description: Stánky, Na kameni kámen nebo Růže z papíru. Písničky, které v této zemi zná snad úplně každý. Hity Jana Nedvěda, dílem milované a dílem vysmívané, si vzal na paškál Vilém Spilka Quartet, aby se na ně na albu Podvod podíval z překvapivé, jazzové strany.

title: Jan Nedvěd je dobrý skladatel, říká jazzový kytarista Vilém Spilka

maintext:
Ten, kdo by čekal, že si brněnští jazzmani dělají z Nedvědových písniček bohapustou legraci, by ale byl na omylu. Kytarista Vilém Spilka, známý též jako umělecký ředitel nejrespektovanějšího žánrového festivalu u nás, brněnského JazzFestu, Jana Nedvěda uznává jako výborného skladatele.
Zamýšleli jste ten projekt zpočátku jako žert nebo parodii?
To se samozřejmě nabízí. On je to trochu balanc na hraně. Ale Jan Nedvěd skutečně dobrý je, jen si musíme odmyslet texty, všelijaké aféry, prostě to, co od něj spoustu lidí odpuzuje.
Z Nedvědova repertoáru jste vybral ty největší hity. To byl záměr, nebo jsou podle vás skutečně jeho nejlepší písně zároveň nejznámější?
Hit vzniká tak, že se líbí. Ale není v tom nic racionálního. Já nejsem žádný velký znalec tvorby Jana Nedvěda a tak přiznávám, že jsem šel primárně po tom, co jsem znal, tudíž po hitech.
Hrál jste někdy Nedvědovy písně u táboráku? Prošel jste si trampským životním obdobím?
Chodil jsem do skauta, ale tehdy jsem ještě na kytaru nehrál, učil jsem se na housle. Nejvíc jsme hrávali americké písničky přeložené do češtiny nebo ryvolovky. Ale ani Honzovi Nedvědovi člověk neutekl. Byl samozřejmě součástí každého zpěvníku. Já jsem se ale vlastně od téhle muziky postupně propracoval k jazzu. Country úzce souvisí s bluegrassem a ten se dotýká jazzu, už třeba tím, že se v obou stylech improvizuje. Ostatně, známe spoustu muzikantů, jako je Tony Trischka nebo Béla Fleck, kteří z bluegrassové strany začali „fušovat“ do jazzu. To byl vlastně i můj případ. Ale v naší kapele jsem jediný. Vlastně ani pořádně nevím, co kluci jako děti poslouchali.
Dal jste vaše verze poslechnout Janu Nedvědovi?
Nejdřív jsme si vyměnili pár mailů, psal jsem mu o tom záměru, a pak jsem mu poslal hotové nahrávky.
Co jim říkal?
Zajímavé je, že Jan Nedvěd se o muzice vyjadřuje vysloveně amatérsky, ale mně se to líbí. On klidně řekne, že se mu tam něco líbí nebo nelíbí, ale neví, co to je. Používá při tom vysloveně citová slova, jako třeba „bublání“. Ale na konci řekl, že se mu deska líbí, čímž nám dal morální právo ji vydat. Zvali jsme ho na křest, bohužel nepřišel, už není nejmladší ani nejzdravější. Ale potkali jsme se v Brně na Musilce na našem koncertě, seděli jsme spolu asi dvacet minut. Což bylo moc zajímavé, protože mi například říkal, jak má rád blues a že za svůj vzor považuje Vana Morrisona. To by mě nikdy nenapadlo.
Neobával jste se, že vás jazzová scéna nařkne, že se přiživujete na někom takhle slavném a zároveň kontroverzním?
Takové myšlenky se člověku do hlavy samozřejmě vkrádají, ale dospěl jsem k tomu, že je mi to jedno. Šel jsem do toho s otevřeným srdcem a bral jsem to vážně. Ty písničky byly základ k tomu, abychom mohli na jejich půdorysu zahrát něco svého. S respektem k autorovi. Ale samozřejmě si uvědomuji, že když zpracuji známé písničky, mám šanci oslovit víc lidí než kdybych hrál vlastní skladby. To je ovšem běžná věc, v jazzu se to dělalo vždycky a dělá se to dodnes. Ale mně se právě líbí, když si někdo vybírá současné věci, než aby pořád donekonečna obehrával slavné standardy ze 30. let. Vezměte si Brada Mehldaua. Také nad ním někdo občas ohrnuje nos, že hraje Radiohead nebo Beatles. Ale on prostě řekne, že hraje písničky, které má rád. A já to cítím podobně. Hraju jen to, co se mi líbí, a když něco bude mít superkomerční potenciál, ale mě to neosloví, hrát to nebudu. Což je v případě Jana Nedvěda třeba Valčíček. Ten prostě dělat nechci, protože mě nebaví. Naproti tomu například Hejna včel jsou nádherná balada, jakou bych já nikdy nenapsal. A je pro mě inspirativní k tomu, abych se jejím prostřednictvím vyjádřil.
Jaké máte první ohlasy?
Zatím jsem žádné negativní nezaznamenal. Ten, komu to vadí, na nás asi nechodí, ale to je naprosto v pořádku. I tak nicméně očekávám, že nějaký „rozdělovník“ v publiku někdy nastane.
Vaše deska „nedvědovek“ je vlastně jakousi českou odpovědí na poslední album Johna Scofielda Country For Old Men, plné jazzových verzí amerických country songů.
Obě ty desky vznikaly paralelně, o tom, co Scofield chystá, jsme samozřejmě nevěděli. A já o naší desce začal přemýšlet už v roce 2014. Pamatuji si, že mě to napadlo v létě na horách při procházce v lese. Což je docela příznačné.


description: Přirozené a přesto dokonalé. Odhalené, ale ne nahé. Tak představil německý fotograf Peter Lindbergh 14 hereček v novém kalendáři Pirelli. Složil tak poklonu nejen jim, ale i přirozené kráse, kterou v lifestylových časopisech nenajdeme.

title: Oslňuje i dojímá. Kalendář Pirelli představil hollywoodské hvězdy v jiném světle

fasttext_language: cs


description: Michal Bindzar musel po rozbití Československa a okupaci Podkarpatské Rusi Maďary v říjnu roku 1942 narukovat do maďarské armády. V dubnu 1943 byl odvelen na ruskou frontu. Záhy dezertoval k Sovětům, ale putoval do zajateckého tábora na východní Ukrajině. V zajetí zůstal až do září roku 1944, kdy narukoval do Svobodovy armády a bojoval u Dukly. Po zranění sloužil jako spojka u velitelství roty. S armádou došel až do Prahy.

title: Rusové stříleli vlastní vojáky ve vodě, aby se netrápili, vzpomíná Michal Bindzar

maintext:
Michal Bindzar se narodil ve vesnici Ruské na Podkarpatské Rusi 16. října 1922: „Měli jsme malé a chudé hospodářství. Všude jsou hory a kopce. Jak se někdy říká: hnůj se musel nosit na zádech, aby se pole pohnojilo. Základ života představovaly brambory a zelí. Někdy se vykrmilo prase a pěstovali jsme slepice.“ Po zničení Československa v roce 1939 okupovali Podkarpatskou Rus Maďaři. Michal Bindzar vzpomíná, že život pokračoval celkem bez problémů: „Vojáci byli hlavně na hranicích s Polskem.“
V říjnu roku 1942 však musel Michal Bindzar narukovat do maďarské armády: „Byl jsem zařazen přímo mezi Maďary. Neuměl jsem ani slovo. Když řekli pravobok, levobok, to jsem ještě stačil, ale jak řekli čelem vzad, točil jsem se, už jsem nevěděl, co se děje. Přišel velitel a prstem mi dal vždycky přes nos. Dost dlouho mě trápili, než jsem pochopil, o co jde.“
Bindzar byl přiřazen k pěchotě: „V dubnu nás odvezli na ruskou frontu ke Kyjevu. V pátek jsem dorazil do zákopů. Vyměnili jsme německou posádku. Dali mi lehký kulomet.“ Bindzar ale nehodlal na ruské vojáky střílet: „Můj táta byl komunista, a když jsem rukoval, říkal: ‚Až půjdeš na frontu a zabiješ jednoho Rusa, tak se mi nevracej – vlastnoručně tě uškrtím!‘ Tak jsem střílel do vzduchu.“
Dezerce k sovětské armádě
Pan Bindzar ovšem od počátku svého vojenského angažmá hodlal dezertovat, a proto se ještě s jedním kamarádem na frontu vlastně těšil. Jakmile se po pár dnech naskytla příležitost, využili jí: „Zahodil jsem kulomet a šli jsme směrem k ruské frontě. Noc byla tmavá. V lese jsme zalehli a usnuli.“ Když se ráno probudili, svítilo slunce a bylo slyšet střelbu: „Nevěděli jsme, jestli to jsou Němci, nebo Rusové. Rozhodli jsme se najít nějakou louku, abysme viděli, jací jsou tam vojáci. Maďarský čepice a pistole jsme zahodili a zaházeli. Za chvíli vidíme, jak proti nám jdou ruský vojáci a na kolečkách těžkej kulomet Maxim. Vyskočili jsme z lesa, ruce nahoru: ‚Zdrastvujte.‘ “ Ruští vojáci je obstoupili a nadporučík se ptá, kde mají pistole: „Vrátil jsem se do lesa a přinesl svoji sedmičku a krásnej novej koženej opasek. On ten svůj zahodil, poprali se o něj vojáci, a připnul si můj.“
Michal Bindzar s přítelem se chtěli k Rusům přidat, ale bojovat proti Němcům se jim nepoštěstilo. Vzápětí totiž Rusové zajali další malou maďarskou jednotku a velitel rozhodl, že všechny pošle do zajetí: „Strážný s námi odešel asi kilometr za frontu: ‚Kluci sedněme si, já vám poradím, jsem Ukrajinec. Čeká vás zlá doba. Buď v lágrech umřete hlady, nebo zimou. Vraťte se, odkud jste přišli. Utečte v noci přes frontu. Tady zahynete.‘ To by nás ale zastřelili, protože jsme dezertovali.“ Strážný je tedy odvedl do vesnice. Možná by udělali lépe, kdyby starého Ukrajince poslechli.
V ruském zajetí
Přijetí začalo šacováním: „Ruce nahoru, všechno z kapes na celty. Měl jsem modlitební knížku: ‚Co to je? Ty se modlíš? Vidíš, a tady chcípneš hlady. Já se nemodlím a mám se dobře.‘ Když lágr asi za týden naplnili, vedli nás do většího. Po cestě nám říkali: ‚Buď si vemte v příkopech helmy po Němcích, nebo nějaké plechovky. Když nebudete mít nic, do čeho by vám dali jídlo, umřete hlady.‘ Našel jsem si německou helmu.“ Vaření v lágru probíhalo následovně: „Přivezli dvěstělitrovej sud od benzinu. Majzlíkem se vysekalo dno. Pod tím se rozdělal oheň a voják přinesl pytel šrotu. Vysypal to do vody a polenem se všechno zamíchalo. Měl jsem štěstí, že jsem měl tu helmu.“
Gen. L. Svoboda (vpravo) s Bindzarovým přítelem Petrem Gaugurem (uprostřed) 1954 na Dukle
Jednu z posledních cenných věcí, které panu Bindzarovi zbyly, představovaly boty: „Přišel za mnou ruský poddůstojník: ‚Vem dva kýble, půjdem k sedlákovi pro vodu.‘ Přišli jsme k sedlákovi, a už jsem viděl, že je zle. Ukazuje Ukrajincovi moje boty – ručně dělaný, kůže, podrážka, pevný a krásný boty. Říká Ukrajincovi, kolik dá vodky, másla a chleba za boty.“ Ukrajinec a Rus se brzy dohodli. Michal Bindzar dostal alespoň malý bochníček černého chleba. Sebral kýble a bos se vrátil do lágru.
Zacházení se zajatci rozhodně neprobíhalo v rukavičkách. Pan Bindzar vzpomíná například na pohřbívání vězňů: „Byl jsem zrovna na strážnici, čekal jsem, co je nového. Přijel ruský voják s koněm a ptá se, kolik je v lágru mrtvých – prý dvacet. Byl jsem zvědavej a šel za ním. Měl provazy. Přišel k ‚mrtvýmu‘ vojákovi a zavázal ho za nohu. On zvedl hlavu, byl to podkarpatskej Ukrajinec: ‚Bože můj, děti moje, se mnou je konec.‘ Ruský voják říká, že nic, že až ho odtáhne do jámy, chcípne. Když měl přivázanejch dvacet, polovička žila, přitáhl je k jámě a naházel do ní. Dali nám rozkaz: vápno, polejt, zahrabat a vykopat nový jámy.“
Sraz veteránů po válce u památníku Pístov, Bindzar stojí čtvrtý zleva
Tábor nebyl pracovní, ale když se naskytla příležitost pracovat, každý jí rád využil. Jednou byl vybrán i pan Bindzar: „Přišli jsme do skladu, kam v pytlích vozili sušený chleba. Chleba jsme museli vykládat na regály. Když jsme skončili, našel jsem malou suchou patku. Dal jsem si ji do podpaždí, že alespoň v lágru ochutnám chleba. Kluci si ho dávali rovnou do kapes. Risk je zisk. Vyšli jsme ven, jich si strážný ani nevšiml, ale na mě: ‚Co tam máš? Ruce nahoru!‘ Vzal mě za blůzu, všechny knoflíky utrhl, a chleba vypadl. Praštil mě po hlavě, chleba zašlápl do bláta a nakop’ mě do zadku, že jsem nemoh’ chodit.“
Utéct se prý nedalo. Místo tabáku vězni kouřili listí ze stromů. Osazenstvo tvořili Maďaři, Němci, Poláci i Židi. V lágru prý bylo několik tisíc lidí. „Lidi tam umírali hlady, kdo se přiblížil k drátům, toho odstřelili jako králíka.“ Pamětník musel v zajetí vydržet asi rok: „Na Sibiř jsem se nedostal, protože se už vytvářela Svobodova armáda a s námi se počítalo, že do ní půjdeme.“
Tanky na Dukle v údolí smrti (památník)
Do Svobodovy armády
V září 1944 přišlo vysvobození: „Přišli dva důstojníci: ‚Kdo chce dobrovolně do Svobodovy armády, zvedněte ruku.‘ Nás Čechoslováků bylo přes sto. Všichni se přihlásili jako jeden muž.“ Když druhý den opustili tábor, důstojníci se ptali, proč se tak vehementně hlásili: „Radši jako vojáci zemřeme kulkou než hlady.“
Osudy 20. století Lidovky.cz pro čtenáře vybírají zajímavé osudy lidí zapsané a uložené v digitálním archivu Paměť národa. Jste přesvědčeni, že autentické vzpomínky lidí, jichž se bezprostředně dotkly dějiny 20. století, musejí být zachovány? Vidíte smysl ve vyprávění příběhů, které v učebnicích dějepisu nejsou? Staňte se členy Klubu přátel Paměti národa a podpořte natáčení svědectví. Další životní osudy najdete na lidovky.cz/pribehy.
Vzhledem k tomu, že všichni byli vojáci, na frontu se přesunuli prakticky druhý den. Jako
většina československých vojáků na východě se do bojů poprvé zapojila u Dukly: „V Krosně před Duklou nás oblíkli. Pak jsme čekali v bunkrech. Osm dní jsme nejedli. Němečtí snajpeři nás měli tak pod kontrolou, že k nám nemohli dovézt ani chleba.“ Od hladu si tenkrát pomáhali alespoň kouřením.
Takticky nesmyslný útok na Duklu podle Bindzara záměrně nařídili Rusové: „Ptali jsme se Svobody, proč neútočíme v noci. On říká: ‚Za mnou stojí ruský poradce, ten dává rozkazy, ne já. Ten velí, kdy a jak máme útočit. Já tu neporoučím.‘ Takhle to bylo.“Podle Bindzara na Dukle naprosto zbytečně umřelo mnoho vojáků: „Měli jsme jít přes Bukovinu a Stalin nařídil Duklu. Přišli za mnou vojáci z mojí roty: ‚Jsme poslední, všichni ostatní jsou mrtví a raněný. Nebo druhá paradesantní brigáda byla vycvičená, že půjde na pomoc slovenskému povstání. A oni je sebrali a nasadili na Dukle jako pěchotu. Polovička jich tam padla.“
Sám pan Bindzar byl poprvé raněn až za Duklou: „Padl granát a jak sekal okolo, rozsekl mi nohu. Po vyléčení jsem byl přidělen jako spojka k velitelství roty.“
„Staline, dej nám tužky!“
Už od internace v zajateckém táboře nemohlo být o sympatiích k Rusům a jejich komunismu v případě pana Bindzara ani řeči. Na jejich metody vzpomíná nerad: „Jednou jsme šli přes pontonový most přes řeku. Když jeli ruský vojáci v autech, most se rozkýval a někteří spadli do vody. Začali je střílet, aby se netrápili – vlastní vojáky!“ Tvrdosti ruských metod byl Bindzar svědkem mnohokrát: „Jednou v zákopu jeden Rus už nemohl vydržet, tak druhého požádal, aby ho ranil do nohy. Vystrčil nohu a on ho do ní střelil. Vidí to velitel. Vytáhl pistoli a zraněného na místě zastřelil.“
Sovětská vyznamenání
Jakým způsobem platilo známé heslo „nas mnógo“, Bindzarovi vyprávěl i jeden zajatý sudetský Němec, kulometčík: „Vyprávěl nám: ‚Co je to za národ? Všechny patrony jsem vystřílel. Kopa mrtvol a furt lezli další. Řvali: nas mnógo – a já už neměl čím střílet. Musel jsem se vzdát.‘ To bylo jejich: ‚Nas mnógo, za rodinu, za Stalina.‘“
Ani v politických otázkách si Rusové nemohli Bindzarovy sympatie získat: „Chodili za náma politrukové, abysme podepsali, že chceme, aby Podkarpatská Rus patřila k Rusku, a ne k Československu. Někteří pitomci to podepisovali – komunisti, straníci.“
Jednou v bunkru se pan Bindzar zase ptal ruského vojáka: „Jak je možné, že jsi komunista? Odpověděl: ‚Začal jsem chodit do školy, když Stalin nastoupil k moci. Přinesli koše chleba: Řekněte – Bože, dej nám chleba! – nic – Bože, dej nám tužky! – nic – Bože, dej nám sešity! – nic. Poproste Stalina: Staline, dej nám chleba! – rozdali – Staline, dej nám tužky, sešity... – rozdali je. Když to do tebe takhle rok dva lejou, zblbneš. Proto jsme komunisti.‘“
Na slepou věrnost Stalinovi jednou málem doplatil i Bindzar: „Měl jsem kamaráda, ruského vojáka, jmenoval se Saša. Na celé frontě bylo heslo, když vás někdo zastavil: ,Stoj! Kto iďjot?‘ – ‚Svoj‘ (svůj). I pro Rusy, i pro Čechy. Jednou se Němci heslo domákli. Oblíkli se do ruskejch uniforem, přišli na ruskej štáb a celej ho podřezali. S tím heslem ‚svoj‘. Přišel pak rozkaz: okamžitě pro nové heslo! Tak jsem šel na štáb. Strážný na mě zařval: ‚Stoj! Kto iďjot?‘ Říkám: ‚Svoj.‘ Žádný ‚svoj‘, zarachotil automatem. ‚Sašo, nestřílej, to jsem já, Míša.‘ – ‚Žádnej Míša, lehnout! Budu střílet!‘ Položil mě na dvě hodiny do bláta, než ho přišli vyměnit. Druhej den mi říká: ‚Kdyby šel můj otec, Stalin přikázal střílet.‘“
Bindzar válku nakonec šťastně přežil a po trase Liptovský Mikuláš – Ostrava – Kolín se dostal až do Prahy. Po válce byl poslán na vojnu do pohraničí u Nitry. Poté se ale s otcem přestěhoval do Čech. Vystudoval lesnickou školu v Táboře a nastoupil jako lesník u vojenských lesů v Lázních Kynžvart. Protože nechtěl vstoupit do komunistické strany, brzy ho vyhodili. Poté si našel místo závozníka u státních lesů v Plané. Časem tam získal i místo hajného. Dnes je v důchodu a žije v Mariánských Lázních.


description: Ve věku 69 let zemřel britský hudebník a zpěvák Greg Lake, jeden ze zakladatelů legendárního rockového tria Emerson, Lake and Palmer (ELP) či skupiny King Crimson. Ve čtvrtek o tom informoval zpravodajský server BBC.

title: Zemřel britský rockový hudebník Greg Lake, bylo mu 69 let


description: Slovenská národní galerie v Bratislavě představuje slovenské umění a propagandu v letech 1939–1945. K vidění jsou malby, fotografie i novinové články, které kulturně formovaly tzv. slovenský stát. V Česku za války slavily úspěch komedie s Lídou Baarovou, na Slovensku se prosazovala zcela jiná kultura. Kurátorka Bohunka Koklesová přibližuje koncepci výstavy Sen a skutečnost, která je otevřena do 26. února.

title: Hajlující selky jako nástroj propagandy. Sen a skutečnost v Bratislavě


description: Petr Jirát, žalobce z korupční kauzy Davida Ratha, je přesvědčený, že v novém hlavním líčení se mu opět podaří prokázat skupině kolem Ratha korupci. A to i přesto, že odvolací soud označil odposlechy ze nezákonné. Odposlechy přitom představovaly zásadní důkazy, na nichž se obžaloba vystavěla.

title: Rozhodnutí soudu je devastující, ale kauza Rath nekončí, avizuje žalobce Jirát

maintext:
Podle Jiráta ale policie zajistila i dostatek jiných důkazů, které hodlá použít. Žalobce však připouští, že bez odposlechů bude mít práci složitější. „Je to samozřejmě výrazně oslabeno,“ říká v rozhovoru pro server Lidovky.cz
Lidovky.cz: První otázka se nabízí sama, co říkáte na usnesení odvolacího soudu?
K tomu se nebudu vyjadřovat, rozhodnutí soudu nebudu komentovat.
Lidovky.cz: Zeptám se tedy jinak. Je podle vás ve spise dost důkazů i bez odposlechů na to, aby bylo možné obžalovaným znovu prokázat vinu?
Podle mého názoru, zdůrazňuji mého názoru jako žalobce, to devastující rozhodnutí vrchního soudu neznamená naprostý konec celé obžaloby a celé kauzy.
Lidovky.cz: Ale z vašeho pohledu musí být usnesení vrchního soudu rána, protože odposlechy představovaly podstatnou část vašich důkazů, ne?
Tím, že soud řekl, že se nedají odposlechy použít, je to samozřejmě výrazně oslabeno. Ale počkejme si. Nepochybně jste zaregistroval, že ministr spravedlnosti čeká na podnět ke stížnosti pro porušení zákona ve prospěch obžalovaných. To znamená, že jim bylo nezákonně pomoženo. My se budeme snažit, aby to samé řekl i Nejvyšší soud, máme na to argumenty
Lidovky.cz: Ano, vrchní žalobkyně Bradáčová už uvedla, že usnesení soudu je v rozporu s jeho vlastní rozhodovací praxí, s rozhodováním celé soudní soustavy včetně Ústavního soudu a že vybočilo z principu předvídatelnosti práva. Mě by zajímalo, jak může podaná stížnost promluvit do nového hlavního líčení?
Nemůžu předjímat, jak o ní soud rozhodne. Pokud by stížnosti bylo vyhověno a soud by řekl, že byl porušen zákon ve prospěch obžalovaných, tak se do hry vrací všechny důkazy. A pokud by soud stížnost zamítl, tak je to výrazně oslabeno. Ale opakuji, že by to neznamenalo konec celé kauzy. Z mého pohledu minimálně tři body obžaloby nestojí vysloveně pouze na odposleších.
Lidovky.cz: Které body máte na mysli?
Nechme to až do soudní síně. Přece nebudu dávat obhájcům argumenty, aby dopředu věděli, co mám na mysli a co eventuálně budu dělat.
Lidovky.cz: Nicméně musím se zeptat, jestli budete navrhovat u nového hlavního líčení nové důkazy, nebo se spokojíte s těmi, které už ve spise jsou?
Už v rámci prvního procesu jsme se snažili soudu předložit veškeré důkazy, které jsme nashromáždili. Žádné důkazy jsme si nenechávali v rukávu, jak soustavně tvrdila obhajoba. Ale samozřejmě že si nad tím s policejním orgánem sedneme a zvážíme, zda by bylo možné ještě něco předložit.
Lidovky.cz: Vrchní soud vám ve svém u usnesení dal obecné vodítko, z něhož plyne, zda by nebylo na místě předvolat operativce, kteří u odposlechů byli. Budete uvažovat o této možnosti?
Podle mého názoru je to hodně problematické. Protože policejní orgán jako svědek nemůže nahradit neplatnost důkazů tím, že řekne, že to slyšel (v odposlechu, pozn. red.), že to obžalovaný řekl, když je tento důkaz (odposlech, pozn. red.) procesně nepoužitelný. Takhle to nemůže fungovat. Ale my ještě dáme hlavy dohromady, zda by přeci jen něco nebylo soudu možné předložit. Ale zdůrazňuji, že žádné kardinální důležité důkazy v rukávu nemáme a vše, co jsme věděli, jsme vtěsnali do spisu a obžaloby.
Lidovky.cz: To znamená, že by nebylo na místě vrátit věc k došetření?
Věc se vrací k došetření státnímu zástupci pro hrubé vady řízení, kvůli nimž vůbec nebyl objasněn skutkový stav. A ani odvolací soud tam takové vady neshledal. Proto rozhodl, že má znovu konat soud prvního stupně, nikoliv státní zástupce.
Lidovky.cz: Vzhledem k tomu, že by Nejvyšší soud mohl vrátit odposlechy do hry, nebylo by žádoucí počkat s nařízením nového hlavního líčení až po vyřízení stížnosti?
To je otázka na soud, já to nemůžu předjímat. Je věcí soudu, kdy nové projednávání nařídí. Všechno je to o rozvrhu práce konkrétního předsedy senátu (soudce Krajského soudu v Praze Robert Pacovský, který má kauzu na starosti, pozn. aut.), protože on musí soudit i všechny ostatní kauzy, které má. A v žádných nesmí být průtahy.
Lidovky.cz: Ale dávalo by smysl, kdyby se s novým procesem počkalo na vypořádání stížnosti, ne?
Smysluplné by to samozřejmě bylo. Ale já nemohu hovořit za soud, ani bych si to nedovolil.
Lidovky.cz: Na závěr se vás nemohu nezeptat, co čekáte od nového hlavního líčení?
Byl bych špatný státní zástupce, kdybych nevěřil tomu, že budou znovu odsouzeni.


description: Výskyt chřipky a onemocnění, která jsou chřipce podobná, se v posledním týdnu před svátky zvýšil o víc než polovinu. Na 100 000 obyvatel připadalo 63 pacientů. Státní zdravotní ústav situaci hodnotí jako nastupující epidemii. Údaje ze statistik ale ukazují, že by vánoční prázdniny a volno mohly epidemii zbrzdit.

title: Nastupuje epidemie chřipky? Počet případů se před svátky zvýšil o víc než polovinu

maintext:
„Je evidován významný vzestup počtu nemocných, a to téměř o 54 procent. Nejvyšší nárůsty počtu nemocných s chřipkovými projevy vykazuje Olomoucký kraj a kraj Vysočina. Situaci v ČR hodnotíme jako nastupující epidemii chřipky A/H3N2,“ uvedla Národní referenční laboratoř pro chřipku Státního zdravotního ústavu ve své zprávě.
Nejvíce nakažených je mezi dětmi
Největší výskyt chřipky a chřipkových onemocnění byl mezi dětmi do pěti let. V týdnu před svátky se proti předchozímu týdnu zvedl o 71 procent. Na 100 000 obyvatel připadlo 145 nemocných chlapců a děvčat. U školáků od šesti do 14 let to bylo 106 nakažených. Mezi lidmi nad 60 let připadalo 20 pacientů na 100 000 obyvatel. V této věkové skupině zaznamenali ale epidemiologové proti předchozímu týdnu největší rozšíření choroby, výskyt se víc než zdvojnásobil. Zvýšil se o 122 procent.
V Česku přibylo také nemocných s chorobami dýchacích cest. Na 100 000 lidí jich bylo 1364. Akutní respirační onemocnění trápí nejčastěji děti. V 51. týdnu, tedy v období před svátky připadalo na 100 000 lidí 3855 nakažených dětí do pěti let. Ve věku školáků to pak bylo 2341. Nejmenší výskyt nachlazení byl mezi lidmi nad 60 let. Na 100 000 obyvatel připadalo 632 nemocných. Proti předchozímu týdnu jejich počet ale vzrostl o 15 procent, u dětí byl nárůst o necelá tři procenta.
Prázdniny pomáhají zastavit epidemii
Nejsilnější epidemie za posledních pět let byla podle údajů ústavu na počátku roku 2015. Tehdy v ČR na 100 000 obyvatel připadalo víc než 2000 nemocných. Podle statistik se situace vždy na přelomu roku výrazně zlepšuje a nakažených ubývá. Pomáhají tomu vánoční prázdniny a volno, které zbrzdí šíření infekce.
Zatímco v minulosti odborníci mluvili o epidemii až tehdy, kdy počet pacientů překročil hranici 2000, nyní se epidemický práh pohybuje asi mezi 1600 až 1800 nemocnými na 100 000 lidí. K přehodnocení kritéria podle odborníků přispělo třeba zavedení takzvané karenční doby, tedy tří dnů marodění bez nemocenské. Mnozí nakažení totiž k doktorovi vůbec nechodí, takže se do statistik nedostanou. Ve skutečnosti tedy může být počet nemocných mnohem vyšší.
Plošnou epidemii hlásí podle laboratoře nyní celá Skandinávie i Portugalsko, Nizozemsko či Chorvatsko. V Německu jsou regionální epidemie, na Slovensku je situace podobná jako v ČR.


description: Volební rok 2017 odstartoval o několik dní dříve. Svým svatoštěpánským projevem ho zahájil Miloš Zeman, který opět ukázal, ke komu má na politické scéně momentálně nejblíže. Pochválil ministra financí Andreje Babiše, jehož hnutí ANO bude na podzim hlavním soupeřem sociální demokracie premiéra Bohuslava Sobotky.

title: Čeká nás volební peklo. Rok 2017 bude ve znamení politiky i nových zákonů


description: Sobotní odpoledne konečně učinilo přítrž debatám na téma Bob Dylan versus Nobelova cena za literaturu. Ceremoniál ve Stockholmu ve zdraví proběhl za písničkářovy neúčasti – a svět se nezbořil.

title: GLOSA: Bob Dylan dostal ve Stockholmu odpověď na otázku, kterou si nekladl

maintext:
Je pravda – a už jsem na to zde poukazoval –, že Dylanův přístup chytré horákyně, kdy sice Nobelovu cenu přijme, ale předání se osobně nezúčastní, jen napíše děkovnou řeč a pošle za sebe Patti Smithovou, aby zazpívala jeho písničku, mi nepřipadá šťastný. A říkám si, co asi na ten den může mít starý, ovšem evidentně zdravý a vzhledem k počtu koncertů velmi čilý člověk, který – jak uvidíme dále – sám sebe považuje za literáta, důležitějšího na práci než si přijít pro nejvyšší ocenění v oboru? Má snad na ten den objednaného instalatéra nebo co?
Ale na druhou stranu: Dylana prostě musíme brát jako divného patrona, je jím ostatně celý život a s věkem takové rysy obvykle nemizí, spíš naopak. V téhle souvislosti je ovšem třeba kvitovat velmi milý projev, který do Stockholmu poslal, aby byl na ceremoniálu přečten. Mimo jiné v něm celkem zřetelně vyjádřil svůj názor na otázku, zda lze jeho tvorbu považovat za literaturu, což bylo jádrem žabomyších, víceméně akademických sporů poté, co bylo oznámeno, že cenu dostane.
Písničkář si neváhá vzít na pomoc jeden z nejtěžších myslitelných kalibrů: samotného Williama Shakespeara. Píše o tom, že jeho tvorba byla také primárně určena k prezentaci na jevišti, měla být vyslovena, nikoli čtena. A vkládá autorovi Hamleta do hlavy a úst tvůrčí i praktické otázky, počínaje „Má se to opravdu odehrávat v Dánsku“ přes „Který herec bude pro tu roli nejlepší?“ až po „Kde seženu lebku?“. A připomíná, že podobné otázky řeší ve své práci i on sám. Oba, Dylan i Shakespeare, jsou přitom celý život skutečně velmi vzdáleni otázce „Je to, co dělám, literatura?“. Nicméně si ji na závěr klade. A švédské akademii děkuje, že mu dala odpověď.


description: Až 120 plně naložených kamionů denně by mohlo najíždět do pražské čtvrti Malešice, kde má vzniknout obří kontejnerové překladiště. Záměr se nelíbí místní radnici Prahy 10, jež se obává skokového nárůstu dopravy. Vedení obvodu současně na projektu vadí, že jde proti zamýšlenému rezidenčnímu charakteru Malešic. Záměr navíc investor oznámil krátce před vánočními svátky, podle kritiků tak nebudou mít místní na připomínky dostatek prostoru. Připomínky lze totiž podávat jen do 5. ledna.

title: Do Malešic má jezdit sto kamionů denně, místní se to dozvěděli těsně před Vánoci

maintext:
„Takový záměr nepatří do centrální části města,“ sdělil serveru Lidovky.cz zastupitel Milan Maršálek, který zasedá za nejsilnější subjekt v obvodním zastupitelstvu s názvem Vlasta, jenž sdružuje místní občany, křesťanské demokraty, ekologické liberály a piráty. „Charakter Malešic se dnes blíží spíše rezidenční čtvrti, takže utlumujme tyto průmyslové záměry, nerozšiřujme je,“ dodal Maršálek.
Překladiště má vzniknout mezi průmyslovou zónou a silnicí v ulici Průmyslová.
Obří překladiště by se rozléhalo na ploše zhruba 80 tisíc metrů čtverečních, což představuje přibližně dvojnásobek plochy Václavského náměstí. Dopravní terminál by navazoval na stávající průmyslovou zónu v čele s místní teplárnou, vyrostl by na polích ohraničených silnicí v Průmyslové ulici a severní částí zóny. Denně se má s nákladem na místě otočit na 120 kamionů, zboží z nich se vyloží, přeskládá do vlaků a pošle dál. Kapacita překladiště bude 900 kontejnerů.
„Automobilová doprava, která naváže na terminál, zatíží Malešice a další přilehlé městské části, to je náš zásadní argument proti záměru,“ vysvětlila serveru Lidovky.cz členka komise pro územní plánování Renata Chmelová (Vlasta). Sdružení Vlasta se hrubě nelíbí ani termín zveřejnění záměru, jenž se na úřední desce městského úřadu objevil 22. prosince. „Developer velmi dobře ví, že občané mají vzhledem k Vánocům a dovoleným zúžený prostor pro přípravu i podání námitek,“ upozorňuje pak zastupitel Maršálek.
Terminál se má začít stavět v roce 2019
Projekt terminálu předložila společnost Rail Cargo Terminal, což je dceřiná firma rakouské Rail Cargo patřící do konglomerátu rakouského dopravce OOB. Rail Cargo Terminal provozovala obdobné překladiště v prostorách Nákladového nádraží Žižkov, ale po jeho uzavření přesídlila na konci minulého roku do areálu přístaviště v Mělníku. Zdejší terminál už však firmě kapacitně nevyhovuje, proto chce vystavět nové překladiště v Malešicích.
Dřívější překladiště provozoval investor v prostorách Nákladového nádraží Žižkov.
Investorovu záměru vyhovují Malešice díky místní průmyslové zóně, navazující silnici v Průmyslové ulici, vedoucí jedním směrem na D8, druhým na Jižní spojku, a současně přilehlé železniční trati 091. S projektem překladiště počítá i vznikající metropolitní plán, který má Praha vypracovat do roku 2020. Firma pak chce začít budovat terminál v roce 2019, dostaven by měl být podle plánu v následujícím roce.
„Dojde k menší zátěži životního prostředí v blízkosti centra města, protože se kamionová doprava vymístí do průmyslovější zóny, která je pro tento účel připravená a předepsaná v souladu s územním plánem,“ argumentuje zpracovatel oznámení pro firmu Jan Hrubeš. Pravdou je, že kamionový provoz by se podle plánů investora měl dotknout obytné části Malešic minimálně.
Malešice se chtěly zbavit průmyslové pověsti
Vedení radnice je však proti. Jednak se přes přísliby firmy obává svedení dopravy mezi obytnou zástavbu, jednak se chtěla zbavit průmyslového charakteru čtvrti. „Praha 10 patří do širšího centra metropole a Malešicko–Strašnickou průmyslovou zónu považujeme za území, kde v budoucnu předpokládáme postupnou transformaci v novou městskou čtvrť, která se zapojí do organismu města,“ uvedl radní pro územní rozvoj Prahy 10 Bohumil Zoufalík.
„Je to absolutní nesmysl, nemůžeme upřednostnit zájmy developerů před zájmy našich občanů. Taková zátěž by podle nás měla zásadně negativní vliv na tisíce lidí, kteří v přilehlé oblasti žijí, a to jak z pohledu zhoršení kvality ovzduší, tak z pohledu velkého nárůstu hladiny hluku,“ doplnil pro server Lidovky.cz starosta městské části Praha 10 Vladimír Novák, který se obává i možného rozrůstání areálu do budoucna.
Vedení obvodu, občané i další dotčené subjekty mají čas na podání připomínek do 5. ledna, podněty shromažďuje magistrát. Ten současně rozhodne, zda má záměr významný vliv na životní prostředí. Pokud na projekt magistrát rovnou kývne, investor si může požádat o potřebná povolení včetně stavebního. V opačném případě magistrát rozjede podrobné prověřování záměru, tzv. velkou EIA, v němž bude muset firma svůj plán včetně jeho dopadu na okolí rozpracovat podrobněji.


description: Pokud EET nebude fungovat podle původních slibů a nepřinese do státní kasy ani slibované miliardy, měl by ministr Andrej Babiš odstoupit. Uvedl to Premiér Bohuslav Sobotka v rozhovoru pro sobotní vydání deníku Právo Podle něj si ministr nijak nepomohl, když navrhl vyjmout z elektronické evidence tržeb nejmenší podnikatele a e-shopy. Podle Sobotky je zákon dávno schválený, proto on ani ČSSD nesouhlasí s nynějšími změnami. Babiš tím prý jen zpochybňuje profesionalitu příprav celé EET.

title: Změnami na poslední chvíli Babiš zpochybnil přípravy celé EET, říká Sobotka

maintext:
Premiér se ale nebojí, že by se ANO mohlo spojit s ODS a TOP09 a změny prosadit i přes odpor koalice. Pravicové strany chtějí podle něj celý systém elektronické evidence tržeb úplně zrušit, ne jej pouze upravovat. Případné spojenectví by navíc podle Sobotky zavánělo podvodem na voličích. „Andrej Babiš by neměl podvádět svoje voliče, protože on velkou část své argumentace zaměřil na útoky na Miroslava Kalouska (TOP 09) a teď s ním chce schvalovat změny EET, které vycházejí pravicové opozici vstříc,“ uvedl pro Právo.
Podle Sobotky navíc není na místě, aby se podnikatelé obávali toho, že budou muset své podniky uzavřít. Vláda prý všem pomohla tím, že snížila DPH na jídlo v restauracích z 21 na 15 procent. A strachovat se podle něj nemusí ani zákazníci, protože konkurenční boj zabrání tomu, aby se v pohoštění příliš zdražovalo. Ti, kteří chtěli zvednout ceny už dříve, mají podle premiéra jen dobrou záminku, aby tak učinili nyní.
Další pojem, který se s EET spojuje, je účtenková loterie. To ale podle Sobotky není nic speciálního a celé to vyplývá z koaliční smlouvy. Pro všechny zákazníky je to prý dobrá motivace, aby si vzali svou účtenku. O nějakou větší společenskou změnu se ale údajně nejedná. Lidé by si měli uvědomit, že šidit stát na daních se zkrátka nemá a EET na tom nic nemění, uvedl premiér.
Sobotka dále dodal, že pokud by celá elektronická evidence tržeb nefungovala správně a nedařilo se vybírat tolik daní, kolik bylo slíbeno, bylo by správné, aby Andrej Babiš převzal zodpovědnost a odstoupil. To ale bude známo až na konci roku 2017.
ANO nesouhlasí s kontrolou velkých firem
A co říká premiér na to, že se stát více nezaměřuje na kontrolu velkých firem? Podle Bohuslava Sobotky proběhla v koalici diskuze, při které se ČSSD zasazovala o to, aby si stát posvítil na takové holdingy. Hnutí ANO jí v tom ale zabránilo. Také proto půjdou sociální demokraté do příštích voleb s návrhy na daňové změny. „Nepůjdeme cestou rušení nebo snižování daní z dividend, jak o tom začal spekulovat Andrej Babiš. On má nevyplacené dividendy z Agrofertu, a kdyby se to zavedlo, tak on ušetří 4,5 miliardy korun. Nic takového ČSSD podporovat nebude,“ uvedl Sobotka.
Další kauzou probíranou v posledních dnech je zákon o střetu zájmů, který Sněmovna v úterý schválila a který sebere Agrofertu veřejné zakázky, nenárokové dotace a investiční pobídky. Babiš se prý kritikou tohoto zákona jen snaží odvést pozornost od podstaty celé věci. Podle premiéra je především nutné, aby se v budoucnu zabránilo vzniku „nepřehledné džungle“, ve které se mísí politika a podnikání a není jasné, co je vlastně veřejný zájem.


description: Domácí majonéza, pastiňák a jablka. Zkuste letos svým blízkým naservírovat trochu netradiční bramborový salát. Nechte se inspirovat receptem šéfkuchaře Jaroslava Zahálky.

title: Netradiční bramborový salát? Zkuste s jablky, radí šéfkuchař

maintext:
Bramborový salát podle šéfkuchaře Jaroslava Zahálky
0,7 kg brambory
10 g soli
3 vejce uvařené natvrdo
100 g jablka Janagold
150 g okurek nakládaných
5 polévkových lžic domácí majonézy
1⁄2 lžíce plnotučné hořčice
1 menší, nebo 1⁄2 vetší cibule nakrájené na jemno
Postup: Brambory uvaříme ve vroucí osolené vodě do měkka. Ještě vlažné oloupeme. A poté nakrájíme na menší kostky. Jablka oloupeme a nakrájíme na kostky. Zakápneme citrónovou šťávou
Zelenina:
130 g mrkve
70 g pastináku
70 g celeru
Marináda:
170 ml vinného octa
250 ml vody
8 kuliček černého pepře
1⁄2 lžičky hořčičných semínek
1 bobkový list
1 kulička nového koření
koprová nať
50 g cukru
3 g soli
šťáva z půlky citrónu
Postup: Koření v rendlíku opražíme krátce nasucho, zalijeme vodou a octem, osladíme, přivedeme k varu a 15 minut na mírném ohni prohříváme. Koření vyjmeme. Kořenovou zeleninu nakrájíme na menší kostky a vložíme do teplé připravené marinády. Odložíme na stranu a necháme vychladnout při pokojové teplotě. Poté do laku přidáme šťávu z citrónu a dáme vychladit do lednice na 24hodin. Všechnu zeleninu s jablkem, vejci a okurkou vložíme do mísy, přidáme majonézu, kterou jsme si rozmíchali s hořčicí a důkladně, ale opatrně promícháme. Dle chuti dosolíme popřípadě, přilijeme trochu vody ze zeleniny. Necháme v chladu nejméně 4 hodiny odležet.


description: V roce 30. výročí úmrtí Jaroslava Seiferta vyšel 15. svazek jeho sebraných spisů, který zahrnuje vzpomínkové soubory Všecky krásy světa a Co všechno zavál sníh.

title: Souborné Seifertovy spisy jsou ve finále

maintext:
Kritická edice Seifertova souborného díla začala vycházet v nakladatelství Akropolis pod vedením literárního historika Jiřího Brabce v roce 2001. Po deseti svazcích však byla přerušena pro nedostatek financí a zájmu čtenářů. Zatímco v 80. letech vycházely Seifertovy knihy v desetitisícových nákladech a stály se na ně před knihkupectvími fronty, dnes se zájem o jednotlivé svazky Díla Jaroslava Seiferta pohybuje kolem 500 kusů. Nakonec se nakladatelství Filipa Tomáše Akropolis podařilo vydávání edice obnovit a dovést (téměř) do finále. Z plánovaných šestnácti svazků zbývá již jen ten poslední, který bude obsahovat básníkovu bibliografii a dodatky.
Co vadilo v 80. letech
Všecky krásy světa, které edici Dílo Jaroslava Seiferta završují, jsou dnes již klasickým textem a „povinnou četbou“. Poprvé vyšly před pětatřiceti lety souběžně ve dvou exilových nakladatelstvích – 68 Publishers v Torontu a Indexu v Kolíně nad Rýnem.
O rok později, v roce 1982, byly vydány v cenzurované podobě iv Československu v nákladu 20 000 výtisků. Pro normalizátory české kultury byly nepřijatelné některé osobnosti, které Seifert jmenoval (např. Mikuláš Medek, Vratislav Effenberger nebo Jaromír Hořec). Zmizet musela také přímočará charakteristika Marie Majerové („Jakou to velikou a závratnou cestu urazila hezoučká služtička z Budapešti.“). Cenzuře padly za oběť také zmínky o pronásledování církve po roce 1948. Pro obrovský zájem čtenářů pak Všecky krásy světa vyšly v roce 1985 v reedici v nákladu 50 000 výtisků. První domácí necenzurované vydání vyšlo až v roce 1993.
Za svou finální podobu vděčí Všecky krásy světa editorce Marii Jiráskové (* 1938), která s básníkem připravila již první exilové vydání. Jaroslav Seifert tehdy byl, jak připomíná editorka v doslovu, pod různými tlaky, aby dílo vydal nebo naopak nevydal v zahraničí. Nakonec se nepotvrdily obavy těch, kteří Seiferta od exilového vydání zrazovali s argumentem, že pak nebude moci doma vůbec publikovat.
„Na současném, kritickém vydání jsem pracovala nejméně tři roky,“ říká Marie Jirásková. „Těžké bylo již dohledávání rukopisů, dlouho jsem se snažila nalézt nějaký vydavatelský text, ale to se mi nepodařilo. Ten, který poslal Seifert do nakladatelství, si vyžádal aparát Ústředního výboru KSČ a od té doby je nezvěstný. Hodně času pak zabralo skládání toho, co je k dispozici. Není ale vyloučeno, že se ještě někdy někde u někoho nějaký rukopis objeví.“ Ještě obtížnější byla práce s druhým vzpomínkovým textem Co všechno zavál sníh, jehož rukopis se vůbec nepodařilo dohledat.
O nikom špatně
František Kautman v jedné z prvních reflexí básníkových vzpomínek v roce 1983 v samizdatových Historických studiích napsal, že „Seifert je tolerantní v nejkrásnějším slova smyslu a má jednu vzácnou vlastnost: nedovede o lidech mluvit špatně. A i tam, kde ho k tomu nějaké okolnosti donutí, činí tak ostýchavě a jakoby nerad.“ Tato charakteristika ani po letech neztratila na výstižnosti. Přestože Seifertovy vzpomínky nejsou žádná nakašírovaná selanka a pojednávají i o vážných či tragických událostech, čiší z nich hluboce pozitivní přístup k životu.
Básník nalézá „všecky krásy světa“ i ve věcech, které na první pohled zase tak krásné nebyly. A dovede o tom krásně vyprávět, přestože v knize o sobě píše, že není dobrý vypravěč, protože příliš spěchá. Kdyby tak viděl, jak spěcháme my...
Snad si Seifertovy vzpomínky v kritickém vydání najdou více než těch obvyklých pět set zájemců.


description: Na jedné z drůbežích farem v hrabství Lincolnshire na východě Anglie byla u více než 5000 krůt zjištěna ptačí chřipka. Většina nakažené drůbeže už pošla, zbylé krůty musejí být utraceny. Oznámilo to v pátek tamní ministerstvo životního prostředí, výživy a záležitosti venkova.

title: Ptačí chřipka zachvátila tisíce krůt na britské farmě. Lidem nebezpečí nehrozí


title: Ficova strana na dlouholetém minimu. V případě voleb by jeho koalice ztratila většinu

maintext:
BRATISLAVA Popularita sociálních demokratů (Směr-SD) slovenského premiéra Roberta Fica klesla na dlouhodobé minimum. Vyplývá to z průzkumu veřejného mínění, jehož výsledky ve čtvrtek poskytla agentura Focus. Pokud by se teď konaly volby, stávající vládní koalice tří stran by podle průzkumu přišla o většinu ve sněmovně.
Směr-SD by podle průzkumu na konci listopadu volilo 23,3 procenta ze skupiny rozhodnutých voličů. Březnové volby strana vyhrála se ziskem 28,28 procenta hlasů, zároveň ale přišla o většinu ve sněmovně. Ve volbách před čtyřmi lety strana Směr-SD získala 44,4 procenta hlasů. Agentura uskutečnila průzkum v době kauzy týkající se podezření z předražení zakázek v souvislosti se slovenským předsednictvím v Radě EU a v době slovních výpadů Fica vůči novinářům. Směr-SD v uplynulých týdnech zahájil propagační kampaň své strany na billboardech a v tisku. Popularita Ficovy strany padá na minimum. Je nejnižší za jedenáct let V průzkumu si polepšila vládní nacionalistická Slovenská národní strana (SNS), jejíž popularita dosáhla 13,7 procenta. To je o více než polovinu lepší výsledek, než SNS zaznamenala ve volbách. Popularita třetí vládní strany Most-Híd činila 6,8 procenta. Trojice zmiňovaných koaličních stran by podle sondáže obsadila ve 150členné sněmovně přesnou polovinu křesel. Z původně čtyřčlenné vládní koalice na Slovensku na začátku září vypadla nejmenší vládní strana Síť. Stalo se tak poté, co stranu opustila většina poslanců a část z nich přestoupila do poslaneckého klubu strany Most-Híd. Popularita Sítě je nyní hluboko pod pětiprocentní hranicí, která zaručuje vstup do sněmovny. Podle sondáže by si křesla ve slovenském parlamentu rozdělilo dohromady osm stran včetně krajně pravicové strany LSNS, která se se ziskem osmi procent hlasů stala největším překvapením letošních parlamentních voleb. Agentura Focus straně nyní naměřila 8,8 procenta.


description: Česká republika nemá jasný a fungující koncept prevence extremismu. Spoléhá pouze na represi, kterou ale veřejnosti neumí dostatečně zdůvodnit. Vyplývá to z výsledků Auditu národní bezpečnosti, které zveřejnil úřad vlády. V Česku není podle dokumentu jasné, kdo má prevenci iniciovat, komu má být určena ani jaké má být její poselství. Naví se prý orientuje hlavně na extrémní pravici a pomíjí levicové spektrum.

title: Audit: Česko neumí předcházet extremismu. Zná jen represi a pomíjí levicové názory


description: Správný Stormtrooper, tedy „zlý“ voják Galaktického Impéria v bílém brnění z filmu Hvězdné války, prý nikdy nezasáhne svůj cíl. Pokud jste lepší než Stormtroopeři, měli byste přemýšlet o kariéře u texaské policie, láká náborové video.

title: VIDEO: Střílíte lépe než Stormtrooper? Texaská policie verbuje na Hvězdné války


description: Nafukovací tank ručně šitý ze syntetického hedvábí dokáže už na vzdálenost 150 metrů oklamat nepřítele. Díky své speciální konstrukci odráží rádiové vlny a na radaru umí nasimulovat stín. Nafukovací model amerického tanku Abrams, který vyrábí česká firma, váží 59 kilogramů a jeho výroba zabere až tři měsíce.

image_url: https:

title: Nafukovací tank díky své speciální konstrukci dokáže oklamat i nepřítele


description: Policie zajišťuje obviněným v kauze ROP Severozápad bankovní účty i nemovitosti. Účty má obstavené například bývalá hejtmanka Jana Vaňhová (ČSSD) nebo ředitel odboru ministerstva průmyslu a obchodu Vladimír Bártl. Byty mají zajištěné starosta Chebu Petr Navrátil (ČSSD), advokát Aleš Dostál, bývalý náměstek hejtmana Karlovarského kraje Miloslav Čermák (ČSSD) nebo Zdislav Mazur a Zdeněk Sysel.

title: Policie zablokovala účty a majetek obviněných v ROP Severozápad

maintext:
Podle serveru chtějí žalobci u všech obviněných zajistit 870 milionů korun. Údajnou škodu policie vyčíslila na více než 13 miliard. „Zajištění finančních prostředků v uvedeném rozsahu je zcela důvodné,“ odkazuje se Seznam.cz na dokument státního zástupce Tomáše Minxe.
Bártlovi podle serveru kriminalisté zablokovali osm bankovních účtů a zajistili také rodinný dům, byt a pozemky. Už dříve kriminalisté zablokovali rozsáhlé majetky podnikatele Daniela Ježka, který je jediným vazebně stíhaným v aktuální kauze. Mimo to od něj chce zajistit i 24 milionů na účtech. „Jak si teď má třeba platit obhajobu? Advokát mu zadarmo dělat nebude. Oni nemají nic, všechno jim sebrali a chtějí jim sebrat i to, co ještě nemají,“ řekl serveru Ježkův advokát Michael Kis. Bývalá hejtmanka Vaňhová si zase podle své právní zástupkyně Marie Benešové musí vyzvedávat důchod na přepážce. Účet má zablokovaný.
Policie v souvislosti s evropskými dotacemi z ROP Severozápad obvinila 24 lidí z poškozování zájmů Evropské unie a dalších trestných činů. Velkou část z nich tvoří hodnotitelé projektů. Mezi obviněnými jsou také dva bývalí náměstci karlovarského hejtmana Jakub Pánik, Miloslav Čermák nebo Petr Horký, který byl náměstkem hejtmana a místostarostou Mariánských Lázní (všichni ČSSD).


description: Svět se změnil, a proto je zapotřebí nově definovat pravidla na udělování azylu, říká v rozhovoru pro LN bývalý bavorský premiér Günther Beckstein.

title: Nechali jsme Turky rozhodnout, kdo přijde, říká bavorský expremiér Beckstein

maintext:
LN Skoro přes rok se obě německé křesťanské strany přely o migrační politiku. O co šlo?
Günther Beckstein (73) byl v letech 2007 až 2008 bavorským premiérem. Předtím stál 14 let v čele bavorského ministerstva vnitra. Je členem Křesťansko-sociální unie (CSU) a řadu let patřil ke členům nejužšího vedení německé evangelické církve.
Je zapotřebí mít úplnou kontrolu na tím, kdo přichází do Německa. Musíme znát identitu těchto lidí, při vstupu do země nesmějí mít u sebe nebezpečné nástroje. V tom je mezi námi široká shoda. Stejně tak musí platit, že nově příchozí přijmou společenskou realitu v Německu: takže nechceme tolerovat sňatky mezi dětmi, trváme na rovnosti mužů a žen před zákonem, dodržování našeho právního řádu. A také se shodujeme, že situace loňského roku, kdy k nám přišlo tolik lidí, se již nesmí opakovat, protože to je nezvládnutelné. Kancléřka říká, že počty běženců, kteří přicházejí do Německa, se dramaticky snížily. Takže mezi námi je teď výrazně vyšší shoda než před půlrokem.
LN CSU dlouhodobě požaduje stanovení ročního limitu pro počet běženců, které je možné přijmout. V Rakousku něco takového zavedli, ale nemají jasno, co se stane s prvním běžencem „nad čarou“. Může striktní omezení vůbec fungovat?
V Rakousku to funguje. Oni ten limit, který si stanovili, stále ještě nenaplnili. Mohu hovořit pouze za sebe, protože už nemám žádnou oficiální funkci, ale myslím si, že v podobných případech je zapotřebí určité pružnosti. Pro případy skutečné nouze by mělo existovat vždy nějaké řešení. Jako bavorský ministr vnitra jsem byl 19 let zodpovědný za imigrační politiku v naší spolkové zemi a mohu vám říct, že i v dobách, kdy byla politika velmi restriktivní, existoval prostor pro výjimky. Když například nějaká firma potřebovala pracovní sílu, sportovní klub nějakého hráče nebo se objevily případy humanitární nouze, vždycky se dalo najít řešení. Ale je rozdíl mezi výjimkami, které se týkají jednotlivců, anebo když uvažujeme o stovkách tisíc lidí.
LN Proč se strana kancléřky Angely Merkelové tak brání zavedení limitu pro běžence?
To má zcela zásadní důvod. V naší ústavě se v článku 16 říká, že lidé, kteří jsou politicky pronásledovaní, v Německu dostanou azyl. Stanovit nějaký limit by bylo v rozporu s tímto článkem. Teď jsme ale v situaci, že lidé prchající před občanskou válkou nedostanou v Německu plnou, ale pouze subsidiární ochranu. Přesto ani v jejich případě není uplatňováno jakékoli omezení, pokud jde o jejich počet. My v CSU naproti tomu říkáme, že svět se změnil a fenomén masového útěku tisíců lidí z jejich domovů má teď úplně jinou povahu než v 90. letech. My se domníváme, že na to musíme reagovat, zatímco naše politická sestra je toho názoru, že dosavadní nástroje jsou dostačující.
LN Chcete změnit ústavu?
Ano, určitě. Ale zcela upřímně říkám, že pro takovouto změnu nevidím šanci. Ani v jedné z obou parlamentních komor se nerýsuje potřebná dvoutřetinová většina.
LN Jinými slovy, požadujete něco, co beztak nemá šanci na přijetí...
Ano, zatím to tak je, ale celková společenská konstelace se může rychle změnit. Nechci nic přivolávat, protože se toho hodně bojím, ale stačí, aby v Německu došlo k něčemu podobnému jako v Paříži, a jsem si jistý, že politické klima v naší zemi se zásadně změní. Teď jsme v situaci, kdy kvůli dohodě s Tureckem přichází do Německa málo běženců, takže to téma nás zdánlivě již tolik netrápí. Ale úkolem politiků by mělo být vyloučit případná rizika a připravit se na možný budoucí vývoj.
LN Německá volební kampaň v příštím roce bude zřejmě hodně o vnitřní bezpečnosti a migraci. Nebudou voliči nakloněni radikálnějším návrhům populistů?
Zajištění bezpečnosti je to, co očekávají občané od svých volených zástupců ze všeho nejvíce. Státy historicky vznikaly a rozvíjely se s tím, že jedinec vložil svou bezpečnost do jejich rukou a spoléhal se, že státní instituce ji zajistí. Udržení vnitřní bezpečnosti bylo odjakživa klíčovou kompetencí CSU, a to dávno předtím, než se objevila nějaká Alternativa pro Německo (AfD). Jsme přesvědčeni, že svoboda a bezpečnost odjakživa spolu souvisí a že je třeba o ně pečovat. Populistické strany slibují modré z nebe, naopak strany středu, tak jako CSU, chtějí občanům nabídnout realistickou bezpečnost, nikoli policejní stát. My jsme na rozdíl od populistů už mnohokrát prokázali, že bezpečnostní problematice rozumíme.
LN AfD často tvrdí, že její program odpovídá tomu, co zastávaly CDU a CSU v 80. letech, ještě předtím, než se začaly posouvat doleva...
To možná platí pro část CDU, ale určitě ne pro CSU. Snažíme se, aby ani naše politická sestra nezapomínala, že není pouze stranou levého středu, ale že má i konzervativní kořeny. V Bavorsku jsme už jednou zažili situaci, kdy tam chtěla zakořenit strana napravo od CSU. To bylo v 80. letech, kdy republikáni dosáhli při volbách do Evropského parlamentu až 18 procent. Po dvou letech se ale ukázalo, že to jsme my, kdo dokáže prosadit dlouhodobá a realistická řešení, takže voliči se k nám zase vrátili, protože populisté nesplnili, co slibovali.
LN Proč nejsou žadatelé o azyl, kteří byli odmítnuti, důsledně vyhošťováni z Německa a jsou tam tolerováni?
Je třeba říct, že vyhoštění odmítnutého žadatele o azyl patří k nejtěžším a lidsky nejtvrdším rozhodnutím, která si lze představit. Často k tomu dochází u lidí, kteří již dva nebo tři roky v Německu žili a zapustili zde kořeny, protože až tak dlouho lze celé azylové řízení protahovat, než jsou vyčerpány všechny možnosti. Když pak dostanou rozhodnutí o vyhoštění, mnozí se chytají posledního stébla, aby mu zabránili. Například najednou začnou běženci tvrdit, že nepocházejí z Iráku, ale z nějaké jiné země, což se musí zase ověřit.
Nejkritičtější je to u rodin s dětmi, jimž musí být předem oznámeno, kdy dojde k jejich vyhoštění. Nedozvědí se sice přesný termín, ale od jistého okamžiku musejí počítat s tím, že k tomu může kdykoli dojít. Pak nastávají situace, kdy se jedno z jejich dětí jakoby „ztratí“, a rodinu není možné vyhostit. V dobách, kdy jsem byl ministrem vnitra, jsme měli v Bavorsku nejvyšší kvótu vyhoštěných. Ale řeknu vám, že to není vůbec jednoduché, zanechá to stopy jak u úředníků, kteří vykonávají rozhodnutí, tak i u příslušného ministra, který ho podepíše.
LN Takže o každém takovém případu rozhoduje ministr vnitra osobně?
Přesně tak. V dobách, kdy jsem byl ministrem, jsme zavedli něco, co se docela osvědčilo. Snažili jsme se podpořit dobrovolný návrat odmítnutých žadatelů o azyl a dát jim možnost, aby si mohli po návratu domů založit novou existenci. Ani to ale není jednoduché, protože hrozí, že to bude mnohé ještě víc motivovat, aby do Německa přišli. Takže vyhošťování není vůbec lehkou záležitostí a chtít rychle vyhostit statisíce lidí proti jejich vůli nepovažuji za reálné.
LN Před chvílí jste se vyjádřil kladně o dohodě s Tureckem. Myslíte si, že vydrží?
Dohoda s Tureckem funguje a počet běženců klesl na přijatelnou míru, takže nemáme aktuálně žádné problémy. Ale považuji za problém, že tím de facto dáme Turecku právo rozhodovat o tom, jestli někdo může uplatnit právo na azyl. Dohoda obsahuje tiché ustanovení, že syrští uprchlíci nemohou vycestovat do Řecka, protože pokud by se tam dostali a řekli, že jsou Syřany, dostali by aspoň subsidiární ochranu v rámci Unie. Turecko má de facto za úkol zadržovat lidi, čímž brání naplnění jednoho ze základních evropských práv, čímž je svoboda cestování. Dalším morálním rozporem v našem přístupu je, že Turecku platíme hodně peněz, aby zadržovalo běžence.
LN Souhlasíte s tím, že dohoda s Tureckem obsahuje ustanovení o zrušení víz pro jeho občany k cestám do Unie?
Vždycky jsem zastával názor, že bychom měli mít s Tureckem bezvízový styk, ovšem za jednoho důležitého předpokladu. Turecko musí být ochotno přijmout bez jakékoli prodlevy zpět všechny své občany, kteří k nám v minulosti přišli a zažádali o sociální dávky. V Německu žijí čtyři miliony Turků. Když je chce navštívit některý z jejich rodinných příslušníků, potřebuje vízum, kvůli čemuž musí jet do Ankary, Istanbulu nebo Izmiru. To zabere minimálně dva dny, je potřeba vystát obrovské fronty, což je po lidské stránce těžko přijatelné. Ale úplné uvolnění vízového režimu považuji za nemožné. V Turecku v poslední době sílí kurdský a islamistický terorismus. Takže je nutné chránit schengenský prostor před potenciálními riziky.
LN Může se Turecko stát členem EU?
Vždycky jsem to považoval za nereálné, už jenom když si představíte, kdo všechno by pak byl sousedem EU? Najednou bychom měli na dohled Írán, Sýrii nebo Arménii a problémy, jež s nimi má Turecko, by se staly i našimi problémy. Hlavním důvodem ale je aktuální politická konstelace v zemi. Myslím, že dnes už málokdo věří, že by turecké členství bylo reálné během příštích pěti až deseti let. Já bych si přál, aby se prezident Erdogan choval tak, jak tomu bylo na začátku jeho působení, kdy byl mimořádně úspěšným premiérem, který výrazně pomohl ekonomickému rozvoji Turecka, neomezoval demokracii – to by byla správná cesta.


description: Slovenská vláda ve středu souhlasila s uzavřením smlouvy s Českou republikou o spolupráci při vzájemné ochraně vzdušného prostoru. Dohodu před její ratifikací Bratislavou ještě musí schválit slovenský parlament.

title: Slováci a Češi budou mít společnou vzdušnou obranu. Stačí souhlas slovenského parlamentu


description: Česká pošta systematicky okrádá své zákazníky, když balíky odeslané s dodáním do ruky nechává k vyzvednutí na poště. Naposledy se mi to stalo minulý týden, kdy se přede mnou ve frontě stojící starší paní na přepážce rozčilovala přesně kvůli tomu samému.

title: MATOCHA: Chovanec si spletl podnik

maintext:
„Zaplatila jsem si dodání zboží balíkem do ruky, abych nemusela chodit na poštu a stát tady frontu, a ve schránce najdu papírek, že Česká pošta se ani nepokusila balík doručit.“ Paní za přepážkou reignovaně krčila rameny, že ona za to nemůže, a napsala jí telefonní číslo na balíkovou poštu, kde si má stěžovat.
Stejný den vydaly tři odborové organizace České pošty zprávu, že v pondělí 19. prosince budou stávkovat za vyšší mzdu, že chtějí přidat 2500 Kč měsíčně. Vzhledem ke stále se zhoršující kvalitě služeb, kterou Česká pošta poskytuje, by se mělo mluvit naopak o snižování platů zaměstnancům pošty, minimálně topmanagementu.
Čekal bych, že se k tomu vyjádří a bude to řešit ministr vnitra Milan Chovanec, pod něhož Česká pošta spadá. A to jak k ohlášené stávce v době předvánočního poštovního šílenství, tak k chronickým problémům České pošty (nedoručování zásilek, dlouhé fronty na přepážkách, vnucování losů zákazníkům atd.), o kterých musí vědět. Případně i k loňské poštovní kauze Kamila Choce a Lukáše Čadka, kvůli níž tehdy na žádost ministra vnitra jednala Bezpečnostní rada státu. Ministr Chovanec však místo toho vyzval ke stávce odboráře Českých drah. Když v devadesátých letech hrozila stávka na železnici, celá vláda se to snažila řešit a stávku odvrátit. Nyní vlivný člen vlády, který nezvládá situaci ve svém resortu, nabádá ke stávce ve státní firmě spadající do gesce jiného ministerstva.
Místo ministra vnitra se kauzy Česká pošta ujal předseda vlády Bohuslav Sobotka, který oznámil, že požadavky zaměstnanců chápe a že to probere s vedením České pošty. Ztrácející se voličská podpora je pro ČSSD samozřejmě velký problém a její předseda se proto pasoval do role hlavního odboráře v zemi. Na začátku prosince to zkusil na nizozemský Ahold. Nyní si vybral snazší cíl – státní podnik. Manažeři České pošty, na rozdíl od svých holandských kolegů, sotva budou moci vzdorovat předsedovi české vlády.


description: Teploty v závěru roku včetně Vánoc by se přes den měly držet slabě nad nulou, v noci bude mrznout. Výkyvy jsou ale možné, uvedli meteorologové ve čtyřtýdenním výhledu počasí. Sněhu a deště bude ve srovnání s dlouhodobým průměrem méně. Výhled v sobotu zveřejnil Český hydrometeorologický ústav (ČHMÚ).

title: Bílé Vánoce nás ani letos nečekají. Mráz se očekává pouze v noci a srážek bude méně

maintext:
Průměrné teploty v jednotlivých týdnech by se měly pohybovat kolem dlouhodobého průměru, v závěru roku i nad průměrem. „Pravděpodobně nebudou příliš kolísat a měly by se pohybovat od minus dvou stupňů Celsia do plus dvou stupňů,“ uvedli meteorologové.
Ani podle množství srážek by se příští čtyři týdne neměly mezi sebou příliš lišit. „Srážkové úhrny se budou pohybovat na spodní hranici dlouhodobého průměru. Období jako celek by mělo být srážkově podprůměrné,“ píše se ve výhledu. Průměrný úhrn srážek v Česku pro příští čtyři týdny je 46 milimetrů, tedy 46 litrů na metr čtvereční.
Dlouhodobá průměrná teplota pro čtyři týdny od 12. prosince je minus 0,8 stupně Celsia. Nejtepleji bylo v tomto období v roce 1987, kdy průměr činil 2,7 stupně nad nulou. Zatím nejmrazivější počasí s průměrem teplot minus 6,2 stupně Celsia meteorologové zaznamenali v roce 1996.
Měsíční výhled vyjadřuje celkový charakter počasí, nepostihuje proto všechny možné výkyvy, upozorňuje opakovaně ČHMÚ. Úspěšnost výhledu se podle meteorologů pohybuje u teplot kolem 75 procent, u srážek kolem 65 procent.


description: Tresty vězení na 9 až 11 let uložil německý státní zástupce pro trojici Čechů, kteří loni v bavorském Weidenu brutálně napadli a okradli zdejší rodinu. Starší lidé, které muži ve věku 34 až 44 let více než čtyři hodiny trýznili, si podle státního zástupce prožili noční můru.

title: Německý soud uložil třem Čechům za


description: Trump se na svém „děkovném turné“ ukázal jako Trump, kterého známe z kampaně. Neodpustil si kritiku médií, střílení si z Clintonové, ani nespočet pochval mířených na svůj vlastní účet. Také ale prozradil jméno nového ministra obrany a nastínil neslavnou budoucnost globalizace.

title: Trump se na první zastávce ‚děkovného turné‘ hodně chválil. Stihl ale i kritiku

maintext:
Donald Trump ve čtvrtek oficiálně započal své „děkovné turné“ po zemích, ve kterých získal většinu a tak mu napomohly do prezidentského křesla. Jako první se podíval do ̈ v Ohiu, tedy v jednom ze „swing“ států, států, které se houpají mezi republikánskou a demokratickou stranou a většinou rozhodují volby. Barack Obama ho například vyhrál v roce 2008 i 2012.
Jednalo se Trumpův první velký projev od zvolení prezidentem. Jeho vystoupení teď většina západních médií přirovnává k jeho tradičnímu vystupování z prezidentské kampaně, tedy silně řízeného především jeho specifickou povahou a mluvou. Slibované uklidnění a klasické prezidentské chování se tak zatím nekoná.
Vlna sebechváli a kritika médií
„Vyhráli jsme, to je to podstatné,“ opakoval Trump dokola. Vyžíval se v energickém davu a jedno po druhém vyjmenovával svá nečekaná vítězství. „Vezměte si to. Vyhráli jsme s přehledem. A neměli jsme ani tisk, tisk k nám byl brutální.“
Do médií si také šťouchnul připomenutím, že jim příliš dlouho trvalo oznámit jeho důležité vítězství v Pensylvánii. Při té příležitosti je opět nazval „neupřímnými.“
Cestu k potřebným 270 delegátům Trumpovi skutečně nepředvídal téměř nikdo, a dokonce i on sám naznačil, že výhru nečekal. Vzpomínal, jak sledoval výsledky a užíval si reakce okolí. „Ve tři hodiny, nikdy na to nezapomenu. Vyhráli jsme Wisconsin. A pak Michigan. A pak Pensylvánii. Ano? A potom jeden člověk, co mapoval výsledky, a ten člověk měsíce říkal, že není možné, aby Donald Trump prolomil demokratickou modrou zeď. A my jí neprolomili. My jsme jí přímo zničili,“ hlásal Trump jásajícímu davu.
Vzpomínání na Clintonovou a nový ministr obrany
Ani poraženou demokratickou kandidátku Hillary Clintonovou Trump nezapomněl zmínit. „Docela jsme si to užili, bojovat s Hillary, co?“ smál se s davem Trump. Z toho se obratem ozvali výkřiky požadující její uvěznění, což je jeden ze slibů z kampaně, který si Trump zřejmě prozatím rozmyslel.
Jen jakoby mimochodem se Trump s davem také podělil o svůj výběr ministra obrany. Bude jím James Mattis, přezdívaný šílený pes. „Nechci vám tohle říkat, odmítám vám to říct, nenechte to se dostat mimo tuhle místnost. Šílený pes Mattis bude náš ministr obrany, a nebudeme to oznamovat až do pondělí, tak to nikomu neříkejte,“ žertoval s davem.
Sjednocování země a nastínění izolacionismu
Předtím, než nadchnul dav výkřiky o Clintonové a médiích, se Trump ale věnoval připravenému projevu. Mluvil o nutnosti soustředit se na vnitroamerické problémy, a o sjednocování země v rámci všech politických i osobních identit. „Jsme velice rozdělený národ, ale dlouho už nebudeme,“ říkal Trump sebevědomě.
Neodpustil si ani zmínit, že pálení americké vlajky považuje za problém, což si nechal potvrdit nabuzeným davem, a s tím spojil i vyjádření o globalizaci. „Nemáme žádnou globální hymnu, žádnou globální měnu, přísaháme jedné vlajce, a to je ta americká. Globální komunita je skvělá, teď se ale musíme soustředit na tu národní.“


description: O Vánocích, pečení, tradicích, ale také o tom, jak se vánoční svátky změní s dítětem. A co si kuchařka, spisovatelka a moderátorka pořadu České televize Deník Dity P. představí, když se řeknou Vánoce? „Děti. Pohádky. A taky prudký pohyby. Slavíme Štědrý večer na třikrát. Nejdřív u sebe doma, pak u táty a nakonec u mámy. Všude je večeře, pokaždé trochu jiný rituál, trochu jiný salát. Boží je to,“ říká v rozhovoru pro server Lidovky.cz.

title: Na Vánoce se těším každý rok jako pětiletá, říká kuchařka Dita P.

maintext:
Lidovky.cz: Jak jste slavili Vánoce, když jste byla malá?
Strašně hezky. Od rána jsme se dívaly se sestrou Marikou na pohádky, Tři oříšky pro Popelku musely vždycky proběhnout, umím celé dlouhé dialogy nazpaměť a vždycky u toho brečím. Doma bylo totálně vygruntováno, i všechny šuplíky, sklep, komora... A dostávaly jsme krásné dárky. Nejhezčí byly dva: Bohoušek - to byl drsnosrstý jezevčík a pak Vendulka, ta zas byla bišonek. Ale taky panenka Karlík, kterou jsem dostala už skoro v pubertě a strašně ráda jsem s ní vedla dlouhý hovory, oblékala jí, vařila pro ni... Krásný byl i minibyteček, který nám táta vyrobil v jednom fochu ve skříni s hračkami. Na stěnách visely i záclony a obrázky, peřinky v postýlkách, nádobíčko - jo nádobíčko po nás nedávno vytáhl ze skříně na chalupě můj syn, rozložil si ho v kuchyni po zemi a vařil a vařil. Úplně mě to dojalo k slzám. No, a na Boží hod jsme jeli za babičkou do Humpolce a na Štěpána za babičkou Mášou do Klatov. Tam nás byla obrovská banda a byla nekonečná legrace s dědou a vůbec.
Lidovky.cz: Máte nějakou svoji speciální tradici, bez které se o svátcích neobejdete?
Ani moc ne. Jen v posledních letech nám máma kupuje krabičku s korálkovými ozdobami a na ni napíše, co se ten rok vellkého v naší rodině stalo. Třeba: narodil se Onďa - to je sestry syn, Honza má bakaláře, Dita má novou kuchařku Letos tbude namé krabici asi napsáno: Dita odešla z Alberta, Marika natočila dokument Spi sladce, Honzík je bakalář...
Lidovky.cz: Jaké jídlo připravujete na Štědrý večer?
Nejtradičnější, jaké si dovedete představit. Snídáme vánočku na slavnostně prostřeném stolu. V poledne máme čočku, odpolene si dáme čaj s cukroví a večer smaženou rybu a náš salát. Táta - a teď to dělají i naši manželé - nevím proč - se strašně loudají s večeří, že prý holt ryby, a já se spolu s dětmi nemůžu dočkat, až zazvoní zvoneček a my se nahrneme ke stromečku, kde svítí strašně prskavek. U stromečku si popřejeme hezké svátky a začne rozbalování. Děti neví, co dřív, trhají obaly a křičí: Tý jo, ten Ježíšek všechno ví, on mi poslal “auto hákem”... Mám to ráda, těším se pořád, jako kdyby mně bylo pět.
Lidovky.cz: Změnily se pro vás Vánoce od té doby, co máte syna?
To je jasný. Celé je připavuju já sama, dřív to bylo na rodičích. Koupím obrovský stromek, všichni ho zdobíme, pak se krásně oblečeme a je nastan takový vzrušující klid, jak všichni víme, že už už přijde ta krásná chvíle.
Lidovky.cz: Jak u vás letos probíhalo pečení cukroví?
Letos mi poprvé “pomáhal” dvouletý Davídek a je to sranda. Každý rok pečeme všechny ženy z rodiny dohromady, letos jsme si to nějak rozdělily - doma připravujeme těsta, každé z kila mouky, a pak se sejdeme, přijdou i tři Davidovi bratranci, muži nám, doufám, nalijou skleničku a bude to krásný. Nechtějte ale vidět moji kuchyni po téhle taškařici. Ale krabičky pro babičku a naše čtyři rodiny budou pěkně zabalené.
Lidovky.cz: Kolik druhů jste letos upekla?
V plánu letos bylo sedm druhů: rohlíčky, pracny, linecké, perníčky, pistáciové sušenky, ořechy, kokosovou roládu, ale nejspíš ještě nějaké přibude, třeba novinka “chrousty”, na kterou máme recept od Mirky z chalupy - jsou ze sněhu, cukru, drcených oříšků, kousků oříšků a na drobno nakrájených rohlíků.
Lidovky.cz: Co si představíte pod slovem Vánoce?
Děti. Pohádky. A taky prudký pohyby. Slavíme Štědrý večer na třikrát. Nejdřív u sebe doma, pak u táty a nakonec u mámy. Všude je večeře, pokaždé trochu jiný rituál, trochu jiný salát. Boží je to.
Lidovky.cz: Máte potřebu zkoušet o Vánocích nějaké novinky? A nebo jste spíše tradiční typ?
Jak už jsem vám říkala, jsem spíš “udržovatelka starých ohňů”. Jen občas přihodím nějakou novinku. Loni přibyly do repertoáru našeho cukroví pistáciové sušenkky. Chcete na ně recept?


description: Počet vražd spáchaných letos v americkém Chicagu oproti loňsku prudce stoupl a může překonat dosavadní rekord z roku 1998, kdy zde úřady zaregistrovaly 704 vražd. Měsíc před koncem roku 2016 se již eviduje 701 vražd, u nichž téměř vždy hrála roli nejméně jedna střelná zbraň, uvedla ve čtvrtek místní policie.

title: V Chicagu prudce vzrostl počet


description: Na základě dosavadních informací je nutné vycházet z toho, že v Berlíně šlo o teroristický útok. Řekla to v úterý německá kancléřka Angela Merkelová. Při pondělní tragické události pod koly kamionu na vánočním trhu v německé metropoli zahynulo přes deset lidí a desítky dalších byly zraněny. Merkelová čin označila za nepochopitelný, je jím otřesena.

title: Vycházíme z toho, že v Berlíně šlo o teroristický útok, řekla otřesená Merkelová

maintext:
11:45
"Vypadá to, že ta osoba, která do Německa přišla před necelým rokem pravděpodobně přes takzvanou balkánskou cestu, jakékoli vazby na Českou republiku nemá," řekl ministr Chovanec televizi. Pachatel nemá ani propojení s kýmkoli, kdo by se po Česku pohyboval, dodal ministr.


description: Nejkrásnější dívkou světa se v noci na pondělí ve Washingtonu stala devatenáctiletá Portoričanka Stephanie Del Valleová. Jako druhá se v soutěži Miss World 2016 umístila Yaritza Reyesová z Dominikánské republiky a třetí skončila Indonésanka Natasha Mannuela Halimová.

title: Miss World 2016 je Portoričanka Del Valleová, Češka se nedostala do top 20


description: Papež František se dostal do sporu s Řádem maltézských rytířů kvůli odvolání jejich velkokancléře. Toho vedení řádu odvolalo zřejmě kvůli rozdávání prezervativů v rozvojových zemích. Papež učinil podle agentury AP neobvyklý krok, když tento týden jmenoval komisi, aby vyšetřila odvolání Albrechta von Boeselagera. Řád nyní papeži vzkázal, že ustavení komise považuje za nepřijatelné.

title: Papež František má spor s maltézskými rytíři. Kvůli rozdávání kondomů v Barmě


description: Sněmovna podpořila v úterním úvodním kole novelu zákoníku práce, která mimo jiné ruší jednostranné převedení zaměstnance na jinou práci, zavádí nová pravidla počítání délky dovolené na základě týdenní pracovní doby a zaručuje dobu odpočinku při pracích mimo pracovní poměr. Předloha, jež míří k posouzení do sociálního výboru, má taky více chránit matky po návratu z rodičovské dovolené.

title: Zákon možná víc ochrání matky po návratu z rodičovské do práce


description: Zpráva o smrti britské popové hvězdy George Michaela zasáhla i řadu lidí v Číně. Zpěvák tam byl totiž jedním ze symbolů postupného otevírání této asijské země západním vlivům. Hudební duo Wham!, jehož členem byl kromě George Michaela ještě Andrew Ridgeley, bylo první významnou skupinou ze západu, která po desítkách let kulturní izolace v Číně v roce 1985 zahrála.

title: Kvůli Michaelovi slzí i v Číně. Wham! byla první západní kapela, která tam hrála

maintext:
Slavné osobnosti o smrti George Michaela Bezprostředně po oznámení smrti britského zpěváka, skladatele a hudebního producenta George Michaela se začala na twitteru i jinde objevovat záplava vzkazů, ať už od kolegů z branže a od fanoušků, tak i od politiků. Sir Elton John, britský zpěvák: "Jsem hluboce šokován. Ztratil jsem drahého přítele, byla to ta nejlaskavější, nejšlechetnější duše a vynikající umělec. Mé srdce je s jeho rodinou a se všemi jeho fanoušky."
"Jsem hluboce šokován. Ztratil jsem drahého přítele, byla to ta nejlaskavější, nejšlechetnější duše a vynikající umělec. Mé srdce je s jeho rodinou a se všemi jeho fanoušky." Andrew Ridgeley, zpěvák a kolega z dua Wham!: "Já, jeho milovaní, jeho přátelé, hudební svět, úplně celý svět. Navždy tě budeme milovat." Madonna, americká zpěvačka a producentka "Opustil nás další skvělý umělec."
"Já, jeho milovaní, jeho přátelé, hudební svět, úplně celý svět. Navždy tě budeme milovat." Madonna, americká zpěvačka a producentka "Opustil nás další skvělý umělec." Chaka Khan, americká zpěvačka: "Odešel další nádherný talent. Odpočívej v síle. Rok 2016 je zkrátka brutální."
"Odešel další nádherný talent. Odpočívej v síle. Rok 2016 je zkrátka brutální." Bryan Adams, kanadský zpěvák, textař a producent: "Odpočívej v pokoji, Georgi Michaele. Nemůžu tomu uvěřit. Tak úžasný zpěvák a tak nádherná lidská bytost, příliš mladý na to, aby nás opustil."
"Odpočívej v pokoji, Georgi Michaele. Nemůžu tomu uvěřit. Tak úžasný zpěvák a tak nádherná lidská bytost, příliš mladý na to, aby nás opustil." Holly Johnson, zpěvák americké skupiny Frankie Goes to Hollywood: "Jsem smutný, když slyším tu zprávu o Georgi Michaelovi, a o tolika výborných zpěvácích a textařích, které jsme letos ztratili."
"Jsem smutný, když slyším tu zprávu o Georgi Michaelovi, a o tolika výborných zpěvácích a textařích, které jsme letos ztratili." Sadiq Khan, starosta Londýna: "S velkým zármutkem se dozvídám tu zprávu o Georgi Michaelovi. Byl to obrovský talent, který svou hudbou dokázal potěšit mnoho z nás."
"S velkým zármutkem se dozvídám tu zprávu o Georgi Michaelovi. Byl to obrovský talent, který svou hudbou dokázal potěšit mnoho z nás." Boy George, britský zpěvák: "Myslím na rodinu George Michaela, jeho kamarády a jeho fanoušky."
"Myslím na rodinu George Michaela, jeho kamarády a jeho fanoušky." Robbie Williams, britský zpěvák : "Ach Bože, to ne... Mám tě rád Georgi, odpočívej v pokoji."
"Ach Bože, to ne... Mám tě rád Georgi, odpočívej v pokoji." Lisa Stansfieldová, britská zpěvačka: "Jsem absolutně zdrcená, ztratili jsme tak báječnou duši a tak báječný hlas."
"Jsem absolutně zdrcená, ztratili jsme tak báječnou duši a tak báječný hlas." Matt Goss, zpěvák britské skupiny Bros: "George Michael byl součástí mozaiky mého života. Jeho skladby, jeho verše a jeho melodie, to je opravdový popový skvost. Mám zlomené srdce, odpočívej v pokoji, nejdražší Georgi."
"George Michael byl součástí mozaiky mého života. Jeho skladby, jeho verše a jeho melodie, to je opravdový popový skvost. Mám zlomené srdce, odpočívej v pokoji, nejdražší Georgi." Duran Duran, britská popová skupina: "2016 - ztráta další talentované duše. Všechna naše láska a sounáležitost patří rodině George Michaela."
"2016 - ztráta další talentované duše. Všechna naše láska a sounáležitost patří rodině George Michaela." Spandau Ballet, britská popová skupina: "Skon našeho drahého kamaráda George Michaela nás nesmírně zarmoutil. Byl to brilantní umělec a skvělý textař."
"Skon našeho drahého kamaráda George Michaela nás nesmírně zarmoutil. Byl to brilantní umělec a skvělý textař." Simply Red, britská soulová a popová skupina: "Je těžké se s tím vyrovnat. Opustil nás jeden z nejtalentovanějších zpěváků a textařů. Odpočívej v pokoji, Georgi Michaele. Je to tak smutná a tragická zpráva. Ať už prosím rok 2016 skončí."


description: Kohout na víně. Určitě jste už slyšeli o oblíbeném francouzském jídle. Svým způsobem se jedná o velmi jednoduchý recept, který je plný chutí po silném červeném víně, po bylinkách a po kořenové zelenině. Nezalekněte se toho, že chuť bude obsahovat svěží kyselinku z vína.

title: Francouzská delikatesa. Jak připravit kohouta na víně?

maintext:
Na víně nešetřete. Pořiďte si kvalitní silné francouzské nebo jiné jižanské víno, které dodá jídlu paletu chutí a vůní (bouquet čti buket). Nezapomeňte, že se bude víno odpařovat a tím v pokrmu zůstane jeho extrakt. Pokud bude víno nekvalitní, veškeré neduhy budou v tomto extraktu výraznější a jídlo může mít nějaké pachutě.
Nejlepší je, když se vám podaří sehnat mladého kohoutka z vesnice. Jeho maso je tužší než z drůbeže z velkovýroben, ale to vůbec nevadí, protože má plnější a lepší chuť a dusí se právě na víně. Takže ve finále je křehký a šťavnatý. Pokud kohoutka neseženete, nic se neděje, zkuste alespoň sehnat jarní kuřátko krmené kukuřicí.
Kohout na víně
2 kohoutí stehna cca 1,5 kg masa (celý kohout váží od 2 do 4 až 5 kilo)
4 lžíce hladké mouky
4 lžíce oleje na restování
120 g kvalitní masem prorostlé anglické slaniny
80 g mrkve
80 g petržele (kořene)
80 g celeru (kořene)
list z celerové natě
6 malých šalotek (nebo malých cibulek)
2 stroužky česneku
1 snítka čerstvého tymiánu
80 ml kvalitního koňaku
750 ml silného kvalitního červeného vína
500 ml silného masového vývaru
sůl
pepř
Bouquet garni (bylinková kytička)
list z pórku
bobkový list
snítka rozmarýnu
snítka petrželové natě
snítka tymiánu
Do listu z pórku vložíme bobkový list a bylinky. Důkladně zabalíme do listu a pevně omotáme motouzem. Tento balíček přidáme do pánve s masem. Stehna i s kůží naporcujeme na 2 kusy. Zeleninu nakrájejte na stejnoměrné špalíčky nebo kolečka – nebo jak chcete. Cibulky nechte vcelku. Slaninu nakrájejte na nudličky silné 1 cm.
Rozehřejte široký kastrol s olejem. Maso i s kůží osolte, opepřete a důkladně obalte v mouce. Zprudka a krátce (cca 1 minutu z každé strany)orestujte na pánvi s olejem dozlatova, ale pozor na to, aby se nezačala mouka v oleji přepalovat. Orestované kousky vyndejte z pánve. Cílem je pouze aby se maso opeklo na povrchu, uvnitř musí zůstat syrové.
Ztlumte plamen na třetinu a do výpeku z masa vložte nakrájenou slaninu a nechte vyškvařit tuk. Přidejte cibulky, krátce orestujte, pak vložte kořenovou zeleninu a opékejte do světlehnědé karamelové barvy. Jakmile je zelenina opečena, přidejte nasekaný česnek a nasekanou snítku tymiánu. Krátce (30 sekund) zarestujte a zalijte koňakem. Nechte probublat a odpařit veškerou tekutinu. V tomto momentě zalijte vínem.
Vložte orestované kousky masa a bylinkový svazek bouquet garni a celerovou nať. Uveďte k varu, ztlumte plamen a nechte bez poklice probublávat cca 10 minut. Přilijte vývar, uveďte k varu, a ztlumte plamen.
Za občasného jemného promíchání vařte přikryté poklicí do měkka. Podle stáří kohouta to může bát od cca 2 hodin do cca 6 hodin. Polici mějtě lehce posunutou, aby trocha páry mohla z hrnce vycházet.
Pokud je omáčka po dušení příliš řídká, nechte ji (už bez masa) ještě chvíli vařit a odpařovat. Pokud je příliš hustá, zřeďte ji trochou vývaru nebo vody. Před podáváním odstraňte bouquet garni a celerovou nať. Servírujte se šťouchanými brambory nebo jemným suflé.


description: Syrská armáda ovládla všechny části Starého Města v Aleppu, jež dosud kontrolovala opozice. Oznámila to ve středu ráno organizace syrských ochránců lidských práv (SOHR), která sídlí v Británii a o situaci v Sýrii má zprávy od svých informátorů.

title: Historické jádro Aleppa v rukou syrské armády


description: Válka v Sýrii bude pokračovat dál a její prezident Bašár Asad má stále k vítězství daleko. Nic na tom nemění ani nedokončené obsazování zbývajících čtvrtí Aleppa, které už je v podstatě rozhodnuté. Co se však dá očekávat, je změna charakteru syrského konfliktu k partyzánštějšímu vzdoru rebelů. Obzvláště pokud jim zůstane materiální podpora Kataru a dalších spojenců.

title: Radši smrt než kapitulaci. Asadův boj s povstalci vítězstvím v Aleppu nekončí

maintext:
Klíčové pro novou fázi konfliktu bude sledovat, jestli bude Asad schopen udržet své zisky z předcházejících měsíců. Povstalci se totiž nemají v úmyslu vzdát a mohou se uchýlit k partyzánskému boji. I v místech, které teď má v držení režim, budou nadále útočit a nedají vládním silám spát.
Efektivita vládního postupu Aleppem neotupila jejich vzdor, ač v to možná Asad doufal. Naopak ho mohla ještě přiživit. Pokud existovali nějací umírnění rebelové, teď hrozí, že budou pohlceni radikálnějšími militantními skupinami, připomíná CNN. Nenávist rebelů vůči režimu kvůli bombardování nemocnic a bezútěšné humanitární situaci v Aleppu se vystupňovala tak, že většina z nich preferuje smrt před kapitulací.
Jakékoliv vyhlídky na opravu země a návrat milionů uprchlíků domů tak zatím nepřipadají v úvahu. Asad bude ovládat především pustinu a spálenou zemi. „Rusko s Asadem udělají z Aleppa poušť, a pak vyhlásí mír,“ varoval šéf britské zpravodajské služby MI6 Alex Younger. Podobný osud bude v budoucnu s nejspíše čekat i další místa, jež ještě ovládá některá z povstaleckých skupin.
Pro ty je ale nepřekonatelným problémem podpora režimu ze strany Ruska a Íránu. Za takové situace nemají ani jedna z rebelujících skupin ani jejich případná společná aliance šanci Asada porazit. Z vojenského hlediska bude mít režim vždy trochu navrch. Nezbude mu než se tak snažit získat od rebelů zpět až do posledního malého kousku země celou Sýrii, jak pronesl sám Asad. Uvědomuje si, že k tomuto cíli vede ještě daleká cesta. „Buďme realisté. Dobytí Aleppa nebude koncem války v Sýrii,“ řekl na začátku prosince provládním novinám al Watan.
IS se vzmáhá
Výrazným připomenutím nepřehlednosti a prodlužování konfliktu je nedělní pád Palmýry na jihovýchodě země zpět do rukou Islámského státu (IS). Proti nečekaně velkému útoku islamistů nepomohla vládním vojákům ani masivní podpora ze strany ruského letectva.
Na roli IS v syrském konfliktu se nesmí zapomínat. Asadovi se sice může zanedlouho podařit ovládnout většinu velkých měst, respektive ruin, které z nich zbyly, ale velké oblasti v severní a východní Sýrii stále ovládají džihádisté z IS nebo jiní povstalci.
Severozápadní provincii Idlíb dominuje džihádistická skupina Džaíš al-Fatáh, původně následovkyně al-Kájdy. Okolí Rakky a většinu regionu kolem Dajr az-Zauru na hranicích s Irákem, tedy celou střední a východní část země, ovládá IS. Severovýchod podél turecké a kusu irácké hranice mají v moci zase kurdští Pešmergové. Ani v oblastech, které oficiálně drží Asad, nejde o jednolitou masu ovládnutých území. Existují tam roztříštěné lokality, ve kterých stále rebelové vzdorují.
Nekonečné boje a „osvobozování“ Aleppa navíc spotřebovalo velké množství už tak omezených materiálních zdrojů režimu. Po těžkých dobýváních vláda počítá jednotky, které padly či byly jinak vyřazeny z akce. Armáda doplatila i na dezerci. O to více se proto bude muset syrský režim podle analýzy CNN spoléhat na své neoficiální milice Národní obranné síly (NDF) a hlavně na mezinárodní spojence. Záviset tak bude na ruské podpoře ze vzduchu a šíitských paramilitárních organizacích především z Libanonu (Hizballáh) a Íránu (Íránské revoluční gardy).
Politické řešení? Nemožné
Že by pád Aleppa mohl vést k jednání mezi soupeřícími stranami a potenciálnímu politickému řešení, se zdá být nemožné. Čím více úspěchů na válečném poli Asad získal, tím méně ukazoval vstřícnost nějakým jednáním. Nedá se ani čekat, že by režim ustoupil od násilného řešení. Úspěšná taktika v Aleppu a opojení vítězstvím bude minimálně v několika následujících měsících hnát vládní jednotky a jejich spojence do stejně intenzivních střetů na jiných místech, především v Idlíbu či na území mezi Hamá a Homsem, kde ještě v menší míře rebelové vzdorují, jak varuje i zpravodajský server televize Al-Dažazíra.
Ospravedlňovat takový postup v očích Asada bude i menší tlak Západu, který už netrvá na jediném řešení konfliktu, kdy musí Asad za každou cenu padnout. Obzvláště ze strany Spojených států pod vedením Donalda Trumpa se očekává menší zájem o podobu syrského režimu, a naopak zaměření na boj proti IS, jehož zničení Trump vidí jako primární cíl americké blízkovýchodní politiky. Může se tak stát, že zruší podporu kurdským milicím a umírněným rebelům. „Vůbec nevíme, kdo tito umírnění jsou,“ nechal se už dříve slyšet nastupující prezident.
VIDEO: Syrská armáda vytlačuje povstalce z Aleppa Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Poslední otazníky zůstávají nad reakcí sunnitských států v regionu, které - minimálně finančně - podporovaly či podporují rebely. V jejich čele jsou Katar a Turecko. „Pád Aleppa neznamená, že se zřekneme podpory nároků syrského lidu,“ řekl podle Reuters šejk Mohammed bin Abdulrahman al-Tání, ministr zahraničí Kataru. Postoj tohoto bohatého státu tak je jasný.
Turecko je však podle zmíněné analýzy CNN v mnohem složitější pozici. Jeho prezident Recep Tayyip Erdogan intenzivně posiluje dobré vztahy se svým ruským protějškem Vladimirem Putinem. Na druhou stranu Turci podporují údajně umírněné rebely v severozápadní části země. Erdogan se tak nachází ve schizofrenní situaci, kdy nadále vyjadřuje svou touhu sesadit Asada, ale zároveň to už není jeho hlavním cílem, protože by tak stál proti Putinovi.


description: Vysoce postavený ruský důstojník, plukovník Ruslan Galitskij, který byl nedávno obviněn z toho, že velel separatistickým jednotkám na východní Ukrajině, zemřel při bombardování v syrském Aleppu. Galitskij měl být v prosinci povýšen na generálmajora. Jeho smrt osobně potvrdil ruský prezident Vladimir Putin.

title: Kdo byl zabitý ruský voják v Aleppu? Patřil k záhadné jednotce a měl se stát generálem


description: Žijeme ve strachu. Zcela pochopitelném strachu, protože teror se blíží k našemu prahu a protože jsme na nic podobného nebyli zvyklí. Neochrání nás před ním žádné statistiky. Je nám úplně k ničemu vědět, že ročně zahyne ve světě přes milion lidí na automobilové nehody, že jen v EU to bylo loni přes šestadvacet tisíc lidí a že i u nás mrtvých na silnicích opět přibývá: loni 660 obětí.

title: KAMBERSKÝ: Svátky strachu. Navzdory teroru žijeme nejbezpečnější chvilku dějin

maintext:
Automobil je mnohařádově vetší zabiják než jakýkoli terorista jakéhokoli přesvědčení. V Česku, Polsku či Rusku zabíjí pančovaný alkohol mnohem více lidí než teroristé, ten nepančovaný ještě tisíckrát více.
Jenže to všechno je nám platné jako mrtvému svrchník. Ta čísla jsou našemu strachu úplně k ničemu, protože vzdát se jízdy autem nedovedeme, rakovinu vyhladit neumíme, bez alkoholu náš život tratí smyslu – ale teror? Tam věříme, že se mu můžeme vyhnout, vytlačit jej, nepustit si jej k tělu. Proto země jako Česko, Polsko nebo Slovensko nechtějí na svém území vznik cizích komunit, proto je veřejné mínění tak nepřátelsky naladěné. Chce si udržet status quo, ať to stojí, co to stojí. Ale opustíme-li střední Evropu, pak je bezpečnostní situace překvapivě úplně jiná: navzdory vlně teroristických útoků je západ starého kontinentu tak bezpečný, jak nikdy nebyl. A jak málokterá část světa je.
Madrid v březnu 2004, Londýn v červenci 2005, Oslo a Utoya v červenci 2011, Paříž v listopadu 2015, Brusel v březnu 2016, Berlín v prosinci 2016... Zdá se, že nemůže být hůře. Ale opak je pravdou. Vzestup teroru v evropských městech není anomálií, ale spíše návratem ke standardu, jak tu byl takřka od války. Výjimkou byla spíše klidná devadesátá léta, ale španělská, německá i britská města zažívala mnohem větší a častější atentáty. Od roku 1971 do roku 1992 umírala každým rokem v Evropě více než stovka lidí na následky teroru, přičemž průměr za ta léta je dvojnásobný...
Ne, tento text nechce v žádném případě říkat „smiřme se s vražděním“. Jen připomíná: navzdory vlně strachu žijeme nejen v nejbezpečnějším koutu světa, ale i v jeho zatím nejbezpečnější chvilce.


description: Těla jedenácti migrantů, kteří se pokoušeli připlout do Evropy, vyplavilo Středozemní moře na pobřeží nedaleko od libyjského hlavního města Tripolisu. Informoval o tom zpravodajský server News 24 s odvoláním na dnešní prohlášení Červeného půlměsíce.

title: Těla jedenácti migrantů vyplavilo moře na libyjské pobřeží u Tripolisu


description: Německá policie zatkla v Hamburku údajně vysoce postaveného člena turecké Revoluční strany pro lidové osvobození (DHKP-C), kterou Ankara označuje za teroristickou. Na hledaného Musu Aşoglua byla tureckými úřady vypsána odměna čtyři miliony tureckých lir (téměř 29 milionů korun).

title: V Německu zatkli Turka spojeného s teroristickou stranou. Ankara na něj vypsala odměnu