title: Darryl Anka míří do Prahy: Slavný tvůrce speciálních efektů série Star Trek, který mluví s mimozemšťany

maintext:
Hlavní město České republiky se 14. října stane dějištěm světové premiéry filmu First Contact. Při této příležitosti poprvé do Evropy dorazí i Darryl Anka. Tento trikový specialista filmové ságy Star Trek a dalších hollywoodských filmů už 33 let funguje jako channeler (komunikátor) pro mimozemskou bytost jménem Bashar, která má po celém světě stovky tisíc fanoušků.
Úspěšný producent a celosvětový podnikatel Milan Friedrich, se dohodl s Darrylem Ankou a stal se výhradním distributorem filmu First Contact (První kontakt) pro celý svět. Právě toto rozhodnutí je důvodem, proč se Darryl Anka poprvé ve svém životě vypraví za účelem veřejné prezentace na cestu do Evropy, konkrétně přímo do Prahy. „Darryl Anka a Bashar, který prostřednictvím Darryla hovoří, mají po celém světě stovky tisíc fanoušků a do Evropy byli zváni už mnohokrát. Já se o jejich příběh zajímám už dvacet let a podařilo se mi s nimi navázat velmi nadstandardní vztahy,“ popisuje Milan Friedrich. Ten se jako distributor filmu First Contact rozhodl uvést světovou premiéru snímku 14. října ve Velkém sále pražské Lucerny. „Bashar slíbil, že na premiéře prostřednictvím Darryla Anky pozdraví diváky, ale jeho fanoušci budou mít jedinečnou příležitost si s ním promluvit, a to 15. října na Žofíně, kde se uskuteční celodenní setkání a seminář přímo s Basharem,“ dodává Milan Friedrich.
Kdo je Bashar? Je to mimozemská multidimenzionální bytost, která už 33 let komunikuje s lidstvem prostřednictvím Darryla Anky. Říká o sobě, že je komunikační specialista pro první kontakt. Lidstvu mimo jiné do detailu vysvětluje, jak funguje vesmír a jakým způsobem může člověk vytvářet svou vlastní realitu.
Darryl Anka pracoval od sedmdesátých let jako tvůrce vizuálních a speciálních efektů na mnoha hollywoodských filmech, například na filmové sérii Star Trek a dalších filmových projektech (nejen) v sci-fi žánru (Já Robot, Iron Man, ale také například Piráti z Karibiku, Smrtonosná Past). Ve své práci zpravidla využíval i poznatky, které získal při komunikaci s mimozemskou civilizací. Způsob, jakým s ním navázali mimozemšťané kontakt je zachycen a vysvětlen právě v jeho dokumentárním filmu First Contact.
Darryl Anka je dnes nejpopulárnějším a nejznámějším channelerem a pořádá semináře s Basharem pro statisíce zájemců. Jejich komunikace se stala předmětem řady vědeckých výzkumů. Žádný z vědců zatím nebyl schopen podat jiné vysvětlení k informacím, které poskytuje Bashar prostřednictvím Darryla Anky. I díky tomu je jejich postavení v celosvětové komunitě ufologů zcela unikátní.
Nejen příběh Bashara a Darryla Anky je pak obsahem filmu First Contact. V něm Bashar lidstvu poprvé uceleně představuje fungování vesmíru, historii své civilizace, ale také popisuje, jak a kdy dojde k prvnímu oficiálnímu kontaktu mimozemské civilizace s lidstvem.


description: Doba jde dopředu a pokud je to tím správným směrem, vznikají často skvělé projekty. Jedním z nich jsou záchranné bedny, které by v budoucnu mohly zabránit ztrátám desetitisíců životů. Zatím jde o hudbu vzdálené budoucnosti, ale to samé by se dalo ještě před několika desítkami let napsat i o letadlech a mobilních telefonech.

title: Záchranné bedny, které slibují snížení počtu obětí při zemětřeseních

fasttext_language: cs


description: Jen několik málo věcí mají i ty největší světové hvězdy společného s obyčejnými lidmi. Také kdysi dělaly zkoušky na řidičský průkaz. A jak to dopadlo? Podívejte se na originální fotografie některých řidičáků slavných lidí.

title: I ty největší celebrity si musely dělat řidičák. Podívejte se, co z toho vzniklo


description: Ve Francii už byly zakázány jednorázové igelitové tašky a v pátek bylo jako v první zemi omezení rozšířeno i na všechno plastové nádobí – kelímky, příbory a talíře. Opatření už začalo platit, ale plně se bude pro všechny prodejce a podniky muset dodržovat od roku 2020.

title: Francie zakázala nejenom igelitky, ale jako první země i plastové nádobí a kelímky

maintext:
Zvláštní je, jak připomíná například agentura AP, že některé ekologické organizace zákaz vítají, jiné ovšem namítají, že porušuje pravidla EU o volném trhu a že to má i další nevýhody.
Podobné nádobí bude moci být používáno i v budoucnosti, pokud bude ale vyrobeno z biologicky rozložitelných látek a bude kompostováno. Jenže to podle ochránců životního prostředí vůbec nevyřeší velký problém s odpadem.
Bruselská lobbistická organizace Pack2Go Europe, která zastupuje výrobce obalů, dokonce ohlásila, že proti zákonu nadále bojovat a doufá, že se jím nebude inspirovat zbytek kontinentu.
„Naléháme na Evropskou komisi, aby udělala správnou věc a zahájila právní kroky proti Francii pro porušení práva Evropské unie,“ prohlásil generální tajemník Pack2Go Europe Eamonn Bates. „Pokud to neudělá, pak my ano,“ dodal v deníku The Independent.
Bates také řekl, že neexistuje vůbec žádný důkaz o tom, že by biologicky odbouratelné materiály byly více prospěšné životnímu prostředí.
Ve Francii, kde už platí zákaz jednorázových plastových tašek, se podobné opatření bude vztahovat i na mikrotenové sáčky. V zemi se odhadem každoročně vyhodí téměř 5 miliard plastových kelímků a jen jedno procento z nich se recykluje.


title: Fikce, nebo realita? Bookmakeři tipují, kdo vyhraje volby do Senátu. Nejvíce má získat ČSSD

maintext:
Sociální demokraté by uvítali spíše snížení daně z přidané hodnoty (DPH) u základních potravin než u čepovaného piva, uvedl premiér Bohuslav Sobotka.
Nejúspěšnější stranou ve volbách do třetiny Senátu bude letos ČSSD. Alespoň si to myslí kancelář, která na hlasování vypsala sázky. Podle ní vyhraje sociální demokracie v 10 z 27 obvodů. ODS by pak měla vyhrát ve 4 obvodech, lidovci sami či v různých koalicích taky ve čtyřech, hnutí ANO ve třech a TOP 09 se Starosty ve dvou.
Jen v jediném obvodu, a to v Ústí nad Labem, mají na vítězství podle sázkové kanceláře Fortuna stejnou šanci dva lidé – Jaroslav Doubrava (kandiduje za S.cz) a František Hausenblas (ANO). Jinak má nejlepší kurz vždy pouze jeden člověk. Až deset zisků senátorských křesel by se zcela jistě zamlouvalo i samotné ČSSD, le odhady politologů spíše hovoří o menším počtu mandátů. Více než bookmakery odhadované tři by naopak určitě chtělo hnutí ANO.
Vůbec nejlepší kurz na zvolení dostal od Fortuny současný senátor Zdeněk Škromach, který proslul svými rozmluvami „u bazénku“. Ten má kurz 1,15 a jeho zvolení bookmakeři považují za jisté. Škromach kandiduje v obvodu Hodonín a dá se předpokládat, že křeslo skutečně obhájí.
Druhý nejlepší kurz, a to 1,18, má v obvodu Ústí nad orlicí Pert Šilar z KDU-ČSL. Dále pak Jan Žaloudík (ČSSD, obvod č. 55 Brno-město) s kurzem 1,2. To samé má také Tomáš Jirsa za ODS (Český Krumlov) a mezi favority se počítá s kurzem 1,23 i Stanislav Juránek (KDU-ČSL, obvod č. 58 Brno-město). Ze známých osobností pasovali bookmakeři na vítězství žokeje Josefa Váňu (hnutí ANO, obvod Karlovy Vary) s kurzem 1,6. Takový kurz by se našemu slavnému jezdci a trenérovi určitě líbil i při dostizích.
Jiné „celebrity“, ale podle sázkové kanceláře šanci na zvolení nemají. Například hudebník Felix Slováček v obvodu Praha 10 (v kandidátní listině pod jménem Antonín Slováček) má kurz 20:1. V překladu – bez jakýchkoli šancí. Baletní mistr Vlastimil Harapes (Praha 6, hnutí ANO) má 4:1, zpěvák a producent Petr Hannig dokonce 35:1.
Pokud jde o známé sportovce, tak olympijský vítěz (medaile mu byla odebrána za doping) ve vzpírání, Ota Zaremba, kandidující v Mostě za Dělnickou stranu sociální spravedlnosti má kurz 45:1. V tom samém obvodu má prý poměrně velkou šanci hokejista a olympijský vítěz z Nagana Jiří Šlégr (za ČSSD) s kurzem 2,15 : 1. Bývalý cyklista a senátor za Blansko Jozef Regec má podle bookmakerů dokonce šanci vyhrát a to s kurzem 1,6:1.
Jedním z nejsledovanějších senátních obvodů je letos Praha 6, kde kandiduje někdejší disident a publicista František „Čuňas“ Stárek (ODS), filozof Václav Bělohradský (ČSSD + Zelení), vzpomínaný Vlastimil Harapes i bývalý kontroverzní šéf Sazky Aleš Hušák (nezávislý). Jenže zde dává sázková kancelář největší naděje řediteli gymnázia Jiřímu Růžičkovi (za TOP 09 + STAN) s kurzem 1,45:1. Jak to bude ve skutečnosti, dozvíme se až po druhém kolem senátních voleb, tedy přesně 15. října. Náš tip: Zhruba ve čtvrtině obvodů vyhraje někdo jiný, než tvrdí sázková kancelář.


title: Turecká armáda dobyla poslední pozice Islámského státu na severu Sýrie

maintext:
Tureckým silám a povstaleckým jednotkám podporovaným Ankarou se dnes podařilo na severu Sýrie dobýt poslední pozice organizace Islámský stát (IS) u turecké hranice. Informovala o tom turecká agentura Anadolu a zprávu potvrdila i organizace SOHR, která situaci v Sýrii monitoruje z Británie. Úspěchy zaznamenaly dnes v bojích také síly věrné damašskému režimu prezidenta Bašára Asada, kterým se podařilo znovu obklíčit protivládní povstalce v Halabu.
Nejsevernější pás území na syrsko-tureckém pomezí tak nyní ovládají buď kurdské milice nebo Turecko a jednotky jím podporované. Zatímco Kurdové mají pod kontrolou území od severovýchodní provincie Hasaká zhruba po řeku Eufrat a také okolí města Afrín, Turecko nebo jím podporovaní bojovníci ze Svobodné syrské armády (FSA) nyní ovládají oblast mezi městy Azáz a Džarábulus.
Vytlačit islamisty od hranice a zabránit Kurdům, aby ovládli souvislé pásmo od severovýchodního cípu Sýrie po oblast Afrínu, bylo hlavním motivem Turecka pro nedávný přímý vstup do bojů v Sýrii. Turečtí představitelé tento týden několikrát prohlásili, že po dosažení tohoto cíle se turecké tanky ze Sýrie stáhnou.
Ztrátou několika posledních vesnic v okolí města Ar-Raj u turecké hranice nepřišel IS jen o další území, ale také o přímé spojení s vnějším světem a tedy o přísun zahraničních bojovníků, kteří by se chtěli přidat do bojů po boku islamistů, upozornila agentura AP.
Silám věrným syrskému prezidentovi Bašárovi Asadovi se dnes mezitím podařilo obnovit kontrolu nad územím na jihozápadě města Halabu, a dostat tak povstalci ovládané oblasti po několika týdnech znovu do obležení. Vojáci věrní damašskému režimu během těžkých bojů ovládli území ve čtvrti Ramúsa.
Halab je rozdělen na povstaleckou východní a vládní západní část. Býval průmyslovým srdcem Sýrie a podle pozorovatelů by jeho dobytí znamenalo velké povzbuzení pro prezidenta Asada.


description: Ranní prohlídka webů celého světa byla v pátek poměrně monotónní – většině vévodil údajný test atomové bomby, který provedla Severní Korea. Opět to svět šokovalo. A další šok se týkal Česka – tenistka Karolína Plíšková porazila senzačně na US Open dnes už bývalou světovou jedničku Serenu Williamsovou. Také je to považováno za bombu. I když ne nukleární.

title: Česká tenistka Karolína Plíšková šokovala svět stejně jako test atomové bomby KLDR


description: Volby v německé spolkové zemi Berlíně vyhrála podle předběžných oficiálních výsledků sociální demokracie (SPD) s 21,6 procenta hlasů před Křesťanskodemokratickou unií (CDU) kancléřky Angely Merkelové se 17,6 procenta. Pro obě strany, které dosud velkoměstu vládly, jde o jejich vůbec nejhorší výsledek v metropoli. Novou koalici podle všeho sestaví SPD s postkomunistickou Levicí a Zelenými.

title: Další porážka Merkelové: Volby v Berlíně vyhráli socialisté, v zastupitelstvu zasedne i AfD


description: Světlo světa spatřila unikátní série fotografií z 50. let minulé století, která odhaluje málo známý svět animátorů. Animované pohádkové postavičky počínaje Mickeym Mousem přes Malou mořskou vílu Arielu až po rybičku Dory z nejnovějšího celovečeráku Hledá se Dory známe všichni. Jak ale vznikají?

title: Duševně nemocní jedinci? Kdepak, slavní kreslíři od Disneyho


description: Tvoje tvář má známý hlas apokalypsy. Na Marsu jsou mimozemská města, stačí se jen dobře dívat. Ženy chtějí muže s vrtulníkem. A Šílený Max to má černé na bílém. Uplynulý týden v mixéru.

title: Týdenní dekomprese: Padesát odstínů Šíleného Maxe

maintext:
Svět se řítí do temnoty. Do padesáti odstínů temnoty. Ještě jsme se nestačili ani oklepat z 50 odstínů šedi a jas na monitoru už poklesá do filmové adaptace druhého dílu knihy o tom, že dobrá hospodyňka si i zadnici seřezat nechá, když drží bič v ruce multimiliardář s vrtulníkem.
Podívej, lásko, YouTube slaví! • Foto Profimedia.cz
Výsledek se dostavuje ještě dřív, než si film odbude celosvětovou premiéru na Uloz.to – jen samotná ukázka nasbírala na YouTube přes 114 milionů zhlédnutí během prvního dne (což je o dva miliony zhlédnutí víc, než si za stejnou dobu vystřílela ukázka na nedávné Star Wars: Nuda se probouzí). Tak jí hned k nějakým těm dalším klikům ještě pomůžeme, co říkáte?
Jediné, čím se dá tohle fiasko pornografické narativnosti zachránit, by bylo odchýlit se ve třetím díle filmové havárie od knižní předlohy a natočit zcela původní film na způsob komedie Dítě Bridget Jonesové...
Dýchejte, maminko! • Foto Profimedia.cz
...který by na 50 odstínů temnoty navazoval s titulem Dítě temnoty – a vyprávěl by o tom, jak se metrosexuálnímu Greyovi a jeho zlatokopecké přítelkyni s narozením potomka (protože tím nevázané postelové prostopášnosti s buketem nebezpečna čas od času končí) PODSTATNĚ změní základní mechanismy využití jejich volného času. Sponzorovat může Durex.
Jestli něco přinese filmovým divákům skutečných padesát odstínů šedi, bude to chystaná černobílá verze filmu George Millera Šílený Max: Zběsilá cesta, která se společně s vydáním všech dosavadních čtyř snímků o silničním bojovníkovi Mad Max High Octane Collection objeví na Blu-rayi (a DVD, pro hipstery) 6. prosince. Právě součástí tohoto balíku pro filmové labužníky bude kromě pěti hodin bonusových materiálů také černobílá... respektive chromočerná verze nejnovějšího Maxova dobrodružství Mad Max: Fury Road „Black and Chrome“ Edition.
Tweetovat o tom budeme moct na nové virtuální klávesnici na iPhonech, kterou Apple představil s premiérou nové verze operačního systému iOS 10. Protože jestli existuje na světě klávesnice, která má koule (samozřejmě s výjimkou té klávesnice v Burroughsově Nahém obědě), je to právě iPhoňácká klávesnice „desítka“. Při jejím spuštění vyšlo najevo, že v ní implementovaný gifmodul sice opravdu projíždí nejpopulárnější gify internetu (aby je uživatelům nabízel coby berličku jejich bezobsažných diskuzí), ale projíždí je do větší hloubky a s menší filtrací, než Apple asi zamýšlel. Výsledkem bylo několik promptně screenshotnutých zpráv, jejichž gifová okna zobrazovala porno s My Little Pony (pokud nevíte, co to je, trávíte na internetu příliš málo času) a dokonce i porno s lidskými bytostmi. Tady je pár příkladů, které si rozhodně neotevírejte v práci – pokud samozřejmě už nějakou dobu bezúspěšně neusilujete o to, aby vás vykopli co nejdál od vašeho pracovního stolu.
To se dělá, ty čubko? • Foto Profimedia.cz
A na závěr si probereme některá slovní spojení, která teď hýbají YouTubem:
„Zlomená noha“: Takové to, když jeden youtuber povalí druhého youtubera do štěrku.
„Mimozemská města“: Důkazů mimozemských civilizací je celá sluneční soustava, jde jen o úhel pohledu, kterým se člověk dívá na planiny, šutry a krátery na Měsíci nebo na Marsu.
„Rekordní sledovanost“: TOHLE nadále trhá televizní rekordy. Pokud jste se podivovali nad tím, co neustále posunuje Hodiny Soudného dne ke dvanáctce, je to tenhle pořad. Seznamte se, Sabrina v podání Markéty „Neustále mi padá podprsenka“ Procházkové: první jezdec apokalypsy.
Není divu, že video bylo publikováno 11. září. Never forget.


description: Slavný časopis Playboy neměl na svých obálkách pouze původně neznámé vnadné slečny. Objevovaly se v něm i největší hollywoodské hvězdy. Marilyn Monroe, Brigitte Bardot či Jane Fonda na první straně ale neodhalovaly vše. To našel zákazník až uvnitř časopisu. Podívejte se na známé hvězdy na obálce Playboye.

title: Co skrývaly hollywodské hvězdy, když fotily pro Playboy


title: Rusko uvažuje o tom, že by opět zavedlo tábory nucených prací

maintext:
Ruské ministerstvo spravedlnosti připravilo návrh dvou zákonů, které by znovu zavedly využívání nucených prací po dobu dvou měsíců až pět let jako alternativní formy trestu za kriminální činy. Stát by ušetřil peníze na vězeňství.
Nejen úspora za náklady na věznění, ale dokonce nějaký mírný zisk. To by mohlo přinést nové zavedení nucených prací v Rusku. Portál meduza.io uvádí, že navrhované opatření by vyžadovalo, aby jedinec žil v nápravném středisku a pracoval tam – a 20 procent výdělku by přišlo do pokladny státu. Odsouzený by také platil obětem a státu přispíval na jeho „péči“.
Návrh naznačuje, že tato forma trestu bude mnohé „měkčí“ než v běžném režimu trestné kolonie, protože vězni budou pouze pod dohledem, a ne přísně střeženi a nebudou nosit vězeňské oblečení. Navíc ti, kteří by si odsloužili více než třetinu svého trestu, by mohli za dobré chování údajně žít tam, kde chtějí.
Návrh se také upřesňuje, že žádný zákon nebude specifikovat, že takové nucené práce budou použity místo věznění. To bude záležet na rozhodnutí soudců a zůstává nejasné, jak budou rozhodovat o tomto takzvaně měkčím a pro stát méně nákladném a výhodnějším způsobu trestání kriminální činnosti. Existuje pouze drobný problém, totiž to, že ruská ústava zakazuje nucenou práci. Ruské pracovní právo ale dovoluje nucenou práci jako výjimku, pokud jde o rozhodnutí soudu, a uskutečňuje se pod vládním dohledem.
Nucené práce vzbuzují ohledně Ruska neblahé asociace, protože především od 30. do konce 80. let byly v bývalém Sovětském svazu součástí systému pronásledování politických odpůrců. GULAG (Glávnoje upravlénie lágerej, Hlavní správa táborů) byla řízena GPU, později NKVD a nakonec ministerstvem vnitra. První byly zřízeny už v roce 1918 a legalizovány v roce 1919 dekretem nazvaným O zřízení táborů nucené práce. Už ve 20. letech v nich bylo sto tisíc lidí. Počátkem 50. let jich tam bylo asi 2,5 miliónu. Poslední (Perm-36) byl zrušen v roce 1987.
GULAG se stal pevnou součástí sovětské ekonomiky. Těsně před válkou z nucené práce pocházelo 46,5 procenta niklu, 76 procent cínu, 40 procent kobaltu, 40,5 procenta chrom-železné rudy, 60 procent zlata a 25,3 procenta dřeva. Před válkou také NKVD začala pracovní sílu v táborech využívat pro stavbu dálnic a železnic. Je zřejmé, proč se režim snažil, aby tábory byly stále plné, ačkoliv se nakonec ukázalo, že nucená práce není vždycky tak efektivní, jak se předpokládalo, protože mnoho energie trestaným sebralo už jen to, aby v zoufalých podmínkách přežili.
Jak pozvednou nové tábory ruskou ekonomiku, o tom nemusíme mít velké iluze.


description: Druhého září 1945 proběhl na palubě americké bitevní lodi Missouri, kotvící v Tokijském zálivu, ceremoniál podepsání kapitulace Japonska. Americký generál MacArthur, jenž si potrpěl na teatrální gesta, nechal z muzea v Missouri přinést vlajku komodora Perryho, který v roce 1854 „otevíral dveře“ do Japonska Spojeným státům tím, že pod pohrůžkou palby z lodních děl donutil japonskou vládu podepsat nerovnoprávnou smlouvu.

title: Před 71 lety nastal soumrak vycházejícího slunce. Japonsko podepsalo kapitulaci


title: Pražská pobočka Thajského úřadu pro cestovní ruch se stane strategickým bodem pro střední a východní Evropu

maintext:
otevřel Thajský úřad cestovního ruchu (Tourism Autority of Thailand, TAT) otevřel svou pobočku v Praze. Guvernér TAT, pan Yuthasak Supasorn, přijel do Prahy poprvé, aby se osobně zúčastnil slavnostního otevření kanceláře v obchodním centru Quadrio na Národní třídě.
Ve svém proslovu Guvernér představil strategické a marketingové plány pro střední a východní Evropu. Česká republika, která je součástí “nového trhu”, má podle Guvernéra TAT potenciál přivést Thajsku movité návštěvníky preferující delší a nákladnější pobyty. Celková čísla a nárůst 8,6 % mezi roky 2014 (35.909 českých návštěvníků) a 2015 (38.998 českých návštěvníků) prokazují, že do Thajska jezdí čím dál více českých turistů.
Thajsko se svými úchvatnými plážemi, příjemným počasím, skvělou kuchyní a známou pohostinností přátelských Thajců, se v posledních letech stalo nesmírně oblíbenou destinací. Přes 30 milionů návštěvníků z celého světa pomohlo zemi v roce 2015 vygenerovat zisk přes 1,4 miliardy bathů (přes 35,7 milionů eur) s tím, že za letošní rok se očekávají výsledky ještě lepší.
Pražská pobočka TAT by se mohla stát strategickým bodem pro střední a východní Evropu, zejména s ohledem na návštěvníky, kteří by do Thajska vycestovali poprvé.
“Tím je Pražská kancelář pro naši novou strategii tak důležitá. Vidíme Českou republiku a okolní státy střední a východní Evropy jako třeba Polsko, Maďarsko, Slovensko, Rumunsko, Bulharsko a Ukrajinu jako slibný zdroj,” vysvětlil Guvernér úřadu.
Pro rok 2016 se počet návštěvníků ze středo a východoevropského regionu odhaduje na cca 379.000. Guvernér vyjádřil naději, že pokračující pomoc partnerských cestovních kanceláří, větší využití sociálních sítí a možnost charterových letů už nejen z Varšavy, ale brzy také z Prahy, bude klíčem k lepší a oboustranně výhodné spolupráci.
Na konci svého proslovu Guvernér představil první ředitelku pražské kanceláře, paní Wiyadu Srirangkul.


title: Věrná fenka čeká před nemocnicí na svou majitelku už 8 dní

maintext:
Fenka jménem Maya potvrzuje ve Španělsku tvrzení o tom, že plemeno Akita Inu je jedním z nejvěrnějších na světě. Už přes týden totiž leží před vchodem do nemocnice v Alicante, kde se zotavuje její 22letá majitelka. Ta se vracela s rodinou z dovolené, když se jí zničehonic udělalo nevolno. Rodina ji tedy dopravila do nejbližší nemocnice, kde ji okamžitě odvezli na sál a vyoperovali slepé střevo. Od té doby Maya čeká.
„Dělá prostě to, co dělá doma v Barceloně. Kdykoliv někam jdu, tak ona na mě počká u dveří,“ komentuje marné pokusy o odvedení fenky její majitelka Sandra Iniesta. Neskutečný projev věrnosti se rozhodli tolerovat i v nemocnici a její zaměstnanci chodí Mayu pravidelně krmit.
„Myslím, že ví, co se děje a prostě ukazuje, že umí být trpělivá,“ uvedl otec Sandry pro místní deník Información. Sám Iniesta se mnohokrát pokoušel dostat Mayu do auta, ale nikdy se mu to nepovedlo.
Celá záležitost tak připomíná příběh japonského psa stejného plemene jménem Hačikó. Ten každý den chodil vítat svého majitele, profesora univerzity v Tokyu, na nádraží přesně ve chvíli, kdy přijížděl jeho vlak. Hidesaburō Ueno ale zhruba po roce této rutiny utrpěl mozkovou mrtvici a na nádraží se už nikdy nevrátil. Hačikó se i přesto každý den ve stejný čas vracel na vlakové nádraží. Vydržel až do své smrti o devět let později.


description: Ilja Jašin, prominentní člen opozice proti Kremlu, vydal novou zprávu, kterou nazval „Kriminální ruská strana - zkoumání korupce v přední ruské politické straně Jednotné Rusko“.

title: Ruská opozice mluví o Putinově Jednotném Rusku jako o korupční straně


description: Už několik týdnů pobývá bývalý guvernér centrální banky Miroslav Singer (48) na své chalupě ve vesnici za Litoměřicemi, kde nás také přijal. Když jsme přijeli, stříhal právě u selského stolu viněty na necelých dvě stě lahví vína, které pochází z jeho nedalekého vinohrádku. „To nejhorší má naše ekonomika za sebou,“ řekl na úvod a kolem této myšlenky se točil celý následující rozhovor.

title: Miroslav Singer: Kdybychom neoslabili korunu, byla by česká ekonomika v mizerném stavu

maintext:
Průvodním jevem končící krize je tlak na zvyšování mezd. Proč například v Polsku v posledních letech výrazně vzrostly mzdy, a v Česku se na to teprve čeká?
V Česku poměrně dramaticky vzrostl objem mzdového balíku. My v této rovnici zapomínáme, že mzdový balík je nejen průměrná mzda, ale roli hraje i to, že když dramaticky klesla nezaměstnanost, že se řádově více peněz na mzdách vyplácí. Samozřejmě, když klesá nezaměstnanost, tak jsou nejdříve do práce přijímáni hůř placení lidé a přírůstek průměrné mzdy se bude zdát nižší. Expremiér Vladimír Špidla vždycky rád argumentoval tím, že produktivita práce ve Francii je větší než ve Spojených státech. To ovšem bylo dáno tím, že v USA můžete legálně zaměstnávat díky nízké minimální mzdě i chlapíka, co vám pomáhá v supermarketu nakládat nákup do tašky. Tím pádem se objevuje ve statistikách a snižuje ukazatel celkové produktivity práce, kdežto ve Francii podobně produktivní chlapík v lepším případě prodává pašované cigarety na ulici a neobjevuje se v žádných statistikách o produktivitě práce.
Oslabování koruny začalo v roce 2013 a bylo ze strany centrální banky řečeno, že bude trvat do března 2015. Dnes se však mluví až o polovině roku 2017. Proč se to posunuje?
Základním důvodem bylo, že ekonomický vývoj v zahraničí, jenž do značné míry určuje, jak tam porostou ceny, se zlepšoval mnohem pomaleji, než se čekalo. Pořád importujeme velmi nízkou inflaci a klesající ceny výrobců. Velké finanční skupiny a mezinárodní organizace, jejichž předpovědi vstupují do našeho modelu, byly před třemi lety přesvědčeny, že v Evropě ani ve světě nenastane dlouhodobější deflace. Jenže ona nastala a v Evropě byla dlouho mizerná poptávková situace, což i u nás tlačilo a stále tlačí ceny (ale i marže a pak i mzdy) výrobců k zemi. Ale předpověď ČNB o postupném zvyšování cen se začíná naplňovat, což znamená, že oslabování měny bude zřejmě ukončeno v příštím roce.
Kvůli oslabování koruny jste si docela zničil pověst u české veřejnosti. Bylo to pro vás překvapivé?
Intenzita útoků nebyla šokující, protože centrální banky tohle zažívají často. Je samozřejmě rozdíl číst si o tom, jak jedete na horské dráze, a jet na ní. Vždycky jsem si myslel, že dostaneme od veřejnosti nandáno za to, že padne nějaká banka a my budeme peskováni za špatný bankovní dohled. U měnové politiky jsme si mysleli, že se veřejnost proti nám obrátí, když jsme šli s úroky na nulu. Nenastalo to, což nás ukolébalo, a začali jsme věřit, že lidé pochopí naši intervenci kvůli hrozbě možné deflace. Ale ono to bylo tím, že většina lidí, a dokonce ani odborné veřejnosti nakonec nevěřila, že skutečně začneme intervenovat.
Ono slavné hlasování o oslabení koruny bylo na bankovní radě v poměru 4:3. Mohl byste o tom něco říct?
Až v roce 2019, do té doby jsem vázán mlčenlivostí.
Co by se stalo s naší ekonomikou, kdyby hlasování skončilo 3:4?
Zažili bychom výrazně slabší ekonomický výkon. Nezaměstnanost, kterou máme nejnižší v unii, by byla na nejvyšších úrovních, a hlavně – ekonomika by se nacházela v mizerném stavu. Firmy v té době neměly zisky a díky oslabení měny získaly kapitál na investice. Fabrika, které najednou stoupne marže z deseti na patnáct procent, má rázem výrazně vyšší čistý zisk, a tím i peníze na investice a mzdy. A nakonec bychom k tomu kroku stejně museli sáhnout, jen později.
Jak se díváte na to, jak česká vláda a Hrad otevírají dveře čínskému kapitálu?
Toho kapitálu je zatím tak málo, jde spíše o malé, diskrétní obchody. Proč s Číňany nespolupracovat a proč to nedělat formou, jaká jim vyhovuje? Slavnostní večeře s nimi mě věru netrápí, natož aby urážela, ale čínského kapitálu je tady například stále dramaticky méně než tchajwanského. To znamená, že všechno, o čem v této souvislosti čteme, se týká malých obchodů typu barák v Praze, fotbalová Slavia nebo pivovar Lobkowicz. Z pohledu celé ekonomiky to ještě dlouho nebude podstatné.
Rozhovor s Miroslavem Singerem si přečtěte v tištěném Reflexu, který vyšel ve čtvrtek 1. září.


description: PPP – poruchy příjmu potravy – téma široce rezonující v současnosti, především v důsledku diktátu módy. Mohou ale tito pacienti za to, že jsou nemocní?

title: Mohou si lidé s mentální anorexií za svoji nemoc sami?


description: Před nástupem královny Viktorie na trůn bylo zcela běžnou praxí posílat odsouzené děti do stejné věznice jako dospělé. Jaké peklo to pro ně muselo být, si lze dnes už jen těžko představit. Ani příchod slavné panovnice ale podmínky pro mladistvé delikventy příliš nezlepšil. Pro děti do 16 let sice byla zřízena zvláštní instituce, ale posílali se tam jen mladiství odsouzení na několik let. Začátek trestu si pak stejně museli odpykat v normálním vězení. Lidé ve viktoriánské Anglii navíc věřili v to, že jen opravdu tvrdé podmínky a zacházení odradí zločince od dalších provinění. Ani institut pro mladistvé tak nebyl žádnou procházkou růžovým sadem. Děti se přitom dostávaly do křížku se zákonem většinou jen kvůli chudobě. Jejich přečiny a vyměřené tresty si můžete prohlédnout v tomto článku.

title: 11 dětských kriminálníků viktoriánské Anglie: Jak tvrdé tresty se rozdávaly v 19. století?


description: Filmový plakát vždy byl ve své podstatě umělecké dílo. Vytištěný na papír však byl vždy pouze statický. Pomocí animace se ale dá poměrně lehce rozpohybovat a plakát dostane úplně nový a často atraktivnější rozměr.

title: Skvělé animace: Jak by vypadaly filmové plakáty, kdyby se mohly pohybovat


description: Izraelský tátník prodělal před dvěma týdny mrtvici a od té doby byl v kritickém stavu. V úterý se jeho stav prudce zhoršil, lékaři zjistili, že utrpěl nevratné poškození mozku. Peresovidnes vzdávají hold politici z celého světa. Na páteční pohřeb dorazí mimo jiné americký prezident Barack Obama, britský princ Charles či papež František.

title: Ve věku 93 let zemřel bývalý izraelský prezident Šimon Peres

maintext:
Izraelský rozhlas uvedl, že Peres zemřel v 03:40 místního času (02:40 SELČ) v Tel Avivu. Vzhledem k vysokému věku měl již delší dobu zdravotní problémy. Na začátku roku byl po slabším infarktu hospitalizován a asi týden před mozkovou příhodou mu lékaři voperovali kardiostimulátor.
Kromě jiného byl Peres dvakrát premiérem, v letech 2007 až 2014 pak hlavou státu. V roce 1994 spolu s tehdejším izraelským premiérem Jicchakem Rabinem a palestinským předákem Jásirem Arafatem získal Nobelovu cenu za mír za historickou mírovou dohodu s Palestinci.
Izraelský premiér Benjamin Netanjahu dnes Perese ocenil jako "vizionáře s pohledem upřeným do budoucnosti". "Pracoval až do konce svých dní na usmíření s našimi sousedy, které by vedlo k lepší budoucnosti našich dětí," dodal.
Kvůli Peresově úmrtí se dnes dopoledne koná mimořádné zasedání izraelské vlády. Státní pohřeb se uskuteční v pátek, ještě předtím bude zesnulý vystaven v budově izraelského parlamentu (Knessetu).
Na smuteční ceremonii dorazí státníci z celého světa, mimo jiné kanadský premiér Justin Trudeau, německý prezident Joachim Gauck, francouzský nejvyšší představitel François Hollande či rumunský prezident Klaus Iohannis.
Exprezidenta ve svých prohlášeních oceňují politici mnoha zemí. Obama vyzdvihl Perese jako státníka, jehož úsilí o bezpečnost Izraele a o mír vycházelo z jeho neotřesitelného morálního základu a z nepolevujícího optimismu. Podle Obamy zhaslo s Peresovým úmrtím jedno světlo, ale naděje, kterou přinesl, bude žít navěky.
Podle šéfky diplomacie Evropské unie Federiky Mogheriniové Peres "nikdy neztratil naději na mír a nepřestal pracovat na tom, aby se tato naděje stala skutečností". "I v těch nejtemnějších chvílích byly jeho vtip, ironie a umíněná snaha o dialog zdrojem inspirace pro mnoho lidí po celém světě, včetně mě," prohlásila Mogheriniová. "Prezident Peres věřil, že nejlepším způsobem, jak sloužit izraelskému státu a jak zajistit bezpečí izraelského lidu, je mír s Palestinci. Můžeme jen uctít jeho památku závazkem, že přispějeme k usmíření a naplníme jeho vizi dvoustátního řešení," dodala.
Podle Billa a Hillary Clintonových přišel Izrael o vůdce, který "od svého narození až konce svých dní bojoval za bezpečnost Izraele a za jeho rozkvět". Byl "géniem s velkým srdcem; využíval své dary k tomu, aby nastínil budoucnost tvořenou usmířením, nikoli konfliktem", dodali manželé Clintonovi.
Prezidenti Německa a Francie Joachim Gauck a François Hollande vyzdvihli úsilí, které Peres věnoval dosažení míru s Palestinci.
"Šimon Peres ovlivnil Izrael tak jako žádný jiný politik. Sloužil své zemi v různých funkcích, s pevnými zásadami, pokud šlo o bezpečnost Izraele, a se silnou vůlí, když šlo o pokrok mírového procesu s Palestinci," reagoval Gauck. "Navzdory zvěrstvům (nacistů) vůči jeho rodině při holokaustu, Šimon Peres nabídl Němcům ruku. Za tento postoj mu jsme velmi vděční," uvedl také německý prezident.
Hollande označil Perese za jednoho z "nejhorlivějších obránců míru" a za opravdového přítele Francie. "Šimon Peres od nynějška patří k historii, která mu byla společníkem v jeho dlouhém životě," uvedl také francouzský prezident.


description: Nestalo se tak na hoře Olivetské, leč na Žižkově, na žižkovské věži při vysílání Otázek Václava Moravce. Bylo to poprvé v dějinách České televize, kdy Bůh promluvil v jejich přímém přenosu, a poprvé v dějinách České republiky, kdy se poslanec v přímém přenosu zbláznil.

title: Skrze Martina Komárka promluvil v České televizi Bůh

maintext:
Především — vylučuji, že by k podobným excesům, jako je ten Komárkův, vedly klystýry řepkového oleje, jimž prý někteří poslanci za ANO propadli. Klystýr řepky je čistě rekreační aktivita, olej neobsahuje žádné psychotropní substance, a to, co pan poslanec Komárek řekl, tedy nemůže být řepkou. Mnohem pravděpodobnější je, že se už opravdu zbláznil. Jeho výstup si můžete pustit na iVysílání ČT. Je ve videozáznamu přibližně od 11.30.
Pan poslanec — ač očividně střízliv a omyt — se rozjel jak na Velehradě. Tedy — hůř než na Velehradě, tam samozvané posly Boží netolerují. Václavu Moravcovi však není dána podobná pravomoc, jakou mají církevní autority na Velehradě, a tak musel trpělivě vyčkat, až Martina Komárka jeho spasitelská role zase po chvíli přejde. Zákon o střetu zájmů, zvaný lex Antibabiš, je podle Martina Komárka „něco, co je bohapusté. V pravém slova smyslu, protože to by Bůh fakt neschválil, protože Bůh uznává majetek.“
„Vy už mluvíte za Boha, pane předsedo?“ optal se proti všem pravidlům psychiatrie nesměle Václav Moravec. Zřejmě ho neučili, že psychotickým bludům se neodporuje.
Komárek pokračoval: „My katolíci máme takovou výhodu, že tatínek s námi občas mluví a občas nám řekne, jak to myslí. A já mu za to děkuju.“ Václav Moravec to profesionálně zahrál do rohu a změnil téma.
My jako voliči bychom neměli tento signál podceňovat. Jsou totiž jen dvě možná vysvětlení, a obě jsou varovná. Buď se Komárek regulérně zbláznil, potřebuje svěrací kazajku a neuroleptika. Což je vzhledem k tomu, že je poslancem, dost malér. Anebo — což by bylo mnohem horší — jde o stranický trend. Babiš možná nepozorovaně proměnil ANO na sektu a skrze jím vybrané manažery — duchovní nového kultu — nově promlouvá Bůh. Teprve budoucnost ukáže, která z možností platí, ale obě nahánějí strach.
Už nyní bychom si však měli otevřeně přiznat, že Václavu Moravcovi by při jeho hovorech s politiky měl nově sekundovat nějaký zkušený psychiatr, samozřejmě s připravenou injekční stříkačkou plegomazinu. ANO, v kontextu české politiky je psychiatrická asistence nezbytností.


description: Lídrem britských labouristů zůstává jejich dosavadní šéf Jeremy Corbyn. Ve stranickém hlasování získal téměř 62 procent odevzdaných hlasů, uvedla dnes stranická komise. Hlasování se zúčastnilo více než půl milionu členů a registrovaných příznivců strany, což je o něco více, než se předpokládalo. Corbynův vyzyvatel, bývalý stínový ministr práce Owen Smith přiznal porážku ještě před vyhlášením výsledků.

title: Šéf britských labouristů Corbyn zůstává, vyhrál stranické volby


description: V nedělní debatě České televize jsem se dozvěděl, že nejen mne, ale všechny bezdětné lidi v této zemi chce neomarxistická ministryně sociálních věcí Michaela Marksová krutě a nespravedlivě diskriminovat. Bezdětní by totiž podle jejího návrhu měli platit vyšší sociální pojištění.

title: Neomarxistka Marksová chce diskriminovat kvůli bezdětnosti

maintext:
Nikdy v životě jsem neříkal: „Já programově nechci mít děti.“ Je sice pravda, že jsem neříkal ani to, že je naopak programově mít chci. Reprodukce je natolik choulostivá záležitost, že jsem k ní nezaujal nějaké apriorní jednoznačné stanovisko. Ale skončil jsem bez dětí.
Když se na to dívám retrospektivním pohledem — ono mi fakt nezbylo nic jiného než zůstat bezdětný. Měl jsem totiž jen dvě kategorie partnerek: Jednak ty, se kterými jsem děti rozhodně mít a vychovávat nechtěl ze strachu, že by se o ně nedovedly postarat. Druhou kategorii pak tvořily ženy, které by zase nechtěly mít dítě se mnou — že bych se o ty potomky nedovedl postarat já. Nikdy jsem neměl ženskou, o níž bych si myslel, že by byla vhodnou matkou mých dětí, a která by zároveň měla pocit, že chce se mnou toho potomka mít.
No a ve výsledku (protože v dvaapadesáti už se tatínkem opravdu stát nehodlám) jsem zůstal bezdětný. Může se říct „vlastní vinou“ — protože jsem, po pravdě, měl dostatek příležitostí nějakou dívčinu oplodnit a nechat ji, ať se postará o potomka beze mne. Ale to mi nepřijde příliš košer, takže raději budu ve stáří osamělý bezdětný dědek. Pokud mne tedy kouření toho stáří neušetří. Nyní se však od neomarxistky dozvídám, že za to, že jsem neměl to štěstí založit rodinu, budu navíc v zájmu sociální spravedlnosti trestán.
„Diferencované sazby na pojistném v závislosti na počtu dětí určitě chceme nést na vládu a vést o tom debatu, toho jsem se nevzdala. Návrh už prošel připomínkovým řízením,“ oznámila v rozhovoru s Václavem Moravcem Michaela Marksová. „Přijde mi to spravedlivé, protože pracující rodiče vychovávají za své peníze budoucí plátce důchodů pro další generace.“
Jasně. Takže budu v zájmu spravedlnosti odvádět víc na důchody, zvláště pak proto, že nemám děti a nebude mne mít ve stáří kdo podporovat. Takže je potřeba mne co nejvíc podojit, abych si nemohl doma do truhly našetřit na přilepšenou k důchodu. Neomarxistický boj za Nové Dobro a Sociální Spravedlnost mne prostě zpenalizuje za to, že se mi nepodařilo zplodit potomky.
Je to taková hovadina, že by se určitě líbila v Severní Koreji. Nechtěla by se tam soudružka Marksová přesunout? Do Evropy už takové sociálně inženýrské marxistické bludy čtvrt století nepatří — tedy kromě Běloruska.


title: Dvě bomby v Dážďanech: Teror zlidověl, pumové útoky jsou v módě

maintext:
Pondělní výbuchy v Drážďanech zjevně nemají na svědomí islámští teroristé. To se jen východoněmečtí náckové u islámských teroristů inspirovali, protože vlna bombových útoků se šíří jako memetická infekce.
Memetické infekce - či obyčejněji řečeno módní vlny - mají obrovskou moc. Člověk je od přírody natolik stádní a iracionální, že má tendenci podléhat a napodobovat to, co vidí v televizi, čte v novinách a na Internetu, a o čem drbe v supermarketu, když tam potká sousedku. Novou módou, za kterou můžeme poděkovat islamistům, jsou nově i mezi Evropany bombové útoky proti nevinným obětem.
V Drážďanech - tedy v bývalé NDR, kde je vyšší výskyt ultrapravicového extremismu než v Německu kdysi západním - vybuchly v pondělí večer dvě doma vyrobené bomby. A rozhodně nešlo o teroristické útoky islamistů, ale o teroristické útoky radikálních islamofobů. Jedna bomba totiž vybuchla před mešitou, a druhá před mezinárodním konferenčním centrem - což je pro dostatečně dementního německého neonácka docela představitelný symbol multikulturalismu. Dyť tam jezděj vědci z celýho světa, tak je to multikulturní, a basta! Přitom donedávna radikální ultrapravičáci pořádali pochody, různá přepadení, ale bombové teroristické útoky v repertoáru neměli. Až nyní se to naučili od islamistů.
Vlna islamistického teroru, kterému Evropa již několik let čelí, už definitivně změnila myšlení řady Evropanů a „bezpečnostní klima“ v Evropě. Naši vlastní grázlové se totiž od islamistů naučili, že když někde vybuchne bomba, tak to přivábí značnou pozornost veřejnosti. Takže pojali dříve typicky islamistickou metodu, pumové útoky proti nezúčastněným, teroristické útoky, do repertoáru svých vlastních metod. Z bomb se stala móda, a je jen otázkou času, kdy její odpálení někde u sousedů vymyslí i nějaký rasově uvědomělý a vlastenecky orientovaný Čech v naší zemi.


description: Na samotě u lesa, Vratné lahve, Obecná škola, Taková normální rodinka, Noc na Karlštejně, Kulový blesk, Léto s kovbojem a tak dále. Co film, to divácký hit a perlička v truhle české či československé kinematografie. Všechny uvedené snímky mají jedno společné: nepřehlédnutelnou roli v nich sehrála Daniela Kolářová. Dnes si tato populární herečka připomíná významné životní jubileum 70 let.

title: Herečka Daniela Kolářová slaví životní jubileum, excelovala ve filmech s Hanzlíkem i Svěrákem


title: Rozhovor s Martinem Červíčkem o volbách, ODS, policii i migraci

maintext:
a půl miliónu lidí, kteří loni do Evropy přišli, nevíme skoro nic.
Původně to měl být krátký rozhovor o tom, jak se z policejního prezidenta stal kandidát na hejtmana v barvách ODS a jaké má v politice ambice. Nakonec bylo řečeno mnohem víc a otevřeněji, než jsme čekali. A protože se na papír nevešlo všechno, celý rozhovor si můžete přečíst právě tady.
„Nechci být jen kluk z plakátu na jedny volby.“
„Radní za zdravotnictví odpovídá za to, jak to vypadá a jak bude vypadat zdravotnictví. Nemůže půl roku před volbami říct úředníkům, aby jí vypracovali nějakou koncepci, protože potřebuje mít něco do voleb.“
„Jestli kterákoliv strana má mít šanci, musí se víc otevřít a neuzavírat se do vztahových a jiných stranických vazeb.“
„Získal jsem pocit, že mám být krajským ředitelem, ale nemám celostátnímu vedení policie do ničeho mluvit.“
„My jsme uvažovali o vytvoření jakési české FBI.“
„Já jsem pro to, abychom se v Evropě o skutečné uprchlíky postarali. Ale přece všichni tušíme, že v tom miliónu a půl lidí nebyli všichni opravdoví uprchlíci.“


title: Bláznivý nápad EU: Víza pro Brity až království opustí Evropskou unii

maintext:
Úřady Evropské unie by mohly chtít poté, co Velká Británie opustí EU, zavést pro ostrovany opět vízovou povinnost. Jako důvod se udávají obavy o bezpečnost v souvislosti s množícími se teroristickými útoky v Evropě. Británie přitom není ani dnes součástí Schengenského prostoru a podobné opatření by bylo zcela jistě reciproční a postihlo by také občany České republiky.
V současnosti samozřejmě Britové cestují podobně jako většina evropských národů po kontinentu bez víza. Podle britského deníku The Guardian by se to ale mohlo v příštích letech změnit. Určitou formu víz prý plánuje zavést pro Brity, až odejdou z EU, bruselská byrokratická mašinerie.
O tom, jak by to mělo fungovat, se má podle britských médií začít v Bruselu diskutovat již tento rok.
Pokud by byl vízový režim pro Brity upraven, tak se dá očekávat, že i Spojené království zavede reciproční opatření vůči státům EU. To by ale mohlo mít určité dopady na turistiku i podnikání. A samozřejmě by se to dotklo i českých občanů.
Jako důvod pro možného opětovné zavedení nějaké formy víz pro Brity prý Evropská unie hovoří kvůli zvýšeným bezpečnostním opatřením po mnoha teroristických útocích z minulého a letošního roku.
O Brexitu, tedy odchodu Velké Británii, rozhodlo na ostrovech červnové referendum. Po něm mnoho zemí vyslovilo obavy, jak bude vlastně spolupráce a obchod s Británií fungovat. Například Japonsko už varovalo londýnskou vládu, že mnoho jeho firem přesune svá sídla na evropský kontinent.
Jak přesně ale bude Brexit probíhat, se zatím vůbec neví, protože britská vláda podle všeho oficiálně oznámí svůj odchod z EU až příští rok. Až pak začnou vyjednávání a přechodná doba má být pak dva roky.


description: Cestovní kanceláře a hotely často lákají návštěvníky v exotických destinacích na bílý písek na plážích. Na několika místech světě ale najde i pláže s růžovým pískem. Za nejkrásnější z nich je považována pětikilometrová Pink Sand Beach na Harbour Island na Bahamách, která je 50 až 100 metrů široká.

title: Ta pláž je skutečně růžová. Je to přelud? Ne, jen zajímavý přírodní jev


description: Berlín dnes patří mezi nejdynamičtější, nejkulturnější a nejelegantnější města světa. Ovšem v dobách, kdy existovala komunistická Německá demokratická republika (1949 až 1990), byla východní část německé metropole na mnoha místech nevzhledným a bezútěšným městem. Podávejte se na fotografie z 80. let minulého století. Bohužel to silně připomíná některé části českých měst v nedávné minulosti.

title: Bezútěšnost východního Berlína v dobách vlády komunistů


description: Keith Vaz, jeden z nejdéle sloužících poslanců v britské Dolní sněmovně, čelí skandálu. Nedělní noviny Sunday Mirror přinesly informaci, že vlivný labourista, který je také šéfem vlivného parlamentního výboru, jež i dohlíží na prozkoumávání zákonů o prostituci, si pozval domů placené mužské prostituty.

title: Britský poslanec, který dohlíží na zákony o prostituci, zaplatil za sexuální služby prostitutům


description: Východní postkomunistická Evropa působí v časech migrační krize rozumněji a efektivněji než totálně zesluníčkovatělý Západ. Nyní Maďarsko ústy svého premiéra navrhlo takzvanou australskou cestu, která by mohla výrazně omezit příliv imigrantů do Evropy

title: Orbán navrhl funkční řešení migrační krize

maintext:
Nejprve trocha migrační teorie. Na migraci lidských populací, zvláště pak migrace hromadné, působí dva faktory. První z nich je takzvaný migrační tlak, který prožívají trpící lidé ve své domovině - sucho, hladomor, válku a podobně. Proti migračnímu tlaku můžeme zasahovat vojensky (v případě války) nebo humanitárně (v případě hladomoru), ale nikdy se nemůže stát, že bychom migrační tlak dostali pod plnou kontrolu. Migrační tlak vzniká prožíváním reality. Druhý faktor migrace je takzvaný migrační tah, který představuje lákavé perspektivy v zemi, kam se migruje, její sociální výhody, bezpečí, povolné ženy, dostupná pornografie i alkohol. Migrační tah vzniká memetickou infekcí populace v nějakém méně hostinném koutu světa, než je třeba Mnichov nebo Paříž. Migrační tah živí informace - osobní i mediální - o tom, že v Evropě panuje vítací atmosféra, že to Merkelová zvládne, a stovky a tisíce sms, facebookovských postů a mailů o pohodě od příbuzných, který už v tom Německu či Francii pohodu mají. Celkový dojem dnes imigrujících populací je, že je v Evropě čeká ráj. Ovlivnit migrační tah je ale plně v našich silách.
Historicky je známá a osvědčená je takzvaná australská cesta, kdy Austrálie své ilegální migranty posílá šupem do smluvních zemí (třeba na Novou Guineu) a umísťuje je tam do imigračních táborů, dokud jim (zcela výjimečně) Australané azyl neposkytnou, nebo až je to tam přestane bavit a vrátí se do země původu.
Na summitu deseti evropských zemí nejvíce postižených imigrací ve Vídni maďarský premiér Viktor Orbán navrhl vybudovat v Libyi velký tábor, do kterého by byli internováni všichni ilegální imigranti do Evropy, dokud evropské úřady nerozhodnou o azylu či naopak o repatriaci. Tábor by asi musela EU i vojensky chránit - ale to by stálo řádově méně, než stojí investice do imigrantů přicházejících libyjskou cestou, které si zatím vozíme do Evropy hned poté, co je vytáhneme z moře, sami. Pokud by se k takovému řešení Unie odhodlala, a náležitě jej zmedializovala v zemích okolí konfliktu s Islámským státem a dala to vědět i na území IS ovládané, řádově by se zmenšil imigrační tah. Lákavost cesty do Evropy by byla najednou o mnoho nižší, kdyby potenciální imigranti věděli, že po překročení hranic EU nedorazí do pohostinného Německa, ale do poměrně diskomfortních podmínek navrhovaného tábora v Libyi. Takové řešení by prostě mohlo fungovat, mohlo by velmi rychle výrazně snížit počty přicházejících migrantů.
A právě proto se domnívám, že Orbánův návrh Evropa nejen nepřijme, ale ještě za něj Maďary obviní z fašismu.


description: Kontroverzní farma Čapí hnízdo miliardáře a ministra financí Andreje Babiše se ještě letos významně zvětší. Společnost Imoba, která zastřešuje politikovy realitní aktivity, zde plánuje v listopadu dokončit projekt devítijamkového golfového hřiště o výměře přes 8,5 hektarů. Rozšíří tak stávající cvičný areál

title: Babiš nechá na Čapím hnízdě postavit golfové hřiště. Úřady souhlasí


description: Oproti loňské nabité Svatováclavské nabídce se včera v Praze konalo podstatně méně demonstrací a protestů, necelých 14 dnů před volbami se ostatně není co divit. Výjimku tvořil Úsvit společně s Blokem proti islamizaci, novou iniciativou vzniklou po rozpadu Konvičkova Bloku proti islámu. Hloučky zbývajících „vlastenců“, kteří se přišli kolektivně upevnit ve strachu z neexistujících muslimských imigrantů na českém území, se sešly ve 14 hodin na pražském náměstí Míru. Kromě Prahy ale pořádal Úsvit akci i v Ostravě, Plzni a Mostu, kam průběžně předávali pořadatelé slovo.

title: Demonstrace Úsvitu s Blokem proti islamizaci: Poslední výkřiky před volebním propadákem?


description: Ve Francii bylo od začátku roku zatčeno kvůli spojení s teroristickými kruhy na 300 lidí. Řekl to dnes ministr vnitra Bernard Cazeneuve. Naposledy ve čtvrtek bylo zadrženo komando žen, které chystaly útok na Lyonské nádraží v Paříži.

title: Ve Francii zatkli od ledna kvůli terorismu skoro 300 lidí


description: Známá umělkyně Dominika Myslivcová se ukázala jako zrádkyně národa, která chce decimovat české tradice a český národ. Její podlézání imigrantům a adorace cizí kultury je hanebná a zaslouží odsouzení. Podvolovat se vkusu imigrantů a vycházet jim vstříc, jak činí Myslivcová, zásadně poškozuje českou národní identitu.

title: Barbie v České republice nechceme!


title: Volební heslo „upřímného“ kandidáta do Senátu: Chci prachy a klídek na dalších šest let

maintext:
Do vypuknutí prvního kola voleb do Senátu už zbývá jen něco málo přes týden a masáž voličů ze stran jednotlivých kandidátů přidává na obrátkách. Letáky do schránek, volební noviny, billboardy, polepené lavičky, hesly zaplavený internet a tu a tam setkání s potenciálními voliči. Všude hesla a kýčovitá slova o tom, co je špatně a co se po zvolení toho či onoho kandidáta změní.
Drtivé většině lidí je přitom jasné, že se nezmění vůbec nic a podle toho taky reagují. Na předvolební setkání s kandidátem už proto chodí jen hrstka volebních „veteránů“, někteří z nich potom letákem doma zatopí, nebo jím vycpou promáchané boty anebo na nich usuší houby či křížaly.
Doby, kdy byl k mání alespoň gulášek nebo pivečko, jsou však pryč. To už zbytečně drahá investice. Přitom alespoň ta táhla, ale pár slov naučených ze stranických doktrín už nikoho nezajímá. Od některých kandidátů navíc vyznívají komicky či nevěrohodně. A veškerá snaha jde pak vniveč.
Letošní senátní volby v některých obvodech slibují skutečně zajímavou taškařici. O hlasy se ucházejí kandidáti, kteří se o Senátu dozvěděli asi teprve nedávno. O politiku se dosud nezajímali, třeba je i někdo přemluvil a nyní spoléhají, že to svým známým ksichtíkem urvou. Hořkou ironií osudu bude, že některým se to i povede.
O volby do Senátu je vždy malý zájem a nebýt první kolo voleb spojeno s volbami do krajů, měli by v mnoha volebních místnostech sečteno po hodině od zavření místností. Z toho vyplývá, že ke zvolení do Senátu přitom stačí mnohdy jen pár tisíc hlasů a rozdíly mezi kandidáty na prvních a dalších pozicích se počítají v desítkách či stovkách hlasů.
Na druhou stranu je potřeba vidět, že pokud je někdo zvolen senátorem, bude mít na dalších šest let skutečně vystaráno. Senátoři zasedají méně dní v roce než poslanci, mají přitom stejný a poměrně slušný plat včetně řady náhrad. Senátory nikdo nemůže odvolat, svého mandátu se mohou vzdát pouze oni sami. Nehrozí jim žádné rozpouštění parlamentu nebo předčasné volby, naopak křesílko ve Valdštejnském paláci na Malé straně mají jisté na celých šest let. A to už je slušná představa. Občas ulijí něco domů či známým. Známe se přece, jednou ty mně, podruhé já tobě.
Myslím, že nebudu daleko od pravdy, že u nemalého počtu kandidátů je hlavní motivací pro senátní volby dosáhnout tohoto pohodového života na účet eráru. O prachy vždy jde – jak je v České republice dobře známo – až na prvním místě. Pro 27 uchazečů se za pár dní tato jejich představa stane realitou. Bylo by pak zajímavé konfrontovat jejich předvolební hesla se skutečnou činností a prací pro své voliče. Někteří nervově labilnější voliči by to nemuseli rozdýchat. Proto kandidují-li do Senátu skutečně slušní a pravdomluvní lidé, jejich volebním heslem by mělo být „Chci prachy a klídek na dalších šest let“.
Ti ostatní – ČEST VÝJIMKÁM – si totiž svými hesly a slogany dělají z lidí legraci. Zároveň vědí, že v Česku to lidi ignorují a nebo po čase zkousnou a v minulosti pomohli v politické kariéře nejednomu kofrovi.


title: Fotoreportáž: Jak se dělá slavné italské prosecco

maintext:
Tak dneska TO, jak mě varoval místní manažer Richardo z vinařství Bortolin Angelo, po dlouhé přípravě konečně začalo. Hrozny dozrály! Od úterý 27. září se na nádherné vinici v oblasti Valdobbiadene, asi dvacet kilometrů od italského města Trevisa, bude ručně sbírat tradiční italská odrůda Glera.
Je to zvláštní, ale lidé, jimž patří vinice, jsou po celém světě tak nějak stejní. Prostě úplně v pohodě. Jako by věděli, že jejich půdu jim nikdo nevezme — ať se hospodářství jejich země zmítá, v jakých chce trablích.
Pracuje se tady hodně, ale v klidu. Na sklizeň se najmou sezónní pracovníci, lidé budou chodit pozdě spát. Aby se to všechno stihlo.
V oblasti Valdobbiadene se totiž unikátní prosecco, po kterém se neopijete, ani kdybyste chtěli, vyrábí metodou druhotného kvašení. Probíhá ve velkých nerezových tancích, jež jsou, jak vidíte na obrázku, už dokonale vymydlené a připravené.
Je to vlastně celé dost složité, ale stojí to za to. Podrobnou reportáž Veroniky Bednářové o Trevisu a proseccu čtěte už brzy v tištěném Reflexu.


description: Z Česka loni odcestovalo sedm lidí do Sýrie se záměrem připojit se k teroristickým organizacím, jako je tzv. Islámský stát (IS). Tito lidé byli z islámského světa a v tuzemsku pobývali krátkodobě. Jejich návrat do EU by představoval vážnou bezpečnostní hrozbu kvůli možné účasti na teroristických útocích. Ve výroční zprávě za loňský rok to dnes uvedla Bezpečnostní informační služba (BIS).

title: Česko v ohrožení islamisty: Sedm lidí od nás loni odjelo k teroristům do Sýrie


title: Jak dokázal muslimský komisař OSN rozdmýchat další miniválku Západu a islámu

maintext:
Vysoký komisař OSN pro lidská práva, jordánský princ Zaíd Husajn, který by měl mít v popisu práce především hájení svobody a míru, místo toho před časem ostře zaútočil na některé západní politiky. Pokud prý kritizují islám, chovají se podobně, jako zločinný Islámský stát. Muslimský představitel světové organizace tak paradoxně podpořil válku se Západem.
Husajn 5. září na slavnostní akci Nadace pro mír, spravedlnost a bezpečnost v holandském Haagu několikrát nevybíravě napadl nizozemského poslance Geerta Wilderse. Ten v rámci svého volebního manifestu totiž slíbil, že zakáže ve své zemi mešity a zastaví přistěhovalectví muslimů. Volby se v Nizozemsku uskuteční 15. března příštího roku, Wildersova strana vede ve všech průzkumech a má podporu u více než 30 procent voličů. To pak i muslimskému vysokému komisaři OSN stojí za tvrdý útok. Husajn hovořil v této souvislosti o „populistech, demagozích a politických fantastech“. Jenže holandský politik mu nestačil.
„Co má pan Wilders společného s panem Trumpem, panem Orbánem, panem Zemanem, panem Hoferem, panem Ficem, madam Le Penovou, panem Faragem, to má také společného s Dáiš,“ řekl komisař Zaíd Husajn. Použil u toho slovo „Dáiš“, arabskou zkratku pro nechvalně známý Islámský stát.
„Populisté využívají polopravdy a přílišné zjednodušování, což jsou dva skalpely největších propagandistů,“ dodal také Husajn a v jiných částech projevu apeloval na city, protože prý muslimové v Evropě trpí jako skupina, což se projevuje už od školních dětí či v zaměstnání. Prý je my (Evropané) podezříváme z jakési tajné dohody s teroristy. Toho podle něj využívají západní „populisté“. Má to být pro muslimy nebezpečné. A pozor, adresoval nám i vzkaz – zastavte to!
Jen tak mimochodem – v posledních 15 letech spáchali většinu teroristických útoků v Evropě právě fanatičtí muslimové s odkazem na své náboženství. Takže podezření z jakési „tajné dohody s teroristy“ skutečně není na místě. To není podezření, to je doložitelný fakt.
Případnou obranu Miloše Zemana, který často umně manipuluje se slovy podle svých potřeb a jak se mu zalíbí, nese část české veřejnosti velmi nelibě. Ale proti komisaři Husajnovi je nutné se českého prezidenta zastat, protože všechna dostupná fakta a analýzy svědčí o tom, že upozorňovat na zlo islámského radikalismu, kterému podléhá stále více muslimů, je důležité. Je to v našem národním zájmu i zájmu celé Evropy. Jde o přežití a to nemusíme být ani patetičtí.
Navíc mezi slovy Husajnem jmenovaných politiků a Islámským státem jsou tak obrovské zásadní rozdíly, že vystoupení Vysokého komisaře pro lidská práva se dá považovat za nebetyčnou drzost, která nemá obdoby.
A na takovou se nejlépe odpovídá fakty. Zde jsou.
Islám je zlo, ne že ne
Muslimové se řídí právem šarí’a (prosazují a požadují ho dnes také v Evropě a to nejenom pro sebe, ale pro všechny), které je zcela neslučitelné s jakýmkoli demokratickým režimem západního typu. Šarí’a také porušuje většinu ústavních principů, jak je známe z euroatlantického civilizačního okruhu. Pokud tedy někdo na někoho útočí, tak je to přesně opačně, než princ Husajn tvrdí.
Podle Billy Warnera, uznávaného odborníka na muslimskou civilizaci, který založil a vede mezinárodní Centrum pro studium politického islámu, v náboženském právu šarí’a:
- neexistuje svoboda vyznání
- neexistuje svoboda slova
- neexistuje svoboda myšlení
- neexistuje svoboda uměleckého projevu
- neexistuje rovnost mezi muži a ženami
- nemuslimové nemají stejná práva jako muslimové
Citovali jsme z jeho knihy Právo šarí’a pro nemuslimy. Podobné věci, doufejme, už nikdy nebudou v Evropě možné.
Islámští učenci ale tvrdí, že zatímco západní ústavy vytvořil člověk a proto jsou jen dočasné a navíc hodně omezené, tak šarí’a pochází od jediného, skutečného boha – Alláha. Nelze si ji tedy nijak vykládat, jak se někomu líbí a ani se nemůže měnit. No a muslimští náboženští představitelé opakují, že dokud nebude šarí’a nastolena na celém světě, tak ve svém úsilí nepoleví. Ví to i princ Husajn z OSN?
Proto islám není jen náboženstvím (jako třeba křesťanství), ale současně i politickým, kulturním a civilizačním systémem a určeným právním řádem. Neřídí se jím jenom jednotliví muslimové, ale celé státy. Je to doktrína. Která si našla i své hlavní nepřátele – euroatlantickou civilizaci, Židy, svobodu, či demokracii.
To je i důvod, proč tolik muslimů nenávidí Západ a proč se odmítají přizpůsobit našim zvykům a tradicím. Netýká se to přitom jenom radikálů a extrémistů, ale i obyčejné „mlčící muslimské většiny“. Existují samozřejmě výjimky, ale obecně platí, že i po několika generacích života v západních zemích muslimové málo respektují stávající evropská pravidla a zvyky. Jenže sami požadují, ať my ve všem respektujeme je. Pokud ne, zbloudilí jedinci i celé skupiny sahají po zbraních, používají teror.
Ještě více to platí pro mnoho uprchlíků, kteří přicházejí v poslední době na starý kontinent, protože tito většinou mladší lidé už ve svých domovských státech zažili i daleko radikalizovanější formy islámu šířené masově pomocí televize a internetu.
Je nepochopitelné, že komisař Zaíd Husajn se pak diví, že Wilders, Trump, Zeman, Orbán, Fico, Farage, Hofer a Le Penová proti tomu vystupují a vyzývají k obraně.
Není slovo jako slovo
Přirovnání slovníku některých západních politiků k metodám Islámského státu je o to nestoudnější, že se skutečně jedná o myšlenkovou vzdálenost několika galaxií.
Zločinci z Islámského státu vyzývají k válce, vraždí lidi, znásilňují zajatce, loupí a vše obalují do slov o velkosti a ušlechtilosti islámu.
Na rozdíl od nich politici na Západě při své kritice islámu, masové muslimské migrace či radikalizace statisíců lidí v evropských mešitách, hovoří o opatřeních v rámci stávajícího práva a ústavy. Pokud chtějí něco změnit, musí přes volby požádat o souhlas voliče a pak vše prosadit v parlamentu. Nevyzývají k válce jako Islámský stát, naopak se snaží už dávno zahájenému střetu civilizací a válce, kterou vyhlásili radikální muslimové, bránit. Pokud to jordánský princ Zaíd Husajn nevidí, měl by ze své funkce odstoupit. Nezastupuje totiž jenom muslimy, ale všechny. Navíc je placen z peněz členských zemí OSN. Není tajemstvím, že světová organizace funguje především díky financím z USA, Evropy a Japonska.
Problém ve vlastním hnízdě
Pan Husajn je členem jordánské královské dynastie, která se na rozdíl od západních politiků, které on tak vehementně a falešně kritizuje, nedostala k moci pomocí přirozeného demokratického procesu. Dosáhla toho se zbraní v ruce. O svobodě a demokracii si totiž může naprostá většina muslimských států pořád jenom nechat zdát.
Zaíd Husajn je šéfem Úřadu Vysokého komisaře OSN pro lidská práva od 1. září 2014. Ten sídlí ve švýcarské Ženevě a má kolem 1000 (ano vidíte a čtete to správně - slovem tisíc) zaměstnanců. Roční rozpočet je kolem 180 milionů dolarů.
Zatímco komisař Husajn napadá politiky v Evropě a v USA, tak v lůnu jeho organizace vznikají mimořádně kritické zprávy a prohlášení směrem k Izraeli. Na přání muslimských států se často hovoří o „genocidě“ páchané na Palestincích.
Když jsou v těchto orgánech OSN projednávány rezoluce, které se týkají například práv sexuální menšin, tak islámské země je vždy bojkotují, blokují a odmítají. Proč Husajn kvůli tomu nenapadá krále Saúdské Arábie či premiéra Malajsie?
Snad proto, že jeho „bratři a sestry“ trpí tak strašně jen v Evropě a Americe? Nebo naopak proto, že tady si každý může dělat, co chce a rozhodovat se svobodně? A rozhodovat se v islámu svobodě v podstatě není možné, všechno je totiž v rukou Boha.
Žádný návod, co by pomohlo islámské radikály zastavit, ale Zeíd Ra´ad Zeíd al-Husajn nedává. Nic konkrétně k tomu, co má zneklidněný svět se stamiliony fanatických muslimů dělat, nenavrhuje. Jen vyplodil větu, že Miloš Zeman postupuje podobně jako Islámský stát.


description: Nejste spokojení se svou republikou? Založte si vlastní. Taková je filozofie většiny tzv. mikronárodů. Tyto samozvané státy tvoří paralelní skrytý svět, který v mapách nenajdete. Nemají sice oficiální razítko, ale většinou mají vlastní vládu, vlajku, měnu, kulturu, bohaté historické prameny i fotbalové týmy. Vydávají občanky i pasy: na letišti na ně ale raději nespoléhejte. Vznikají často z popudu výstředních jedinců nebo umělců, kteří touží po lepším světě. U nás jsou takové státy hned tři: Valašské království, konkurenční Valašské Královstvje a Spolková republika Kraví hora. Oblíbené a rozšířené jsou ale i za hranicemi naší země.

title: 9 států, které na světových mapách nenajdete


description: Na ptáky jsme krátký, ať jsme Britney Spears, Beyoncé, Big Lebowski nebo Björk, na ptáky jsme malý páky.

title: Týdenní dekomprese: Kdo zabil Britney Spears

maintext:
„Zlatááá českááá klasikááá i novááá českááá muziká-ha-há!“ kvílí kočka, které někdo dupe na ocas okovanou botou ve znělce rádia Impulz – a přitom rozhodně nezpívá o popěvcích ptáčat, které vás po ránu probouzejí; máte-li tedy to štěstí, že jsou vaše okna otevřená do svěžího háje za městem a ne do dvora studia rádia Impulz.
Ať už vám k dobrému ránu pohvizduje drozd nebo švitoří pěnkava za rytmického beatu obsedantně kompulzivního datla, můžete se spolehnout, že jeho píseň stoprocentně není „zlatá česká klasika“ (a už vůbec ne „nová česká muzika) – veškeré ptačí písně mají totiž kořeny v Austrálii, jak vysvětluje pozoruhodný článek Chrise Conneyho ze sheffieldské univerzity o tom, jak se ptačí songy na křídlech roznesly do celého světa; nebo jak tam, přesněji řečeno, dohopkaly přes kusy pevniny dnešní Indonésie roztroušené v moři z kusu země, který tam pánbůh jen tak halabala flákl a kde začali první ptáčci jamovat před nějakými čtyřiadvaceti miliony let.
Vítejte v Týdenní dekompresi, která vás seznámí se vším, co za posledních pár dní považuje populární kultura v hudbě za směrodatné, aniž by se to byť jen přiblížilo epičnosti toho nejtiššího vykvítnutí té nejmenší červenky v prachu u cesty. Vezměte si kupříkladu Britney Spears...
...která se s velkým halo (o kterém svého času zpívala už paradoxně Beyoncé) po deseti letech vrátila na prkna, která znamenají svět, a playbackovým vystoupením na Video Music Awards potvrdila svou neotřesitelnou pozici zcela třetiřadé pěvkyně, která by sotva stačila i na absurdní reklamní popěvek českého Impulzu.
Na VMA Britney nepředvedla o nic tragičtější výstup, než jaký jí při stejných VMA před deseti lety zatnul pomyslnou sekeru do její blonďaté hlavy – a jehož úroveň vynikla o to brutálněji, že tam Britney ti sadisté nasadili hned po očekávatelně bezchybném vystoupení zmíněné Beyoncé, která je podle všeho chodící jukebox.
Který ve volném čase cvičí. • Foto Profimedia.cz
Ovšem ruku navlečenou v jacksonovské rukavici s třpytivými flitry na srdce: Britney patří k performerům, kteří by nikdy neměli vystupovat naživo (pokud by toto pravidlo bylo striktně dodržováno, zůstávala by Britney dodnes na absolutním topu videoklipové tvorby; její výše vložený hit Toxic patří podle nedávného dotazníku magazínu Rolling Stone k deseti nejlepším hudebním klipům první dekády milénia) a jediný, kdo by přežil nasazení hned po Beyoncé, která má v současné chvíli vzhledem k sociokulturní situaci v Americe mnohem více než jen umělecký status, je někdo podobně nadpozemský a z úplně jiného ranku – jako třeba Bob Dylan, nebo, já nevím, třeba „Dude“ Lebowski. Vážně; viz jak teď představitel Lebowskiho Jeff Bridges vyšvihl dylanovu „zlatou klasiku“ právě ze soundtracku Big Lebowskiho s názvem The Man in Me v show Conana O´Briana:
A ti kreténi nasadí Britney – čímž jí pomohli pouze k tomu, aby jen co se vynořila jako bójka znovu nad hladinu, zahučela zpátky ke dnu alespoň na dalších deset let. Na druhou stranu, Video Music Awards jsou událost, při níž se nonšalantně jezdí na rotopedu v obřím rozkroku, takže z pohledu věčnosti je to, jestli se Britney trefila do playbacku nebo ne...
...a zda přitom byla, nebo nebyla sexy... • Foto Profimedia.cz
...asi stejně relevantní, jako jestli Marek Dalík nastoupil do ruzyňské věznice v půl čtvrté, nebo v půl a pět – a stejně tomu byla věnována větší mediální pozornost, než tichému hvizdu sýkorky, který se sem plácal až od protinožců.
Což vysvětluje, proč Mad Max tak pěkně zpívá. • Foto Profimedia.cz
Jako jediný další kandidát, který by dav dokázal rozsekat hned po vystoupení Beyoncé podobně „odjinud“, jak by to udělal Jeff „Dude“ Bridges, se nabízí Björk – pokud by tedy vystoupila ve formě svého digitálního avatara stejně, jak tomu učinila na tiskovce ke své aktuální londýnské výstavě Björk Digital exhibit. Na tiskovce byla Björk přítomna prostřednictvím herního enginu Unity 3D, zatímco fyzicky se nacházela oblečená v motion-capturingovém obleku v islandském Reykjaviku.
Připomíná vám to mimoprostorový pohyb hrdinů televizního seriálu bratří Wachowských Sense8? Není divu – být na místě a současně tam nebýt je stále aktuální téma moderního post-kyberpunku, jaký zastupuje kupříkladu spisovatel William Gibson ve své poslední knize The Peripheral. I v ní jsou postavy přítomny na místech, kde ve skutečnosti nejsou, přes propast prostoru a času. Stejně jako Björk, za níž se na londýnské tiskovce pohyboval počítačový engine; stejně jako Britney, za níž na VMA zpívala Britney, usazená v minulosti v nahrávacím studiu; a stejně jako popěvky australských praptáků, podané v coververzích revivalových českých špačků za oknem.


description: Se stavbou současného symbolu Paříže se začalo v roce 1887 a přesně podle plánů konstruktéra Alexandra Gustava Eiffela byla věž hotova již o 24 měsíců později. Akorát včas pro 10. světovou výstavu, která se roku 1889 konala v Paříži. Navzdory tomu, že ke stavbě kolosu o váze deseti tisíc tun bylo použito 18 038 kusů svářkové oceli a 2,5 milionu nýtů, pracovalo na staveništi pouze 300 lidí. Šlo o skutečný symbol moderní vědy a tehdejší víry v pokrok.

title: Zapomenuté tajemství Eiffelovy věže: Na jejím vrcholu si majitel postavil luxusní penthouse


description: Českou čtvrť ve městě Cedar Rapids v americkém státě Iowa znovu ohrožují záplavy. Téměř všechny podniky jsou tam zavřené a záchranáři i místní budují protipovodňová opatření. Za čtvrtí, zvanou podle původních obyvatel Czech Village, dělníci vyhloubili nádrž na zachycování vody. Radnice lidem doporučila, aby čtvrť opustili. Velká voda z rozbouřené řeky Cedar River se v oblasti očekává v pondělí ráno místního času (odpoledne SELČ).

title: Česká čtvrť v Iowě se bojí záplav, lidé musí opustit domovy

maintext:
"Všichni jsme naprosto zničeni z toho, co se děje. Někteří z nás tím prošli už v roce 2008, kdy přišli o hodně. Tentokrát máme alespoň šanci vynést věci a nenechat je všechny na místě jako posledně," řekla televizi KCRG prodavačka starožitností Diane Drahosová s odkazem na ničivé povodně před osmi lety.
Drahosová se sotva vzpamatovala ze ztráty domu, která ji postihla v roce 2008. Nikdo podle ní nečekal, že povodně přijdou znovu a tak brzy. "A teď je to tady."
Some last minute flood preparation is happening in the Czech Village. Most businesses stuff cleared out. @KCRG pic.twitter.com/7HG66KufgP


description: Dnes je už těžko zpochybnit, že důležitou roli v loňské imigrační vlně hrálo pozvání paní Merkelové. Jak se na správného hostitele sluší, měla by se nyní postarat o základní potřeby svých hostí. Jde hlavně o mladé zdravé muže.

title: Merkelová by měla běžencům rozdávat poukázky do nevěstinců


description: Vláda v Berlíně se chce podle informací magazínu Spiegel distancovat od rezoluce německého parlamentu uznávající arménskou genocidu, aby si udobřila Turecko, s nímž má nyní nejhorší vztahy za desítky let. Ankara má německým poslancům na oplátku umožnit návštěvy německých vojáků na základně v tureckém Inçirliku. Zpráva okamžitě v Německu rozpoutala politickou debatu.

title: Německá vláda si chce udobřit Turky a distancovat se od rezoluce o arménské genocidě


description: Třiadvacátého září 1916 se ve Svatém Kříži u Německého (Havlíčkova) Brodu narodil v rodině drážního inspektora Karel Miroslav Kuttelwascher (prosím nezaměňovat s vojenským velitelem Pražského povstání Karlem Kutlvašrem!). Absolvoval obchodní školu.

title: Před 100 lety se narodil letec Karel Kuttelwascher, nejúspěšnější československé stíhací eso

maintext:
Jako mnoho jeho vrstevníků ho přitahovalo létání, a proto se dobrovolně přihlásil k letectvu. Roku 1937 ukončil Školu pro odborný dorost letectva (ŠODL) ve Vojenském leteckém učilišti v Prostějově. V době bezprostředního ohrožení Československé republiky v roce 1938 sloužil u 32. stíhací letky leteckého pluku č. 1 „T. G. Masaryka“, vyzbrojené dvouplošníky Avia B-534, jíž velel štábní kapitán letectva Evžen Čížek, budoucí velitel 312. čs. stíhací perutě britského Královského letectva (RAF) a také stíhací eso.
Stejně jako mnoho dalších vlastenecky smýšlejících československých letců se ani četař Kuttelwascher nesmířil s rozbitím Česko-Slovenska a německou okupací. Za pomoci pololegálně působícího Svazu letců RČS se v noci na 19. června 1939 dostal v zaplombovaném nákladním vagóně do Polska. Jelikož Poláci zprvu neměli o Čechoslováky zájem, vstoupil do 1. pluku cizinecké legie v alžírském Sídí Bel-Abbásu.
Po vypuknutí druhé světové války, do níž Francie spolu s Británií vstoupila 3. září 1939, naše letce z cizinecké legie uvolnili a zařadili je k francouzské l’Armée de l’Air. Podle archívních materiálů Kuttelwascher během bitvy o Francii sestřelil dva letouny jistě a jeden pravděpodobně, za což obdržel Válečný kříž s palmou a stříbrnou hvězdou.
Dny Kuttelwascherovy slávy však měly přijít ve službách RAF. Po překvapivě bleskovém zhroucení země galského kohouta našli českoslovenští letci útočiště ve Spojeném království, jež čekala nejtěžší zkouška jeho moderní historie. „Noční jestřáb“ Kuttelwascher sloužil u 1. a 23. perutě a létal na hurricanu. Když vznikala tabulka nejúspěšnějších nočních stíhačů RAF, zaujal s 15 potvrzenými nočními sestřely šesté místo.
Jak ovšem upozorňuje letecký historik Jiří Rajlich ve své knize Esa na obloze, není toto srovnání zcela objektivní, neboť pět jeho úspěšnějších kamarádů ve zbrani dosáhlo svých vítězství za výrazně lepších podmínek, jelikož létali na dvoumotorových beaufighterech a mosquitech vybavených palubními radary, kdežto Kuttelwascher létal na jednomotorovém hurricanu, jenž radar postrádal, a pilot byl tudíž odkázán pouze na své „kočičí oči“.
Po návratu do vlasti „Kuta“, jak mu přezdívali, povýšili na štábního kapitána a nastoupil službu v Hradci Králové u Vojenské letecké akademie jako instruktor. Naštěstí unikl osudu svých kolegů, již se místo vděku a uznání za to, co ve druhém odboji vykonali, dočkali po únoru 1948 v lepším případě vyhazovu, v horším pronásledování a věznění. Kuttelwascher totiž už 21. května 1946 ukončil službu u československého letectva a pět dní nato odletěl dakotou do Anglie za rodinou, kterou tam za války založil. Coby výtečný pilot dostal již v listopadu místo u civilní letecké společnosti British European Airways, s níž létal zpočátku jako důstojník a potom jako kapitán na dopravních letounech Vickers Viking, Airspeed Ambassador a Vickers Viscount. Celkem za svého krátkého života vystřídal úctyhodných šedesát typů letounů.
Zemřel náhle v noci na 18. srpna 1959 na infarkt v Truru v jihoanglickém Cornwallu v pouhých dvaačtyřiceti letech. Místem Kuttelwascherova posledního odpočinku je Uxbridge u Londýna. Za vynikající výsledky obdržel řadu československých i zahraničních vyznamenání, mimo jiné pětkrát Čs. válečný kříž a dvakrát britský Záslužný letecký kříž (DFC). Doufejme, že Řád bílého lva, na nějž je letos navržen, obdrží bez sebemenších výhrad.


description: Jeho práce je ve světě televize a filmu zcela výjimečná. Jedná se totiž o jediného člověka v Hollywoodu, který se živí tvorbou nových jazyků, speciálně vymyšlených pro konkrétní projekt. V Davidově životopisu najdete například i dothrakštinu a valyrijštinu, dvě řeči, jež vytvořil pro seriál Hra o trůny. Na rozdíl od ostatních se ale na současném hitu HBO příliš nenapakoval.

title: David J. Peterson pro Reflex: Hra o trůny mě vážně neuživí

maintext:
„Je to určitě jednodušší než v minulosti, ale to je tak zavádějící. Například pokud chcete vylézt na Mt. Everest, tak je to jednodušší, když žijete v Nepálu, než když žijete třeba v České republice. Už jen kvůli tomu, že jste k té hoře prostě blíž. Mezi roky 1974 a 2009 bylo v Hollywoodu asi pět projektů, na který byl potřeba někdo pro vytvoření jazyka. Od roku 2009? Asi 20. Porovnejte to ale s nabídkou práce pro herce, režiséry nebo třeba i loutkáře,“ vysvětluje David, proč je tvůrců jazyků tak málo.
O své kariéře snil už během prvního semestru lingvistiky, a tak se teď musí pořádně otáčet. Současně pracuje na seriálech Hra o trůny, The 100 či Emerald City a podílí se i na několika filmových projektech. Ne všichni mu však za jeho práci platí. Často se na něj obracejí například spisovatelé, ale ti chtějí většinou vědět jen to, jak mají naložit s jazykem, jejž si sami vymyslí, a větší zásah do obsahu odmítají.
„Chtějí mít naprostou kontrolu nad tím, co se v té knize pak objeví,“ přiznává Peterson.
Stejně je na tom i herní průmysl. Tam manažeři raději uloží práci někomu ze scenáristů, který nový jazyk nikdy předtím nevytvořil, než aby zaplatili profesionála. Davidovi tak většinou zbývá jen televize a film. Často navíc musí na pohovorech obhajovat, proč by tvůrci měli vůbec tvůrce jazyků zaměstnat. A v takové pozici se pak o finančních podmínkách jedná špatně. O svých argumentech je ovšem přesvědčen.
David J. Peterson • Foto Jake Reinig
„Jde o autenticitu. Je daleko jednodušší pro diváka věřit tomu, že se děj odehrává na novém místě, když se tam mluví jiným jazykem. A to platí pro všechny jazyky. Pokud se dívám na americký film, jenž se částečně odehrává v jiné zemi, tak předpokládám, že se tam bude mluvit daným jazykem — a pokud je to možné, tak včetně případného přízvuku. Němčina, kterou se mluví ve Švýcarsku, je jiná než ta, jíž se mluví na severu Německa. Pokud to nebudeme dělat pořádně, tak proč to vůbec dělat?“ ptá se mladý jazykovědec.
Jednou z výjimek v jeho profesním životě byl právě seriál Hra o trůny. Tam byli tvůrci rovnou přesvědčeni o nutnosti vytvoření nových jazyků. Na internetu proto vyhlásili soutěž a konkurs na tvůrce dothrakštiny vyhrál právě Peterson. Není se čemu divit. Jeho talent ocenil i tvůrce knižní předlohy Hry o trůny — George R. R. Martin.
„Nepřišel jsem s ním do kontaktu příliš, ale vždy když mluvil o mé práci, tak ji chválil, za což jsem vážně vděčný,“ přiznává David.
Navzdory tomu, že jeho práce na Hře o trůny je tou nejznámější, David si nejvíce cení své práce na seriálu Defiance. Irathient, jazyk, jejž pro tuto show vytvořil, je dle něj jeho vůbec nejkrásnější. Pokud si tedy fanoušci hitu HBO chtějí ukrátit čekání na další sérii, Defiance rozhodně stojí za úvahu.


description: Asi nejdůležitější zpráva letošního pařížského autosalonu přišla hned ve čtvrtek ráno. Škoda Kodiaq se prodává od 677.900 Kč.

title: Nová Škoda Kodiaq bude stát od 677.900 korun


description: Sociální sítě jsou doslova zaplaveny snímky ze všech možných koutů světa. Kreslíř Lucas Levitan si náhodně vybírá fotografie z Instagramu, do nichž dokreslí postavičku. Konečný výsledek úplně a často absurdně změní původní výjev, který jeho autor zamýšlel. Levitan už takto pozměnil desítky, možná i stovky fotek. Výběr si prohlédněte v galerii, přejeme příjemnou zábavu.

title: Vtipná galerie: Kreslíř svými postavičkami naprosto pozměňuje fotky z Instagramu. Podívejte se


title: Čeho jste ochotni se vzdát za milion eur? Sexu a řidičáku, odpověděli nejčastěji Němci

maintext:
Čeho byste se byli ochotni vzdát, pokud byste dostali milion eur? I to byla otázka, na kterou najdete odpověď v nové knize, která rozebírá vztah Němců a peněz. A výsledek je hodně překvapivý: Z nabízených možností si 39 procent dotázaných vybralo, že za milion euro se po dobu jednoho roku vzdá sexu a 27 procent by se vzdalo řidičského průkazu.
Do vězení na tři roky by šlo za tyto peníze jen 7 procent lidí. Dvě procenta by se vzdala jednoho ze svých smyslů a jedno procento by vyměnilo peníze za to, že by byli trvale upoutáni na invalidní vozík.
Výsledky pomocí on-line průzkumu zjišťovala u 200 tisíc lidí v Německu agentura YouGov a Christoph Drösser je shrnul v knize Wir Deutschen und das Geld (My Němci a naše peníze), která se začala prodávat minulý týden.
Průzkum a následně útlá kniha (má 112 stran) zkoumají vztah Němců k penězům ze všech možných pohledů.
Jak je všeobecně známo, naši sousedé jsou lidé poměrně šetrní a na peníze spíše opatrní. Například čtvrtina z nich by nikdy nedala peníze (ani kdyby jich měla hodně na utrácení) na nákup akcií, protože „finanční svět jim připadá podezřelý“. Mnoho Němců má raději peníze na svých účtech, přestože jim to v posledních letech kvůli malým úrokům žádný velký zisk nepřináší.
„Většině lidí se také nelíbí, když jim někdo radí, co mají se svými penězi udělat. Vidí v tom zlý úmysl, někdy dokonce podvodné jednání,“ říká autor knihy a šéf výzkumného týmu Christoph Drösser.
Peníze nejsou důležité
Podle něj je ale těžko pochopitelné, že mnoho Němců má přes určitou vyslovenou nedůvěru k finančním institucím své peníze v zahraničních bankách. Několik procent lidí si pak dokonce naivně myslí, že vhodným místem pro uložení většího množství peněz je nějaké místo v jejich kuchyni.
Přestože peníze jsou pro Němce (pro koho by nebyly) velmi důležité, neřadí je na první místa, která zajistí v životě štěstí. V tomto případě považují za nejdůležitější zdraví (85 procent), rodinu (77 procent) a přátele (59 procent). Peníze se ocitly až na šestém místě.


description: Fotograf John Thackwray začal v roce 2012 s projektem, který nese název My Room Project. Dnes už obsahuje sbírka fotografie z 55 zemí světa od Japonska přes Francii a Rusko až po Indii. Thackwray ukazuje příslušníky různých kultur, národů a náboženství v jejich intimním domácím prostředí. Na první pohled se nápad s focením pokojů různých lidí nezdá nijak fascinující, v galerii však zjistíte, že se jedná o skvělý a opravdu rozmanitý vhled do životů obyvatel z celé planety Země.

title: Unikátní série fotografií ukazuje, jak bydlí lidé v různých částech planety


title: Týdenní dekomprese: Kim Čong-Un má možná atomovku, ale my máme virtuální motorové pily

maintext:
Star Trek slaví 50 let v době, kdy vyhrávají Emmy filmy pro virtuální realitu, na Pokémony upozorňují už i chytré hodinky a my se konečně dozvíme, jak dopadl Blade Runner. Holt budoucnost.
Ať se v uplynulém týdnu stalo cokoliv, nic z toho není tak zásadní jako představení nového iPhonu. Ani ten severokorejský test atomové bomby? Ne, ani severokorejský test atomové bomby. Atomovka s registrační značkou na Kim Čong-una sice může třeba vyhladit půl planety, ale nový iPhone nemá dírku na sluchátka. Což je super. Protože milionům lidí do ní celé roky padaly žmolky.
Zase ty proklaté žmolky! • Foto Profimedia.cz
A Sony představilo upgrade své konzole Playstation 4, který se jmenuje Playstation 4 Pro a zvládá rozlišení 4K, což se soňákům bude hodit do krámu při říjnovém uvedení virtuální reality Playstation VR a nové hry na tom prý (pokud po tomhle herním trailerům ještě někdo věří) budou vypadat takhle:
Což by mohla být ta věc, která nás společně s playstationovskou virtuální realitou udrží doma v době, kdy budou hrát lidé venkovní Pokémon Go i na svých chytrých hodinkách Apple Watch.
Jo jo, pěkně si bahnit u playstationu a chroupat burrito... i když dneska už člověk dostane burrito i k těm Pokémonům, které bude honit někde po lese; firma Chipotle v Americe testuje donáškové drony, které budou lidem shazovat burrita do jakékoliv lokality.
Podívej, lásko, už letí burrito! • Foto Profimedia.cz
K právě probíhajícím oslavám 50 let Star Treku jsou všechny tyhle novinky víc než vhodné. Byť ta budoucnost vypadá zatím trochu jinak než s kapitánem Kirkem za kniplem kosmické lodi, je přece jenom pozoruhodná a stojí za to o ni bojovat... ideálně se simulátorem motorové pily na hlavě.
Ano, to je virtuální simulátor motorové pily od Husqvarny. Mimochodem, filmové studio pro virtuální realitu Oculus Story Studio právě vyhrálo cenu Emmy za animovaný virtuální film Henry o malém ježečkovi, který hledá kamaráda. Nejde o první virtuální dílo, které vyhrálo Emmy (to prvenství patří virtuální verzi Ospalé díry), ale je to poprvé, co patří vítězství původní VR produkci.
Ne že by svět pořád ještě neměl v rukávu i nevirtuální zážitky, na které se těšit. Ozývají se například první nadšené reakce na film Arrival režiséra Dennise Villeneuvea; sledujete-li filmové dění, máte už možná Villeneuvea díky snímkům Prisoners (Zmizení) a Sicario (Sicario: Nájemný vrah) zapsaného v paměti jako člověka, jehož tvorbu se fakt vyplatí sledovat (stejně jako skladatele Jóhanna Jóhannssona, který pro něj už pár věcí složil) – o to víc, že je to on, kdo má pod palcem chystané pokračování Blade Runnera.
Film jinak známý také jako simulátor deště v Los Angeles. • Foto Profimedia.cz
Bude samozřejmě zajímavé sledovat i to, co udělá pokračování zlomové sci-fi Ridleyho Scotta s nejednoznačným vyzněním původního filmu. Odhalování filmových tajemství, která prodlévají dlouhé roky v kolektivním nevědomí, je vždycky celkem rána – vezměte si například ten detail, který teď prozradil Al Pacino o své postavě policisty Vincenta Hanny ze snímku Michaela Manna Heat (Nelítostný souboj). (To je tenhle.)
Hanna má ve snímku čas od času hodně naspeedovaný projev a Pacino se teď nechal slyšet, že to není způsobeno ničím jiným, než že je Hanna najetý koksem jak blázen.
Tomu se až nechce uvěřit.


description: Některé instituce se s médii skoro nebaví. Česká národní banka potvrdila svou solidnost a náš podnět prošetřila za pět dnů. Děkujeme za promptní reakci a doufáme, že obchodní inspekce, která šmejdy již šest let řeší, bude úspěšná.

title: Skvělá práce, šlo to rychle: Česká národní banka se vyjádřila k mincovním šmejdům


description: Silné stroje a hezké dívky k sobě neodmyslitelně patří. A bylo to tak po celou dobu historie motorkářství. Podívejte se do galerie, jak v historii tato kombinace vypadala.

title: Retro: Krásné a sexy dívky na motorkách z dob minulých


description: V sále číslo 11 multikina na pražském Andělu se po úterní české premiéře filmu Anthropoid rozhostilo ticho. Nikdo ani nedutal. Důvod? Naši hrdinové zahynuli. Všichni. Hodnocení samotného filmu přenechávám jiným, napadly mě ale v tu chvíli otázky: Byli bychom ještě dnes schopni něčeho takového? Má tato země hrdiny, kteří jsou ochotni pro svobodu umírat? Nezaměnili jsme vlastenectví za vymyšlený přízrak multikulturalismu?

title: Otázky u filmu Anthropoid: Dokážou být Češi ještě neohrožení vlastenci? Dokážou za svobodu umírat?

maintext:
Ještě než začnu odpovídat, slyším okamžité námitky. Atentát na jednoho z organizátorů holocaustu Reinharda Heydricha měl přece katastrofální následky – v bezprostřední reakci na něj zavraždili Němci několik tisíc nevinných Čechů. Ano, je to tak, ale Češi při operaci Anthropoid překročili svůj stín. Švejkovské pojetí války (jakkoli přitažlivé a vtipné) bylo na chvíli zapomenuto.
Anthropoid navíc v našich moderních dějinách nemá srovnání. Byla to nejdůležitější a nejvýznamnější věc, kterou dal tento národ světu ve 20. století. Za obrovských obětí a velkou cenu, ale právě Češi dokázali zbavit povrch zemský velké nacistické zrůdy.
Co z toho zbylo
Jak je to ale s vlastenectvím a láskou k národu dnes? Existují? Je ochoten za ně ještě někdo umírat?
V posledních desetiletích totiž vidíme v celé Evropě něco zcela jiného.
Náš kontinent je zasažen nebezpečným bacilem pacifismu. Bojovat se nám nechce, na armády platíme čím dál míň. Posílat někam vojáky, je málem zločin. V zahraničních misích zahynulo za dobu samostatné České republiky přes 20 našich vojáků (deset z nich v Afghánistánu). Místo úcty a slávy se od některých hlupáků dočkali nadávek, že to jsou žoldáci a dobře jim tak. Takové chování těchto kritiků je pravým opakem vlastenectví.
Dobrých dvacet let jsou pak zejména mladé generace bombardovány tím, že „národní státy jsou přežitek 19. století“, že „nejdůležitější pro Evropu je projekt integrace a multikulturalismu, který nás dovede do nebe“, že „vzniká jakýsi prototyp Evropana a na nějakého Čecha zapomeňte“.
No, bylo by to vlastně i krásné, kdyby to nebyly všechno nesmysly.
Nic takového se nestalo a v poslední době se naopak ukazuje, že evropské národy jsou hodně rozdílné a mají různé tužby a sny. Je to tak dobře, pokud u toho ale žijí vedle sebe bez válek.
Ovšem Anthropoid byl o něčem úplně jiném a na to s určitou uměleckou nadsázkou poukázal i film, který přišel tento týden do našich kin.
Malý národ jako jsou Češi, vždy potřeboval a bude potřebovat spojence. Pokud je neměl, skončil v pekle a v područí někoho velkého. Na tom se nic nemění. Spojence máme v současnosti v NATO a také v Evropské unii, i když ta se někdy chová tak, jako kdyby nesídlila v Bruselu, ale v Berlíně a Paříži. Našim skutečným spojencem například nikdy nebude Rusko, to má zcela jiné zájmy. My mu vždy můžeme pouze posloužit v jeho hrách a děje se tak, když se nechováme jako vlastenci.
Aby malý národ přežil, musí být také ekonomicky zdatný, musí investovat dostatek peněz do své obrany a musí se u něj současně projevovat prvky hrdosti na sebe samého.
U toho malá poznámka. V poslední době se objevilo mnoho „nových českých vlastenců“, kteří velmi odvážně hovoří proti migrantům a muslimům. Jenže to jsou často lidé, kteří si jenom hledají zástupný cíl – předtím to byli Romové, nebo Sudetští Němci. Dnes muslimové, zítra opět Židé. Ano, radikální islám je skutečné zlo, které ohrožuje svět, ale je nutné jasně pojmenovat, kdo ho šíří a kdo má za to nést odpovědnost. Povšechné soudy jsou k ničemu.
Češi nejsou otloukánci
Film Anthropoid poukázal (někdy dost přehnaně, ale tak to ve filmech chodí) na dobré vlastnosti Čechů. Poukázal na to, na co máme být hrdí. Méně zdůraznil to, co přetrvává dodnes – určitá malost, zakomplexovanost. Známe to všichni – někam vejdete a hned slyšíte, jak Češi o Češích říkají, co udělali špatně, jak je to hrozné a že jsme otloukánci.
Nejsme otloukánci a neděláme všechno špatně. Chce to jen větší hrdost. Daleko více hrdosti a vlastenectví. Tak, jak to vidíme u Poláků, Švédů, Holanďanů nebo Nizozemců.
Proto jděte na Anthropoid, tam to všechno je.


description: Předseda ANO a ministr financí Andrej Babiš se dnes před poslanci distancoval od kritizovaného výroku o romském koncentračním táboře v Letech na Písecku a omluvil se. Záležitost ale taky označil za pseudoaféru. Za absurdní a sprosté pokládá výtky, že snad zpochybňuje holokaust.

title: Babiš se distancoval od výroku o koncentračním táboře v Letech, který prý "takhle neřekl"


description: Milí čtenáři, v Reflexu, který je právě na stáncích, si můžete přečíst dva typy rozhovorů, které bychom s malou nadsázkou mohli označit slovy střety civilizací. Hlavním tématem čísla 39 je komponovaný materiál, jehož základem je rozhovor s Tonym Abbottem.

title: Střety civilizací aneb Rozhovor s expremiérem Tony Abbottem a dialog Harapese se Stárkem


description: Naturalizovaný Afghánec Ahmad Khan Rahami, hledaný po víkendových explozích v New Yorku a okolí, byl zadržen v New Jersey. Oznámila to dnes televize CNN s odvoláním na sdělení policistů. Muž byl po přestřelce s policií zajištěn ve městě Linden, které leží na dohled od newyorského Staten Islandu.

title: Policie dopadla muže podezřelého z útoků v New Yorku a okolí


description: Před několika dny jsem si dělal legraci ze severomoravské führerky Bloku proti islamizaci Vlaďky Antošové. Je dojemné, jak mají antiislamisté spořádané rodinné hodnoty. Za paní Antošovou se nejprve anonymně a pak i s podpisem postavil její dospělý syn.

title: Nesahejte na mou islamofobní maminku!

maintext:
Na obranu Reflexem šikanované altruistky z Bloku proti islamizaci se postavil její dospělý syn. Nejprve kontext: Úsvit s Blokem proti islamizaci, pohrobkem Bloku proti islámu, pořádají v Ostravě „svatováclavskou demonstraci“. Oslovily několik muzikantů, zda by jim tam nezahráli, ti si vzali den na rozmyšlenou a následně účast odmítli. Přesto se jejich jména ocitla na plakátě s hlavním titulkem STOP IMIGRANTŮM a s názvy Úsvitu a Bloku proti islamizaci. Místní vůdkyní tohoto uskupení je paní Antošová. Když jsem se dozvěděl, jak si dali na plakáty lež, napsal jsem (přiznanou) lež, že se bude paní Antošová na příští demonstraci obnažovat. Jen aby si sama vyzkoušela, jaké to je, když o ní někdo píše lži.
Po pár dnech se mi na zdi na Facebooku objevily následující posty od anonyma odkudsi z Opavy a já s jejich autorem začal komunikovat.
Royal Crown: Hodláte se mojí mámě omluvit za to, jak špiníte její jméno lží? Nebo Vás v tom Reflex ještě povzbuzuje? Můj komentář se vztahuje k článku na serveru Reflex.cz. Tam se ta vaše vyhulená kokotská hlava totiž sere do mojí mámy a špiní její jméno prachsprostou LŽÍ a svou NEVĚDOMOSTÍ (i přes to, že jste PhDr., což asi i vypovídá o kvalitě našeho školství) akorát světu ukazujete, jaký jste DEBIL.
S jistými rozpaky jsem zjistil, že v adrese toho facebookovského profilu figuruje číslice 88, a nedalo mi to se nezeptat:
JXD: Milý anonyme, to 88 ve Vaší FB adrese znamená Heil Hitler, prosím? To máte po mamince?
Royal Crown: Ne ty kokote. Rok narození. Ale je fajn, že jste ukázal své smyšlení.
JXD: Chlapče, a pročpak se podepisuješ směšnou přezdívkou? Ty jsi v té Opavě králem? Nebo se bojíš podepsat svým jménem a hraješ si na noblesu? To tě maminka pěkně vychovala!
Royal Crown: lol... :D nemám co víc dodat... :D Snad jen „Proti blbosti i bohové bojují marně“
JXD: Tak chlapče, ještě jednou: Jak ti říkají? Neboj se tolik a prozraď nám to!
Neprozradil, podepsat se na Facebook bylo nad jeho mravní síly. Druhý den ráno ale dorazil na recepci našeho vydavatelství tento e-mail:
„Jmenuji se Viktor Balogh a dnes se ke mě dostal článek ze serveru Relex.cz s názvem ,Blok proti islámu chystá předvolební striptýz!‘ ve které se autor Jiří X. Doležal výslovně naváží do mojí mámy a hanlivě ji uráží a ničí její jméno, cituji: ,Svlékat se bude předsedkyně BPI Vlaďka Antošová‘ nebo ,Proto vyzývám všechny čtenáře ke sdílení a šíření informace, že se paní Antošová svlékne, na sociálních sítích, mezi přáteli a třeba i náhodným spolucestujícím v městské hromadné dopravě‘. Navíc jsou informace ve článku LŽIVÉ! Moje máma krom toho že kandiduje za Úsvit provozuje s otcem loutkové divadlo. Hrají ve všech školách a školkách v republice více jak dvacet let. Víte co to může způsobit jejich povolání? Tímto žádám potrestání pana Jiřího X. Doležala a také jeho veřejnou omluvu!“
I rozhodl jsem se mládenci odpovědět takto, formou veřejného dopisu. Takže: Milý chlapče! Když tvoje maminka vstupuje do politiky, musí počítat se zvýšenou mírou kritiky, to tak u politiků chodí. Pokud vstupuje do politiky za tak bizarní uskupení, jako je BPI, musí také počítat s tím, že si z ní bude široká veřejnost dělat srandu. A pokud se v propagandě své partaje dopouští podvodů, podrazů, sviňáren a lží, musí bohužel počítat s tím, že o ní budou lidé také šířit lži. Zároveň ti chci ale poděkovat za důležitou informaci.
Od samého počátku je BPI velmi trapným, směšným a nevěrohodným subjektem, jak z pimprlové komedie. A jistě nejen pro mne, ale i pro řadu čtenářů je přínosem, že díky tobě nyní vědí, že Blok proti islamizaci skutečně vychází z kašpárkového divadla. Ono je to fakt poznat, ale je lepší, že to máme přímo od tebe takhle potvrzené.


description: Při shromažďování podkladů k článku o odporu občanů Dobříše vůči radnicí nestandardně plánované výstavbě nás obyvatelé města informovali i o dalších rozhodnutích tamního stavebního úřadu. Rozhodnutích více než sporných.

title: Kauza Dobříš: Soused chce postavit dům 33 cm od mého pozemku. Podle úřadu je to v pořádku

maintext:
Pavol Závodský (52) je původem ze Slovenska, ale v Dobříši žije s rodinou už řadu let. Spokojeně – až donedávna. Starý dům na pozemku sousedícím s tím jejich totiž koupil pražský architekt a naplánoval na jeho místě stavbu, s níž nikdo ze sousedů nesouhlasí.
„Bydlíme ve staré zástavbě. Domy tu jsou na sebe dost namačkané už nyní, ale pan architekt to chce dotáhnout do úplně absurdního stavu. Jeho plánovaný dům má stát jen 33 centimetrů od hranice našeho pozemku a 3,5 metru od našeho domu,“ popisuje Pavol Závodský.
Tak nízké vzdálenosti odporují právním předpisům, a tak architekt požádal stavební úřad v Dobříši o patřičnou výjimku. Rodina Závodských byla proti, stejně jako obě dvě další rodiny v těsném sousedství plánované stavby. Stavební úřad v roce 2014 žádost o výjimku zamítl. Příběh tím ale zdaleka neskončil.
„Po komunálních volbách se na radnici změnili lidé a žádost o výjimku byla podána znovu. K překvapení nás všech ji tentokrát stavební úřad povolil,“ vzpomíná Závodský. Začalo úmorné kolečko odvolání. Podávali je majitelé všech pozemků, sousedících s plánovaným domem. Upozorňovali na řadu nestandardních aspektů a především na to, že schválená výjimka je pouze ve prospěch žadatelů a práva vlastníků sousedních nemovitostí nebere v úvahu.
„Právník našel v odůvodnění rozhodnutí Stavebního úřadu chyby, nedostatky a dokonce i přímé rozpory s judikáty Nejvyššího správního soudu. Na vše jsme upozorňovali jak Stavební úřad, tak i Krajský úřad. Ten vrátil věc k novému projednání na Dobříš, ale zde byla výjimka opět schválena a Krajský úřad ji později potvrdil, už bez možnosti odvolání,“ říká Závodský.
Anabázi posledních dvou let Závodský smutně označuje za dokonalou ukázku úřednické arogance. „Při osobních jednáních mi patřičná úřednice do očí tvrdila, že žádost o takovou výjimku nemá šanci projít. A když ji pak povolili, proti zájmu všech stran kromě pana architekta, a já se pídil po vysvětlení, řekli mi na dobříšském stavebním úřadě doslova toto: My můžeme udělit výjimku, i když s tím nesouhlasíte,“ vzpomíná.
Do souboje s úředníky Pavol Závodský investoval velkou porci času, energie i prostředků. A první porážkou se prý on ani další sousedé nenechají odradit. „Nemůžu spekulovat, co v pozadí změny názoru Stavebního úřadu je. Rozhodně se ale nevzdáváme. Musí se ještě rozhodovat o stavebním povolení, obrátili jsme se také na další instance včetně ministerstva. Pořád ještě chci věřit, že i obyčejný člověk bez konexí se může domoci spravedlnosti,“ doufá.
Kauzy spojené s dobříšskou radnicí a Stavebním úřadem budeme i nadále sledovat.