských zemí. Dokonce Fillon žádá vyváženější vztah Francie s Amerikou, po vzoru de Gaulla.
Tohle není vůbec dobrá vyhlídka pro střední Evropu. Jen velmi pravděpodobné, že v druhém kole francouzských prezidentských voleb na jaře příštího roku se střetnou dva proputinovští kandidáti, z nichž Le Penovou Rusko přímo financuje a platí.
...
Jaký bude ekonomický dopad brexitu? Líbí se mi stručný závěr serveru Eurointelligence: brexit patří do kategorie nejistot v knightovském smyslu. Vše totiž záleží na zcela nepředpověditelném politickém vývoji. Nebo třeba na tom, jak bude vypadat přechodná dohoda Británie s EU – a nakonec přirozeně na tom, jaká bude celková dohoda Británie s EU. Nejistota v těchto věcech je naprosto převládající a ekonomové nemají k dispozici vůbec žádné nástroje, na jejichž základě by mohli předvídat politiku lépe než „normální smrtelníci“. Prognostici a ekonomové by měli přiznat, že nic nevědí.
...
S tím souvisí i článek Wolfganga Münchaua pro Financial Times, ve kterém se táže, zda liberální establishment prožívá svůj okamžik Marie Antoinetty, která – když lidé demonstrovali a žádali chleba – se zeptala, proč nejedí koláče. Neví se sice, jestli to opravdu řekla, ale říci to mohla.
Dnešní establishment opět lidi straší, jako je strašil před brexitem a Trumpem, ale straší, i když nemá žádné předpoklady k dělání prognóz. Dnes se zase straší důsledky italského referenda. Místo toho by se měl establishment soustředit na jádro problémů vzniklých excesivní finanční liberalizací.


description: „Byl jsem celý den doma, a jsem si naprosto jistý, že nikdo nezvonil, nepřijela ani poštovní dodávka.“ I tak popisují nespokojení klienti své negativní zkušenosti s doručováním „balíků do ruky“ od České pošty. Do redakčního mailu přišlo podobně laděných stížností desítky, a to z různých koutů republiky. Státní podnik se ale brání, že nejde o záměr doručovatelů, ale o drobný výpadek služeb způsobený množstvím doručovaných zásilek.

title: Pošťáky jsme sledovali z okna, ani nezazvonili, stěžují si na doručování balíků ČP desítky lidí

maintext:
„Důrazně žádám o písemné vysvětlení, proč státní podnik Česká pošta dělá z příjemců zásilek hlupáky, když jim rozdává do schránek písemné výzvy se lživým uvedením data a času, kdy bude zásilka k vyzvednutí. Jak je možné, že v uvedeném čase není balík na poště k dispozici a bude k dispozici dokonce až druhý den?“ napsal před nedávnem v dopise generálnímu řediteli Martinu Elkánovi rozzlobený obyvatel pražských Klánovic Petr Šafránek. Šlo již o třetí dopis za tři týdny, který adresoval vedení státního podniku.
Jeho urputnost, o které před nedávnem informoval server Lidovky.cz, způsobila záplavu podobných stížnost v redakčním mailu.
Za čtyři dny přišly desítky zevrubných příspěvků od naštvaných zákazníků, a to z různých koutů republiky. Nejvíce se jich týkalo Prahy a Brna. Další přišly například z Ústí nad Labem, Pardubic, Zdib, Nového Města na Moravě, Touškova či Hořovic. Některé z nich navíc popisují třeba i rok staré zkušenosti, což svědčí o tom, že jde o dlouhodobější jev.
A v čem přesně spočívá nešvar, na který si klienti často stěžují? Pošťák zákazníkovi neoznámí, že už je před domem s balíkem. Zřejmě aby ušetřil čas, vloží do schránky lísteček s výzvou, že pokus o dodání balíku byl neúspěšný. Klient přitom třeba stále čeká na uvedeném místě, aby si balík převzal osobně.
Právě kvůli této praxi, která rozhodně není záležitostí jen malých měst, se na státní podnik často snáší kritika. Server Lidovky.cz přináší výběr některých stížností, který od čtenářů obdržel, v jejich zkrácené podobě.
Kateřina Velvarská, Hořovice
„Bydlím v Hořovicích, okres Beroun. Nespočetněkrát jsem řešila nedodání balíku do ruky. Vloni před Vánoci to bylo asi 15krát a od té doby v průběhu roku zhruba 12krát. Balíček mi dodala Česká pošta tak dvakrát, jinak vždy najdu ve schránce lístek, že jsem nebyla zastižena a musím na Českou poštu. (...) A to jsem doma. Vždy vyčkávám, kolikrát i vidím, že přijede auto k domu, ale než vyjdu z bytu zeptat se, zda mi něco veze, už u domu není. (...) Chci funkční České poštu, bez celodenních front, služby které si zaplatíte, aby Vám byly poskytnuty a ne, že si zaplatíte balík do ruky a pak stojíte 40 minut frontu na České poště a táhnete balík přes město domů. Hlavně, že Česká pošta zkasírovala peníze. Mnohokrát jsem chtěla peníze zpět, ale nikdy jsem nedohnala kam se obrátit, neboť paní vedoucí má na vše odpověď.“
Pavel Menčík, Zdiby
„Byl jsem celý den doma, a jsem si naprosto jistý, že nikdo nezvonil, nepřijela ani poštovní dodávka, pracuji na počítači, stůl mám u okna s výhledem na branku, když zastaví auto, slyším ho. Prostě pěší pošťačka jen roznášela oznámení o uložení na poště (balíků do ruky) a ani nezazvonila (balík s sebou samozřejmě neměla). Takto to proběhlo už několikrát, tyto dva případy jsou úplně čerstvé.“
Anketa Setkali jste osobně s tím, že vám doručovatel vhodil do schránky výzvu o vyzvednutí balíku, aniž by se vás pokusil kontaktovat? Ano 8 Ne 0
Milan Hrdina, Dobříš
„Česká pošta zpravidla zašle sdělení o dodání zásilky na kontaktní telefon sms nebo email, kde však není upřesněna přibližná doba pro dodání zásilky. Lidé těžko mohou čekat doma celý den. Při dodání pak jen pracovník pošty zazvoní na zvonek, někdy ani to neudělá, vloží do schránky lísteček se sdělením, že při při dodání nebyl adresát zastižen.“
Radka Žemličková, Praha, Horní Počernice
„Objednala jsem si zboží se službou doručení Balík do ruky. Zásilka byla poštou převzata dne 20.10. 2016 (čtvrtek). V tentýž den jsem obdržela SMS s informací, že následující den mi bude zásilka doručena (s poznámkou, že o čase budu informována). V pátek 21. 10. 2016 jsem byla celý den doma a čekala na cokoliv (zprávu, zásilku) – marně. V sobotu 22. 10. mi dodavatel zboží přeposlal e-mail od České pošty s tím, že jsem nebyla doma a zásilku si mám vyzvednout na depu Praha 703. Jelikož jsem zboží i přepravu zaplatila předem, odvětila jsem v tom smyslu, že trvám na doručení „do ruky“ a rozhodně se nehodlám plácat kamsi do depa. A že jestli je to problém, tak v tom případě požaduji vrácení peněz.“
Zdeněk Brunclík, Brno
„Vrcholem bylo, když mi kolem 11. hodiny dopoledne zaměstnankyně České pošty z obtížně pochopitelného důvodu, vhodila do naší poštovní schránky papírovou výzvu k vyzvednutí zásilky, přičemž tato výzva byla podvodně antidatovaná na 23. 12. 2015. Ve skutečnosti tato zásilka byla již dávno vyzvednuta onoho dne 23. 12. 2015.“
Petr Fuxa, Nové Město na Moravě
„Připojuji se ke stížnosti pana Šafránka, Česká pošta balíky domů nedoručuje, mně domů doručí přibližně 1 z 10. Dalším častým nešvarem je, že do schránky hází až druhou upomínku o uložení zásilky na poště. Třetím nešvarem je, že, ač k adrese odesílateli vždy poskytuji telefonní číslo, Česká pošta mi zavolá opět přibližně 1 z 10 případů. Stalo se mi také, že mi šel balík do Prahy z Nového Města na Moravě (asi 180 km) 17 dní. Přičemž v Novém Městě na Moravě mi řekli, že v Praze byl druhý den a přes dva týdny zde někde ‚bloudil‘ či zbytečně ležel. Za tu dobu by tu byl dříve, kdyby jej někdo doručil pěšky a denně ušel jen 10 kilometrů.“
pan Licek, Praha
„Mám velmi podobnou zkušenost s pobočkou v Praze - Stodůlkách. V loňském roce mi z cca 10 balíků nedoručili, respektive mi dali do schránky pouze papírek ve většině případů. Bohužel jsem to řešil maximálně stížnosti na pobočce, ne u generálního ředitele. Díky za inspiraci.“
Emílie Tučková, Praha
Před měsícem jsem dostala sms s tím, že mi dá doručovatel vědět, kdy bude doručovat můj balíček. Následně mi v sms sdělil, že doručení proběhne dopoledne. A co myslíte? Našla jsem lístek ve schránce, že jsem nebyla zastižena. Jela jsem večer na poštu, stála frontu až ven z pošty. Byla jsem potom pracovnicí ujištěna, že po 17. hodině je tam denně taková fronta a ať prý chodím dopoledne, kdy je na pobočce méně lidí. Jak mohu chodit dopoledne, když čekám naší milou pošťačku? No a na žádost o sepsání stížnosti se na mě slečna jen usmála a řekla: ‚Paní, ušetřete si problém, jak dokážete, že jste byla doma? To je tvrzení proti tvrzení’“.
Hana Řezníčková, Praha
„Jedná se podle mne o neseriózní služby, jedná se jen o sliby - dva dny jsem seděla doma a čekala na balík a nakonec třetí den jsem si šla vystát frontu na poštu, ačkoliv pošta dostala za ‚balík do ruky‘ řádně zaplaceno. Bohužel toto není jediný problém, který s doručováním je. Opakovaně se stalo, že jsem balíček vyzvedla a dva dny poté jsem obdržela výzvu k vyzvednutí. Pokud jsem v té době čekala více zásilek, poslušně, avšak zcela zbytečně, jsem si vystála frontu u okénka, abych se dozvěděla od udivené úřednice, že balíček jsem si před dvěma dny vyzvedla. Nevím, jak mám rozumět tomu, že služby České pošty jsou stále dražší a služby nejsou lepší, spíše naopak.“
pan Rocen
„Nedávno jsem pošťačku sledoval z okna a čekal, jestli zazvoní, či jen hodí lísteček do schránky. Když jsem viděl, že jen hodila lísteček do schránky, vyběhl jsem za ní ven. Sdělil jsem jí, že už jsem si na ni stěžoval. Že pokaždé musím na poštu. Omlouvala se, že nestíhají a že to tak kvůli ušetřeni času musí dělat. Od té doby již zvoní.“
Jan Pulkrab, Praha
„Nedodání balíku do ruky či psaní i doporučeného je u mě a naší firmy celkem běžná záležitost a je pravidelnou praxí. Zkušenost mám stejnou se soukromou poštou (Praha 9, Kyje) i firemní (Praha 8, Libeň). Již se nám několikrát stalo, že jsme kvůli nedoručení faktury nedostali svým závazkům a museli našemu dodavateli vysvětlovat, proč jsme neprovedli platbu v termínu. Pravidelně nám dokonce nosí oznámení o nedoručení sousedé. To znamená, že pošťák vhodí informací o naší zásilce do schránky cizímu člověku.“
Ivan Kazimour, Praha
„Mám podobné zkušenosti s poštou v Praze 3, Kubelíkova/Čajkovského. Zde nedoručují ani doporučené zásilky i když jsme doma (starobní důchodci). Dokonce mají jednu specialitu. Dopoledne dostaneme do schránky lístek, odpoledne zásilku vyzvedneme a druhý den máme ve schránce další lístek. Nejedná se ale o novou zásilku, ale o tu starší. Protože si ale nemohu pamatovat číslo zásilky, jdu na poštu znova a jsem tam za blbce.“
Karel Štrobl, Praha
„Přišla mi sms, že zásilka bude doručena mezi 8 až 14 hodinou. V 16.33 jsem dostal další sms od České pošty, že doručovací pokus v čase 8 až 14 hodin byl neúspěšný a zásilka uložena na poště v Malešicích, kde si ji mohu vyzvednout a dobírku zaplatit kartou. Celý den jsme s manželkou doma, zvonek funguje bez problémů, ani ve schránce nebylo oznámení o neúspěšném pokusu doručení. Toto není první případ, kdy se nikdo ani nepokusil o doručení a dělají si z nás legraci. Odmítám zaplatit doručovné České pošty, mohl jsem si věci nechat rovnou poslat jen k vyzvednutí na poštu.“
Pavel Bezděk, Praha
„Na naší poště na Praze 9, Verneřická ulice, také dochází k nedoručování. Je to způsobeno tím, že doručovatele podávají výpovědi kvůli nelidským pracovním podmínkám. Když se dostavím na poštu v nešťastnou dobu, tedy kdykoliv po půl páté, tak mám pocit, že jsem ve středověku. Myšleno z pohledu pracovních podmínek, stresu pracovníků za přepážkou, nedýchatelným vzduchem a dlouhými čekacími dobami.“
Karel Blahuta, Praha 5
Překvapilo mne, že si lidé málo stěžují na nedoručování uvedených balíků. Mně je 85 let a od 17 let jsem invalidní důchodce. Je nad moje síly si sám cokoliv přinést z pošty. Sice chodím o holi, ale schody jsou můj úhlavní nepřítel a bez pomoci rukou se ani nezvednu ze židle. Proto výhradně nakupuji na internetu a denní nákupy musí dělat manželka sama, protože nemohu nic nosit. Jsem hrozně zimomřivý a v obchodech se již skoro neprodávají obyčejné bačkory, tak jsem si je objednal na internetu a zaplatil za poštovné (Balík do ruky) asi 80 korun. Pošta se mi ovšem, jako obvykle, vůbec ani nepokusila balík doručit, nikdo nezavolal ani neposlal e-mail. Druhý den byl ve schránce lístek o uložení balíku na poště v Ostrovského ulici (Praha 5).“
Jarmila Fišerová, Jihlava
„Je to asi dva týdny zpět, kdy jsem si objednala přes internet zboží, které měla doručit Česká pošta až domů. Protože jsem den předem dostala avízo o doručení, seděla jsem v uvedený čas, tedy do 19 hodin, doma u počítače, který mám u okna, ze kterého vidím přímo na svůj vchod. Když jsem v 17 hodin dostala zprávu na mobil, že mi balík nemohl být dodán, protože jsem nebyla doma, tento ‚doručovatel’ se ani nenamáhal vhodit lístek do schránky. Rozohnila jsem se, zavolala na číslo, které ve zprávě bylo uvedeno. Tam mě paní okamžitě odkázala na depo s tím, že ona s tím nemá nic společného. Dala mi asi čtyři čísla, na kterých se ale v tuto dobu nikdo nenamáhal ozvat. (...) Moje pokusy o doručení trvaly hodinu, před 18 hodinou, kdy paní končí směna, jsme se dohodly, že si tedy přijedu na poštu sama, služebním tranzitem, protože rozměry balíku byly tak velké, že do osobáku by se nevešel. Takže závěrem: přesto, že jsem měla službu dodávky zásilky do domu zaplacenou, musela jsem si pro ni dojet sama, opět na vlastní náklady, paní musela být deset minut v práci navíc, aby na mě počkala. A to vše zřejmě kvůli jednomu zaměstnanci České pošty, kterému se dvě hodiny před koncem pracovní doby v pátek již nechtělo pracovat. Můžu vás ujistit, že to byl poslední pokus z mé strany o doručení zásilky od České pošty.“
Obrana? Existuje
Oficiálních stížností je ovšem poskrovnu, a to i přesto, že zákazníci mají možnost bránit se přímo u České pošty a dožadovat se náhrady vzniklé škody. Jak se vlastně může klient bránit? Prvním obranným prostředkem je reklamace na jakékoli pobočce pošty kvůli vadnému dodání. „Pokud zákazník není spokojený s požadovanou službou, má samozřejmě možnost ji reklamovat, i když si balík převzal,“ řekl pro server Lidovky.cz mluvčí pošty Matyáš Vitík.
Je ale zapotřebí obrnit se maximální trpělivostí. Stížnost nemusí být ale podle zkušeností zákazníků vyřízena v lhůtě, pakliže vůbec. „Pokud se bavíme o službě Balík do ruky, za rok 2015 jsme řešili 171 oprávněných stížností, které se týkaly jak doručování, tak například poškození balíků a podobně,“ uvedl mluvčí a zdůraznil, že státní podnik doručuje denně v průměru přes 100 tisíc různých balíků. Před Vánoci jich je ještě více. Procento úspěšnosti doručení ale zveřejnit nechce. Prý s ohledem na konkurenci.
„Česká pošta v současné době, tedy v nejvytíženějším období roku v předvánočním provozu, denně přepravuje průměrně 200 tisíc zásilek. A to ještě nenastala absolutní špička, kterou očekáváme těsně před vánočními svátky. Při tomto objemu je možné a je to i logické, že může dojít v desítkách případů k nesprávnému postupu při doručování,“ vysvětlil mluvčí Vitík. Důrazně se brání, že by šlo o záměr doručovatelů.
A jak Česká pošta reaguje na výpadky služeb? „Pro zvýšení kvality doručování a tím pádem i ke spokojenosti našich klientů jsme letos zavedli například v osmi krajských městech možnost vyzvednout si zásilku 24 hodin denně a na dalších zhruba 60 depech je možné si zásilku vyzvednout od osmi do 20 hodin. Vzhledem k tomu, že nejvytíženější oblasti jsou Praha a střední Čechy, tak Česká pošta od poloviny listopadu rozšiřuje otevírací dobu na téměř 40 poštách, a to právě pro výdej zásilek,“ doplnil dále.
Pakliže dojde k reklamaci, je Česká pošta povinna ji vyřídit nejpozději do 30 dnů od jejího přijetí. Pokud se v této lhůtě nijak nevyjádří nebo jí nevyhoví, může stěžovatel podat do jednoho měsíce námitku k Českému telekomunikačnímu úřadu, který dohlíží na poskytování poštovních služeb a může při zjištěném pochybení ukládat i citelné pokuty. Zahájení řízení o námitce je však spojeno s poplatkem. Možná i kvůli tomu se klienti do stížnosti tolik nehrnou.
Zákazníci se navíc mohou obrátit i na poštovní ombudsmanku. To ale teprve tehdy, kdy vyčerpají všechny řádné i opravné prostředky a stále nejsou s řešením problému spokojeni. Její úřad je tedy až poslední instance při rozhodování reklamací, zákaznických podnětů a stížností.
Cesta za výherními losy
Jenže k ní vede cesta jen pro minimum zákazníků, jak dokazují i statistiky. „V roce 2016 jsem zatím k dané problematice posuzovala čtyři podání,“ hledá v tabulkách „ochránkyně“ Zuzana Kvášová, přičemž dvě se týkala Prahy, zbylé dvě severních Čech.
Sama pak pošťáky hájí. Podle ní totiž rozhodně nejde o celoplošnou systémovou chybu, jako spíše o pochybení některých zaměstnanců.
Někteří zákazníci považují chování doručovatelů za účelové. Za touto často popisovanou praxí vidí například snahu České pošty přivést klienty na jejich pobočky, aby jim zaměstnanci vnutili výherní losy, pojištění či další doplňkové služby. Chování doručovatelů pak také vnímají jako ulehčování práce. Česká pošta však tyto teorie důrazně popírá.


description: Vláda ve Sněmovně nepodpoří poslanecký návrh, podle kterého by měli císař a král Karel IV. a jeho matka Eliška Přemyslovna významný den v kalendáři. Předkladatelé úpravy v čele s Augustinem Karlem Andrlem Sylorem (Úsvit) navrhují, aby významný den připadal na 14. května, tedy den císařova narození.

title: Vláda nepodpoří návrh, aby měli Karel IV. a Eliška Přemyslovna den v kalendáři


description: V příštím týdnu bude v České republice o něco větší zima než obvykle a bude i častěji sněžit. Další tři týdny budou už teplotně průměrné a s menším množstvím srážek. Vyplývá to z měsíčního výhledu počasí, který v sobotu zveřejnil Český hydrometeorologický ústav (ČHMÚ).

title: Větší mráz a více sněhu.


description: Bitva na Bílé hoře, jejíž výročí si v úterý připomínáme, bývá dodnes popisována jako vyústění náboženského zápasu a začátek ztráty české svrchovanosti. Bylo tomu tak doopravdy?

title: KALINA: Bělohorské střetnutí obklopeno mýty. Pro české země bylo spíš vítězstvím

maintext:
Na první pohled tomu všechno nasvědčuje. V Římě dodnes nalezneme kostel Panny Marie Vítězné, jenž byl takto pojmenován právě na paměť bělohorského střetnutí. Na hlavním oltáři kostela byl až do požáru v 19. století uchováván obraz Adorace Krista ze Štěnovic, který byl úmyslně poškozen nekatolickými vojáky. Obraz při sobě nosil karmelitánský mnich Dominik od Ježíše a Marie, když povzbuzoval vojáky habsburské armády, aby statečně bojovali proti nepřátelům Matky Boží.
V sakristii téhož kostela najdeme plátna zobrazující bělohorskou bitvu – nepochybně proto, že byla vnímána jako rozhodující souboj mezi katolictvím a protestanstvím. To vše ale vypovídá jen o tom, jak bitvu někteří lidé vnímali, ale ne o tom, čím skutečně byla.
Pravdou je, že i přední francouzský historik Olivier Chaline se ve své velké monografii, věnované bitvě na Bílé hoře, pokusil popsat celou událost s důrazem na její náboženský rozměr. Pokusil se ukázat, jaký význam měla postava bratra Dominika pro vítězství, které muselo být pro mnohé překvapením – vždyť stavovské vojsko zaujímalo mnohem výhodnější pozici a mělo za zády oporu v pražském souměstí, ve své době jedné z největších sídelních aglomerací ve střední Evropě.
Při kritičtějším čtení si však brzy uvědomíme slabiny Chalinova sugestivního textu. Mnohé stránky popisující bitvu ve skutečnosti mají spíš románový charakter – neopírají se o hodnověrné zdroje. Ve skutečnosti nelze zjistit, jak dalece a zda vůbec měla Dominikova kázání pro vojáky nějaký význam. Nabízí se tak otázka: není tato slabost Chalinova textu symptomem iluzí, které si o dějinách vytváříme? Není za vším jen politika a zcela pragmatické zájmy jednotlivců či sociálních skupin, stejně jako dneska?
Reformace shora
Na gymnáziích se studenti dodnes učí, že důvodem k povstání byl náboženský konflikt a že po zemském sněmu roku 1617, kdy čeští reprezentanti přijali Ferdinanda Štýrského za českého krále, katolická strana začala útočně postupovat proti nekatolíkům a porušovat znění Rudolfova Majestátu. Ten dával všem obyvatelům náboženskou svobodu a občanům královských měst i královských panství přiřkl možnost stavět si dle libosti kostely pro všechna vyznání. Studenti se dále učí, že v Broumově byl evangelický kostel uzavřen, a v Hrobu u saských hranic dokonce rozbořen.
Situace však byla poněkud složitější. Když pomineme skutečnost, že broumovský kostel uzavřen vůbec nebyl, je dobré si uvědomit, že minimálně do roku 1602 měl Hrob dobré vztahy s arcibiskupem a zřejmě tu převládali katolíci. Majitelé Hrobu a Broumova, pražský arcibiskup a broumovský opat, samozřejmě nepokládali své majetky za královské panství.
V obou případech šlo o dlouholetý vrchnostenský spor, který v žádném případě nebylo možné brát jako důkaz porušování Majestátu. Spor o kostely mohl být nanejvýš záminkou, ne skutečnou příčinou rebelie.
Čeští stavové byli dlouhodobě v kontaktu s agenty z Říše, kteří měli za cíl co nejvíc oslabit pozici Habsburků v jejich dědičných zemích. Z jejich pohledu to byla typická win-win game, ve které mohli pouze získat. Přední moravský politik a český bratr Karel ze Žerotína naprosto přesně analyzoval politickou situaci a předpověděl, že tito agenti sice štvou české stavy do boje proti Habsburkům, ale v případě skutečného konfliktu jim nepomohou. Přesně to se také stalo. Jakkoli je jasné, že mnoha účastníkům povstání se subjektivně mohlo zdát, že bojují za svobodu svého vyznání, ve skutečnosti byli od začátku jen pěšáky na šachovnici celoevropské politiky.
Tyto pohnuté události byly později interpretovány historiky, kteří do jejich hodnocení promítali své náboženské přesvědčení a politické postoje. Moderní liberalismus, založený na představě o primátu jednotlivce a nezcizitelných lidských právech, ale nemusí být nejlepším klíčem k chápání toho, co se stalo dávno před rokem 1800. A to zejména tehdy, když jednotlivé procesy vytrhává z jejich původních souvislostí. Ti, kdo podněcovali české stavy k odboji vůči Habsburkům, samozřejmě vůbec nehodlali dát svobodu vyznání svým vlastním poddaným. Takzvaná reformace byla v západní Evropě většinou zaváděna shora a často násilně. Je tedy třeba odlišovat mezi propagandou – která už v době třicetileté války byla na vysoké úrovni – a reálnou politikou.
Záchrana před chaosem
České povstání skutečně uvedlo do pohybu dvě rozsáhlé koalice, které zdaleka nebyly čistě konfesijní, ale sledovaly jednoznačně politické cíle. 13 .května 1618 proběhla defenestrace a již 19 .září oblehl hrabě Mansfeld Plzeň, která neuznala vládu povstalců. Jeho armáda při tom byla financována katolíkem, vévodou savojským, a neméně katolickou Republikou benátskou. Jak vévoda, tak Benátky si tím řešili své politické účty s Habsburky. V dalším průběhu povstání si ti samí stavové, kteří před časem přijali za českého krále Ferdinanda II., zvolili za krále kalvinistu Friedricha Falckého a tím v podstatě pohřbili naděje na mezinárodní uznání své rebelie.
Bílá Hora byla jen nutným důsledkem nepromyšleného postupu českých stavů. V situaci, kdy je nepodpořila jediná velmoc, kdy se proti nim postavila i část německých protestantů a kdy se nepodařilo zastřít právní slabost celého podniku, nemělo povstání šanci proti rozsáhlé mezinárodní koalici Habsburků a jejich spojenců. Tato koalice byla natolik silná, že v dalších letech ovládla celý středoevropský prostor. Jejím skutečně rovnocenným protivníkem totiž kromě osmanské říše byla pouze katolická Francie, která ale do konfliktu vstoupila až po porážce povstání. Právě geopolitický konflikt mezi Paříží a Vídní byl osou, která určovala dění na evropském kontinentu až do Napoleona a vlastně až do roku 1918.
Nechci se pouštět do oblíbených spekulací, jak by vypadaly české dějiny v případě falckého vítězství. Dějiny jsou příliš složitým a chaotickým procesem na podobné úvahy. Poměrně dobře však lze modelovat krátkodobý vývoj. V červnu roku 1620, tedy několik měsíců před bělohorskou bitvou, navštívil Prahu vyslanec osmanské říše. Již o něco dříve bylo rozhodnuto vyslat k sultánovi poselstvo, které údajně mělo za osmanskou podporu nabídnout, že se rebelující země stanou vazaly osmanské říše. Vzhledem k výsledku bitvy se mise stala bezpředmětnou.
Je tedy možné, že bitva na Bílé hoře zachránila střední Evropu před chaosem, do kterého by se dostala, kdyby se turecká moc rozšířila za své tehdejší hranice. Bez ohledu na utrpení tisíců českých rodin, které po vydání Obnoveného zřízení zemského musely odejít do exilu, a s velkým respektem k těm, kdo svou účast v rebelii zaplatili krví, lze tvrdit, že pro české země bělohorská bitva byla spíš vítězstvím než porážkou. Představa Bílé hory jako národní katastrofy je více konstruktem historiků 19. a 20. století než historickou realitou.


description: Ve středu 23. listopadu odstartuje v pražském kině Lucerna další ročník Festivalu francouzského filmu. Letos ho zahájí předpremiéra francouzsko-českého koprodukčního snímku Tanečnice debutující režisérky Stéphanie Di Giusto. Film, uvedený v Cannes v soutěžní sekci Un Certain Regard, se natáčel zčásti v Praze. Celkem bude na festivalu uvedeno celkem 51 filmů, výběr z programu uvidí také diváci v Brně, Ostravě, Českých Budějovicích a Hradci Králové. Lidovky.cz. pro vás připravili pět tipů, co si nenechat ujít.

title: Tanečnice - česká stopa v Cannes. Co si ještě nenechat ujít na Festivalu francouzského filmu?


description: Policista ve čtvrtek při zásahu kvůli potyčce ve Vodňanech na Strakonicku zastřelil muže, který ho napadl a pobodal. Potvrdila to mluvčí policie Lenka Krausová. Postřelený muž byl na místě mrtev. Policista byl zraněn, ale není v ohrožení života.

title: Policista na Strakonicku zastřelil muže, který ho napadl a pobodal


description: Jeden z někdejších významných představitelů polského odborového svazu Solidarita, jenž stál v čele odporu proti komunistickému režimu v zemi, Józef Pinior byl v úterý zatčen. Podle listu Gazeta Wyborcza prokuratura bývalého europoslance a pozdějšího senátora za Občanskou platformu (PO) obvinila, že loni vzal dva úplatky ve výši 6 tisíc a 40 tisíc zlotých (36 500 a 244 tisíc korun).

title: Bývalý významný činitel Solidarity


description: Muž, který zemřel v pondělí dopoledne po srážce autem na 16,5 kilometru D4 ve směru na Prahu, byl podezřelý z násilného trestného činu. Policisté ho pronásledovali a nehoda se stala v okamžiku, kdy před nimi prchal přes dálnici. Sdělil mluvčí policie Zdeněk Chalupa.

title: Honila ho policie pro pobodání dívky. Když přebíhal dálnici, zabilo ho auto

maintext:
Dálnice byla kvůli vyšetřování nehody dvě a půl hodiny uzavřena. Provoz byl obnoven v poledne.
„V souvislosti s prověřovaným případem závažného trestného činu násilného charakteru, ke kterému došlo včerejšího dne v obci Malá Hraštice na Příbramsku, došlo v pondělí v ranních hodinách k pronásledování osoby, která byla podezřelá z daného skutku,“ řekl Chalupa. Při pronásledování se muž podle Chalupy snažil přeběhnout přes dálnici, kdy ho při přebíhání srazilo osobní auto. Pronásledovaný muž byl na místě mrtev.
Kvůli jakému činu muže pronásledovala policie, Chalupa blíže neupřesnil. „Je to ve fázi probíhajícího trestního řízení, případem se zabývají středočeští kriminalisté,“ uvedl. Podle serveru Týdeník policie muž pobodal 22letou ženu, která skončila s vážným zraněním v nemocnici.
Smrtí člověka, kterého pronásledovali policisté, skončily v posledních letech zejména honičky v motorových vozidlech. V listopadu 2012 například při dopravní nehodě zemřel na Šumpersku sedmadvacetiletý, který se snažil uniknout policii po vloupání do rekreační chaty. V březnu 2013 pak vzbudilo velkou pozornost úmrtí sedmnáctiletého mladíka, který nejprve ujížděl hlídkám a poté narazil na dálnici D1 do auta v koloně, jež vznikla poté, co policisté uzavřeli dálnici.
V listopadu 2013 pak skončila smrtí kolemjedoucí řidičky u Litvínova honička nezletilého mladíka s policejní hlídkou. Mladík s kriminální minulostí se v protisměru srazil s vozem, jehož řidička o den později podlehla zraněním způsobeným při nehodě. O měsíc později si jeden lidský život a čtyři zraněné vyžádala nehoda tří vozů, která se stala v Plzni při pronásledování ujíždějícího auta policií. Zemřela spolujezdkyně z ujíždějícího vozu, jeho řidič byl těžce zraněný.


description: „Měl jsem pocit, že reformy a programy Baracka Obamy už začaly zabírat a že hospodářství Spojených států pomalu začalo růst a být stabilní. Ovšemže byly určité skupiny, které tento růst nepocítily a jejich ekonomická situace se během posledních let nezlepšila. Tato část společnosti chtěla změnu,“ konstatoval pro LN mediální analytik Brady Clough.

title: Trumpovo vítězství může demokratům

maintext:
Vystihl tak jeden z důvodů, proč se do Bílého domu dostal republikán Donald Trump a zcela tak rozmetal Demokratickou stranu a její výhled do budoucna, přestože o krizi se mluvilo především v souvislosti s republikány. Ti ale ovládli jak Senát, tak Sněmovnu reprezentantů a kontrolovat zřejmě budou i Nejvyšší soud.
Demokraté se tak po dvou volebních obdobích dostali do opozice. Jak ale poznamenává dopisovatel BBC Nick Bryant, pro stranu je vždy těžké získat Bílý dům třikrát po sobě – demokratům se to nepovedlo od 40. let a ve chvíli, kdy Hillary Clintonová nenabízela nic nového, dal se pád očekávat. „Mnoho voličů bylo Clintonovými znuděno,“ píše Bryant.
Následoval triumf Trumpa, proti jehož úspěchu teď mnozí Američané protestují, a výzvy, aby se mu v dalších prezidentských volbách postavila současná první dáma Michelle Obamová, která ale o funkci nemá zájem.
Hledá se osobnost
Nejviditelnějším problémem Demokratické strany – stejně jako v případě republikánů – je chybějící silná osobnost v jejím čele. Téměř sedmdesátiletá Hillary Clintonová už není na pořadu dne, v podobné situaci je i vermontský senátor a její bývalý sok v primárkách Bernie Sanders a odcházející viceprezident Joe Biden. Předpokládaný viceprezident Tim Kaine zase nebyl v kampani skoro vidět.
Straně navíc jen dočasně předsedá Donna Brazileová, bývalá komentátorka televize CNN, která údajně nejméně dvakrát předem informovala štáb Clintonové o možných otázkách, které padnou v předvolebních debatách. Nový šéf bude zvolen příští rok v březnu. Ve hře je i bývalý předseda Howard Dean. „Demokraté se potřebují zorganizovat a zaměřit na mladé. Budu znovu kandidovat,“ napsal na twitteru.
Postavit stranu znovu na nohy mají především senátorka za Massachusetts Elizabeth Warrenová, senátor za Ohio Sherrod Brown, znovuzvolený newyorský senátor a lídr demokratů v Senátu Chuck Schumer nebo šéfka demokratů ve Sněmovně reprezentantů Nancy Pelosiová. Jsou mezi nimi ale značné názorové rozdíly. Podle BBC by stranu do příštích prezidentských voleb mohl vést energický guvernér státu New York Andrew Cuomo.
Ztráta kontaktu s „dělníky“
Problémem je také štěpení partaje na liberální, pokrokové až populistické (Sanders) a umírněné křídlo (Clintonová). Podle tvůrkyně demokratické strategie a komentátorky CNN Hilary Rosenové by liberál Bernie Sanders býval mohl získat voliče, které Clintonová nedokázala mobilizovat, platilo by to ale i naopak. Demokraté se nyní musí zaměřit na získání těch, které nepřesvědčili, a to mladých lidí, Hispánců a paradoxně Afroameričanů, kteří do Bílého domu vynesli Baracka Obamu hned dvakrát po sobě. Pokračování jeho politiky v podobě mandátu Clintonové už ale nepodpořili. Téměř polovina žen také volila Trumpa, a to přes jeho sexuální skandály. Apel na ně tedy také příliš nezafungoval.
„Nemohli jsme vyhrát klání, když jsme neměli dostatek bělošských voličů, kteří by zaplnili mezeru po těch, co volili Obamu,“ sdělil stanici CNN bývalý poradce dosluhujícího prezidenta Bill Burton, který krizi v Demokratické straně předvídal už před dvěma lety. Hlavně ale demokraté ztratili kontakt s dělnickou třídou v industriálních státech jako Pensylvánie a Wisconsin, kde Clintonová prohrála. Je paradoxní, že zrovna tyto státy hlasovaly pro miliardáře, který se jim životním stylem v ničem nepodobá. Podle CNN to navíc zatím vypadá na druhou nejnižší účast v prezidentských volbách za posledních 20 let – k urnám přišlo 55,4 procenta voličů. Méně už jich bylo jen v roce 1996.
Všechno zlé...
S demokraty to ale není tak špatné, jak to vypadá. Koneckonců, Hillary Clintonová získala podle CNN ve volbách o téměř 631 tisíc více hlasů než Donald Trump, který tak volby vyhrál jen díky kritizovanému systému volitelů.
Porážka navíc může do Demokratické strany vnést nový impuls a chuť ke změnám, protože bez toho se její návrat na výsluní neobejde. Se stále zmenšujícími se rozdíly mezi oběma hlavními stranami se také může snažit odlišit a tím si získat nové příznivce.
Přes politickou krizi, kterou volby přinesly, totiž nezávislí kandidáti opět propadli, a vzestup jiných stran v bipolárním politickém systému se tedy očekávat nedá. Demokraté tak kromě republikánů nemají konkurenci.
Nahrává jim i to, že si stále drží oblasti, ve kterých tradičně vítězí, tedy západní i východní pobřeží USA včetně velkých měst. Těsné výsledky v tzv. swing states navíc dokazují, že žádnou drtivou porážku demokraté neutrpěli, a i vzhledem k těmto číslům je střídání u moci – jeden ze znaků demokracie – více než pravděpodobné.


description: Britský soud vyhověl 14leté dívce trpící rakovinou, aby byla po smrti zmrazena pro možné budoucí vyléčení. Proti uchování těla byl zpočátku její otec, během soudu ale svůj postoj změnil a dceru podpořil. Dívka zemřela v říjnu, kdy již věděla, že se za ni soud postavil. Verdikt byl ale zveřejněn až nyní kvůli citlivosti případu.

title: Britský soud se postavil za mladou

maintext:
Dívka si byla vědoma konečné fáze své nemoci, naději ale vložila do kryoniky, což je způsob uchování těla zmrazením pro možné oživení v budoucnosti. Zatímco matka s přáním dcery od počátku souhlasila, otec byl zprvu proti. Rodiče spolu nežijí, rozvedli se v roce 2008. Otec od té doby nebyl s dcerou v kontaktu, snažil se o něj až od loňského roku, kdy se o nemoci dítěte dozvěděl, napsal list The Guardian.
„Je mi jen 14 let a vím, že umírám. Kryoprezervace mi ale dává šanci, že budu vyléčena a probuzena, i když to může být za stovky let. Nechci být pohřbena do země. Chci žít déle,“ napsala dívka soudci. Ten ji před její smrtí v nemocnici navštívil, protože se kvůli špatnému zdravotnímu stavu nemohla slyšení zúčastnit.
Soudce konstatoval, že na něj udělala dojem statečnost, se kterou dívka čelila nevyhnutelnému osudu. O verdiktu řekl, že není posudkem správnosti či špatnosti kryoniky, nýbrž řeší spor mezi rodiči.
Otec posmrtné zmrazení dcery dlouho odmítal. Pochyboval o úspěšnosti takové procedury a tvrdil, že dívka po možném uzdravení třeba za 200 let již nebude mít na světě rodinu, což ji může dostat do zoufalé situace. Nakonec ale prohlásil, že přání dcery bude respektovat.
Dívčino tělo bylo převezeno do Spojených států, kde se o jeho uchování postarala soukromá společnost. The Guardian uvedl, že zmrazení stálo v přepočtu zhruba 1,2 milionu korun.
Kryoprezervace lidí je v současné době nevratný proces, to znamená, že zmrazený člověk nemůže být oživen. Zastánci této metody, která se již nyní úspěšně používá například ke skladování spermií, však tvrdí, že v budoucnu může být díky pokročilé medicíně možné těla resuscitovat.
Některé země zmrazení považují za nelegální nakládání s lidskými pozůstatky, naopak v USA je takový postup možný, pokud lékař daného člověka prohlásí za mrtvého. Uchovat je možné nejen celé tělo, ale i jen hlavu s mozkem.


description: Ministerstvo zdravotnictví zatím nesmí podepsat smlouvu na provoz letecké záchranné služby na stanovišti v Ústí nad Labem. Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (ÚOHS) vydal předběžné opatření. Informaci potvrdil mluvčí ÚOHS Martin Švanda.

title: Ministerstvo nesmí podepsat smlouvu


description: Režisér Oliver Stone ve filmu Snowden s dojatým obdivem líčí život a skutky mladého hrdiny, který musel zradit svou vlast, aby ji zachránil.

title: RECENZE: Sněhově bílý Snowden. Až příliš angažovaný portrét amerického whistleblowera

maintext:
Jste americký vlastenec? Považujete americkou vojenskou angažovanost za nezbytnou záruku relativního pořádku ve světě? Odmítáte iracionální argumenty pacifistů a liberálů? Jste pro účinnou špionáž, protože bez ní je váš boj za demokratické hodnoty předem prohraný? A zároveň jste čestný a svobodomyslný člověk? Pak jste na nejlepší cestě být označen za zrádce a skončit v ruském azylu nebo americkém vězení, vzkazuje Oliver Stone divákům svého snímku, v němž vysvětluje a obhajuje bezprecedentní čin amerického bezpečnostního experta Edwarda Snowdena.
Ten ve svých třiceti letech, v roce 2013, ukradl ohromné množství dat americké Národní bezpečnostní agentury, pro niž pracoval, a část z nich poskytl médiím. Jeho cílem bylo poukázat na masivní sledování elektronické komunikace, o jehož rozsahu měl do té doby málokdo představu. Dočkal se za to nekritického obdivu i kategorických odsudků a samozřejmě také žaloby. Celoživotně angažovaný filmař Oliver Stone (J.F.K., Narozen 4. července, Četa) samozřejmě patří ke Snowdenovým vášnivým příznivcům – ba zdá se, jako by konečně našel svého dokonalého hrdinu.
Představuje publiku sympatického mladého muže, který se dlouho příliš neliší od mnoha jiných bystrých, cílevědomých a zodpovědných Američanů. Možná je jen trochu větší konzervativec a patriot než někteří jeho vrstevníci: navzdory křehké tělesné konstituci se hlásí do armády, a když to jeho zdraví nevydrží, chce prospět vlasti na jiném poli. Rozhodne se dát do jejích služeb své vynikající programátorské schopnosti, hraničící (aspoň ve filmu) s genialitou. V přípravných kurzech exceluje, jeho jediným handicapem jsou etické otázky, které si klade. Není pro něj jednoduché přijmout pravidla toho, co se v rámci „války proti teroru“ v tajných službách smí, byť to zákon nedovoluje. A co se naopak nesmí, byť by se to zdálo jako správná věc. Protřelejší kolega mu říká Snow White, Sněhurka – nejen pro jeho bledou pleť, ale také kvůli jeho počáteční bezelstné důvěře, že vládní instituce jednají víceméně čistě.
Ovšem příklady toho, jak špioni bezskrupulózně pronikají do lidských životů a bez výčitek svědomí a někdy i zcela bez důvodu je ničí, otřásají Edwardem čím dál silněji. Zjištění, že cílem tajných služeb je aktivně sledovat prakticky úplně každého, už přes srdce nepřenese. A když nevidí žádný legální postup, jak zneužívání pravomocí a technologií zabránit, rozhodne se k radikálnímu činu. Vzdává se lukrativního příjmu a spokojeného partnerského života a jde udělat to, co musí.
Děj filmu rámuje rekonstrukce známého setkání Edwarda Snowdena s dokumentaristkou Laurou Poitrasovou a redaktory listu the Guardian v Hongkongu, po němž následovalo zveřejnění výbušných informací. A Snowdenův odchod do exilu v Rusku – což je, jak Stone ve filmu podtrhuje, nešťastná náhoda, protože právě tam se Snowden zasekl při své plánované cestě do Jižní Ameriky (kde by bezesporu narazil na demokratičtější a vyzpytatelnější režim).
Oběť a nanebevstoupení
Stoneův snímek má sílu zejména tehdy, když přesvědčivě a filmařsky zručně odhaluje alarmující fakta o bezuzdném šmírování – v tu chvíli může opravdu vyvolat silnou touhu rozšlápnout chytrý telefon a odstěhovat se do srubu bez elektřiny. Naopak ostentativní líčení cynismu agentů výpověď filmu spíš oslabuje.
Filmový Edward Snowden nese zřetelné vykupitelské rysy – je nesobecký, laskavý, citlivý a moudrý, ve prospěch lidstva dává na oltář svůj dosavadní život. Po této mučednické „smrti“ se svým věrným zjevuje v nové, nehmotné podobě – na monitoru... O uvěřitelnost postavy se spíše než scénář stará herec Joseph Gordon-Levitt. Tedy do chvíle, kdy Snowdena hraje. V momentě, kdy se hercem ztvárněný hrdina mysticky promění ve skutečného Edwarda Snowdena, je svatořečení už v plném běhu a přichází čas na výčet zázraků, které Snowdenova oběť přinesla.
Snowden Snowden USA, Německo, Francie 2016 Režie: Oliver Stone Hrají: Joseph Gordon-Levitt ad. Premiéra 10. 11.
Navzdory všem výhradám (a režisérovu záměru) si lze na základě tohoto filmu utvořit i vlastní, ne tak jednoznačnou představu o osobnosti Edwarda Snowdena: uvidět jej třeba jako poněkud labilního mladíka, který má jako mnoho špionů sklon romanticky fabulovat svůj život, trpí mesiášským komplexem a stihomamem, činí zkratkovité závěry, ale zároveň má nepochybné charisma a také svůj velký díl pravdy. To je ovšem už komplikovanější obraz, k němuž divák může (a samozřejmě také nemusí) dojít sám. Oliver Stone se netají tím, že Snowdena podporuje bez výhrad a vidí v něm jednoho z největších lidí dneška.


description: Každý pátý příspěvek na twitterovém účtu hradního mluvčího Jiřího Ovčáčka někoho napadá, zesměšňuje či je jinak kontroverzní. Na sociální síti se podle analýzy serveru Lidovky.cz otřel celkem o 172 lidí a institucí. Jak se sám dívá na takový výsledek? „Akce si žádá reakci,“ odpověděl v on-line rozhovoru čtenářům. V další odpovědi pak zmínil, že zvažuje zveřejnit „ty nejodpornější příspěvky“ odpůrců Zemanovy politiky.

title: Ovčáček: Chystám se zveřejnit vlastní seznam Pražské kavárny


description: Novou středočeskou hejtmankou se stala místopředsedkyně Poslanecké sněmovny Jaroslava Jermanová z hnutí ANO. Ve funkci vystřídala sociálního demokrata Miloše Peteru. Rozhodli o tom krajští zastupitelé na ustavujícím zasedání. Pokorná Jermanová zopakovala, že odejde z dolní komory.

title: Středočeskou hejtmankou je Pokorná


description: Sněmovní volby by nyní vyhrálo hnutí ANO. Jeho náskok před druhou ČSSD se ale proti říjnu snížil o třetinu na deset procentních bodů. Posílila KSČM, která by skončila třetí, oslabila naopak KDU-ČSL. Uvádí to aktuální volební model Centra pro výzkum veřejného mínění, jehož výsledky v pondělí obdržela ČTK.

title: CVVM: Volby do Sněmovny by vyhrálo

maintext:
Hnutí ANO by podle modelu dostalo 32,5 procenta hlasů, ČSSD 22,5 procenta. Zatímco zisk hnutí ve srovnání s říjnovými daty klesl o dva procentní body, zisk sociální demokracie o tři procentní body vzrostl.
Průzkum provádělo CVVM od 7. do 16. listopadu. Začal několik dnů potom, co premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) ohlásil, že provede změny ve vládě. Konkrétní jména ministrů, kteří v kabinetu skončí, tedy zdravotnictví Svatopluka Němečka a pro lidská práva a legislativu Jiřího Dienstbiera, i jejich nástupců Miloslava Ludvíka a Jana Chvojky (všichni ČSSD), oznámil Sobotka 11. listopadu, tedy v době sbírání údajů.
Komunisté by nyní dostali 14,5 procenta hlasů, tedy o 4,5 procentního bodu víc než minulý měsíc. Lidovci by si o tři procentní body pohoršili, jejich volební zisk by činil šest procent hlasů. Před KDU-ČSL by se dostala ODS s devíti procenty, která by si meziměsíčně polepšila o procentní bod. Zisk TOP 09 by se o procentní bod snížil na pět procent, což je hranice pro vstup do Sněmovny.
Do dolní komory by se tedy dostalo v listopadu šest stran. Pod uzavírací hranicí by bylo hnutí Svoboda a přímá demokracie Tomia Okamury s 3,5 procenta hlasů a Strana zelených se dvěma procenty. Piráti a Starostové a nezávislí by získali shodně po 1,5 procenta hlasů, Úsvit - Národní koalice procento.
Hlas ve sněmovních volbách by v listopadu odevzdalo podle CVVM 56 procent voličů, stejně jako v říjnu.


description: S koncem volebního období bude podle premiéra Bohuslava Sobotky (ČSSD) přibývat extrémních návrhů na změny zákonů, protože tím jejich autoři upoutají pozornost. Předseda vlády to uvedl v souvislosti s úterní informací o snaze obnovit trestný čin veřejného hanobení prezidenta republiky. Návrh by podle něj vrátil Česko o 27 let zpět. Předseda Senátu Štěch si myslí, že návrh zákona by Senát neschválil.

title: Chtějí se jen zviditelnit, říká Sobotka o poslancích a jejich zákoně na ‚ochranu prezidenta‘

maintext:
Pod poslaneckou iniciativou byly podpisy poslanců jeho ČSSD, opozičních KSČM a Úsvitu a také vládního hnutí ANO. Předsednictvo ANO se od návrhu distancovalo.
„Cílem těchto návrhů většinou je zazářit jako kometa, získat v danou chvíli mediální pozornost a pak se opět ponořit zpět do té hromady návrhů v Poslanecké sněmovně, kde v klidu vyčkají na to, až spadnou pod stůl, až skončí volební období,“ řekl dnes novinářům Sobotka. Už v pondělí odmítl iniciativu stranického kolegy Jeronýma Tejce na změnu, která by zajistila rychlejší proces vyhošťování neúspěšných žadatelů o azyl. Poslanec chce navrhnout změny zákona o azylu. Zvažuje také vypuštění nebo úpravu článku Listiny základních práv a svobod, který přiznává právo na azyl cizincům pronásledovaným za uplatňování politických práv a svobod.
Je to potírání demokracie, tvrdí Sobotka
„Je to zákon protiústavní, je to potírání svobody slova a demokracie. My se nemůžeme vracet k zákonům, které jsme tu měli za komunistického režimu,“ řekl k návrhu na znovuzavedení trestného činu hanobení prezidenta novinářům vicepremiér a šéf hnutí ANO Andrej Babiš. Dnes ráno proto navrhl usnesení předsednictva. „Až na jednoho člena, který se zdržel, všichni odhlasovali, že se od toho distancujeme,“ uvedl.
„Musíme počítat s tím, že s koncem volebního období bude přibývat podivných a hodně extrémních návrhů, protože čím více je ten poslanecký záměr extrémně zaměřen, tím více se mu odstává mediálni pozornosti alespoň ve fázi předložení,“ uvedl Sobotka s tím, že návrh o hanobení prezidenta zazářil v negativním smyslu.
Obnovení trestného činu veřejného hanobení prezidenta republiky navrhlo šest desítek poslanců. Za hanobení hlavy státu by podle zákonodárců vládních ČSSD a hnutí ANO a opozičních KSČM a Úsvitu, mohlo hrozit až roční vězení. Premiér označil návrh za „nesmyslný a rizikový“, ačkoli si podle něj hlava státu nepochybně úctu zaslouží.
Schválení návrhu nemá velkou naději na úspěch, říká Štěch
Návrh skupiny šesti desítek poslanců na obnovu trestného činu veřejného hanobení prezidenta by Senát zřejmě neschválil, míní znovuzvolený předseda horní komory Milan Štěch (ČSSD). Soudí, že novela trestního zákoníku do Senátu ani nedorazí. Štěch ale dnes novinářům také řekl, že mu vadí hanobení státních symbolů.
„Ať už je to nahý zadek na armádu našich spojenců a nebo je to zcizení prezidentské standardy a její nahrazení těmi známými trenkami, myslím si, že to je nedůstojné. Jestli se ti lidé cítí nějakými hrdiny, pro mě je to falešné,“ uvedl Štěch.
Na adresu návrhu skupiny poslanců uvedl, že v horní komoře by měl docela těžkou situaci. „Tady by asi neměl příliš velkou naději na úspěch,“ podotkl. Je ale přesvědčen o tom, že předloha ze Sněmovny do horní komory ani nedorazí.
Štěch pokládá za riskantní takové záležitosti přímo v zákoně kriminalizovat. „Nejsme schopni najít přesnou hranici, kdy je to projev občanského názoru, občanského protestu, a kdy je to skutečně tak hrubý čin, že by si zasloužil posuzování podle trestního zákoníku,“ podotkl předseda Senátu.


description: Zájem Čechů o zvěřinu v posledních letech roste. Podle restauratérů, které ČTK oslovila, se zvěřinové hody stávají módní spolu s vlnou zájmu o sezonní pokrmy. Větší množství zkonzumovaného masa se odráží i na množství porážek, které potravinářské firmy v Česku uskuteční.

title: Češi se vrací ke zvěřině, zájem

maintext:
Například společnost Bidvest, která se zaměřuje na prodej téměř výhradně do restaurací, letos očekává, že zpracuje 800 tun zvěře, loni to bylo zhruba o sto tun méně. to řekl vedoucí divize zvěřiny ve firmě Lukáš Volf.
Nejvíce se Česku podle Volfa zpracuje kančího a jeleního masa, o něco méně dančího a mufloního. Naopak téměř chybí z domácích zdrojů maso zaječí, které se dováží z Německa. To podle prezidenta Asociace Kuchařů a cukrářů Miroslava Kubce souvisí s vykácením remízků mezi poli, které jsou přirozeným prostředím, ve kterém zajíci žijí.
Na druhou stranu patří zaječí stehno upečené v bylinkách, zahradní zelenině se slaninou a podávané s bramborovým knedlíkem k pokrmům, které zažívají renesanci. Právě tento pokrm je na podzim oblíbený podobně jako mezi drůbeží stále častější svatomartinská husa, uvedl Kubec. Mezi dalšími oblíbenými jídly je třeba dančí maso s vinnou omáčkou.
Zatímco cizinci zvěřinu chápou jako tradiční součást české kuchyně, Češi ji paradoxně ve větších počtech začínají objevovat v posledních letech, řekl Lukáš Křížek z restaurace Zvonice v Jindřišské věži v Praze. Typickým jídlem, které si Češi rádi dávají, je například panenka z divočáka s ostružinovou omáčkou, škubánkovými placičkami a hříbkovým tataráčkem, uvedl Křížek.
Spotřeba masa ze zvěřiny loni meziročně vzrostla o sto gramů na zhruba kilogram na člověka ročně. Jde o předběžná čísla, definitivní hodnotu potvrdí Český statistický úřad na začátku příštího roku. Znatelnější je růst při porovnání delšího časového období. Například v roce 2006 snědl průměrný Čech 600 gramů zvěřiny za rok. Opačný trend je u domácích králíků, které statistici vedou samostatně. Spotřeba králičího masa plynule klesá, v roce 2014 se meziročně snížila o zhruba pětinu na kilogram ročně.


description: Speciální policejní útvar Kobra ze Zlína odhalil rozsáhlé podvody na daních se škodou bezmála 620 milionů korun. Šlo o takzvané karuselové obchody, do kterých bylo zapojeno osm lidí a tři firmy. Obviněným hrozí až deset let, firmám až zrušení.

title: Zlínská Kobra odhalila daňový

maintext:
V pondělí to řekla krajská policejní mluvčí Lenka Javorková.
Policie obvinila osm lidí ve věku 36 až 50 let ze Zlínska, Slovenska a Prahy ze zkrácení daně, poplatku a podobné povinné platby a z účasti na organizované zločinecké skupině. Dvě z obviněných jsou ženy. Ze stejných zločinů kriminalisté obvinili i tři firmy z Prahy a Brna. Jedna z pražských firem měla do roku 2008 sídlo na Zlínsku, kde podle Javorkové pokračovala v podnikání i po přestěhování sídla do Prahy. Trestná činnost byla podle mluvčí zčásti dokonaná, o zbytek se obvinění podle ní pokusili.
Do roku 2014 škoda 550 milionů
Skupina působila zejména ve Zlínském kraji v období od dubna 2011 do května 2014. Vytvořila účelové obchodní řetězce, jejichž prostřednictvím pak uskutečňovala fiktivní nákupy a prodeje zboží, zejména barevných kovů, s cílem vylákat výhodu na dani z přidané hodnoty, uvedla mluvčí.
Trestnou činnost podle policie vymyslel a vedl sedmačtyřicetiletý muž ze Zlínska. „Skupinu sedmi lidí, která měla vlastní organizační strukturu s rozdělením funkcí a dělbou činnosti, řídil z provozovny své společnosti sídlící na Zlínsku,“ dodala Javorková. Obvinění podle policie vytvořili účelové obchodní řetězce, v nichž se realizovaly fiktivní nákupy hlavně niklových katod a cínových ingotů.
Zlínská společnost je podle dokladů nakupovala od odběratelů ze Slovenska. Na základě těchto dokladů neoprávněně deklarovala osvobození od daně z přidané hodnoty z titulu dodávek zboží do jiného členského státu EU. Škoda od dubna 2011 do května 2014 na nadměrných odpočtech daně z přidané hodnoty dosáhla 550 milionů korun.
Policie prověřuje i nákup zboží u společnosti v Nizozemsku prostřednictvím firmy ze Slovenska. Podle Javorkové bylo zboží následně pouze fakturačně přeprodáváno v řetězci společností v Česku, z nichž první společnosti (takzvaní ztracení obchodníci) nepřiznávali pořízení zboží z jiného členského státu EU. Dále se zboží „papírově“ přeprodávalo přes další, nárazníkovou společnost, a zlínskou firmu. Ta zboží poté prodala v ČR dalším společnostem.
„Ve skutečnosti byly komodity z Nizozemska dodávány přímo zlínské společnosti a fakturační tok, v rámci kterého se na pozici ztraceného obchodníka postupně vystřídalo několik firem, sloužil pouze k zakrytí daňového podvodu. Tímto způsobem byla daň z přidané hodnoty zkrácena o téměř 62 milionů korun,“ popsala Javorková.
Policie při zásahu zajistila 15 osobních a nákladních vozidel v hodnotě pět milionů korun a tři nemovitosti na Zlínsku za necelých 20 milionů korun. Hlavní organizátor a dva obvinění jsou nyní ve vězení za podobnou daňovou trestnou činnost spáchanou na jaře roku 2011, která byla impulsem k prověřování aktuální věci. Policisté na ní pracovali několik měsíců.


description: Vietnamci milují plněné bagety. Tato varianta se jmenuje bánh mi paté cha thit, tedy plněná bageta s paštikou a masovými karbanátky.

title: Závislost na vietnamských plněných