description: Jako pravá primadona se dostavila se zpožděním. To ale její nadšené obdivovatele neodradilo. Prolog letošního festivalu Dvořákova Praha začal na Masarykově nádraží, kam přijela neobvyklá černá krasavice.

title: GLOSA: Hvězda hudebního festivalu funěla a kouřila, ale přesto zářila


description: Když už jsme tak vlastenecky hrdí, že naši krajané vtrhli do francouzské legendy, měli bychom jim pohlídat mateřštinu. Že „další Češi dobyjí“ Pevnost Boyard, jak se objevilo na stránkách pořadu, vážně bije do očí, buď ji dobudou, nebo dobydou, případně tam dobijí své mobily či slabší členy týmu.

title: TELEVIZIONÁŘ: Tančí, cvičí, ječí. Každou soutěž u nás řídí celebrity

fasttext_language: cs


description: Jestli Daniel Craig svými slovy, že s agentem 007 končí, pouze licitoval, pak se mu taktika vyplácí. Hollywoodský tisk cituje zprávu Radaru, že společnost Sony je ochotna nabídnout herci až 150 milionů dolarů, pokud natočí coby James Bond ještě dva filmy.

title: Za dvě další bondovky nabízejí Danielu Craigovi 150 milionů dolarů


description: Dvanáct důchodkyň z Horní Lhoty se sice jako jejich vrstevnice starají o domácnost, zahrádky a vnoučata, navíc však mají zvláštní zálibu: v amatérském souboru Mažoretky vystupují na okolních vesnických oslavách. A nyní bez ohledu na věk i kila nastudovaly klasický balet Labutí jezero.

title: VIDEO: V Horní Lhotě mají raritu, místní penzistky tančí Labutí jezero


description: Pětiletý kluk ztracený v ulicích Kalkaty adoptovaný australskou dvojicí, který po letech hledá svou rodinu. To je hrdina snímku Lion (Lev), o němž se po premiéře na festivalu v Torontu mluví jako o kandidátovi Oscarů. Nejen kvůli Nicole Kidmanové.

title: Oscary mají prvního favorita, indického chlapce v australské rodině

maintext:
Dev Patel, který hraje hrdinu v dospělosti, tvrdí, že lepší scénář ještě nikdy nečetl. Také přípravě na natáčení věnoval výjimečnou péči, trvala osm měsíců a vedle fyzického cvičení zahrnovala rovněž výuku australského přízvuku ve výslovnosti britského rodáka, kterého proslavil Milionář z chatrče.
Ještě těžší úlohu měl Sunny Pawar, který ztělesnil stejnou postavu v dětství. Na začátku natáčení, když se poprvé setkal se svou filmovou adoptivní matkou v podání Nicole Kidmanové, neuměl anglicky ani slovo. Při konkurzu ho filmaři vybrali z více než čtyř tisíc chlapců.
Představitel hochova adoptivního otce David Wenham hrál s Kidmanovou již v Austrálii, kde jejich postavy stály proti sobě. Menší, ale významnou roli ve filmu Lion přijala Rooney Mara. „Původně jsem měla sice v plánu krátkou přestávku, ale scénář byl tak silný, že jsem si řekla - Dobrá, sejdu se s režisérem, uvidíme. A dopadlo to tak, že už po dvou minutách naší konverzace jsem nabídku vzala,“ líčila herečka.
Oním režisérem, který snímkem Lion v hraném celovečerním filmu debutuje, je Garth Davis, ceněný tvůrce reklam a temného seriálu Na jezeře, vysílaného i u nás. Už nyní se mluví o jeho příštím projektu Máří Magdalena, v němž titulní postavu ztvární právě Rooney Mara a Ježíšem bude Joaquin Phoenix.
Distribuční práva na snímek Lion, který vznikl podle skutečného příběhu popsaného v knize Dlouhá cesta domů, si zajistila společnost Weinstein Company ještě předtím, než znala obsazení. A hollywoodský tisk podotýká, že právě Harvey Weistein, z jehož produkce pocházejí Zamilovaný Shakespeare či Gangy New Yorku, má na oscarové látky čich.
Osud chlapce, který sedl do vlaku, octl se daleko od domova, v Kalkatě přežil řadu nástrah a pětadvacet let poté, co se ho ujal australský pár, jen s pomocí Googlu a dětských vzpomínek hledal své kořeny, jde do kin v listopadu, u nás začátkem prosince. Což je ideální čas na tklivé příběhy a oscarové kampaně.


description: Film Americká idyla podle románu Philipa Rotha oceněného Pulitzerovou cenou představí v roli otce rozpadající se rodiny Ewana McGregora, pro kterého je film zároveň režisérským debutem. Ve filmu si zahraje ještě Jennifer Connellyová a Dakota Fanningová.

title: VIDEO: Americkou idylu podle Philipa Rotha prožije Ewan McGregor


description: Přesný letopočet narození Járy Cimrmana není znám, jisté však je, že jméno národního velikána padlo poprvé před půlstoletím. Konkrétně 16. září 1966 v rozhlasovém pořadu Nealkoholická vinárna U Pavouka. Tehdy ovšem ještě nepatřilo zneuznanému géniovi, nýbrž naivistickému sochaři.

title: Jára Cimrman slaví padesátiny, původně řídil parní válec

maintext:
Jára Cimrman byl při své premiéře řidičem parního válce, který v nafukovací hale vinárny vystavoval své sochy – předměty, které nejprve stvořil a poté svým pracovním nástrojem doslova převálcoval. Zaměstnanec Staveb silnic a železnic Hradec Králové Jára Cimrman se tehdy rovněž snažil dofouknout do stanu unikající vzduch, přesto pavilon při instalaci jeho uměleckých děl neslavně splaskl.
Jméno, které vymysleli Zdeněk Svěrák s Jiřím Šebánkem, však nezapadlo. A spolu s jeho historií se rýsuje kalendář oslav půlstoletí, které se k populární postavě vážou.
Pokračování přišlo za necelé dva týdny: 29. října se Jiří Šebánek, Miloň Čepelka, Ladislav Smoljak a Zdeněk Svěrák setkávají nad plánem, že by na základě humoru Nealkoholické vinárny U Pavouka založili divadelní scénu. Rozhodli se také, koho k projektu přizvou.
A v předvečer Štědrého dne, 23. prosince 1966 ve vysílání Nealkoholické vinárny U Pavouka na stanici Praha oznámil Karel Velebný proslulý nález truhly s pozůstalostí českého génia Járy Cimrmana, bohužel s asistencí pyrotechnika.
Hlavní, divadelní část jubilea spadá až na příští rok, protože 19. června 1967 se v pražské Malostranské besedě odehrálo zkušební představení první hry Akt, která pak měla veřejnou premiéru 4. října.
Veterán pro skalní příznivce
Nicméně připomínky zrození nedoceněného c. a k. vlastence už odstartovaly. Vyšla kniha Zdeňka Svěráka v podobě dopisu Ladislavu Smoljakovi nebo DVD Cimrman sobě aneb Odhalení pamětní desky z platiny. Jde o televizní záznam z roku 1991, který vznikl u příležitosti předání platinové desky Supraphonu za 450 tisíc prodaných zvukových nosičů Divadla Járy Cimrmana. Pásmo z jednotlivých her se soustředilo na pasáže, jež sázejí především na vizuální zážitek. Svěrák se Smoljakem totiž vycházeli ze zkušenosti, že velká část posluchačů zná jejich hry jen z audionahrávek.
Obal Kolekce 15 her Divadla Járy Cimrmana
A právě těm věnuje Supraphon péči, protože 7. října vydá kolekci všech patnácti her Divadla Járy Cimrmana na celkem šestnácti vinylových deskách. Sběratelská edice pouhých pěti set kusů bude číslovaná a pro zájemce o LP je zajímavý i fakt, že nahrávky pěti her vycházejí v tomto formátu vůbec poprvé.
„Originalitu šestnácti vinylových desek ještě podtrhne remastering z původních pásů a bohatě vypravené obaly právě těch her, které zatím vyšly jen na CD,“ říká producentka Supraphonu Naďa Dvorská.
„Vnímám to, jako když na parkoviště plné moderních aut dorazí krásný veterán. Obaly vinylových desek jsou pro výtvarníka lepší příležitostí, než jakou nabízejí cédéčka, a Jaroslav Weigel si na všech dal záležet. Pokud jde o kvalitu nahrávky, zvukoví labužníci tvrdí, že nahrávka na vinylu je prý plastičtější. Nevím, ale jelikož jsem sám veterán, ten návrat je mi sympatický,“ komentuje nové vydání her Zdeněk Svěrák. „Pro skalní příznivce našeho divadla je to myslím pěkný dárek. Odhaduju, že se jich najde dost, aby ten limitovaný náklad nezůstal na skladě.“


description: Řekla posluhovačka panu Švejkovi, chtělo by se pokračovat. Asi na málokteré části knihy si spisovatel dává tolik záležet, jako na úvodních větách. Často už v nich lze rozpoznat typický rukopis autora. Vyzkoušejte se, zda poznáte známé české literáty podle prvních vět jejich románů či novel.

title: KVÍZ: Tak nám zabili Ferdinanda... Poznáte spisovatele z první věty?


description: Aneta Langerová chystá na prosinec tři velké koncerty v Ostravě, Brně a Praze, kterými vyvrcholí její úspěšné dvouleté turné k neméně úspěšnému albu Na Radosti. U této příležitosti vydává novou píseň Hvězda, jejíž refrén – Přej si, co chceš – se stal podtitulem speciálního prosincového trojkoncertu.

title: Langerová stále jede na vlně radosti. I na novém singlu Hvězda


description: Vzkříšená tradice Velkého knižního čtvrtka oslaví desátou sezonu. Celkem patnáct novinek zamíří 13. října na pulty českých knihkupectví. Mezi ty nejočekávanější patří třetí román Jiřího Hájíčka Dešťová hůl, pokračování oblíbené ságy Evžena Bočka nebo nedávno objevené deníky Václava Havla z roku 1977.

title: Velký knižní čtvrtek uvede nového Hájíčka, Aristokratku i Havlovy deníky


authors:
Petr Zikmund
Autor

description: Podle ředitele ČT Petra Dvořáka stál seriál Já, Mattoni 120 milionů korun, z toho „Mattonka“ včetně věcného plnění uhradila třetinu, ale hlavně se zavázala, že do obsahu nebude vůbec mluvit. Možná do něj mluvit měla – pokud by vybízela k většímu tvůrčímu risku. Ze tří epizod lze soudit, že seriál se až překvapivě drží tradiční konvence.

title: RECENZE: Vlajková loď podzimu Já, Mattoni působí usedle a opatrně

maintext:
Heinrich von Mattoni, jak ho vykreslil scénář Petra Zikmunda, sice není žádný výlupek všech ctností, ale fakt, že má sílu vůle po úspěchu a slabost pro ženy, poskytuje dost banální východisko pro jedinečný portrét. Z projektu čiší snaha přiblížit se nadnárodně prodejným evropským ságám jako britský Pan Selfridge či německý Hotel Adlon, ovšem jen kostýmované postavy v dobových kočárech zdar nezaručí.
„Nejsem muž slov, ale činu,“ tvrdí hrdina. Bohužel dlouhé monology, v nichž zpětně svůj život komentuje, svědčí spíš o opaku. Skoky napříč časem jednak zdržují, jednak kroniku zbavují tajemství včetně klíčového vztahu manželů, jejž hrdina hned zkraje pojmenuje „boj delší než půl století“, načež vrátí děj až ke svému sedřenému dědečkovi.
Na druhé straně může být divák za obehraný model vděčný, protože při prostém chronologickém líčení by musel dlouho čekat na to nejlepší, totiž na léty zdokonalovanou vzájemnou jedovatost pána a paní Mattoniových v podání Aloise Švehlíka a Taťjany Medvecké. To už není souboj o moc ani výraz zhrzené pomsty jako v pasážích z mladších let, kde ve stejných rolích suše uštěpačná Tatiana Vilhelmová, jakmile za mužovy nemoci pokoutně strhne řízení firmy na sebe, přebíjí Davida Švehlíka. K stáru se z jízlivé hořkosti stal zvyk, svým způsobem rituál, který je dost možná drží při životě.
Usedle a opatrně
Náladově a herecky patří výjevy u rodinného stolu i lože k silným okamžikům, byť by unesly ještě více zraňujícího humoru v duchu Války Roseových, zato jako celek trpí Já, Mattoni popisností, vtělenou do hrdinova výroku „To jediné, co mi zbylo, jsou vzpomínky“.
Já, Mattoni Režie: Marek Najbrt Scénář: Petr Zikmund Hrají: David Švehlík, Alois Švehlík, Tatiana Vilhelmová, Josef Abrhám, Vojtěch Dyk, Jana Plodková, Aňa Geislerová a další Hodnocení: 60 %
Dosazují se do předvídatelného koloritu, kam patří místní korzo, salony, vnadné služky, chtivé paničky. Dospívajícímu Mattonimu v podání Jáchyma Novotného lze těžko věřit oslnivost gigola, při jehož spatření ženy omdlévají, a v pozdější epizodě, jež zkoumá více smrtelnost než činorodost, zas budí rozpaky pokus o směs mystiky a erotiky v osobě bylinkářky.
Pečlivost profesionálů, zejména výpravy a svícení, je znát z každého záběru, po stránce řemesel stojí Já, Mattoni rozhodně nad První republikou, ale událost to není. Vedle moderního výrazu Rapla působí režijně usedle, krotce a opatrně. Vlajková loď podzimu veřejnoprávní obrazovky jako by uvázla na mělčině, kde se bez větru a odvážného kapitána pomalu mění v muzeum.


description: Texty holandské kapely Epica, která patří k nejlepším v žánru symfonického metalu, v sobě vždy spojovaly filozofii a vědu. A nejinak tomu je i v případě jejich nového alba Holographic Principle, které vyjde 30. září. V lednu 2017 kapela vystoupí v pražském Foru Karlín.

title: Epica na nové desce zpívá o hologramech i robotických legiích

maintext:
Titul vychází ze stejnojmenné vědecké teorie, podle níž je svět pouze holografickou projekcí. „To by znamenalo, že všechno, co považujeme za skutečnost, jí vlastně není. Texty pro nás byly vždy důležité. Nechceme dělat jen skvělé písničky, ale také potravu pro myšlenky. Na albu je témat víc. Patří mezi ně třeba umělá inteligence nebo uprchlická problematika. Nicméně motiv holografického vesmíru se deskou táhne jako červená linie,“ prozradila zpěvačka kapely Simone Simonsová.
Autorem většiny textů je kytarista a zpěvák Marc Jansen. Toho fascinuje koncept virtuální reality. „V současnosti se díky ní můžeme dostat do jiného světa. Zatím to ještě není dokonalé, ale za pár let se technika dostane tak daleko, že nebudeme schopni říct, co je reálné a co virtuální. A pak možná lidé zjistí, že svět, v němž žijeme, je možná také jen virtuální realita nějaké vyšší skutečnosti,“ vysvětluje Mark Jansen důvod, proč si vybral právě toto téma. Co se odborného zaměření týče, mají to prý se Simone dobře rozdělené.
„Mark se zabývá především vědeckou složkou, já mám zase raději filozofii. Té jsem se věnovala už zamlada při studiu. Takže obsahově to máme vyvážené,“ dodala zpěvačka. Kapela čerpá také ze sci-fi filmů. To se projevuje například v písni Beyond the Matrix, který odkazuje ke snímku bratrů Wachowských. Kombinace vědeckých a filozofických témat není v metalu úplně běžnou záležitosti. „Mohly bychom psát třeba o dracích nebo elfech, to však nechceme. Rozhodně to říkám při vší úctě ke kapelám, které tato fantasy témata používají. Ale naše cesta je jiná,“ řekla iDNES.cz Simonsová.
První skladba, kterou Epica z nového alba představila veřejnosti, nese název Universal Dead Squad a zabývá se umělou inteligencí. „Měli jsme na album připraveno více písní, nakonec jsme výběr zúžili na dvanáct. S těmi jsme seznámili novináře a s jejich pomocí jsme pro první prezentaci zvolili právě tuto. Co se námětu týče, je to o pokročilých robotických legiích. Člověk roboty stvořil a je nad nimi, ovládá je. To se ale může změnit. Mohou jej převýšit a obrátit se proti němu. Je to děsivá myšlenka,“ sděluje zpěvačka.
Co se hudební stránky týče, album je podle členů kapely metalovější, než byla předchozí deska. „Nahrávali jsme speciálně zvlášť kytarové party, aby jednotlivé riffy lépe vyzněly. Zvuk se od alba Quantum Enigma posunul. Jsme stále hlavně metalová kapela. I když samozřejmě symfonická složka je pro nás hodně důležitá,“ podotýká zpěvačka.
Novinkou je také fakt, že se Epica na nahrávce vyhýbá syntetickým zvuků, které používala dříve. Poprvé také při nahrávání studiového alba došlo na symfonický orchestr. „Snažili jsme se nahrát co nejvíce skutečných nástrojů, aby vše bylo co nejautentičtější. Co se orchestru týče, nenahrávalo se všechno najednou, ale jednotlivé nástroje přišly na řadu postupně,“ informuje Simone Simonsová, která osobně velmi ráda zpívá s orchestrem.
„Měli jsme možnost takto vystupovat několikrát a vždycky to bylo skvělé. To je třeba případ Maďarského koncertu, z něhož vzešlo DVD Classical Conspiracy. Bohužel nejsme tak velká kapela, abychom si mohli dovolit jezdit na turné v tolika lidech. Přistupujeme k tomu pouze při zvláštních příležitostech,“ dodává. Na turné k novému albu ale s sebou budou mít velmi zajímavé hudebníky. Koncerty s nimi totiž bude absolvovat stále populárnější německá powermetalová formace Powerwolf. „Ano, obě kapely jsou stylově trochu někde jinde, ale chtěli jsme oslovit co nejširší publikum tak, abychom mohli vystupovat ve větších halách. Powerwolf dokáží udělat skvělou show a mají spoustu příznivců. To je přesně to, co potřebujeme,“ vysvětluje volbu Simone Simonsová s tím, že jde o vůbec první spolupráci obou skupin. Do Česka dorazí 28. ledna 2017, kdy vystoupí v pražském Forum Karlín.
Kapela Epica vznikla v roce 2003, kdy vydala i své debutové album Phantom Agony. The Holographic Principle bude její v pořadí sedmá studiová deska.


description: Místo cestičky prošlapané slavným tátou se zpěvačka Marta Jandová vypravila do Německa, kde ji nikdo neznal, a uspěla nad očekávání. Před třemi lety však porodila vytoužené dítě a fanouškům i Petru Jandovi, frontmanovi skupiny Olympic, dnes vysvětluje, proč místo turné s kapelou Die Happy vstoupila do další televizní show - Tvoje tvář má známý hlas.

title: Baví mě to, ale dělám to i pro peníze, říká Marta Jandová o Tváři

maintext:
Řešíte kritiku, že něco děláte jen pro peníze?
Jasně, spousta lidí prohlašuje, že televizní show dělám jenom pro prachy. Ale proč všichni pracujeme? Abychom měli peníze. Ano, spousta z nás má svou práci natolik ráda, že by pracovali i tak, ale v zásadě všichni pracujeme kvůli penězům. A já mám to štěstí, že mě to navíc ve Tváři baví. Minulý týden třeba přišel Míra Etzler a všech, včetně vizážistek, maskérů a kostymérů, se zeptal, jestli máme rádi ostrý a krevety. A že tedy na příští týden navaří thajské kari s krevetami. To by přece nedělal, kdyby ho to nebavilo!
Takže se podařilo navázat na atmosféru první řady?
Já vůbec nečekala, že to bude tak na city. Třeba druhé kolo pro mě byl absolutní nervák, Beyoncé, taneční číslo, kterého jsem se fakt bála. Dělala jsem sice šest let balet, když jsem byla malá, protože maminka byla tanečnice a přála si to, ale když musíte najednou zvládnout moderní choreografii a k tomu zpívat... Když jsem pak zjistila, že jsem dostala nejvíc bodů, normálně jsem se rozbrečela. Přitom já tohle nesnáším. I v porotě SuperStar, když mě něco dojalo, tak místo abych to prodala na kameru, radši jsem se schovala za papír, aby to nikdo neviděl. Prostě, i když jde jen o zábavu, tak jsme natolik velcí egocentrici - jinak bychom ani v showbyznysu nebyli - že to maximálně prožíváme.
Týdeník TÉMA Vychází v pátek Jak Marta Jandová prožívala ztrátu maminky? Proč se se svým manželem neusadili v Německu? A co si myslí o situaci v této zemi? Více se dočtete v pátečním vydání týdeníku Téma.
Proč se raději nevěnujete rockové muzice?
Nedávno mi někdo na Facebooku vyčetl, že vystupuju ve Tváři, že se ze mě stává tvář komerční televize a že bych měla radši jet na turné se svou kapelou. Ale lidi neznají můj úhel pohledu. Že kapela zrovna nefunguje, není moje vina. To se prostě tak seběhlo. Kromě jednoho máme všichni děti, i náš bubeník byl rok na mateřské dovolené, v Německu je to tak běžné. A hypotéka se neptá. Kluci teď navíc jeli turné s nejslavnějším německým zpěvákem, které trvalo tři roky. Jezdili obrovské haly pro patnáct tisíc lidí, vydělali si neskutečné peníze. Našich skalních fanoušků je sice po Německu pořád dost, ale velké kluby nebo haly nezaplní.
A co bude s vaší německou skupinou Die Happy?
Zrovna před pár dny jsme s kapelou hráli na jednom povedeném festivalu a najednou mi zase bylo strašně líto, že tak málo hrajeme, až jsem se klukům na jevišti rozplakala. Ačkoli jsme totiž v tomto obsazení spolu šestnáct let, pořád se máme strašně rádi. Padli jsme si tam kolem krku a já úplně chytla druhou mízu. Ráda bych to zase nějak rozjela, ale už jsme někde jinde. Skoro všichni už taky máme děti. Ale jediná já jsem ta maminka.
Co je teď pro vás nejpodstatnější po profesní stránce? Chcete se víc soustředit na sólovou kariéru?
Sólovou desku slibuju už čtyři roky, do toho přišla Maruška, ale mám už připravených nějakých šest osm písniček. Pár skladeb mám od Marka Ztraceného, taky chci poprosit tátu, aby mi napsal nějakou baladu, ty on umí. Něco mezi Slzy tvý mámy, Otázky a Bonsoir Mademoiselle Paris.


authors:
Woody Allen
Autor

description: Rok co rok nový film, uložil si Woody Allen a úkol plní. Těžko říci, je-li to už jen osobní rituál, posedlost profesí, hra na výdrž, nebo skutečná touha sdělit, co ještě nikdo nikdy nepověděl.

title: RECENZE: V nových Allenových filmech je bezpečno, ale splývají v jeden

maintext:
Právě v novince Café Society, která vstupuje do našich kin, se však znovu ukazuje, že svou autorskou výpověď o pošetilosti citů Allen už jen opakuje v drobných obměnách a že z romantické komedie stále více vypouští zábavnou jiskřivost ve prospěch nostalgické nálady. Navíc tentokrát těká: slíbil opar Hollywoodu 30. let, kam přichází dychtivý mladík za svou životní šancí a stane se součástí (rodinného) milostného trojúhelníku, ale než Allen stačí dobový hvězdný prach továrny na sny pořádně rozvířit, přesune zhrzeného hrdinu do newyorského nočního klubu s (rodinným) gangsterským zákulisím.
Novic se srdcem na dlani v sobě nese vždy něco dojemného a jeho představitel Jesse Eisenberg vyzařuje bezbrannost, jako by vystoupil z knih Vladimíra Párala, aniž by vydíral rysy jelimánka. Steve Carell coby jeho vlivný strýc se mu v pozdním milostném poblouznění vlastně podobá, bohužel pozici slavného agenta dobových hvězd může vyjadřovat jen telefonáty s nimi. A Kristen Stewartová staví na dívčím půvabu, nikoli na ženské osudovosti, kterou jí příběh přisuzuje.
Zdroj humoru tvoří opět hlavně spojenectví víry včetně „první židovské prostitutky v dějinách“, což je mimochodem scéna natočená až překvapivě školácky. Vyprávění pozvolna plyne s příjemným hudebním podkresem a hezkými lidmi na hezkých obrázcích, nicméně pod povrchem líbivosti se vynořuje banalita, kterou už režisér neironizuje, neanalyzuje ani nestaví na hlavu, prostě jen zaznamenává.
Café Society USA, 2016, 96 min Režie: Woody Allen Scénář: Woody Allen Hrají: Steve Carell, Sheryl Lee, Todd Weeks, Paul Schackman Hodnocení: 55 %
Ač má snímek rozumnou délku staré dobré školy, tedy zhruba půldruhé hodiny, nelze říci, že by jeho filmový čas zrovna pádil. Dost pocitových okamžiků by se dalo vypustit bez náhrady, aniž by se na kronice jedné zmarněné lásky cokoli změnilo. V zajetých allenovských kolejích je sice milo, bezpečno a sladkobolno, ale jednotlivé filmy z poslední doby pak splývají v jeden; Iracionální muž, Kouzlo měsíčního svitu či Café Society zanechají stejně prchavý zážitek. S výjimkou úvahy židovské matky, co je pro syna horší úděl: být vrah, nebo křesťan.


description: S Angelinou Jolie chodí na večeře a s Clivem Owenem na pivo, Meryl Streepovou poutal na lanko, v režii Stevena Spielberga se nechal zastřelit. A teď vstoupil i do světa Star Wars: Leoš Stránský.

title: Spielberg ho nechal zastřelit, teď zachraňoval Star Wars

maintext:
Od 90. let prošel Leoš Stránský jako kaskadér velkofilmy typu Titanic či Troja, v posledních letech žije v Londýně a kaskadérské akce spíše koordinuje. „Američani tu točí už skoro všechno, kdyby Anglie měla větší kapacity, zvládla by i dvojnásobek štábů. Kdo má ruce a hlavu, dělá, práce je dost, i kdybych se rozčtvrtil,“ líčí.
Z děl, která jdou brzy do kin, vidím ve vaší filmografii třeba Inferno podle Dana Browna nebo Fantastická zvířata a kde je najít čili film ze světa Harryho Pottera.
Na potterovský příběh se sám těším, to je moc pěkná pohádka s vánoční náladou. A z Inferna jsem dělal jen závěrečnou scénu, kde se Tom Hanks pere v tureckých lázních, aby zachránil svět. Pak jsem točil sci-fi s Natalií Portmanovou Annihilation, kde proti viru z vesmíru pošlou pět žen, a právě odtud mě odvolali k projektu Rogue One: A Star Wars Story.
Ví se sice, že jeho první verzi producenti zamítli a musela se předělávat, ale co jste zachraňoval vy?
Nový tým přetáčel větší část filmu a já měl připravit nové akční scény. Pravda je, že v logice těch původních jsem se taky občas ztrácel. Samozřejmě se nedalo změnit všechno, spíš jen maličkosti, ale pracovali jsme na úpravách sedm dní v týdnu po dva měsíce. Za výjimečných bezpečnostních opatření: každému zamknou mobil, všechny sledují na Facebooku, já měl iPad povolený z pracovních důvodů.
Co by se stalo, kdybyste vynesl nějakou ukázku?
Deset let nesmím do studia a doživotní zákaz práce pro Disneyho. Ale stálo to za to, do té doby jsem spíš asistoval, nejsem totiž v anglických odborech, teď jsem v branži vyrostl – na Hvězdné války slyší všude. Navíc moje profese má venku respekt.
Co byste řekl skeptikům, podle nichž v době počítačových triků už nejsou kaskadéři potřeba?
Vyprávěl bych jim, jak jsem dělal Krále Artuše. Právě jeho režisér Guy Ritchie řekl: Nechci lanka, nechci počítače, chci vidět, jak to vypadá reálně. Podobně smýšlí třeba Quentin Tarantino. Navíc počítač vyjde pořád dráž než člověk – když jim předvedete, že to jde udělat v reálu, vezmou vás. A taky je rozdíl pořád trochu vidět, když jsem dělal komiks Liga spravedlnosti, chtěli, aby i Batmana a spol. hráli živí lidé, dodělávalo se jen pozadí či pohyb nohou.
Leoš Stránský nyní funguje hlavně jako koordinátor kaskadérů.
Zmínil jste kultovního filmaře Ritchieho. Jaký je?
Zvláštní. Celé dny nejde na plac, sedí v karavanu, lidi týdny zkoušejí, on hraje šachy a pak řekne: Zrušte to, já tu scénu vlastně nechci. Ale pak jsem viděl trailer a je naprosto úžasný, nevím, jak to dokázal.
Myslím, že nejen on má rád takzvanou „starou ruční práci“, nahrává vám celá vlna návratů včetně akčních hrdinů 80. let.
Ano, já to miluju, Statečné srdce je pro mě fantastická podívaná, a pokud budu dělat na Robinu Hoodovi, chtěl bych akci postavit přesně tak: drsně, syrově, věrně.
Když najímáte kaskadéry, koho vybíráte – Brity?
Musím, ale uznávám to pravidlo. A pokud potřebuji jistý typ a mezi Brity ho nenajdu, mohu sáhnout jinam. Každý stát si myslí, že má ty nejlepší kaskadéry, ale já dělal na Novém Zélandu, ve Státech, v Kanadě, Africe, Bulharsku, Litvě a všude mají dobré i špatné. Z pěti set je dobrých stovka, ze stovky patnáct.
Vy sám už do akce nechodíte?
Běžně ne, v téhle profesi jako u vrcholových sportovců znamená čtyřicítka konečnou. Taky člověk začne přemýšlet, nemá už důvod si něco dokazovat ani čas na pravidelný trénink. Ale když mi tvrdí, že něco nejde udělat, tak se ještě obléknu a dokážu jim, že to jde.
Jak tedy vypadá vaše práce dnes?
Scházím se s režiséry, vyslechnu jejich představy, někdy řeknou, ať celou akci vymyslím sám, podle toho se stavějí i dekorace. Pak v kině mohu říci: Tohle je moje scéna.
A na kterou jste nejvíc hrdý?
Na ohnivé dělové koule v Králi Artušovi. Na finále Fantastických zvířat. A z dob, kdy jsem ještě stál před kamerou, pro mě profesně nejvíc znamená film Zachraňte vojína Ryana.
Čekala jsem, jestli zmíníte bondovky.
O tom jsem snil v mládí – když se dostanu do bondovky, bude to vrchol života! Nakonec jsem natočil dvě, Casino Royale a Jeden svět nestačí, nicméně za vrchol považuji Ryana. Třebaže jsem byl ten zlý sniper, kterého dostanou střelou skrze hledí, dokonce pak o tom vznikl televizní pořad, kde dokazovali, že to není možné.
Úvodní scéna vylodění z Ryana je nepřekonatelná, ač ji pořád napodobují. Pamatujete se, jak se tehdy choval Steven Spielberg?
To je režisér, který má vše promyšlené. Ví přesně, co chce, a předem vám to poví, dodržuje plán, ale nespokojí se s málem. Nekřičí, je klidný, pokud je třeba, záběr opakuje několikrát, ale pak přijde: Jestli se to nepovede ani teď, tak ta scéna ve filmu prostě nebude.
Existují i režiséři, kteří nevědí, co od kaskadérů chtít?
Bohužel je jich dost, opakují dokola: Něco nám nabídni. Vůbec nejhorší jsou ti, kteří vám dají animované video a řeknou: Tohle je od studia schválené, tak to udělej. Neznají zákony fyziky, nevadí jim, že to vypadá nepřirozeně. Pak řekne Bruce Willis: Do vesty na lanka už nejdu, nejvýš pár metrů popoběhnu – a nastoupí starý dobrý dubl.
Poznal jste zblízka řadu hvězd. Jak vás berou?
S Angelinou Jolie chodím na večeři, s Clivem Owenem na skleničku. Felicity Jonesové ze Star Wars jsem vysvětloval, že ji za týden nenaučím to, nač potřebuje dva roky tréninku, ale snažila se. Platí, že čím větší hvězda, tím je vstřícnější a skromnější. Tom Hanks ochotně stojí půl hodiny ve vodě a nabízí: Jestli to nebylo dobré, ponořím se zas – a na konci vám přijde poděkovat. Meryl Streepovou jsem poutal na lanka, když se v Božské Florence snáší na scénu – přišla včas, všem se představila a mně řekla: Dejte mi tu vestu, já vám věřím. Pracovat s takovými herci je radost.


maintext:
Potvrzeno, basák Williams opouští AC/DC. Angus Young zůstává sám
16:58 , aktualizováno 16:58
Cliff Williams se dušuje, že za jeho odchodem z hardrockové legendy nejsou personální změny posledních let. Nicméně v nedávném rozhovoru řekl, že ztráta jeho dlouholetých spoluhráčů pro něj byla velká změna. Své rozhodnutí oznámil poté, co kapela v úterý ukončila své Rock or Bust Tour.


description: Neortodoxní folkaři Jananas neberou příliš vážně ani svou vlastní muziku, tím méně média, kterým dle textu skladby The Best of Jananas předkládají „kecy“. Tímhle sdělením začíná deska To samo, která vyjde v pátek, a je potřeba jím poměřovat vše, co v rozhovoru s tvůrci padlo.

title: Básník Antonín Sova se stal terčem vtipu, v jeho rodišti to vzali

maintext:
„Jsme parta pomalých a líných lidí,“ vysvětluje zpěvačka Jana Infeldová, proč druhá deska vychází šest let po debutovém albu kapely. „A potom to vydáváme za svou přednost, stejně jako jiné svoje nedostatky. To naše kapela vždycky uměla,“ dodává kytarista Jan Vávra. „Desku za nás navíc natočili opravdoví muzikanti a my jsme přispěli jenom asi několika takty,“ říká Infeldová. „Samozřejmě jsme něco nahráli, ale nebudeme se tvářit, že úplně všechno,“ přiznává popravdě Vávra.
Píseň, která tu bude pořád
K čemu se však Jananas hrdě hlásí, jsou texty, které opět oplývají především humorem, ač všechny písně nejsou nezbytně komediální. Jeden příklad za všechny – básník Antonín Sova, který ruší oslavu citacemi svých veršů.
„Konkrétně tahle píseň vznikla na objednávku festivalu Pacovský poledník, který se koná v místě Sovova rodiště. Podmínkou vystoupení bylo, abychom zhudebnili jeho báseň. Pročetli jsme štos jeho knih a zjistili jsme, že se to dílo – přírodní lyrika nebo temné revoluční verše – pro nás úplně nehodí,“ popisuje Infeldová impulz pro vznik skladby.
„Samozřejmě jsme nechtěli přijít o festival a přislíbený honorář, takže jsme se s tím vypořádali po svém,“ dodává Vávra. Na festivalu prý píseň přijali překvapivě dobře. „Ostatní totiž vzali svůj osvědčený hudební mustr a do toho recitovali Sovu. My jediní jsme k tomu přistoupili kreativně a lidi to ocenili,“ říká Vávra.
V další z písní je zmínka o Plastic People, kteří se mezitím rozpadli na dvě samostatné kapely. „Ano, to je nevýhoda toho, že deska vznikala dlouho. Mezitím se některé věci změní,“ uznává Vávra. „Když zpíváme, že s Karlem Gottem nikdo nesnídá, tak to taky není neúcta, ale jen lehká citace z písně, která tu bude pořád. A doufám, že i ta naše píseň tu bude pořád.“
Desku To samo Jananas pokřtí 5.a 6. října v pražské Malostranské besedě. „Věříme si, že ji dvakrát vyprodáme, což by se ve větším sálu nemuselo podařit. Čímž neříkám, že by se lidi nevešli. Prosím, přijďte,“ zve Vávra fanoušky.


maintext:
RECENZE: Zabil kuře před tisíci hippíků. Tak začínal Alice Cooper
15:59 , aktualizováno 15:59
S filmy, které sledují kariéru legendárních rockerů, je jistá potíž. Příběhy by většinou vydaly na román a být to hrané snímky, pak by se řadily k nejneuvěřitelnějším. Jenže od dokumentu divák očekává právě i onu dokumentární výpovědní hodnotu. A nestrannost. A v tom bývá problém.


description: Ač v létě oslavil šedesátiny, patří Tom Hanks stále k diváckým magnetům. Nyní to potvrdil filmem Sully: Zázrak na řece Hudson v roli skutečného pilota, jenž svým přistáním na ledové hladině zachránil všech 155 lidí na palubě. V Americe se film zařadil mezi pět nejúspěšnějších zářijových startů všech dob.

title: Tom Hanks jako pilot Sully ovládl kina, zkusí to i v Infernu


description: Takhle se český klasik příliš často nedá slyšet. Nicméně byli to jiní klasikové, kteří ve stejný den podstoupili na festivalu Dvořákova Praha řízenou destrukci. Třeba Mozart opět čelil Jamesi Bondovi.

title: GLOSA: Vodník krásně vyděsil, Bach dojel k cíli pomocí aplikace

maintext:
Na první straně tištěného programu k sobotnímu matiné si divák mohl přečíst poznámku, že tento čas je na festivalu vyhrazen pro „uvádění Dvořákových titulů v neobvyklém provedení“. A přirozeně si položil otázku, co to je a hlavně v čem všem bude do budoucna spočívat „neobvyklé provedení“.
Letos obnášelo Dvořákovu symfonickou báseň Vodník a Novosvětskou symfonii v podání belgického souboru Anima Eterna Brugge, který hraje na dobové nástroje. Uvádění skladeb takzvaným historicky poučeným způsobem se v současnosti ovšem už zdaleka neomezuje jen na baroko, proto tato „neobvyklost“ by dost možná klidně unesla i obvyklý večerní čas, nejen dopolední koncert.
Navíc interpretace pod taktovkou dirigenta Jose van Immerseela byla prostě uměleckou výzvou, zvlášť když dva dny předtím Vodníka hrála na festivalu Česká filharmonie a Novosvětskou v jejím podání (nebo i v podání jiných moderních orchestrů) zná snad každý posluchač klasiky.Tentokrát zazněl Dvořák jinak. Místo velkého obsazení a naleštěného, svítivého a mocného zvuku tu byl menší orchestr, znějící matněji a drsněji. Občas rušily - v porovnání s moderními nástroji - ne tak čisté a spolehlivé dechy. Ale co s tímto zvukem dirigent a jeho svěřenci dokázali udělat!
Vodník překvapil vyhrocenými kontrasty v tempech, až jakousi dramatickou ježatostí, a současně neuvěřitelnou vypravěčskou rétorikou, kdy dirigent každou frázi doslova nechal vydýchat, aniž by oslabil napětí. Tenhle Vodník krásně děsil jako skutečná strašidelná pohádka vyprávěná v temném pokoji. Podobně dirigent přistoupil i k Novosvětské. Orchestr možná tak krásně nezpíval jako moderní orchestry, ale zato každým taktem vyprávěl. Fascinující příběh o Americe.
Slovo do pranice
Mezi oběma skladbami van Immersel s pomocí tlumočnice navíc divákům představil svůj orchestr i své pojetí. „Mnoho lidí se domnívá, že existují buď moderní nástroje, nebo barokní. Jenže tak jako se od sebe odlišují auta z let 1920, 1940 a 1970, tak i každé období v hudbě mělo svůj specifický vývoj,“ podotkl.
Koncertní mistr pak předvedl své housle a přitom zdůraznil, že kovové struny se začaly místo strun ze střev běžně užívat až po druhé světové válce, takže i Dvořák slyšel své skladby trochu jinak. „Hlavní rozdíl však spočíval ve způsobu hry, hrálo se s méně vibratem, místo legata se tóny spojovaly portamentem, neboli jakýmsi sklouznutím, které je dnes v podstatě zapovězené,“ vysvětlil hudebník. Dirigent pak ještě dodal, že se snaží najít prostředky, které znal skladatel. „Kdyby Dvořák slyšel hrát svou hudbu moderním orchestrem, asi by se ptal, kdo to zkomponoval,“ poznamenal na závěr. Tomu se říká slovo do pranice...
Festivalová sobota pak už pokračovala méně provokativně, i když Rodinný den, jemuž byla vyhrazena, se přirozeně nesl v odlehčené atmosféře. Uzavřela ho podvečerní show britské komediální dvojice Igudesman & Joo, kteří už na festivalu hostovali předloni. A také tentokrát houslista a klavírista rozesmáli publikum v Dvořákově síni, v níž zasedlo i hodně dětí. Některé kousky zopakovali, například souboj Mozarta s melodií k filmům s Jamesem Bondem, jiné byly nové, třeba návod, jak „dojet“ k cíli Bachovy skladby s pomocí speciální aplikace v mobilu, jež vydává příkazy jako „za několik taktů změňte tóninu“ nebo „snižte rychlost“. Komici opět míchali klasiku s pop-kulturou, někdy to bylo vtipné více, někdy ovšem méně. Celkově se zdálo, že minulý program byl nápaditější. Anebo už člověk prostě tušil, co může čekat.


description: Rodiče už by měli šetřit na jarní vstupenky pro děti. Plně animovaný příběh Šmoulové: Zapomenutá vesnice, který právě uvolnil první trailer, vstoupí do našich kin 30. března 2017. Slibuje objev největšího tajemství v historii postaviček, které z komiksu a seriálu přešly na velká plátna.

title: VIDEO: Modrá armáda se vrací ve filmu Šmoulové: Zapomenutá vesnice


description: Režisér Petr Zelenka s filmem Ztraceni v Mnichově bude zastupovat Česko v oscarové bitvě neanglicky mluvených děl. „Mám ten film rád, taky jsem rád, že si na něj akademici vzpomněli, a tu radost nijak nezmenšuje, že Oscary pro cizojazyčné filmy považuju za podvod,“ říká v rozhovoru.

title: I když má radost, cizojazyčné Oscary pokládá Zelenka za podvod

maintext:
Kritici jej vyhlásili nejlepším domácím filmem roku 2015, na Českých lvech pak od členů České filmové a televizní akademie dostal jen cenu za scénář a střih. Přesto teď akademici autorský snímek Petra Zelenky Ztraceni v Mnichově posílají do oscarového klání.
Nezdá se vám to divné - na Lvech si akademici filmu Ztraceni v Mnichově skoro nevšimli, a najednou ho vybrali do nejvyšší světové soutěže?
Jednak film na Oscary se vybírá podle data premiéry vždy od října do října, kam Ztraceni v Mnichově spadají - na rozdíl od dřívějších Kober a užovek, které Lva vyhrály. Jednak se k návrhu na Oscara váže jiná metoda hlasování než na Lvech, kde se volí dvoukolově.
Přesto loni naše akademici nevyslali na Oscara Kobry a užovky, nýbrž Domácí péči, které pak dali jediného Lva. Jste také členem akademie, jak jste hlasoval?
Myslíte ohledně vyslání českého filmu za Oscary? Loni si nevzpomínám a letos jsem nehlasoval. Myslím, že jsem ani nesměl.
Mohou vůbec Američani ocenit jednak mystifikaci, jednak odstíny vaší hry na výklad historie kolem Mnichova?
Což o to, ocenit to mohou, ale pravděpodobnost, že ocení film z naší neznámé a ničím pro ně zajímavé země, je jedna ku tisíci.
Viděl jste některý z konkurenčních filmů? Třeba Almodóvarovu Julietu?
Na Julietu mi na festivalu v Polsku zakázali jít. Prý je to naprostá p...vina. Ale zkusím ten německý film.
Chcete vůbec Oscara? Protože je v módě tvrdit, že o něj vlastně pravý filmař nestojí, že je to jen komerce a cirkus.
Upřímně je to loterie, do níž vstupenka stojí zhruba milion korun - to jsou náklady spojené s účastí v téhle hře. Kdybych si mohl vybrat a měl ten milion dříve, raději bych ho vložil do výroby a koupil za něj asi práva na hudbu, která by film posunula zase někam dál. Vždycky končíme s rozpočtem úplně našponovaným, na nic nakonec nejsou peníze a pak se stane taková patálie.
Vy říkáte oscarové reprezentaci patálie?
Producent musí vyklopit milion a přitom všichni víme, že šance jsou skutečně neadekvátní. Statisticky by ve hře muselo být podle mne alespoň 200 milionů korun, aby se vyplatilo do té rulety vstoupit. Což není, vítězství může vynést jen zanedbatelné peníze. Kdyby Oscary organizoval někdo jiný než televize ABC a Americká filmová akademie, Američani by byli asi první, kdo by se jich neúčastnil. Protože poměřují vše ziskem a z toho hlediska to smysl nedává.
Ať Ztraceni v Mnichově dopadnou jakkoli, chystáte už příští projekt, příběh o mladém teroristovi. Jak jste daleko?
Mám třetí verzi scénáře a myslím, že ta čtvrtá už bude točitelná.


description: Nejbarevnější ročník, psalo se předem o udílení 68. cen Emmy, televizních obdob filmových Oscarů. Což znamenalo jednak pestré zastoupení trvalek i novinek, jednak řadu nominací pro umělce tmavé pleti. Nakonec stejně jako loni vyhráli favorité, mezi dramaty Hra o trůny a z komediálních cyklů Viceprezidentka.

title: Televizní ceny Emmy ovládly seriály Hra o trůny a Viceprezidentka


description: Westernová klasika Sedm statečných z roku 1960 se dočkala nové verze. V galerii můžete porovnat, kdo nahradí dnes už ikonické role Chrise a Vina v podání Yula Brynnera a Steva McQueena. Nový snímek v režii Antoinea Fuquy přijde do našich kin už 22. září.

title: OBRAZEM: Kdo je kdo. Porovnejte původní a nové tváře Sedmi statečných


description: Ve věku 88 let zemřel americký dramatik Edward Albee, autor slavné divadelní hry Kdo se bojí Virginie Woolfové? Informovala o tom agentura AP. Albeeho charakterizoval břitký humor, s nímž ve svých dílech kritizoval lhostejnost, lež či přetvářku. Za svůj život třikrát získal prestižní Pulitzerovu cenu.

title: V 88 letech zemřel Edward Albee, autor hry Kdo se bojí Virginie Woolfové?


description: Čo bolo, to bolo, citovala se s nostalgií slavná hláška jeho postavy z Černých baronů, když Pavel Landovský před dvěma lety zemřel. K jeho nedělní nedožité osmdesátce však sobotní ČT art nasadí jinou legendu.

title: TELEVIZIONÁŘ: Pivo jen z lahve, svoboda nade vše. Prostě Lanďák


description: Mel Gibson se po deseti letech znovu představuje jako režisér. Tentokrát si pro diváky připravil válečné drama Hacksaw Ridge: Zrození hrdiny, které vypráví příběh Desmonda Dosse. Ten se na konci druhé světové války při bitvě na Hacksaw Ridge díky své vůli a přesvědčení stal americkým národním hrdinou.

title: VIDEO: Mel Gibson znovu režíruje. Blíží se Hacksaw Ridge: Zrození hrdiny


description: Letošní 21. ročník Literární ceny Knižního klubu získal Patrik Girgle za prozaický debut Vertigo. Kniha je sondou do života sedmnáctiletého mladíka, který dospívá v devadesátých letech a vyrovnává se s prvními láskami a sexuálními zkušenostmi. Cenu si autor převzal v úterý odpoledne v Kaiserštejnském paláci v Praze.

title: První lásky, panáky a zklamání. Cenu Knižního klubu si odneslo Vertigo


description: Při vesmírné cestě k novému domovu jsou dva hibernovaní pasažéři kosmické lodi kvůli poruše probuzeni o devadesát let dříve. Tak začíná sci-fi Pasažéři, v níž ústřední pár hrají Chris Pratt a Jennifer Lawrenceová. Do našich kin přijde 12. ledna 2017, nyní je na světě první ukázka.

title: VIDEO: Chris Pratt a Jennifer Lawrenceová se vzbudí jako Pasažéři


description: Sesypal se, semlelo ho to, přizabil se, hlásily reklamní slogany z natáčení první české Pevnosti Boyard. Hvězdy a hvězdičky zjevně přežily, protože premiéru večer vysílá Prima v plném lesku nevídané kampaně, otázkou zůstává, jak dlouho vydrží sama hra.

title: TELEVIZIONÁŘ: Jak dopadnou Češi? Boyard hlásí pořádnou tlačenici národů


description: Bývalý americký prezident George Bush mladší chystá vydání knihy portrétů amerických vojáků, kteří sloužili na zahraničních válečných misích. Politik, který rozhodl o zahájení válek v Afghánistánu a Iráku, hodlá knihou vzdát hold válečným veteránům.

title: George Bush vydává knihu s portréty veteránů, které sám vyslal do válek


description: Česká filmová a televizní akademie rozhodla hlasováním, že do boje o cenu Americké filmové akademie za nejlepší neanglicky mluvený film vyšle snímek Petra Zelenky Ztraceni v Mnichově. Utká se mimo jiné s Almodóvarovou Julietou nebo chilským Nerudou.

title: Do bitvy o Oscara jde za Česko film Petra Zelenky Ztraceni v Mnichově


description: Debutová deska zpěvačky, která si říká Lenny, patří mezi očekávané novinky letošního roku. Nahrávky, které dvaadvacetiletá písničkářka dosud vypustila, se totiž setkaly s dobrou odezvou.

title: RECENZE: Lenny si dopřála více kytar, její prvotina vyšplhala nad průměr

maintext:
Aby ne, Lenny totiž představuje polohu, která na tuzemské scéně není příliš zastoupená. Díky školní průpravě korunované úspěšně završeným studiem hudební školy v Británii navíc přináší dotek velkého světa, reprezentovaný mimo jiné nekřečovitou angličtinou.
Hearts Lenny Hodnocení: 80 %
Především jsou to však kvalitní písně, které z desky, jež nese název Hearts, dělají nadprůměrný debut. Za většinou z nich stojí silná dvojice, kterou Lenny tvoří s producentem a spoluautorem desky Ondřejem Fiedlerem. Ač je grafika alba takřka kompletně vyvedená v lehkém odstínu růžové, rozhodně to není muzika „pro holčičky“. Zpěvačka tu sice akcentuje vztahové peripetie, ale texty nekončí u brekotu do polštáře.
Lenny se zatím profilovala především jako zpěvačka a klavíristka. Proto může překvapit, jak moc je deska Hearts postavená na kytarách. Klavírní balady samozřejmě nechybějí, ale jsou tu písně jako Standing At The Corner Of Your Heart, jejíž úvod na akustickou kytaru zní prosluněně a samozřejmě, jako by vypadl z reklamy na ranní cereálie.
Obal desky Hearts
Zároveň si tu své najdou i příznivci říznější muziky. Pořádně do kytar se Fiedler opřel třeba ve skladbě FUN nebo v už zveřejněných singlech Hell.o a Lover.
Výsledkem je deska dostatečně rozmanitá na to, aby po několika písničkách nesplývala dohromady, a přitom nikterak žánrově rozbitá. Tomu samozřejmě napomáhá chraplák, který už má Lenny za ty tři roky pomalého budování pozice jako jasně rozpoznatelnou značku.
Zpěvačka se snaží maximálně vystupovat sama za sebe bez jakékoliv protekce, ale v hodnotícím textu by mělo zaznít, že díky své matce Lence Filipové byla Lenny odmalička hudbou obklopená a trochu talentu možná i podědila. Obojí dokázala zúročit jak díky londýnskému studiu „písničkářství“, tak trpělivou prací, kdy na první desku nespěchala.
Zdařilý debut je zároveň relativně vysoko nastavenou laťkou. Snad ji Lenny v budoucnosti nesníží.


description: Švédská heavymetalová kapela Hammerfall vydá v listopadu své desáté album Built to Last. A prvním místem, které si členové vybrali pro představení desky, se tento týden stala Praha. To, že prezentace začala právě v Česku, není v žádném případě náhoda. V únoru se Hammerfall živě představí ve Zlíně.

title: Je to jako vypustit ptáčka, tvrdí Hammerfall o desce. Vyjde v listopadu

maintext:
„Jeden z největších zážitků z minulého turné byl pražský koncert. Bylo to v menším, ale velmi příjemném klubu. Pak jsme se k vám vrátili na festival Masters of Rock, což byla úžasná show. A před Vánoci jsme hráli v Pardubicích. Přestože jsme ten rok měli v Česku už dva koncerty, přišla na nás spousta lidí. Zdá se, že vaše země je pro Hammerfall výborným trhem. To je důvod proč jsme dnes tady. A navíc je tu naprosto fantastické publikum,“ řekl iDNES.cz zpěvák kapely Joakim Cans, který na tiskovou konferenci do Prahy dorazil společně s kytaristou Pontusem Norgrenem.
HammerFall (Masters of Rock 2015)
Oba se shodli na tom, že nahrávání nového alba pro ně bylo potěšením. „Užili jsme si ohromnou zábavu. Někdy se kapely příliš zaměřují na velkou produkci, a to není nejlepší. Desku jsme postavili čistě na tom, co jsme chtěli vytvořit my. To je asi i důvod, proč je zvuk alba jasnější než v jiných případech. V branži už jsme dvacet let, takž poznáme, co funguje a co tolik ne. Za tu dobu jsme spolupracovali se spoustou lidí. Pro tuto desku jsme se obklopili těmi nejlepšími z nich. Díky tomu jsme nebyli pod takovým tlakem. Cítili jsme se jako šťastní mladí muži a podle toho skladby i zní. Kdybychom se rozhodli pro nějakou zkostnatělou produkci, asi by to znělo, jako kdyby písně nahrávali unavení staří páprdové,“ pochvaloval si s úsměvem Pontus Norgren.
Joakim Cans to vidí podobně: „Když věříte lidem, funguje to skvěle. Nemusíte všechno hlídat a kontrolovat dvakrát. Víte, že se na ně můžete spolehnout. Tohle album je čistá stoprocentní dodávka přímo od kapely. Nikdo nám do toho nemluvil, nikdo neřekl, tohle tam nedávejte. Tohle album je prostě živé, nic sterilního.“
Mladší už nebudeme, vyrazíme na turné
Na otázku, zda by mohlo jít o nejlepší a nejúspěšnější album v historii Hammerfal, Cans odpověděl spíše zdrženlivěji. „Album je hotové, teď už s tím nic neuděláme. Napsali jsme písně, nahráli a momentálně je propagujeme, nic víc už nejde. Je to, jako když vypustíte ptáče z hnízda a řeknete: Leť! Myslím si však, že tohle album je silnější než předchozí, a to bylo hodně silné. Máme v sobě oheň, který nás stále žene, abychom tvořili dál. Vypadá to, že doba Hammerfall přeje. Nedivil bych se, kdyby tohle album patřilo mezi naše nejprodávanější,“ konstatoval zpěvák.
S deskou bude spojené obří turné, které začne v lednu v německých Brémách. „Nejprve vyrazíme do Evropy. Součástí šňůry bude 3. února i exkluzivní vystoupení ve zlínské hale Euronics. Druhá část turné se odehraje v Jižní Americe a pak zamíříme do Severní Ameriky a Velké Británie. V létě pak pojedeme festivaly. Dá se říct, že to bude naše největší tour. Ta předchozí byla hodně úspěšná a zažili jsme při ní hodně zábavy. Řekli jsme si, že mladší už nebudeme, tak se vrháme na další, ještě rozsáhlejší,“ sdělil Joakim Cans.
Zavzpomínal i na první ročník plzeňského Metalfestu v roce 2010, kdy se v době koncertu Hammerfall hrálo finále mistrovství světa v hokeji Česko-Rusko. „Zápas se během našeho vystoupení promítal na obřích obrazovkách. Byla tam úžasná atmosféra. Lidé si obojí užívali. Co také může být lepšího než sledovat finále světového šampionátu a k tomu poslouchat písně Hammerfall,“ podotkl s úsměvem. A dodal, že on i celá kapela má ke sportu hodně blízko. „Milujeme ho. Ve Švédsku dokonce sponzorujeme jeden hokejový klub,“ dodal.


authors:
Todd Komarnicki
Chesley Sullenberger
Jeffrey Zaslow
Autor

description: Film o pilotovi, který přistáním na Hudsonu zachránil všech 155 lidí na palubě, mohl být akční, katastrofický, hysterický, heroický. Nic z toho naštěstí neplatí. Navzdory dokonalé rekonstrukci dramatických scén je komorní a hlavně dobrý.

title: RECENZE: Hanks, Eastwood a skutečný příběh pilota. Zase jednou požitek


description: Americká spisovatelka Rainbow Rowellová, jedna z nejoblíbenějších představitelek žánru literatury pro dospívající, vydala nový román Nedej se. Na rozdíl od předchozích děl v něm vytváří fiktivní kouzelnický svět, který se nápadně podobá tomu Harryho Pottera.

title: RECENZE: Vykradla svět Harryho Pottera. Vítejte u kouzelníků ve Watfordu


authors:
Daniel Miňovský
Autor

description: Vojta Kotek, Jakub Prachař a Kryštof Hádek přešli ze zimní Padesátky do letní komedie Prázdniny v Provence. Může se zítřejší premiérou znovu zrodit hit?

title: RECENZE: Prázdniny v Provence jako letní Padesátka? Kéž by


description: Ve věku 71 let zemřel v úterý večer ve svém hollywoodském domě americký filmový režisér, scenárista a producent Curtis Hanson. Informovala o tom losangeleská policie. Držitel Oscara za scénář k thrilleru L.A. - Přísně tajné podle časopisu Variety žil v posledních letech v ústraní kvůli Alzheimerově chorobě.

title: Zemřel oscarový scénárista Hanson, režisér snímku L. A.


description: Miro Žbirka v pátek večer v zaplněné Sportovní hale na pražském Výstavišti odstartoval své česko-slovenské turné Road to Abbey Road. Fanouškům nabídl přehlídku hitů, hvězdné hosty včetně Mariky Gombitové či Peta Browna a přes dvě hodiny trvající show, jíž vytknout šlo jen málo.

title: RECENZE: Beatles, Cream, Gombitová. Žbirkovo turné je oslavou hudby

maintext:
Rozjezd koncertu, který odstartoval ve čtvrt na osm večer, byl lehce rozpačitý. Svůj díl viny na tom mělo zvolené místo. Stará sportovní hala sice podle pořadatelů pojala asi devět tisíc návštěvníků, nedá se však říct, že by byla nejpříjemnější kulisou ve své podstatě decentně pojatého a alespoň zpočátku nepříliš nakopnutého koncertu.
Road to Abbey Road Miro Žbirka a hosté Místo konání: Sportovní hala, Praha 16. září 2016 Hodnocení: 80 %
Hodně akustické a tišší skladby jako Denisa nebo Fair Play navíc měly tu nevýhodu, že se jejich zvuk velice nepříjemně odrážel od konce haly. Tenhle problém do konce koncertu nezmizel a dařilo se jej maskovat jen hlasitějšími kousky, jako byla třeba pěkně od podlahy zahraná píseň Poraď si sám.
Tím ovšem výčet záporů končí. Žbirka svou tuzemskou doprovodnou kapelu doplnil o spolupracovníky z Abbey Road, takže v některých chvílích znělo najednou i pět kytar. Takové pojetí sice hrozí absolutní ztrátou dynamiky, naštěstí všichni muzikanti byli nejen talentovaní, ale také ukáznění. Pearse MacIntyre se předvedl sóly v několika skladbách z desky Miro, jinak ovšem poctivě sloužil a „šmrdlal“ doprovody tam, kde bylo potřeba.
Je logické, že když se celé turné stylizuje do pomyslné cesty do nejslavnějšího studia světa, zazní i skladby nejslavnější kapely, jež zde nahrávala. Došlo na pět kousků od Beatles, v Can’t Buy Me Love si střihl perfektní zpěv Žbirkův producent Rob Cass a Honza Ponocný opatřil tuto píseň i Let It Be takřka do noty přesně zahranými sóly.
O další hvězdný moment se postaral Pete Brown. Básník, který se proslavil spoluprací s kapelou Cream a otextoval desku Miro, skvěle odzpíval White Room a Sunshine of Your Love. A skupinu londýnských hudebníků doplnil Blair Cunningham, který několik let bubnoval s Paulem McCartneym a od bicích jistil i tento večer.
Hostů bylo více. Magdaléna Šalamounová přišla podpořit Tento song, Martha dorazila na duet Čo bolí to prebolí. Ovšem všichni čekali na Mariku Gombitovou. Zpěvačka, jež je od 80. let upoutaná na vozík si vysloužila několikeré ovace ve stoje. A pokud to napoprvé bylo třeba jen ze zdvořilosti, další odměna od publika, které oceňovalo celý koncert velkým potleskem, byla za zpěv, jež neměl chybu.
Gombitová se Žbirkou zazpívala Nespáľme to krásne a V slepých uličkách a nakonec přidala i hit Koloseum. Vůbec by nebylo špatné, kdyby zpěvačka začala vystupovat více. Kromě Žbirkových koncertů budou mít šanci si ji poslechnout bratislavští diváci na jejím narozeninovém koncertu v říjnu.
Road to Abbey Road je perfektně vygradovaná oslava hudby. V neděli se o tom přesvědčí v Ostravě, následně Žbirka s celým ansámblem včetně hostů zamíří do Bratislavy a Košic.


description: Prosincový konec rekordního divadelního představení Sluha dvou pánů v Národním divadle je definitivní. Miroslav Donutil i syn zesnulého režiséra Ivana Rajmonta potvrdili, že se legendární kus nikam přesouvat nebude.

title: Sluha dvou pánů končí definitivně. Mimo Národní ho Donutil hrát nechce

maintext:
„Jak jsem pochopil, tak Miroslav Donutil to nechce hrát jinde než v Národním, takže tím pádem inscenace končí, dál jsem se tím nezabýval,“ uvedl Filip Rajmont, syn loni zesnulého režiséra Ivana Rajmonta. Ještě v červnu, když Národní divadlo konec své rekordní inscenace oznámilo, přitom nevylučoval, že by se hra mohla přesunout do jiných prostor (o konci v Národním divadle více zde).
„Z mé strany by byl zájem, kdyby se Sluha dvou pánů hrál dál, ale přesouvat ho nechci. Bylo to stvořené pro Národní divadlo, a když se tam rozhodli to skončit, tak to tam skončí,“ uvedl Miroslav Donutil, který v hlavní roli sluhy Truffaldina v Goldoniho hře exceluje už od 22. září 1994.
„I my si myslíme, že by bylo dobré, kdyby inscenace skončila, takže nemáme nějakou velkou ambici ji někam přenášet. Považuji to za vyřízenou věc. Asi opravdu skončí,“ souhlasí s Donutilem Rajmont. „Myslím, že je to dobře, inscenace je stará skoro dvacet pět let. Je to v pravý čas, ne-li pozdě,“ dodal herec, který rovněž v Národním divadle působí.
Zájem o inscenaci, pro kterou bude derniéra zároveň šestistou reprízou, přitom byl. „Určitě, něco nám nabízeli, ale to je představení, které patří do Národního divadla, pro Národní divadlo bylo nazkoušeno, v Národním divadle hráno, a jestliže se Národní divadlo rozhodlo, že s tím skončí - ne já - ale Národní divadlo, konkrétně šéf činohry, tak to musím respektovat. Já to nikam přesouvat nebudu, proč?“ uvedl Donutil.
Jelikož herec před třemi lety z tamního angažmá odešel, bude pro něj derniéra zároveň i rozloučením s první scénou. „Samozřejmě mi to bude líto, dvacet dva let je dvacet dva let, krásná hra, zájem je o to ohromný. Národní divadlo by tím mnoho sezon naplnilo, ale rozhodli se jinak,“ uzavřel Donutil. Dalšímu hostování by se nebránil.
Podle informací iDNES.cz patří Sluha dvou pánů stále mezi nejžádanější kusy první scény, ovšem představení se už nevyprodají tak rychle, jako tomu bylo v minulosti. Loni uvedené hity Audience u královny s Ivou Janžurovou (recenze zde) či Havelkův muzikál V rytmu swingu buší srdce mé (více zde) se nyní těší většímu zájmu. Sluha dvou pánů má však stále vyprodáno, jen místo minut nyní lístky vydrží v prodeji v řádu hodin.
Diváci mohou Rajmontova Sluhu dvou pánů naposledy vidět 27. prosince. Předprodej na derniéru bude zahájen v pondělí 12. září, doplní jej veřejná dražba části vstupenek, výtěžek půjde na nové české divadelní projekty.


description: Ne, největší zlo nutně nepochází z českého filmu. Ještě je tu Rakousko. Odtud vzešel podnět ke společné koprodukci díla Krycí jméno Holec, jež 22. září vnese do našich kin plakátovou špionážní kovbojku z roku 1968, včetně švédské trojky pod ruskými stíhačkami či stařenky s husou zdravící Dubčeka.

title: PRVNÍ DOJMY: Při pohledu na svůj příběh by Jan Němec řičel smíchy

maintext:
Četný upatlaný sex včetně nehtů zarytých do stěny ani balkánský kolorit Československa 60. let by přitom tolik nekřičely, kdyby jim coby rukojmí neposloužil Jan Němec, filmař stojící o několik tříd výše a současně v podání Kryštofa Hádka jeden z hrdinů snímku. Zápletka vyšla z Němcových osudů roku, v němž pašoval do rakouské televize záběry ruských tanků v Praze.
Ovšem zahraniční stranu projektu zajímá více režisérova „spojka“ Helmut Zilk, pozdější starosta Vídně, který v 60. letech připravoval živé vysílání z Prahy, zasloužil se o vysílání záběrů z invaze, nicméně posléze čelil obvinění, že se zapletl s StB. Takže film buduje portrét muže se slabostí pro ženy a peníze, jenž se proto stane vydíratelným, ale v rozhodující chvíli se zlu postaví.
Bohužel tak činí na hraně parodie, kdy se směje i ten lustr z českého křišťálu coby mrzký úplatek za donašečovy služby, neřkuli Jan Němec na filmařské věčnosti. V rakouské verzi se pere s estébáky o materiály jako Bond, s Zilkem o vnadnou herečku jako puberťák, rozervaně hýří a uniká kulkám ve studiu.
Rovněž Zilk s pomocí kamarádů od karet a CIA nakonec vytře komunistickým agentům zrak, což je nejlepší pomsta za příšerně letákové výroky o „buržoazní Zlaté palmě z Cannes“. A děs korunuje školácky popisná režie, již Němec z duše nesnášel. Naštěstí si před smrtí natočil vlastní závěť Vlk z Královských Vinohrad, která jde do kin týden před Krycím jménem Holec. Nebe a dudy.


description: V jednom se shodují: nejostřejší bitva letošního televizního podzimu se odehraje v nedělních večerech. Ale jak dopadne, mohou šéfové našich největších stanic jen hádat.

title: Tři miliony televizních diváků? Leda až naši budou ve finále šampionátu

maintext:
Druhá řada Doktora Martina v ČT, druhý ročník imitátorské show Tvoje tvář má známý hlas na Nově, krimiseriál Mordparta na Primě. To je trio nedělních premiérových pořadů, jež se poprvé kompletně potká zítra. Čas ukáže nejen vítěze, ale také vývoj vkusu českého diváka. Dá přednost seriálům, nebo zábavě?
„To právě ukáže podzim. V Evropě je seriálová tvorba na vzestupu, ale my v Česku jsme v tom trendu trochu napřed. Myslím, že se nakonec síly rozloží. Boj o pozice bude především v pondělí, ve středu a nejostřejší se zatím ukazuje v neděli,“ míní ředitel Primy Marek Singer.
Televize vs. internet
„Tipuji, že si nedělní diváky televize rozdělí po třetinách,“ míní Petr Dvořák, který stojí v čele ČT. „Ale nepůjde ani tak o souboj formátů jako o to, zda bude publikum akceptovat tradici typu Ordinace, nebo se přikloní k celosvětovému trendu seriálů s vyššími rozpočty, kvalitou a ambicemi,“ zmiňuje Dvořák novinky ČT Já, Mattoni či Rapl.
Zábava a seriál podle Dvořáka neznamenají buď – anebo, nýbrž vzájemnou šikovnou kombinaci. Alex Ruzek, ředitelka programu Novy, považuje za důležité „vyvážené programové schéma, udržování stabilních programových značek i vytváření nových“, přičemž k prvním řadí za Novu Ordinaci či Ulici, k druhým pořad Tvoje tvář má známý hlas, který ovládl sociální sítě.
„A víte, že Tvář jsme měli první my? Ale pro veřejnoprávní vysílání by se musela umírnit, což by jí ublížilo, tak jsme se licence vzdali. A Nova to dělá dobře,“ líčí Dvořák.
Singer upozorňuje, že po dlouhé době mají obě komerční televize velice rozdílnou programovou strategii. „Klíčové bude, jestli dá divák přednost zábavné show, nebo vlastní dramatické tvorbě, u seriálů určitě sehraje svou roli i herecké obsazení,“ věří šéf Primy.
Ať vyhraje kdokoli, rozdíly budou těsné. Doby, kdy jeden pořad sledovaly 3 až 4 miliony lidí, pominuly. „Ke dvěma milionům jsme se v poslední době několikrát přiblížili, ale na dnešním rozdrobeném trhu bude stále těžší docílit vyšších čísel,“ soudí Ruzek. Její kolegové si takový okamžik umějí představit: nad tři miliony se sledovanost vyšplhá, až se Češi octnou ve finále světového poháru v hokeji (Dvořák) či fotbalového šampionátu (Singer) – což oba vidí jako sci-fi.
Také objevit ve světě úplně nový, originální pořad je stále těžší. Nova přejímá Celebrity Game Night, ČT raději experimentuje s vlastní dramatickou tvorbou, podle Singera je novinek dost, ale vyloženou „bombu“ nevidí: „Ačkoliv i relativně obyčejný formát jako Tvář může trefit správný čas a u diváků prorazit.“
Pokud jde o změny ve složení a chování publika, naše stanice je zatím nevnímají dramaticky. „Diváci zůstávají věrní svým oblíbeným pořadům a pozice lineární televize je dál silná. Mění se přístup k placené televizi, která nabízí služby navíc,“ soudí zástupkyně Novy.
Také Singer tvrdí, že se v posledních letech nemění celkový počet diváků. „Nicméně je možné vypozorovat mírný úbytek mladých do 25 let, kde největší konkurencí je gaming a on-line video. Postupně se zvedá i zpožděné sledování televize na síti a poroste HbbTV,“ zmínil službu, jež kombinuje klasické televizní vysílání s internetem.
Sázka na český film
Dvořák cituje z výzkumu, že u nás už „chytrou televizi“ s funkcí takzvané dvojité obrazovky má třetina lidí a polovina z nich ji také využívá. „Nejvíc si pouštějí YouTube, ale hned na druhém místě internetové vysílání ČT,“ těší šéfa Kavčích hor. Nicméně věří, že televize si uchová nezastupitelnou roli u „živých“ událostí v čele se sportovními přenosy.
Každá stanice buduje svůj profil jinak. Nova posiluje zábavu, k Ulici a Ordinaci přidá show od Tváře přes soutěže Chcete být milionářem? a MasterChef až po novinku, kde lidé „z ulice“ soutěží v týmu celebrit.
VIDEO: Trailer k seriálu Rapl Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Prima zase investuje hojně do českých filmů pro kina. „Domácí filmy zaměřené na širokou populaci nabízejí komerčním televizím dobrou hodnotu v porovnání s nejdražšími filmy americkými. Navíc činí stanici unikátní, řadí ji jednoznačně mezi prémiové. A také reprízový potenciál českých filmů je většinou velice slušný,“ vysvětlil Singer. „Ať už podzim dopadne jakkoliv, vidím prudký vzestup kvality vlastní tvorby, konkrétně seriálové produkce. A není to jen trend Primy. Uvidíme, jestli tu cestu diváci ocení,“ hádá Singer.
Veřejnoprávní obrazovka nejvíce riskuje, stačí zmínit tři projekty: seriál Já, Mattoni, satiru Kosmo a cyklus portrétů GEN – Galerie elity národa. U životopisu Mattoniho se sleduje vliv stejnojmenné značky: „Zaplatila pětinu rozpočtu, který činil 120 milionů korun, a hlavně po sérii dohadování nechala právo veta výhradně ČT. Čili jdeme po hraně, kde si to ještě můžeme dovolit, rozhodně to není úlitba. Kdyby šlo o Baťu nebo o Škodu, taky by se to tak řešilo?“ reaguje Dvořák.
Místo, kde fouká
Politickou satiru Kosmo nasadí po volbách: „Ale jen proto, aby to bylo fér. Pořád se od nás chce odvaha, takže Kosmo uráží úplně všechny, v tom je vyvážené,“ žertuje Dvořák. A Interní poradní komisi GEN ustavil jen proto, aby uťal pověsti, že o tom, kdo patří do elity národa, rozhoduje jediný člověk, ať autor projektu Fero Fenič, nebo dramaturg ČT.
„Volbu kontroverzní osobnosti obhájíme, jen o ní musíme vědět,“ shrnul Dvořák, kterého čeká rozpočet na poslední rok jeho mandátu a pak rozhodování, zda bude kandidovat znovu. „Je to zajímavá práce, ale dost tu fouká,“ směje se.


description: Od premiéry snímku Rogue One: Star Wars Story nás dělí ještě více než tři měsíce, společnost Disney však udržuje fanoušky ve varu. Nově jim dala šanci vytvářet speciální animovaná videa věnovaná chystanému filmu.

title: Impérium ztratilo plány už i od Hvězdy smrti z lega, vzkazují fanoušci


description: Americký režisér Tom Ford, který před sedmi lety okouzlil svět snímkem Single Man, nyní přichází s dramatem Noční zvířata. Objeví se v něm Amy Adamsová, Jake Gyllenhaal nebo Michael Shannon, který letos navštívil filmový festival v Karlových Varech.

title: VIDEO: Zabíjení lidí je zábava. Probouzí se Noční zvířata


description: Famílie a Umění vraždy. Do nové sezony vstupuje pražské Divadlo Na Fidlovačce dvojicí premiér od jednoho autora, současného amerického dramatika Joea DiPietra. „První představení je cíleno na generaci střední a starší, i když i mladí si tam něco najdou,“ vysvětluje Eliška Balzerová.

title: Eliška Balzerová uvaří na jevišti špagety jako babička italské Famílie


maintext:
PRVNÍ DOJMY: Shodila kila, přidala cukr. Ale pořád je to Bridget
13:59 , aktualizováno 13:59
Prosbu studia, aby kritici neprozrazovali divákům, kdo ze dvou kandidátů je otcem Dítěte Bridget Jonesové, lze splnit s lehkým srdcem. Pro romantickou komedii totiž není podstatný výsledek, nýbrž to, co mu ve filmu, který do našich kin dorazí 15. září, předchází.


description: Miloš Knor jako impresário téměř zešílí, Lukáš Pavlásek se stává schizofrenikem, Ester Kočičková prožije několik orgasmů, Tomáš Matonoha „prudí“ a Ruda z Ostravy se zbaví své osobnosti. Film Juraje Šajmoviče Komici s.r.o. The Tour jde do kin 27. října.

title: VIDEO: Komici na turné potkají opravdového filmového kritika


description: Fanoušci Harryho Pottera patří mezi ty nejvytrvalejší literární nadšence vůbec. Poslední dobou však často pro vytvoření senzace sahají ke starým teoriím a dělají z nich naprosté novinky. To naštvalo autorku potterovské ságy J. K. Rowlingovou a rozhodla se na situaci reagovat.

title: Vlkodlačí nemoc jako HIV. Rowlingová má dost fanouškovských teorií

maintext: I was asked whether Lupin’s treatment by others could be seen as a metaphor for (then) stigmatised conditions. I agreed that it could. 2/4


description: Ceny Františka Filipovského za nejlepší ženský a mužský herecký výkon v dabingu dnes v Přelouči převzali Jana Štvrtecká a Filip Jančík. Štvrtecká ocenění získala za roli Vandy ve filmu Venuše v kožichu, Jančík za nadabování role Freddieho ve filmu Mistr. Tradiční vyhlášení cen se uskutečnilo v Přelouči.

title: Nejlepšími dabéry roku byli vyhlášeni Jančík a Štvrtecká


description: Amerika miluje televizi a rekordy. Obojí dostala při udílení cen Emmy, kde Hra o trůny završila konto nejvyšším celkovým počtem trofejí v historii.

title: KOMENTÁŘ: Ve Hře o trůny přijala akademie pravidla fanouškovského kultu


maintext:
RECENZE: Lze dnes ještě ohledně Beatles najít něco nového? Ano
17:58 , aktualizováno 17:58
Režisér Ron Howard v dokumentu The Beatles: Eight Days a Week – The Touring Years sleduje kapelu důsledně v koncertních letech 1962–1966.


description: Je to přesně padesát let, co natočila první písničku. Hlasem by dokázala zbourat sály, ale 152 centimetrů vysoké Paní Zpěvačce, stačí zvedat publikum ze židlí. Miluje to. Věra Špinarová mohla dobýt svět, ale nechtěla. Zažila doby, kdy jí nebylo hej. Ví, co je to být takřka na dlažbě. Stejně ji to nezlomilo.

title: Stačilo. Už se nechci probouzet vedle někoho, říká rockerka Špinarová

maintext:
Přemýšlíte někdy o tom, proč jste se svou hlasovou výbavou nestála v první řadě naší hvězdné garnitury?
Protože jsem dělala rock. Taky jsme byli sem tam zakázaní, nehráli nás v rádiu, protože jsem měla v kapele dlouhovlasé kluky a byli jsme výstředně oblečení. Minulému režimu se to nelíbilo. A nám to bylo fuk. Byli jsme rockeři.
Týdeník TÉMA Vychází v pátek Proč Věra Špinarová odmítla kdysi emigrovat? Jaké bylo přistihnout svého manžela při nevěře? A mají dnes už srovnané účty? Více se dočtete v pátečním vydání týdeníku Téma.
Dokázali jste si vydělat?
Hodně jsme koncertovali. A jezdili živě hrát do klubů a barů v Německu i Švýcarsku. To si všechno domlouval Ivo Pavlík (její bývalý muž a nynější manžel Heidy Janků, pozn. red.) přes Pragokoncert. V Německu byl hvězda. A upřímně, my tam jezdili proto, že si kluci nakoupili kytary a já si vydělala na oblečení, ve kterém jsem tady pak dělala frajerku (smích). To mě bavilo.
Nastaly v životě ještě někdy momenty, kdy vám bylo ouvej?
Celá kariéra byla nahoru a dolů. Nejhorší to bylo před revolucí, kdy začaly koncerty ubývat. A pak přišla doba lidí, co se vrátili z exilu: Hutka, Kryl... A Nohavica. V rádiích se začalo vysílat z cédéček, ne z pásků, a já žádná cédéčka neměla. Nebyly kšefty a já rozpustila kapelu. Myslela jsem, že je to konec kariéry.
V té kritické době jste žila se „zpívajícím bubeníkem“ Víťou Vávrou, který byl v roce 1981 třetí ve Zlatém slavíku. Ani on vám nebyl oporou?
Na něj se spolehnout nedalo. Jak rychle velká láska přišla, tak rychle odešla. Byli jsme spolu dlouhých šestnáct let jen díky tomu, že já bydlela v Ostravě, on v Praze a každý si jel na vlastním písečku. Zkrátka to kolem revoluce bylo krutých pět let. Pak si mě všimnul muzikant a producent Petr Šiška, začal mi psát i písničky a texty. Natočila jsem cédéčko, dali jsme ho do rádia a znovu se to nějak rozjelo. Petrovi za to moc děkuju.
Už opravdu vedle sebe nechcete žádného mužského?
Ne. Někdo má v životě štěstí, potká partnera a vyjde to. A někdo holt ne. Zkusíte to jednou, dvakrát, třikrát a pak si řeknete, že už to stačilo. Bude mi pětašedesát a už se nechci probouzet vedle někoho. Mám spoustu kamarádů, koupila jsem si dům v dezolátním stavu, celý jsem ho spravila a jsem tam šťastná. Děcka za mnou jezdí a já si žiju normální, obyčejný život. Zablbnu si na koncertech. Stále mě náramně baví zpívat českému publiku.


description: Karel Köcher je známý jako jediný špion bývalého východního bloku, jemuž se podařilo proniknout do americké CIA a vynášet informace pro naši rozvědku i KGB. Z filmu Rino - Příběh špióna, který jde do kin 29. září, však ční dva velké otazníky.

title: PRVNÍ DOJMY: Český Bond, kterého nakonec nechtělo Rusko ani Amerika


description: Před třemi lety nadchnul publikum v pražském klubu SaSaZu, v létě vystupoval na Colours of Ostrava a 2. října přijede písničkář Passenger do pražské Lucerny. Poprvé se tu představí s doprovodnou kapelou, se kterou nahrál i desku Young as the Morning, Old as the Sea, jež vyjde příští pátek.

title: Být ve společnosti Biebera a Swiftové je bláznivé, říká Passenger

maintext:
Britský hudebník, vlastním jménem Mike Rosenberg, hrál v kapele naposledy v roce 2009. Nesla právě název Passenger, který si potom ponechal jako pseudonym i na sólové dráze. „Pro přátele jsem Mike a lidé, kteří mě zastavují na ulici, mi většinou říkají Passenger, ale můžete si vybrat,“ říká písničkář. A funguje to prý taky trochu jako hranice mezi soukromým a hudebním životem. „Je dobré to oddělovat. Ne, že bych nad tím tehdy takhle přemýšlel, ale teď jsem rád, že to tak je.“
Turné s kapelou je podle Passengera zcela nová výzva a domnívá se, že by to mohl být zážitek především pro fanoušky, kteří už některý z jeho sólových koncertů navštívili. „Se stejnou kapelou jsem natočil i chystanou desku. Písničky, které jsem napsal, podle mě potřebovaly větší aranže – bubny, smyčce a takovéhle věci. No a když jsem si album poprvé poslechl, říkal jsem si, že celá nahrávka je příliš mohutná na to, abych ji na koncertech odehrál jen já sám s akustickou kytarou,“ vysvětluje svůj návrat k doprovodné kapele.
„Navíc jsou to moc fajn lidi, takže bude super se sebrat, nastoupit do autobusu a vyrazit na turné. Bude míň místa, ale víc zábavy,“ směje se. „Právě jsme začali zkoušet, tak uvidíme. Ale myslím, že mě hraní s kapelou nakopne.“
Dosavadní Passengerovy koncerty byly pouze s kytarou, i tak dokázal utáhnout třeba hlavní scénu na Colours. I navzdory tomu, že vedle zpívání hodně, opravdu hodně mluvil. „Myslím si, že vyprávění příběhů a vtipů je dobrý způsob, jak udržet pozornost publika, když jinak máte jen kytaru. Ale je pravda, že v zemích, kde nemluví plynně anglicky, se to snažím omezovat. Na Ostravu si pamatuju, moc jsem si to užil. A přiznávám, že jsem byl asi trochu upovídaný,“ říká.
Mimo jiné vtipkoval i o tom, že má jediný hit, ale klidně jej zahraje desetkrát za sebou, když bude publikum chtít. „Nikdy jsem nečekal, že bych měl byť jedinou slavnou píseň. Takže obrovský úspěch Let Her Go je takový bonus,“ přiznává písničkář. „A miliarda přehrání na YouTube? To je bláznivé! Takových písní je asi jen dvacet, od lidí jako Justin Bieber, Taylor Swiftová nebo Ed Sheeran. Skvělá společnost!“


description: Co se s člověkem stane, když se mu na určitou dobu zastaví srdce? Na této otázce postavila svůj „mysteriózní thriller“ Playground švédská manželská dvojice Alexandra Coelho a Alexander Ahndorilovi, píšící pod pseudonymem Lars Kepler. Je to kniha až ďábelská, plná fantazie, nespravedlnosti akrutostí, ale i silného mateřského citu – a vyvolávající rozpaky.

title: RECENZE: Novému Larsi Keplerovi zůstalo napětí, ale trochu zklame

maintext:
Jasmin Pascalová-Andersonová je velitelkou malé švédské jednotky, jež působí v rámci mise NATO v severním Kosovu. Při jedné přestřelce zahynou dva z jejích mužů a sama Jasmin je těžce raněna, na minutu a čtyřicet vteřin se jí zastaví srdce.
Lékaři ji nicméně z klinické smrti dostanou. Rozrušenou a zmatenou – to, co prožila během té relativně krátké doby, nebyl žádný tunel s oslnivým světlem, ale nefalšovaný horor: jakýsi obrovský, zanedbaný čínský přístav, kde lodě po stovkách odvážejí mrtvé a ti, kteří mají ještě šanci na návrat do života, tu čekají. Zažila to skutečně, nebo je obětí psychózy vyvolané posttraumatickým syndromem? Jasnou odpověď Playground stejně nedává, ostatně čtenář ji ani nečeká.
Hypnotizér Recenzi první knihy od manželské dvojice píšící pod pseudonymem Lars Kepler čtěte zde.
Čas plyne, Jasmin odejde z armády, porodí synka Danteho, podstupuje psychiatrické léčení – a pak je opět vážně zraněná při autonehodě. Zase se dostane do toho děsivého přístavu, o němž jí jeden z tamních – snad se to tak dá říci – obyvatel, mladý Číňan Tching, řekne: „Víš, jak to je, přístav stojí na hranici s věčností... máme spoustu času, a tak si hrajeme, chlastáme a souložíme.“ Jasmin se znovu vrací do života, ale při autonehodě byl poraněn i pětiletý Dante a kvůli operaci mu lékaři musí zastavit srdce.
A tady začíná problém románu. Zděšená matka ví, že si Dante v přístavu sám neporadí, donutí svou sestru lékařku, aby jí injekcí také srdce zastavila, a vydá se chránit synka. Aby se jí to povedlo, je nucena vybojovat tvrdou bitvu na jakémsi hřišti, které sice má určitá pravidla, ale pokaždé jiná. A navíc je soupeř evidentně nehodlá respektovat.
Pořád dokola
Z psychologického thrilleru se stává celkem konvenční krvák. Literární líčení pekla v přístavu, boj o vízum, které umožňuje vrátit se do skutečnosti a o které jeden muž podvodem Danteho připravil, má samozřejmě silné momenty, Kepler je dobrý vypravěč se schopností sugestivně líčit osudovou atmosféru přechodu mezi pozemským světem a věčností. A dovede zasáhnout emoce: „Každý, kdo byl ve válce, ví, že dobro a zlo si vyměňují místa. Válka z člověka vymaže niternou morálku a slušnost.
Playground Lars Kepler Nakladatelství Host, 439 stran, 2016 Hodnocení: 60 %
Všechno, v co věřil, nahradí nemilosrdná logika, která by mohla mít původ právě na tomto místě, pomyslela si Jasmin.“ Avšak sám příběh jako by se točil pořád dokola: jeden mrtvý, další mrtvý, jeden únik, další únik, jeden podraz, další podraz... Jasmin díky svému armádnímu výcviku dokáže čelit nebezpečí. Nicméně nemůže zabránit tomu, aby umírali i ti, kteří jí pomáhají, stejně jako kdysi v Kosovu nedokázala zachránit své dva vojáky, což je jedním z jejích psychických traumat.
Je to možná smutné konstatování, ale nejlepší na Playgroundu je těch prvních pár stránek o Kosovu. A jeho čtení vyvolá lehký stesk po Hypnotizérovi, Paganiniho smlouvě a dalších Keplerových příbězích, v nichž exceloval komisař Joona Linna.


description: Severské detektivky čtenáře stále táhnou a jejich autoři se stávají uctívanými idoly. Jedním z nich je i norský spisovatel Samuel Bjork, který v úterý přijel do Prahy, aby čtenářům představil svou novinku Sova.

title: Norský spisovatel Samuel Bjork přiveze příběh vraha v kostýmu sovy

maintext:
Ústředním hrdinou Bjorkova druhého detektivního románu je znovu vyšetřovatel Holger Munch. Prostřednictvím svižných dialogů, které se odehrávají mezi Munchem a jeho kolegyní Miou Krügerovou, rozehrává Bjork další mrazivý a poutavý příběh.
Pomůže tajemný hacker
Pozornost detektiva tentokrát upoutá vrah, který se převléká za sovu. Jeho první obětí se stane sedmnáctiletá dívka z ústavu pro problematickou mládež, jejíž tělo bylo nalezeno v hnízdě ze sovího peří. Kolem zohyzděného těla se navíc nacházejí svíčky postavené do tvaru pentagramu, který značí rituální vraždu. Kvůli nedostatku důkazů se však Munch ve vyšetřování dostává do mrtvého bodu.
Pomoct se mu nakonec rozhodne tajemný hacker, který má k dispozici nahrávku s vrahem a rozhodne se ji zaslat IT specialistovi vyšetřovacího týmu. Munch s Krügerovou postupně zjišťují, že na ně čeká zlo, které si ani nedokážou představit. I přes to, že v předchozí knize V lese visí anděl vyšetřovali vraždy šestiletých holčiček. Ani tentokrát si tak Munch nebude moct jen tak v klidu vychutnat své oblíbené matematické hádanky, vážnou hudbu a cigarety.
Muž mnoha tváří
Kdo by čekal, že se pod jménem Samuel Bjork skrývá skutečná identita, plete se. Je to pouze pseudonym pro Frodeho Sandera Oiena, který je také dramatikem, zpěvákem a textařem. Celkem vydal už šest hudebních alb a kromě divadelních her, které píše od 21 let, mu uznání v Norsku přinesl román Fantastiske Pepsi Love. Mimo jiné se věnuje také překladům do norštiny, překládal i dílo Williama Shakespeara.
V Praze se čtenáři mohli setkat s Oienem alias Samuelem Bjorkem v úterý od půl sedmé večer v prostorách ČSOB Inspirace na Jungmannově náměstí, kde se chystá i scénické čtení v podání herců Dejvického divadla. Ve středu od pěti hodin pak bude autogramiáda v knihkupectví Knihy Dobrovský v OC Arkády Pankrác.


description: Dlouhá léta se odborníci domnívali, že bílá skvrna na jedné z verzí ikonického obrazu Edvarda Muncha Výkřik je kousek ptačího trusu, ale nejnovější rentgenové skeny dokázaly, že je to vosk ze svíčky. Dílo je vystaveno v norském Národním muzeu. O zjištění informoval deník Guardian.

title: Záhada skvrny na Munchově Výkřiku vyřešena. Je to vosk, ne ptačí trus


maintext:
Nejhorší kulturní zážitek? Před dvaceti lety tu vystoupil Michael Jackson
6:56 , aktualizováno 6:56
Už je to dvacet let, co si americký zpěvák Michael Jackson vybral českou metropoli jako místo, kde zahájí světové turné k albu HIStory. Nad Letnou tehdy nechal vztyčil svou obří sochu.


description: Intimní život v minulém století často citovaného myslitele Karla Marxe se stal inspirací pro hru Milana Uhdeho Zvěstování aneb Bedřichu, jsi anděl.

title: Nuzného Marxe v Anglii zachránil Engels, přihlásil se k jeho levobočkovi

maintext:
Kus se z pochopitelných důvodů před revolucí příliš nehrál, sám dramatik jej však považuje za své nejlepší dílo. Ve čtvrtek jej jako první premiéru sezony uvede pražské Divadlo na Vinohradech na své studiové scéně.
„Všechno je psáno na základě faktu. Milan Uhde šátral v dostupných spisech,“ poukazuje Otakar Brousek, který ztvární Marxova přítele Engelse, k němuž se odvolává oslovení v titulu hry. Uhde si vybral Marxovo anglické období. „On tam vlastně nuzoval, Engels se o něj staral. Měl nemanželské dítě se služkou, což byl tehdy obrovský průšvih. Tihle lidé, kteří se zajímají o lidstvo a chtějí ho přetvořit k lepšímu, často nejsou schopni se postarat o svoji rodinu. Lenin, Hitler, všichni měli svůj život v troskách,“ uvažuje Brousek.
Jeho Engels si právě starost o Marxovo dítě vezme na sebe.
Pro Brouska to bude poprvé, co se objeví v komorním prostoru Vinohrad, zkušenosti s malou scénou však má z angažmá na Kladně či z Divadla v Řeznické.
„Ten malý prostor je příjemnější. Ale je to stejné, nesmí se tolik tlačit na pilu. A je tady horko,“ dodává k přípravám hry v podkrovní scéně. Pro herce to zároveň bude první setkání s látkou Milana Uhdeho. „Myslel jsem, že je to nepřenosná intelektuálština, ale strašně dobře se to hraje, má krásný český jazyk. Úsečné jednoduché věty, ale přesně pointované,“ libuje si.
Režie se chopil ředitel Národního divadla Jan Burian. „Pracoval jsem s ním už v Divadle ABC, známe se léta letoucí. On si to hrozně užívá a říká: Děti moje, to je tak krásný, že nemusím čtyři hodiny ředitelovat,“ směje se Brousek. Burian se totiž poprvé za tři roky ve funkci vrátil k režii.
V hlavní roli Marxe, kterého Uhde lehce přejmenoval na Karla Maxe, se objeví nová posila Vinohrad Tomáš Pavelka, jeho ženu ztvární Andrea Černá, služku pak Zuzana Vejvodová.


description: Už ve čtvrtek zahájí světoznámí bratři Bubeníčkové své poslední turné. S představením Orfeus se rozloučí s českým publikem.

title: Jako Orfeus cestou z podsvětí. Končící Bubeníčkové se ohlížet nechtějí

maintext:
Týden do premiéry se většinou nese ve znamení stresu a dohánění nedodělků. To se však zjevně netýká bratří Bubeníčkových. „Máme všechno hotové, už to jenom čistíme a projíždíme kvůli kondičce a kvalitě,“ hlásí Jiří Bubeníček z Německa, kde se spolu s bratrem Ottem a režisérským duem SKUTR připravuje na projekt Orfeus. Světově uznávaní sólisté baletu si antickou báji o fenomenálním hudebníkovi vybrali jako látku pro turné, kterým se u nás rozloučí s aktivní kariérou.
„Snažíme se být upřímní k příběhu. Napadlo to režiséra Lukáše Trpišovského. Člověk se nemá ohlížet za minulostí, má koukat do budoucnosti, což prý má souvislost s tím, že končíme,“ uvažuje nad tématem Jiří a připomíná, že právě Orfeus se vydal do podsvětí pro svou milovanou Eurydiku. Při cestě zpět však nedodržel zákaz a ohlédl se, čímž svou lásku ztratil navždy.
Nepoznáte, kdo je kdo
Titulní postavu Orfea si zahrají oba. „Ten charakter se rozděluje. Jeden je reálný, druhý je ten, který na Eurydiku myslí a přitom je s někým jiným. Je to zapletené, že nepoznáte, kdo je kdo,“ přibližuje. Eurydiku ztvární švýcarská tanečnice Anna Herrmannová, herec Csongor Kassai bude něco mezi reálnou a nereálnou bytostí, která příběh spojuje. „Někdy je symbolem otce, někdy staršího Orfea.“
Na scéně dále budou dvě hudebnice, houslistka Annabelle Dugastová a cellistka Terezie Kovalová. Ty mohou dle Bubeníčka taktéž zastupovat charakter Eurydiky či Orfeovy nové přítelkyně.
Mytický Orfeus byl známý jako nejlepší hudebník, který kdy chodil po světě. „Proto jsme tam chtěli mít živou hudbu, symbol té krásy, kterou Orfeus hrál,“ odhaluje Jiří, který s bratrem pro představení vytvořil kompletní choreografii.
Ač bylo téma Orfea zpracováno v baletu či opeře už několikrát, zde jde o zcela nový kus, tvůrci ho připodobňují k hezké, milé a jemné básni. Bubeníčkové spolupracují s duem SKUTR poprvé. „Slyšel jsem o klucích, že jsou talentovaní a hlavně že mladě myslí. Loučíme se s českým obecenstvem, tak jsem chtěl zapojit naše umělce, kteří smýšlejí podobně jako my,“ vysvětluje Jiří, proč na závěr kariéry spojil síly s někým jiným. „A chtěl jsem se podívat, jak pracuje divadelní režisér, a něco se naučit,“ dodává.
Orfeus má premiéru v Olomouci už ve čtvrtek. Pak nastoupí pouť po trase Ostrava, Brno, Bratislava, České Budějovice, Praha a Plzeň. V posledních dvou městech se veřejnosti představí dvakrát. „Přidávala se dvě představení, nyní je jich deset, další už přidávat nebudeme,“ je si jistý Bubeníček. Poslední, desátá repríza bude opět v Praze, na Nové scéně Národního divadla ji natočí ČT v rámci zahájení Zlaté Prahy. Den poté program doplní opět pod hlavičkou festivalu premiéra dva roky připravovaného dokumentu, který o tanečnících točili Jaroslav Bouček a Martin Kubala. „A pak se budu ženit,“ uzavírá Jiří program náročného září.
Další tuzemská šance vidět oba fenomenální tanečníky na pódiu asi jen tak nepřijde. „Chceme toho doopravdy už nechat, třeba já jako choreograf toho mám nyní opravdu hodně. V Čechách to bude oficiálně poslední představení,“ říká Jiří jistě.


maintext:
PRVNÍ DOJMY: Koncerty Beatles působí tak, že se chce v kině tleskat
0:59 , aktualizováno 0:59
Čtvrteční celosvětovou premiérou vstoupil i do našich kin snímek nazvaný poněkud zdlouhavě The Beatles: Eight Days a Week – The Touring Years. Dokumentární film soustředící se na koncertní období legendární kapely, tedy roky 1962–66, splní to, co si předsevzal.


description: Distribuční slogan představuje Instalatéra z Tuchlovic jako vesnickou komedii o muži, který „všem všechno opraví, jen vlastní život spravovat nedokáže“. Ale nepoví už, že novinka Tomáše Vorla s Jakubem Kohákem v hlavní roli, která jde do kin 6. října, žádá od diváka více soucitu než smíchu.

title: PRVNÍ DOJMY: Vorlova komedie Instalatér z Tuchlovic lehce klame tělem


maintext:
RECENZE: Oscar za svobodu i jedinečnost. Poslední film Jana Němce
9:55 , aktualizováno 9:55
Spoustu filmů mohl podepsat kdokoliv, ale Vlk z Královských Vinohrad, který vstupuje do kin půl roku po režisérově smrti, je přesně takový, jaký byl Jan Němec. Nikdo jiný by ho nenatočil, nikdo jiný by kotrmelce, jaké líčí, nezažil. Sršatá provokace ani experimentální hravost neplynou z pózy, nýbrž z přirozenosti. A navíc Vlk baví.


description: Tvářím se tady jako šťastné dítě, ale byla jsem dětský vězeň. To jsou slova jedné z „hereček“ propagandistického snímku Vůdce daroval Židům město, jenž měl světu představit Terezín jako ráj. Na svůj zážitek z roku 1944 nyní vzpomíná ve snímku Film lež z cyklu Arzenál, který v pátek večer začne vysílat ČT art.

title: Natočili lež o Terezínu. První skončil v plynu, druhý po válce v žaláři


description: Studio Dalibora Cidlinského ve Frýdštejně má vše, co je potřeba. Mikrofony, nástroje a kvalitní reproduktory, na kterých posloucháme hotovou desku Xindla X Kvadratura záchranného kruhu, jež vyjde 23 .září. A taky úzké točité schodiště jako jediný přístup.

title: Xindl X nahrával nemocný, na desce zní jako na třetím koncertě v řadě

maintext:
„Aspoň jsme se naučili používat tak akorát velká komba nebo kopák,“ usmívá se Cidlinský, který v Xindlově doprovodné kapele hraje na klávesy či bendžo a nahrávku produkoval.
„Psal jsem písničky, a když byly pohromadě, tak si říkám, že na koncepční desku to asi úplně není,“ komentuje Xindl X fakt, že soubor deseti nových skladeb je poměrně rozmanitý. „Poslední dobou se snažím skloubit dohromady dvě věci. Aby to nebylo úplně stejné a zároveň drželo jeden ‚ksicht‘ celé kapely.“
I proto se obešel bez hostů, základ nahrávky tvoří písničkář se svou doprovodnou kapelou a skladby zní zhruba tak, jak je můžou slyšet fanoušci na koncertech. „Na prvních třech deskách jsem tyhle věci neřešil. Snažil jsem se víc experimentovat. Ale došlo mi, že oblíbené kapely poznám často už po zvuku. A chtěl jsem něčeho takového dosáhnout i u nás,“ vysvětluje.
Aktuální stav společnosti glosuje Xindl X s razancí. „Jsou tu i veselé věci, ale z většiny z nich není úplně do smíchu. Tak jsem se snažil depresivní témata obalit veselými melodiemi,“ přibližuje tvorbu písní na albu. „Když jsem psal minulou desku, přišlo mi, že prudím trochu dopředu. Ale teď jsou ta témata čím dál aktuálnější. A tak vznikají skladby jako Na palubě Titaniku nebo Žáby v hrnci o utahující se smyčce nad svobodou slova.“
Písnička Světlo na konci tunelu svou náladou vzdáleně připomíná Tomáše Kluse. „Tomáš si možná myslí, že ví, co dělat s problémy světa. Já ne, já jsem z nich jen zděšený a zpívám o nich,“ vysvětluje rozdíl v přístupu Xindl X. „A hudební podobnost? Možná vycházíme ze stejných vzorů jako je Nohavica nebo Plíhal,“ tvrdí.
Mimochodem, Xindl X si k nahrávání přibral nečekaného pomocníka – laryngitidu. „První zpěvy jsem skutečně natáčel nemocný. Zkoušeli jsme to potom ještě přezpívat, ale už to nebylo ono. Je to takové chraplavější, ale aspoň je to věrné. Na třetím koncertě v řadě zním ještě chraplavěji,“ směje se zpěvák.


description: Ne že by ZOO trhala návštěvnické rekordy kin, alespoň však protrhla smutnou sérii letošních českých debutů. Prvotina Terezy Kovářové staví na fascinaci cizími osudy, heslu „čím ulítlejší, tím lepší“ a rozvíjení kafkovských absurdit v nekonečné smyčce.

title: RECENZE: Nůž, sex a sraz podivínů za jediné jízdy vlakem ve filmu ZOO


description: Už brzy se na amerických televizních obrazovkách představí 28. série legendárního seriálu Simpsonovi. Jeho tvůrci nyní oznámili, že plánují odvysílat speciální epizodu, která si bude utahovat z kandidáta na amerického prezidenta DonaldaTrumpa a jeho Trumpovy univerzity.

title: Simpsonovi si budou utahovat z Donalda Trumpa a jeho univerzity


description: První trailer snímku Padesát odstínů temnoty provází ujištění studia, že Jamie Dornan a Dakota Johnsonová jako boháč Christian a studentka Anastasia začnou druhou kapitolu erotické romance přesně tam, kde skončilo Padesát odstínů šedi - film s celosvětovými tržbami přes půl miliardy dolarů.

title: VIDEO: Film Padesát odstínů temnoty poodhaluje masku erotiky


description: Představitelka neodbytné spisovatelky Jessicy Fletcherové Angela Lansbury se zřejmě stane novou tváří sedmé série Hry o trůny. Spekuluje se, že ztvární další postavu z klanu Lannisterů.

title: Devadesátiletou tvář seriálu To je vražda, napsala lákají do Hry o trůny

maintext:
Podle německého bulvárního deníku Bild by se britská herečka měla objevit ve dvou epizodách chystané sedmidílné řady populárního seriálu HBO. Samotná stanice zatím nová jména, která do nejsledovanějšího seriálu vstoupí, nekomentuje, vedle Lansbury se mluví třeba o Jimu Broadbentovi (Moulin Rouge, Gangy New Yorku, Atlas mraků).
Není tedy ani jasné, jakou úlohu by hvězda oblíbeného a oceňovaného detektivního seriálu To je vražda napsala z roku 1984 zastávala. Web We got this covered spekuluje, že by se nyní devadesátiletá herečka mohla představit v roli Genny Lannisterové, která se dosud v televizním zpracování neobjevila.
V knižním světě G. R. R. Martina, podle kterého seriál vzniká, je Genna sestrou Tywina Lannistera a tedy tetou Cersei, Jamieho a Tyriona, o které se starala po smrti jejich matky. Dle webu by právě ona jako dávná autorita mohla zastavit řádění Cersei v Králově přístavišti.
Stále herecky aktivní Lansbury patří se svou sedmdesátiletou kariérou mezi legendy, úspěchu vedle televize dosáhla i ve filmu a na divadle. Je mimo jiné držitelkou pěti cen Tony či šesti Zlatých Glóbů. Na Oscara byla nominována třikrát, v roce 2013 pak od Amerického akademie dostala čestné ocenění.
Kdy přesně bude mít příští rok v pořadí sedmá série Hry o trůny premiéru, zatím jasné není. Tvůrci ji ale zřejmě posunou až na léto. Následující osmá řada v roce 2018 by měla být poslední.


authors:
Naoki Higašida
Autor

description: Svět autistů je velká neznámá i přesto, že se o něm často mluví. Na běžné otázky, proč se autisté lidem nedívají do očí nebo zda umějí být šťastni, nedokáže odpovědět téměř nikdo. Proto japonský bloger, spisovatel a autista Naoki Higašida napsal knihu A proto skáču, která právě vychází v češtině.

title: RECENZE: Stačí kapka vody mimo sklenici a celý svět se převrátí naruby

maintext:
Na méně než dvou set stránkách Higašida odpovídá na 58 nejčastěji kladených otázek spojených s autismem. Rozděleny jsou do kapitol – o slovech, vztazích, pocitech, zájmech a chování. Ačkoliv spolu některé otázky souvisí a odpovědi se občas opakují, kniha ani trochu nenudí. S každou otočenou stránkou se totiž čtenáři rozšiřují obzory toho, jak moc se od sebe lidské bytosti mohou lišit.
A proto skáču Autor: Naoki Higašida Nakladatel: Paseka 172 stran, 229 korun Hodnocení: 85 %
Samozřejmost, kterou pro nás představuje vyjadřování pocitů, totiž pro Higašidu znamená čiré peklo. „Své pocity dokážu vyjádřit jen určitými slovy, která jim významem vůbec neodpovídají, ale já je stejně musím použít, protože bych jinak nebyl schopen říct vůbec nic,“ odpovídá na otázku, proč mluví tak zvláštně.
Nejpoutavější pasáže kniha přináší ve chvílích, kdy autor popisuje boj sám se sebou. Jak moc je pro něj těžké vyrovnat se s vlastním selháním či pochybením. „Může jít o úplnou maličkost, ale pro mě je to, jako kdyby se celý svět převrátil vzhůru nohama,“ vysvětluje třeba incident, kdy kapka vody upadne mimo sklenici. „V takové chvíli si vůbec neuvědomuju, co smím a co nesmím. Vím jen, že tomu musím uniknout, jinak umřu,“ popisuje. Když se pak jeho stav vrací do normálu, cítí k sobě velkou nenávist.
Obálka knihy A proto skáču
Kromě toho se autisté často musí vyrovnávat s pocitem nadbytečnosti. Domnívají se, že pouze obtěžují své okolí, až se z nich nakonec stanou samotáři. Ani při takto choulostivých tématech však z Higašidova textu nejde vycítit sebelítost. Tou totiž, jak člověk po přečtení knihy zjistí, autisté netrpí. Je tomu právě naopak. Ale po čem opravdu touží, je pochopení ze strany společnosti. A to je právě jedno z poselství knihy – apel na společnost.
Může za to gravitace
Jelikož Higašida není pouze autistou na plný úvazek, jak se někteří domnívají, ale také aspirujícím mladým básníkem, spisovatelem a blogerem, je kniha proložena několika krátkými povídkami. Kouzelnými texty, které o světě autistů přinášejí výstižnější svědectví než mnohé odpovědi uvedené v knize. Svůj literární talent nejlépe dokazuje v poslední povídce, ve které se hlavní hrdina vyrovnává s posmrtným životem. O autismu nicméně nejvýstižněji hovoří ta, ve které se pozemšťan setkává s autistou na jeho planetě. Kvůli jiné gravitaci se však špatně pohybuje. Chvíli se diví, pak konečně zjišťuje, jak se autista cítí na Zemi. Na planetě, která pro něj nemá správnou gravitaci.
Nedá se sice generalizovat, co platí pro jednoho člověka, nemusí platit pro druhého. Stejně tomu bude i u autistů. Už ve třinácti letech však dokázal Higašida za pomoci ukazování na abecední tabulku darovat světu jedinečný text, který mu otevírá doposud neznámé obzory. Ve třinácti, kdy – nebýt jeho diagnózy – by pomalu začal odmlouvat rodičům a zajímat se o děvčata, celému světu ukázal, čeho všeho je schopný. A s dvěma desítkami knih na kontě tak činí dodnes.


description: Hororová romance, rodinná komedie, drama i životopis se objeví na programu pátého ročníku Festivalu filmů zemí ASEAN. Od 13. do 17. září v pražském kině Lucerna představí novinky z Thajska, Malajsie, Indonésie, Filipín a Vietnamu.

title: VIDEO: Festival představí Dopisy z Prahy na indonéský způsob


authors:
Jiří Hájíček
Petr Jarchovský
Dan Wlodarczyk
Hana Wlodarczyková
Autor

description: Podle distributora vyprávějí Zloději zelených koní o kopáčích vltavínů, pro něž je ilegální těžba polodrahokamů „vášní i způsobem obživy“. Bohužel se víc zmítají ve vášni milostné minulosti.

title: RECENZE: Romantici, či kopáči? Zloději zelených koní moc zmítají vášně

maintext:
Kde se film drží stejnojmenné knihy Jiřího Hájíčka, má své kouzlo; kde ji opouští, podkopává si půdu pod nohama. Tak jako Pavel Liška v úvodní scéně, kdy se hrabe ze závalu; čiší z ní, že přinejmenším fyzicky dostali herci do těla a že kamera Richarda Řeřichy bude často jejich silnou oporou.
Zpočátku se vůbec slibuje svébytný jihočeský western se stylovou hudbou, pospolitostí klukovských her na zloděje a četníky i věčnou mužskou touhou po světě bez šéfů, autorit, stereotypů, závazků. Liška jako vypočítavý pokušitel dostal konečně jinou hereckou polohu, Marek Adamczyk coby jeho dávný kamarád, nyní geolog, představuje typ váhavého romantika.
Ovšem posedlost tajemnou krásou vltavínů zůstává nepřenosná, alespoň ve scénáři, který ji zkouší vtěsnat do slovních vysvětlivek, a posun děje z 80. let do současnosti zbavuje hrdiny přirozeného vzdoru. Mají blíž k nezodpovědným puberťákům než dojemným kovbojům a těžko se k nim hledá vztah, protože přes vnější dobrodružný nátěr jsou to prostě pořád zloději. Jako by ani režisér Dan Wlodarczyk, který psal scénář s Hanou Wlodarczykovou a Petrem Jarchovským, pořádně nevěděl, co si o hrdinech myslet – a nechal to plavat.
Zloději zelených koní Česko, 2016 Režie: Dan Wlodarczyk Scénář: Jiří Hájíček, Petr Jarchovský, Dan Wlodarczyk, Hana Wlodarczyková Hrají: Pavel Liška, Marek Adamczyk, Jenovéfa Boková, Šárka Vaculíková Hodnocení: 55 %
Kresba prostředí v detailech věrným, leč přestylizovaným rozpadem vesnice trochu připomene snímky Bohdana Slámy a vývoj dokáže předvídat i divák, který knihu nečetl: jak asi mohou dopadnout výpravy za svobodou desperátů v 21.století? Riziko se obratně stupňuje, něha domácích pelíšků se střídá s brutalitou rvaček, ovšem zrada číhající od počáteční nechuti Jenovéfy Bokové v roli Adamczykovy manželky vůči Liškově postavě se postupně projeví v plné nahotě umělé milostné banality s dávnými kořeny. To je najednou jiná opera, jiný svět, jiné pojetí – a nálada, kterou Zloději zelených koní dosud budovali, se zbortí v troskách trojúhelníku. Člověk odchází z kina a není si jistý, o čem mu vlastně půldruhé hodiny vyprávěli.
Ještěže dvojlomný hraný snímek dostal nečekanou záchranu v podobě animovaného předfilmu Strom, s nímž se ode dneška promítá ve všech kinech, půvabného unikátu vytvořeného malbou na sklo, který ze své originální cesty neuhýbá.


description: Seriál Hra o trůny při udílení dílčích profesních cen Emmy, televizních obdob Oscarů, ustavil nový rekord: dostal celkem devět trofejí. Navíc za týden si může triumf zopakovat při vyhlášení vítězů Emmy v hlavních kategoriích. Čtyři ceny získal cyklus sledující proces Lid versus O. J. Simpson.

title: Hra o trůny získala rekordních devět cen. A za týden má opět šanci


description: Zpěvačka Sára Vondrášková aka Never Sol vydává nový klip k písni NUR. Zpívá ji společně se sborem seniorek Elpida, který v minulosti spolupracoval už s kapelou Please the Trees nebo Jiřím Suchým. Píseň vznikla k příležitosti letošního ročníku mezigenerační přehlídky OLD ́S COOL 2016

title: VIDEO: Never Sol v novém klipu zpívá se sborem seniorek Elpida

maintext:
„Píseň i klip je o zlomovém bodu v životě člověka, v rámci kterého si uvědomí, kdo je, a je nucen se srovnat sám se sebou. O smíření a sebepřijetí, které je důležitým tématem pro každého člověka napříč generacemi,“ říká Vondrášková o písni.
Pěvecký sbor Elpida tvoří 25 dam ve věku od šedesáti do osmdesáti let a pod vedením sbormistryně Zuzany Seibertové pravidelně zkoušejí koncertní repertoár. „Na práci se sborem Elpida je pro mě nesmírně silné a důležité to, jak je ze všech sboristek cítit velká vášeň, nadšení, a hlavně životní elán a hravost,“ říká zpěvačka.
Čtvrtý ročník mezigenerační přehlídky OLD’S COOL proběhne letos v termínu od 15. září do 6. října v Praze, Brně a Olomouci. Never Sol a Elpida společně vystoupí v sobotu 24. září během módní přehlídky a koncertu SLOW UP ve Veletržním paláci a poté v sobotu 1. října v Brně.


description: S návratem královny milostných trapasů ve filmu Dítě Bridget Jonesové se oživují spekulace o kasovních rekordech. Ve skutečnosti však platí, že romantické komedie nepatří do čela žebříčků výnosnosti. V první stovce nejvyšších celosvětových tržeb dokonce není žádná.

title: Ani Bridget, ani Pretty Woman. Romantickým komediím vládne Mamma Mia!


description: V německém dobovém snímku Gangy Berlína, který se natáčel v Praze, se mimo jiné objevil i český herec Jiří Mádl. Film Marvina Krena ukazuje mafiánské prostředí meziválečného Berlína.

title: OBRAZEM: Popálený Mádl, krokodýli v Grébovce. Točili u nás Gangy Berlína


description: Koncert nazvaný Stop imigrantům, který hnutí Úsvit s Blokem proti islamizaci plánují na 28. září do Ostravy, láká na řadu hudebních hostů. Vedle Dominiky Myslivcové či Ortelu se podle plakátů zapojí kapela Citron či raper Marpo. Ti se však ohrazují, že s celou akcí nechtějí mít nic společného.

title: Zneužili naše jména, proti imigrantům nehrajeme, hájí se Citron i Marpo