description: Ukrajinský aktivista proti anexi Krymu a politický vězeň Hennadij Afanasjev strávil v ruském vězení 776 dní. Ty prožil spolu s dalšími obviněnými, Olegem Sencovem a Alexandrem Kolčenkem, v nesmírně krutých podmínkách. Mučení elektrickým proudem, znásilňování a mlácení byly podle Afanasjeva, který byl letos v červnu propuštěn, na denním pořádku: „Mučení bylo neuvěřitelně bolestivé, zabíjí vás to mentálně i fyzicky,“ říká v rozhovoru pro Reflex.cz.

title: Ruská armáda může znovu přijít do Česka, propaganda dělá z lidí zombie, říká mučený aktivista Afanasjev

maintext:
Afanasjev byl jedním z obviněných v kauze „teroristické skupiny Olega Sencova“, ruský soud jej v roce 2015 odsoudil za organizování teroristického společenství k sedmi letům vězení. Letos v červnu byli Afanasjev a další vězeň ukrajinské války, Jurij Sološenko, propuštěni výměnou za dva separatistické novináře.
Proč vás vlastně tehdy Rusové zadrželi? Je to tak, že tak chtěli vyvinout větší tlak na Ukrajinu?
Rusko ospravedlňovalo okupaci Krymu před svými vlastními občany tím, že musí rusky mluvící populaci na Krymu chránit před fašisty, takzvanými banderovci. Během čtyř měsíců ale žádného Banderu nenašli. V takových případech, kdy neexistuje nepřítel, je potřeba ho prostě vytvořit. Zadržení těch, kteří na Krymu kladli největší odpor vůči anexi, tím pádem vystrašilo všechny ostatní aktivisty, již se na protestech podíleli.
Vy, Oleg Sencov a Alexandr Kolčenko, jste už dostkrát popsali drsné mučicí metody ruské Federální bezpečnostní služby (FSB). Co se od vás vlastně chtěli dozvědět?
Potřebovali, abychom já, Sencov i Kolčenko podepsali, že přiznáváme vinu na událostech, které si Rusové vymysleli. Důvodem, proč naše doznání tolik chtěli, byl fakt, že o naší vině nebyl jinak žádný důkaz. Mučení bylo také tím hlavním důvodem, proč jsme nakonec podepsali, že se ke všemu přiznáváme.
Jaký příklad mučení v Simferopolu vám přišel nejhorší?
Všechny mučicí metody byly kruté a zvládaly se dost těžko. Když jsem měl na hlavě plynovou masku a dusil jsem se, podíval jsem se smrti do tváře poprvé, ale když jsem byl tomu plynu vystaven napřímo, umíral jsem podruhé, jenže úplně jinak. To vás zabije mentálně. To další bylo zase úplně jiné... Bylo to neuvěřitelně bolestivé.
Říkáte, že na vašem propuštění měl velký podíl všeobecný tlak mezinárodního společenství. Je to podle vás naděje pro Ukrajinu v tom smyslu, že EU a NATO na Rusko budou tlačit, dokud se k ní Krym zpátky nepřipojí?
V Rusku jsou asi ze všeho nejcitelnější mezinárodní hospodářské sankce. Viděl jsem to, už jen když jsem byl v ruských vězeňských táborech, viděl jsem, jak tam rostou ceny, lidé si toho mohou z platů daleko méně dovolit. V rádiu jsem slyšel, že už si z toho lidé z vyčerpání začínají dělat legraci. I mě propustili i kvůli sankcím, je třeba v nich pokračovat nejen kvůli Ukrajině. Je to důležité pro celý svět. Je to v podstatě i potřeba ochrany, kterou cítí další evropské státy, zejména v Pobaltí nebo i ve střední Evropě. Nikdo totiž nemůže garantovat, že po ruské agresi v Moldavsku, Gruzii a na Ukrajině Rusové nepřijdou „chránit“ například rusky mluvící obyvatele v Karlových Varech.
Když už zmiňujete i Českou republiku, co podle vás válka na Ukrajině znamená pro celou střední a východní Evropu, tedy státy, o nichž se mluví jako o dalších na ráně?
Není třeba chodit kolem horké kaše, ruská vojska můžou po Ukrajině klidně znovu přijít i do Česka, jako už se to jednou stalo. Rusko už ale v Česku, prakticky vzato, je. Ruská ambasáda tady má snad nejvíce diplomatů ze všech, ti si vybrali právě Českou republiku jako odrazový můstek, jakousi základnu pro špehování a kontrolování zbytku Evropy. Bohužel se mi zdá, že lidé v Česku zapomínají, jak s nimi Rusové po desetiletí zacházeli, a ještě na tu dobu někdy s láskou vzpomínají.
Co si ale o celé situaci právě teď myslí lidé na Krymu? Jsou už smířeni s tím, že zůstanou součástí Ruska navždycky?
Rusko nebylo schopno zajistit na Krymu vodu, peníze ani čerstvé potraviny, absolutně jej odřízli od světa. Kvůli tomu tam probíhá čím dál prudší inflace a lidé začínají hladovět, na náladách ve společnosti se to samozřejmě projeví. Udávají se mezi sebou, pokračuje atmosféra strachu. Už teď je zaznamenáno 269 případů porušování lidských práv na Krymu po okupaci. A to jsou jen ty, jež jsme schopni sledovat a dokázat. Což je také dost složité, protože na Krymu nepůsobí žádné humanitární organizace, nikdo to tam pořádně nemonitoruje.
Jak je to tam tedy potom s informacemi? Funguje i na Krymu ruská propaganda?
Je tam zablokován přístup jakýchkoli jiných informací než těch státních. Odřízli tam více než 500 médií. Je to doslova dóm propagandy, je to daleko intenzívnější masáž, než si dovedete představit. Dělají tam z lidí zombie, už od školek jim vnucují jako jedinou národní identitu tu ruskou. Děti, které jsou ukrajinskými občany, se učí, že jsou Rusové a musí žít pro federaci a sloužit jí.
Častou obhajobou anexe je nicméně referendum, v němž se většina voličů rozhodla pro připojení k Rusku. Považujete to za relevantní argument?
V době referenda jsem na Krymu byl, z mých přátel k němu nešel nikdo, volit nešla ani drtivá většina krymských Tatarů. Referendum, při kterém lidé volí s puškou u hlavy, prostě není demokratické, nebyla žádná příležitost projevit odlišný názor. Na Krym v té době nepouštěli žádné zástupce Ukrajiny, nebylo to referendum, ale divadlo pro podporu okupace, vojenského dobytí.
Mluvíte o dokonaném dobytí, doufáte tedy ještě vůbec v navrácení Krymu Ukrajině?
Pokud do toho země Evropské unie a celé světové společenství půjdou společně a ukážou vůli a sílu, můžou Rusko zastavit a celou situaci obrátit. Pokud ale ukážete slabost stejně jako v roce 1939, následky můžou být hrozné, na agresora je třeba vyvinout tlak silou.
Pomohly by Ukrajině dodávky zbraní, o nichž se také dost mluvilo?
Rozhodně ano. Rusové pořád vraždí ukrajinské občany, jak vojáky, tak civilisty. Každý den se v Kyjevě pohřbívají další mrtví, každý den osiří další spousty dětí. V takové situaci Ukrajina potřebuje zejména vojenskou podporu, tedy i dodávky zbraní.


description: Když kanadská fotografka Jessica Devnaniová navštívila kolumbijské městečko Guatapé, nemohla uvěřit svým očím. Každá stěna, okenní rám, schod i střecha byla natřena jinou barvou v zářivých odstínech. Strakatá obydlí byla vymalována do nejmenších detailů. I když by si neznalý návštěvník mohl myslet, že jde o práci malířů na halucinogenních drogách, barvy a vzory mají svůj význam. Každá rodina má své specifické odstíny, různé barvy domů vyjadřují profese jejich obyvatel a vzory mají náboženskou tématiku. Kromě své barevnosti je Guatapé známe i pro skalní masiv El Peñon, který se tyčí až do výšky 2 100 metrů. Vše najdete v galerii.

title: Každá fasáda obsahuje minimálně tři různé barvy. Z nejbarevnějšího města světa vás rozbolí oči

fasttext_language: cs


description: Zlaté návrší nad Horními Mísečkami patří mezi jedno z nejvíce turisticky navštěvovaných míst v Krkonoších. Snad každý návštěvník za zde zastaví u Mohyly Hanče a Vrbaty. Tento památník na věky připomíná tragédii, při které tito „synové hor“ a věrní přátelé 24. března 1913 při lyžařských závodech zahynuli. Od narození jednoho z nich, Bohumila Hanče, dnes uplyne 130 let.

title: Legendární „syn hor“ i oběť jejich drsné tváře. Před 130 lety se narodil lyžař Bohumil Hanč


title: V Česku je 100 tisíc závislých na hazardu. Horáček for president!

maintext:
Odtržení od zdravého rozumu je u našich neomarxistických městských elit tak důsledné, že za mravného a kultivovaného kandidáta na prezidenta forzírují pana Horáčka. Muže, který vydělal na zhoubné neřesti půl miliardy. A teď by se měl stát mravní autoritou.
Česká televize v pondělí v Událostech odvysílala nová data o hazardu v naší republice. Chorých, patologických a závislých hráčů je u nás asi sto tisíc, což odsunuje na druhou kolej heroin s pervitinem dohromady. Za loňský rok Češi protočili v hazardu sto padesát dva miliard korun, a z toho - abych byl na pana Horáčka spravedlivý - „jenom“ čtyřiačtyřicet miliard projeli Češi v roce 2015 v kursových sázkách.
Hráčství je sociální patologií, postaru neřestí, i když nedosahuje patologické úrovně. Je to pokleslá zábava srovnatelná se sledováním porna nebo návštěvou nevěstince. Cosi, co je sice součástí života, ale málokdo se s tím úplně rád chlubí na veřejnosti. Do heren a bordelů se chodí za šera.
Přitom hráčství má - výrazně více než oba dva další uvedené příklady - šanci svého provozovatele dostat do ekonomických potíží a existenčního kolapsu mnohem rychleji a spolehlivěji. Prohrát se totiž dá za jednu noc o několik řádů více peněz, než prosouložit s hampejznými ženštinami. A zničit lidský život dokážou kursové sázky stejně jako hrací automaty - nedávno jsem o tom psal.
Takže pokud někdo vydělá na kursových sázkách jako pan Horáček, můžeme mu to přát, nedělal nic ilegálního, ale měl by s tím zůstat doma a neaspirovat na to, že se stane prvním mezi rovnými občany. Ztělesněním státu, jeho reprezentantem a zástupcem. A pokud možno i mravní autoritou.
Pan Horáček se nechal slyšet, že má majetek skoro půl miliardy, a že si svou prezidentskou kampaň zaplatí sám. Je to skvělé a šlechtí ho to, bude jí ovšem platit z peněz vytahaných mimo jiné i ze závislých, hraním zničených ubožáků.
Žádám proto pražskou kavárnu, aby se od Horáčka z mravních důvodů distancovala a navrhla jako prezidentského kandidáta někoho, kdo vydělal na kokainu. Mravně a z hlediska rizik pro klienty je to v podstatě to samé jako vydělávat na hráčích, ale ten koks si uživatelé na rozdíl od kursových sázek opravdu užijou.


description: Zatímco ruiny středověkých hradů už si Češi dávno zamilovali a patří mezi nejoblíbenější turistické cíle, rozvaliny modernějších staveb stojí stále v pozadí. Není se čemu divit. Vždyť většina z nich je stále pod zámkem a lokace těch, které nejsou, si nadšenci urbexové fotografie pečlivě střeží. Jedinečné genius loci totiž často ničí vandalové a sběrači kovů. Moderní ruiny, jež naleznete v galerii, ale můžete s trochou opatrnosti navštívit i vy. Patří mezi nejfotografovanější objekty v tomto oboru a jejich jedinečnou atmosféru zachycují následující snímky.

title: 15 fotografií opuštěných míst, které dokonale zachycují atmosféru rozpadu


title: V Evropě je stále opuštěnější, ale „máma“ Merkelová jde opět do toho, chce být pořád kancléřkou

maintext:
Jedno se musí kancléřce Angele Merkelové nechat – je zarputilá, svým způsobem odvážná a svoji vizi chce prosadit za každou cenu. To se v politice cení. I když v Německu i v Evropě už nemá kvůli svým názorům na migraci tak velkou podporu jako kdysi, rozhodla se opět kandidovat ve volbách. Je to důkaz síly, i když se nám její kroky líbit vůbec nemusí.
Přestože se na hlavu Merkelové snáší čím dál větší kritika, dá se předpokládat, že v nějaké koalici bude příští rok (volby budou zřejmě v druhé polovině září) sestavovat vládu opět ona.
Její nebývalou politickou dlouhověkost a schopnost se prosadit, dokládá několik věcí. Poprvé byla ministryní (pro ženy a mládež) už v roce 1991. V čele své strany CDU stojí od dubna 2000. Kancléřkou se stala v listopadu 2005. Kdo z vás to má? Tak se ptával bývalý český předseda vlády Jiří Paroubek. Ten samý Paroubek, který byl v době svého premiérování ještě partnerem Merkelové. Stejně jako kdysi George W. Bush, Tony Blair, Jacques Chirac či Silvio Berlusconi. Všechny zavál čas změn, „mutti“ (máma) Merkelová přežila…
Za fasádou síly a vlivu
Protože Německo je evropský ekonomický gigant, je silná i jeho kancléřka. Ovšem slova známého britského historika a publicisty Timothy Gartona Ashe, který napsal „jsem v pokušení říci, že vůdce svobodného světa je nyní Angela Merkel“, jsou poněkud mimo. Kterého svobodného světa? A koho Merkelová vlastně vede? Německá politička nemá zatím doma konkurenci i kvůli jednoznačnému postavení její CDU. Tu pořád podporuje kolem 33 procent voličů a mohla by opět vyhrát volby. To zejména proto, že sociálnědemokratická SPD paběrkuje a antiuprchlická Alternativa pro Německo zatím nenabrala dostatečnou sílu na vítězství.
Jenže pro velkou část Evropy už Angela Merkelová postrádá dřívější kouzlo a nebude mít už ani tolik vlivu na starém kontinentu. Ztratila body nesmyslnou politikou vůči Řecku, která stála evropské daňové poplatníky stovky miliard euro. Váhavá byla i v případě ruské okupace Krymu a války na východě Ukrajiny. Vše dovršila příliš vstřícnou politikou k uprchlíkům. Následná krize rozdělila Evropu.
Kancléřka proto nemůže v případě pokračování své vlády počítat s velkou vstřícností ze strany zemí východní a střední Evropy. Pokud se prezidentem stane v Rakousku Norbert Hofer, nastane pro ni větší problém i zde. Zasáhne ji také odcházení Velké Británie z Evropské unie a samozřejmě americký prezident Donald Trump. Pokud nový vůdce USA skutečně něco nesnáší, tak je to neloajalita a překrucování jeho slov. A v tom byli představitelé Evropské unie a Německa tento rok skutečnými mistry.
Naprostou tragédií by pak pro Merkelovou bylo, kdyby se v květnu hlavou státu stala ve Francii Marine Le Penová. Pak bychom najednou neviděli „nového vůdce svobodného světa“, ale „kůl v plotě“. Je ale pravda, že Angela Merkelová, rozená Kasnerová, by kvůli své povaze přečkala i to. Z její pokerové tváře navíc nevyčteme, co si vlastně o tom všem myslí.


description: S netradiční statistikou přišel internetový server Pornhub. Velký zájem americké veřejnosti o letošní prezidentské volby totiž zaznamenal i na svých pornostránkách, kde během sčítání hlasů nastal dramatický pokles pod dlouhodobý průměr. Sledování porna totiž v jednu chvíli přerušilo až 23 % uživatelů.

title: Volby v USA pohledem erotického serveru: Až pětina lidí vypnula porno kvůli sčítání hlasů


description: Pokud jste velmi inteligentní, tak o to méně neustále vyhledáváte společnost. Zatímco obecně platí, že lidé jsou skutečně šťastnější, když tráví čas s ostatními, tak ti s vysokým IQ, tuto potřebu nemají a nevyžadují. Ukázala to studie, která vyšla v novém vydání odborného časopisu British Journal of Psychology.

title: Velmi inteligentní lidé chtějí být častěji sami než ostatní, tvrdí vědci


description: Známý český dokumentární fotograf Jan Jindra byl v roce 1990 v USA na výběrovém fotografickém workshopu; díky tomu tehdy v New Yorku spolupracoval se slavnou fotografickou agenturou Sygma. Díky objednávce Sygmy vznikla i exkluzívní reportážní série z pohřbu Trumpova tchána Miloše Zelníčka; konal se uprostřed vleklého rozvodu Ivany a Donalda, na konci října roku 1990 ve Zlíně.

title: Tajemství zlínského pohřbu. Pojďte se podívat na místo, kde skončila válka Trumpových


description: Ukončení 52 let trvající občanské války v Kolumbii je na dosah. I přes to, že letos v říjnu odmítli Kolumbijci mírovou smlouvu těsnou většinou ve všeobecném referendu. Revidovaný text nové mírové smlouvy však zřejmě schválení referendem nebude potřebovat. Hovořil o tom kolumbijský prezident Juan Manuel Santos.

title: Konec války v Kolumbii na dosah. Mírovou smlouvu schválí Kongres, ne referendum


description: Turecký prezident Recep Tayyip Erdoğan dnes pohrozil otevřením turecké hranice pro uprchlíky, kteří se chtějí dostat do Evropy. Reagoval na čtvrteční návrh Evropského parlamentu zmrazit přístupová jednání EU s Ankarou. Úřad německé kancléřky Angely Merkelové Ankaře vzkázal, že ohrožování dohody o uprchlících mezi EU a Tureckem k ničemu nepovede.

title: Turecký prezident Erdoğan pohrozil, že pustí uprchlíky do Evropy

maintext:
"Když se u hraničního přechodu v (bulharské) Kapikule objevilo 50.000 uprchlíků, volali jste o pomoc. Začali jste se ptát sami sebe 'Co uděláme, když Turecko otevře hranice'. Poslouchejte mě pozorně. Půjdete-li ještě dál, ty hranice se otevřou, dobře si to zapište," řekl Erdoğan v projevu v Istanbulu. "Jsme to my, kdo živí tři až 3,5 milionu uprchlíků v této zemi. Vy jste své sliby nedodrželi," dodal.
EP ve čtvrtek přijal nezávazné usnesení, které doporučuje zmrazit přístupová jednání kvůli postupu Ankary proti údajným účastníkům červencového nezdařeného puče. Usnesení ale také počítá s možností rozhovory EU s Tureckem obnovit.
Turecký premiér Binali Yildirim už ve čtvrtek Evropu varoval před přílivem uprchlíků a řekl, že přerušení rozhovorů poškodí Evropu více než Turecko.
Mluvčí úřadu německé kancléřky Ulrike Demmerová řekla, že dohoda mezi Tureckem a EU je považována za "společný úspěch" a že udržení dohody je v "zájmu všech zúčastněných".
Mluvčí německého ministerstva zahraničí Sawsan Cheblioví prohlásila, že je v zájmu obou stran řídit se dohodou. "Podíváme-li se na fakta, pak obě strany dohodu dodržují a my doufáme, že to tak zůstane, protože je to v zájmu obou stran," řekla.
Turecký vicepremiér Numan Kurtulmuş dnes kritiku rozšířil i na OSN, když v Londýně řekl, že OSN a další mezinárodní organizace přestaly být schopné řešit světové problémy. Ujistil také, že Turecko nemění svou zahraniční politiku a že se dále bude řídit svými národními zájmy.
EU s Tureckem v březnu uzavřela dohodu, která měla zastavit příliv uprchlíků z Turecka do Řecka. Unie za to Ankaře přislíbila značnou finanční pomoc, pokrok v přístupových rozhovorech a uvolnění vízového režimu. Turecko ale unii obviňuje, že dohodu neplní, a hrozí jejím vypovězením. EU zrušení víz podmínila mnoha požadavky, z nichž mnohé zatím Ankara nesplnila.
Erdoğan k dohodě dnes řekl, že Turecko nedostalo všechny slíbené peníze. "Dostali jsme 550 milionů dolarů (14 miliard korun) od OSN. EU peníze slíbila, ale zatím poslala asi 700 milionů dolarů. A kolik jsme utratili my? Do této chvíle 15 miliard dolarů," řekl prezident.
Rozhodnutí EP k přístupovým jednáním s EU se týká hlavně postupu Turecka po červencovém pokusu o puč. Turecko pozatýkalo desítky tisíc lidí a propustilo z práce nebo přeřadilo na nižší pozice na 120.000 osob. Podle Ankary jsou to stoupenci duchovního Fethullaha Gülena, jemuž Turecko připisuje zorganizování puče. Mezi zatčenými je na 140 novinářů a úřady nechaly uzavřít 170 různých sdělovacích prostředků. Kurtulmuş dnes ujistil, že zásahy proti Gülenovým stoupencům budou ještě "nějaký čas" pokračovat.


description: Nejslavnější teoretický fyzik současnosti již v minulosti mnohokrát mluvil o tom, že považuje konec lidsta za nevyhnutelný. Tento týden ale při přednášce v Oxfordu ještě přitvrdil. Vzhledem ke změnám klimatu, riziku jaderné války a možnému vzniku umělé inteligence Hawking předpokládá, že konec přijde poměrně brzy.

title: Stephen Hawking: Naše dny jsou sečteny. Existuje jediné řešení

maintext:
„Naší jedinou nadějí, jak utéct těmto nebezpečím, je najít jinou obyvatelnou planetu. Musíme pokračovat dál do vesmíru. Už kvůli budoucnosti lidstva. Nemyslím si, že přežijeme dalších 1000 let, aniž bychom byli schopni uniknout z téhle naší křehké Země,“ uvedl 74letý vědec.
Nepřímo tak podpořil snahu Elona Muska, který by rád osídlil Mars už během několika desítek let. Jeho ITS (Interplanetary Transport System) by měl na Rudou planetu postupně převést až 200 lidí. Další možnost představují blízké hvězdné systémy, konkrétně ten nejbližší - Alfa Centauri a jeho část Proxima Centauri. Právě zde byla nedávno objevena planeta Proxima B, která odpovídá všem předpokladům pro úspěšné osídlení.
Hawking zároveň ale varuje před možnými kontakty s jinými civilizacemi. „Pokud by byl nalezen mimozemský život, je extrémně vysoká šance, že bude silně pokročilý, a že nás bude vnímat asi tak, jako my vnímáme bakterie,“ uvedl vědec s tím, že bychom mohli dopadnout stejně jako jihoameričtí indiáni po prvním kontaktu se Španěly.


description: Více než dvacet let strávil fotograf Stephen Shames v jižní části Bronxu. Čtvrť, která se stala na celém světě symbolem drsného prostředí, ho postupně zcela pohltila. Nadaný fotograf se stal její součástí a místní komunita ho mezi sebe zcela přijala. Výsledkem je tak zcela jedinečná série snímků, jenž se velmi liší od typické fotografie dokumentující život na ulicích.

title: Bída dětí z amerického Bronxu: Jaké to je vyrůstat mezi drogami a násilím v drsném New Yorku?


description: Bývalý šéf Bílého domu George W. Bush s manželkou Laurou na hlasovacím lístku nechali kolonku „prezident“ prázdnou. Rozhodli se, že nepodpoří kandidáta vlastní strany Donalda Trumpa, ale ani demokratku Hillary Clintonovou. Podobně se rozhodli i další prominentní republikáni.

title: Radši prázdné lístky. Exprezident Bush odmítl Trumpa


description: Viděli jste na internetové televizi Stream seriál Semestr? Pokud ne, doporučuji alespoň jednu epizodu. Všem rodičům a všem učitelům, kteří chtějí do důsledku pochopit, jak se změnil mozek současných dětí a proč nám v horizontu dekády nezbude než změnit nejen základní školy, ale i celý způsob vzdělávání.

title: Základka 4.0. Co se děje v hlavách žáků v době počítačů a chytrých telefonů?


description: Americký písničkář zemřel včera v noci ve věku 82 let v Los Angeles. Zprávu potvrdili jeho zástupci na oficiálním facebookovém profilu. Svět tím ztratil jednoho z největších básníků a písničkářů.

title: Zemřel Leonard Cohen, autor hitů Hallelujah a Suzanne

maintext:
„S hlubokým žalem oznamujeme, že legendární básník, písničkář a umělec Leonard Cohen odešel, hudba ztrácí jednoho z nejuznávanějších a nejplodnějších vizionářů,“ uvedli správci Cohenova oficiálního facebookového profilu. Dále připojili informaci, že pohřeb se uskuteční v Los Angeles.
Nobelovu cenu za literaturu získal americký písničkář Bob Dylan
Cohen se narodil v roce 1934 v Montréalu. S hudbou začal experimentovat už v mládí. Nejprve se učil na flétnu, ale největším zlomem v jeho životě byla koupě kytary, když mu bylo patnáct. Absolvoval několik lekcí flamenca a zajímala ho také lidová hudba. Na univerzitě, kde byste ho na přednáškách hledali marně, se přidal zájem o poezii a divadlo. V roce 1955 úspěšně odpromoval a o rok později vydal první sbírku básní.
Neúspěšný romanopisec a ukradený hit
Jeho první kapela, kterou založil ještě na univerzitě, nesla jméno The Buckskin Boys. Poté se dal na psaní románů. Jako spisovatel se však uznání nedočkal, takže se opět vrátil k hudbě. V šedesátých letech odjel do New Yorku, kde se začal stýkat s lidmi z okolí výtvarníka Andyho Warhola.Tehdy napsal i jeden ze svých největších hitů - Suzanne. Protože si ale nebyl jistý svým hlasem, nabídl píseň zpěvačce Judy Collins, která ji nazpívala na své album. Jak sám Cohen říká, vůbec tehdy nerozuměl světu autorských práv, a tak o všechny nároky na tuto píseň přišel. Na pódiích ji ale hrál až do konce života.
360p 240p Leonard Cohen - Suzanne REKLAMA Leonard Cohen - Suzanne • VIDEO Youtube.com
V roce 1967 vydal své debutové album Songs of Leonard Cohen. Kritiky byly různorodé, a Cohen tak místo koncertního turné začal pracovat rovnou na druhém albu. To neslo název Songs from the Room a zaznamenalo mnohem větší úspěch. Třetí album bylo opět přijato rozpačitě, ale to nejlepší mělo teprve přijít.
Zpívejte Hallelujah!
V roce 1972 vyrazil na první světové turné s albem Songs of Love and Hate. O rok později, během jomkipurské války, podporoval svými písněmi izraelské vojáky. Po válce se vrátil zpět do USA. Tam pracoval na několika dalších albech a vyrazil na další koncertní turné. I když byl původem Žid, od sedmdesátých let se věnoval buddhismu. A pak to přišlo. V toce 1984 napsal píseň Hallelujah. Zatímco ji v Cohenově podání nikdo příliš neznal, skladba zrála jako víno a coververze od Johna Calea a Jeffa Buckleyho z ní udělaly nesmrtelnou klasiku.
360p 240p Leonard Cohen - Hallelujah REKLAMA
Cohen ale neusnul na vavřínech a až do současnosti nadále skládal, jezdil na turné, věnoval se poezii i kresbám. Bob Dylan, se kterým byl často srovnáván, navíc oceňoval i jeho skladatelské kvality: „Když lidé mluví o Leonardovi, zapomínají zmínit jeho melodie, které jsou pro mě, spolu s jeho texty, jeho nejvýjimečnějšími výtvory,“ uvedl letos pro magazín The New Yorker.
Cohen vystupoval i v České republice, v letech 2009 a 2013 navštívil Prahu. Své poslední studiové album You Want it Darker dokončil před pár týdny. Pokud si jej poslechnete, dojde vám, stejně jako u Bowieho hudebního epitafu Black Star, že Cohen odešel smířený a rozloučený.


title: Sobotka chce obměnit vládní tým, změny proběhnou do měsíce

maintext:
Premiér Bohuslav Sobotka do měsíce obmění svůj tým na úrovni vlády i ve strukturách ČSSD. Napsal to do dopisu zaslaném členům sociální demokracie, který má ČTK k dispozici. Předseda vlády v textu, kde hodnotí příčiny neúspěchu v nedávných krajských volbách a přináší své návrhy, jak situaci změnit, zdůvodnil svůj záměr tím, že někteří kolegové jsou unaveni a potřebují vystřídat.
Sobotka v dopisu uvedl, že ČSSD potřebuje novou krev, protože trpí únavou z vládnutí a silného zastoupení sociální demokracie ve vládě, Parlamentu i krajích. "Někteří kolegové jsou unaveni a potřebují vystřídat. Konkrétní jména oznámím během následujícího měsíce," napsal spolustraníkům.
Výsledkem únavy z vládnutí je podle Sobotky i slabá schopnost soustavně prezentovat výsledky práce strany. Chce na tom proto zapracovat. "Na hnutí ANO vidíme, že často stačí jenom ta prezentace," uvedl. ANO podle něj také způsobuje, že přestává fungovat politická slušnost, protože vede konfrontační a lživou kampaň. Na rozdíl od Babišova hnutí také chybí sociálním demokratům silné mobilizační téma pro voliče, myslí si Sobotka.
Sobotka zopakoval svůj názor, že ČSSD neuspěla v některých krajích zejména kvůli dlouhodobým problémům z konkrétních regionů. "Jinak ani interpretovat diametrálně odlišné výsledky v jednotlivých krajích nelze," napsal.
Spolustraníkům naopak vyčetl, že neměli v kampani podobné nasazení jako on. "Absolvoval jsem desítky cest do regionů a ve volební kampani řadu mítinků. Je smutné, že jsem často neviděl podobné nasazení u našich členů," uvedl. Kandidáti, funkcionáři i řadoví kolegové by si podle něj měli sáhnout do svědomí, zda udělali pro volební výsledek maximum.
Sociální demokracie se podle Sobotky musí prezentovat jako autentická strana hájící "zájmy dolních deseti milionů obyvatel ČR". Soustředit se chce na podporu rodin s dětmi, bránit privatizaci zdravotnictví či zajistit spravedlivé rozložení daní.
ČSSD vyhrála říjnové volby jen v Jihočeském kraji a na Vysočině, nedařilo se jí ani v druhém kole senátních voleb, ve kterém uspěli dva její kandidáti.


description: Vojenská rozvědka má připravovaným zákonem dostat děsivou pravomoc — kontrolovat obsah veškeré elektronické komunikace. E-mailů, SMS, Messengeru, navštívené weby, prostě všeho. Stát se pokouší o nejzávažnější porušení občanských svobod od listopadu 1989.

title: Armádní šmírování: Sledování veškerého elektronického provozu jde proti ústavě


description: S Vojtou Dykem (31), hercem a muzikantem, jsme tentokrát nemluvili ani o hudbě, ani o divadle, ani o filmu. Mluvili jsme o politice. Protože, jak říká, už nám tady opravdu teče do bot. Miloš Zeman není pro něj prezident, ale pan inženýr, naše svoboda je ohrožená a v Hulvátově žít nechce. Představme ho v další roli: Vojtěch Dyk, jeden z iniciátorů a mluvčích Týdnů občanského neklidu.

title: Vojta Dyk: Musíme se bránit, ale politickým písničkářem nebudu

maintext:
Vyhlásili jste týdny neklidu, které vyvrcholí 17. listopadu. Vyzýváte politiky, aby se odvrátili od Východu zpět na Západ, aby občané nemlčeli a bránili se, protože „naše svobody jsou už delší dobu ohrožovány politickou mocí“. Jak a čím přesně jsou podle vás, Vojty Dyka, ohrožovány?
Takhle… To, že je v Číně totalitní režim, to přece víme, ne? To, že je v Rusku autokracie, kde vládne jen hrstka nejvyšších oligarchů, to snad víme taky, ne? To jsou věci dohledatelné. No, a když se zástupce státu, ve kterém žiju, přikloní veřejně a otevřeně k těmto vládám a podlézavě je ujišťuje o naší loajálnosti vůči nim, je to přinejmenším zarážející. Nehledě na to, že pro mě, jako člověka smýšlejícího úplně jiným směrem, naprosto nemyslitelné. No a pak třeba jedna televize neodvysílá z bůhvíjakých, zřejmě cenzurních důvodů pořad a pak ho s trapnými výmluvami odvysílá o den později. No a pak tu Brady, tu léčba rýmičky slivovicí u korunovačních klenotů, tu zdržení se u check-inu na letišti a máme tu hned nějaký ten prostest od nás povalečů, to víte… Ale nebojte, já tyhle aféry beru spíš jako zástupné, uměle vytvořené kauzy, aby se odvedla pozornost od problémů, které jsou mnohem vážnější a o kterých my obyčejní lidé nemáme ani tušení. Já jsem v tomhle velmi nedůvěřivý.
Ve výzvě se také píše, že jsme chtěli do Evropy a ne do Hulvátova. Zosobněním toho všeho je tedy prezident Zeman? Proti němu se vymezujete i vy?
Symbolem jo, ale symbol je jen obrázek, figurka. Prezident nemá tak velké pravomoci, aby zasahoval až tak daleko. Nechci na něj svalovat všechnu vinu jen proto, že sedí nahoře. Ryba sice smrdí od hlavy, samozřejmě, ale pan prezident – ale já mu tak nechci říkat - pan inženýr je obklopený lidmi, co vůbec nejsou moje krevní skupina. Právě lidi kolem pana inženýra podle mne nejsou to čistý, to zdravý.
Prezident byl legitimně zvolený, dělá svoji politiku…
… no samozřejmě a já ho na začátku taky respektoval jako legitimně zvoleného! Nic jiného mi nezbývalo, přestože jsem ho nevolil. Ale teď vidíme, že je něco v nepořádku. Mě štve, i když jsem na druhý straně „barikády“ než je ta jeho, že se republika začala rozdělovat, přesněji že ji někdo úmyslně rozděluje. To mě štve úplně nejvíc. Projevuje se to už všude. Samozřejmě, že vždycky bylo ve společnosti a v politice nějaké dělení, ale mám pocit, že Hrad provokuje a rozděluje naschvál, možná pro pobavení nebo pro příští zvolení, já fakt nevím. Mluvčí Ovčáček o těch „druhých“ vždycky mluví s takovým zvláštním sebezalíbením a přezíráním jako by se jednalo o kupu brambor. A to už je velký problém. Zkrátka, teď ve mně dozrála nasranost.
Co byste řekl těm, kteří ve vaší akci uvidí pouze další fázi protizemanovského odboje „schwarzenberských sirotků“?
Vzkázal bych jim, ať s námi mluví. Ať jim můžeme říct svoje pro a proti a oni nám taky. Já mám na toho inženýra z Hradu svůj názor, ale chápu, že se nemusí líbit třeba v Kyjově nebo v Šumperku. Tak spolu mluvme. Třeba najdem nějakej názorovej průsečík. Tohle není otázka tří týdnů, dyť jsem si na tuhle situaci minimálně patnáct let pěkně zadělávali, tak ji teď nechtějme za tři týdny vyřešit.
Když jste mluvil o nemožnosti obyčejných lidí dohlédnout, co se jim děje za zády, nenapadlo vás, že se třeba nechtě stanete naivními vyslanci nějaké byznysové skupiny? Nebo že posloužíte politickým zájmům pana Babiše?
Já nesloužím Babišovi, sloužím sám sobě. Nemůžu takhle přemýšlet, to bych byl zase vypočítavej a zase bych nic neudělal. Ale jak to tak pozoruju, tak ano, myslím, že se teď chytře stáhl, počká si, až se to pomele a pak vyjede s praporem. A ano, je to další věc, která mě znepokojuje.
Nebojíte se, že si svými názory odradíte některé své diváky a posluchače?
Je to dost možný, s tím nic nenadělám. Ale na druhou stranu svoje názory moc neměním a mí fanoušci jsou už zvyklí. A moje umělecký sklony se tím nijak nenaruší, nebudu politickým písničkářem. Budu dál dělat věci, který dělám, s radostí, s láskou a s pokorou, jak to vždycky říkám kapele před každým koncertem.
Celý rozhovor si můžete přečíst v tištěném Reflexu, který vychází 3. listopadu.


title: Nemocniční archivy praskají ve švech, řešení si vyžádá miliony korun

maintext:
Dostát všem zákonným a provozním povinnostem znamená archivovat čím dál tím větší množství papírových dokumentů. Současné skladovací kapacity nemocnic dlouhodobě nestačí a nemocnice hledají nové prostory. To s sebou nese náklady v milionech korun. „Některé dokumenty zdravotní dokumentace, jako třeba pitevní protokol, musíme skladovat 150 let, někde máme ze zákona na výběr lhůtu buď 100 let od narození pacienta nebo 10 let po jeho úmrtí. O tom se však často nedozvíme, protože ten člověk nezemře u nás, ale v místě bydliště, a tak se skladuje jeho zdravotní dokumentace 100 let. Z nemocničních archivů jsou momentálně vyřazovány materiály z doby první světové války, ač archiv hradecké nemocnice vznikl zhruba o dvacet let později“ říká lékařský náměstek Fakultní nemocnice Hradec Králové a senátor Prof. MUDr. Jaroslav Malý, CSc.
Dokumenty Fakultní nemocnice v Hradci Králové se archivují na třech místech. Některé, jako třeba smlouvy nebo zakládající listiny obecně, se stanou v době, kdy nejsou v místě aktuálně potřeba, součástí Státního oblastního archivu na zámku v Zámrsku. Většina zdravotní dokumentace však končí ve spisovnách klinik ve sklepech nemocnice nebo v centrální spisovně zabírající již několik nemocničních budov. Měrnou jednotkou velikosti skladovacího prostoru je běžný metr (bm), což odpovídá jednomu metru šanonů velikosti A4. V hradecké nemocnici se takových materiálů skladuje zhruba na 12 kilometrů a ročně je potřeba průměrně dalších 600 bm. „Naše nemocnice byla založena v roce 1928. Ale pro ilustraci: Když byste nyní vyřadili rok 1916, můžete si být jistí, že by se Vám do stejného místa rok 2016 nevešel. Lékaři tehdy i na operaci potřebovali pouhé dva listy,“ říká lékařský náměstek FN HK a senátor Prof. MUDr. Jaroslav Malý, CSc. Ambulantní dokumentaci je ze zákona nutné skladovat pouze 5 let od posledního vyšetření, za to jí provozně vzniká obrovské množství. Ročně se ve Fakultní nemocnici v Hradci Králové vyhodí 9.730 kg takových záznamů.
Za bující administrativu však mohou stávající zákony jen z menší části. Mnohem více se na ní podílejí vyhlášky. U obyčejného biochemického vyšetření, např. moči, vznikne několik podobných papírových dokumentů na více místech nemocničního systému a ty se uzavírají podpisem lékaře, který na vytištěném listu stvrzuje, že informace četl. „Je-li u nás pacient například 2–3 dny hospitalizován, vznikne většinou spis dosahující jednoho centimetru výšky,“ ilustruje situaci profesor Jaroslav Malý. Největší břemeno však představují pokyny pro vyúčtování zdravotní péče v metodikách zdravotních pojišťoven. Jen například předpis sanitky pro pacienta musí být zanesen dublovaně v několikeré dokumentaci, aby pojišťovna nemohla úhradu odmítnout. Vedení veškeré administrativy stojí poskytovatele zdravotní péče obrovské prostředky, musí je však zaplatit ze svých výnosů, jimiž jsou v drtivé většině platby od zdravotních pojišťoven. Proplácené položky za jednotlivé výkony při poskytování zdravotní péče však s žádnou cenovou komponentou pro tuto agendu nepočítají.
Nemocniční administrativu by měla částečně zjednodušit právě připravovaná novela vyhlášky o zdravotnické dokumentaci a novela zákona č. 96 o nelékařských zdravotnických povoláních, jejíž cílem je zjednodušit ošetřovatelskou dokumentaci vedenou sestrami. Pomoci by mohl také přechod na elektronickou formu ukládání dat, v rámci kterého by však musela být již plně vyřešena pravidla elektronizace ve shodě s principy eGovernmentu a veřejně akceptována prvotní vysoká investice při přechodu na nový systém. Pokud se bude v nemocnicích archivovat podle současných pravidel, vzniknou jim v nejbližším horizontu další milionové náklady. „Naše nemocnice zvažovala různá řešení – jednak pořízení dalších vlastních prostor a pak přechod do komerční sféry archivování. Dělali jsme si finanční propočet vycházející z kubatury prostor, které by byly potřeba. Nová vlastní budova s kapacitou 10.360 běžných metrů i s vybavením by nás vyšla zhruba na 18,4 miliónů korun. Levnější by pro nás bylo archivovat komerčně, což ale při stejné skladovací kapacitě a ceně za 0,70 Kč za běžný metr denně znamená ročně zhruba 2,65 miliónů korun pouze za skladování, bez nákladů na komerční vyhledávání informací v archivu,“ dokládá situaci profesor Jaroslav Malý. V současném papírovém archivu se však vyhledává sporadicky. Slouží zejména k forenzním účelům. Lékaři získávají informace mnohem častěji v nemocničním elektronickém systému, který obsahuje zdravotní záznamy od roku 1996.


description: Zvolení 45. prezidenta naslinilo tužky stovkám karikaturistů po celém světě. Znásilněná Socha svobody, Hair Force One i tlačítko na spuštění jaderné války hned vedle knoflíku na Twitter. To je jen několik výjevů toho, jak vidí kreslíři Donalda Trumpa coby nového prezidenta USA. Deset z nich jsme pro vás vybrali do fotogalerie. Podívejte se!

title: Donals Trump a jeho karikatury


description: Šest lidí zřejmě přežilo pád brazilského letadla s osmi desítkami lidí na palubě, které se zřítilo v Kolumbii. Oznámila to dnes agentura AFP s odvoláním na mezinárodní letiště v Medellínu, kam charterový letoun směřoval z Bolívie.

title: V Kolumbii se zřítilo letadlo s brazilskými fotbalisty, na palubě bylo 81 lidí


description: Pouhé dvě minuty trvala dražba dvanáct veršů dlouhé básně, kterou napsala židovská dívka Anne Franková ještě ve svém rodném Německu. Jen pár týdnů před osvobozením pak zemřela v nacistickém koncentračním táboře Bergen-Belsen.

title: Ručně psaná báseň Anne Frankové se vydražila za necelé 4 miliony


description: Jaderná elektrárna Černobyl má ode dneška novou tvář. Havarovaný čtvrtý reaktor zakryla kovová kopule, která má v příštích sto letech bránit úniku radioaktivity. Výroba a přesun krytu stála v přepočtu přes 40 miliard korun.

title: Nová "čepice" pro Černobyl. Schovala by se pod ní i socha Svobody


description: Akci má na svědomí Červený kříž, který v jedné z norských poboček známého nábytkářského řetězce vybudoval model domu s názvem „pětadvacet čtverečních metrů Sýrie“. Kromě prohlídky autentického obydlí mohli kolemjdoucí i přispět na konto Červeného kříže.

title: IKEA šokovala zákazníky. Uvnitř jednoho z obchodů postavili dům zničený válkou v Sýrii


description: Obyvatele největšího kanadského teritoria, které je zároveň kvůli mrazivému podnebí nejřidčeji osidlené, trápí kuriózní jev: Nevědí, odkud přichází zvláštní zvuk, který sužuje tamní zvěř. Zvláštní komando má vyšetřit, kde je původ zvláštních zvuků.

title: Kanada vyšle zvláštní komando do Nunavutu. Má vyšetřit, odkud přichází podivný zvuk


description: Natáčení ve Španělsku si herci i producenti úspěšného seriálu HBO dlouhodobě pochvalují. Jenže kromě ochotného komparsu a teplého počasí na ně čeká i jedna nepříjemnost. Stále častěji totiž záběry z nádherných exteriérů sledují i nedočkaví fanoušci, již své snímky následně zveřejňují na sociálních sítích. A hned několika z nich se podařilo odhalit, kterým směrem se bude úspěšný seriál v příští sérii ubírat.

title: Uniklé fotografie naznačují velký zvrat v seriálu Hra o trůny

maintext:
Poslední díly naznačily, že Jon Snow bude hrát v následujících dvou sériích opravdu velkou roli. Potvrdila se dlouho předpokládaná identita jeho rodičů (Lyanna Stark a Rhaegar Targaryen) a on, navzdory opakovaným ujištěním producentů, vstal z mrtvých. Bylo tedy logické předpokládat, že se časem pozná se svou „tetou“ Daenerys a jejími draky. Vypadá to ale, že k tomu dojde dříve, než by kdokoliv čekal, a navíc nepůjde o jediné překvapivé setkání.
Fotografie ze španělského ostrova Gatzelugatxe potvrzují, že se na jedné pláži setkají Daenerys, Tyrion, Jon a Jorah Mormont. Jak zareaguje Dany na setkání s nemocným Jorahem, není jasné, ale jiné záběry jasně ukazují, že Jon Snow nebude mít radost, až se na pláži objeví i Theon Greyjoy. Do celé situace se zamotá i pozapomenutý Gendry, bastard krále Roberta Baratheona.
720p 480p 360p 240p Natáčení v exteriérech sledují i nedočkaví fanoušci... a zveřejňují vše. REKLAMA Natáčení v exteriérech sledují i nedočkaví fanoušci... a zveřejňují vše. • VIDEO Youtube.com
První díly další série Hry o trůny můžeme očekávat v létě příštího roku. Datum vydání Georgem R. R. Martinem připravované knihy Vichry zimy je stále neznámé.


description: Sluníčková propaganda nám již dostatečně vysvětlila, že Palestince šikanují Izraelci. Proto by se teď měli sluníčkáři zamyslet, jak zamezit šikanování nebohých Palestinců ze strany jiných Arabů, v našem případě Libanonců.

title: Arabská jednota: Libanon oplocuje Palestince!

maintext:
Nejen sluníčkové veřejnosti, ale především unijním úřadům je již dlouho známa skutečnost, že Židi diskriminují nebohé Palestince a stavějí si proti nim zdi. Tím samozřejmě porušují jejich práva a ukazují, že jsou zlou okupační mocností terorizující nebohé Araby. Situace je setrvalá už pomalu sedmdesát let. Jak si někde Židé - když už mají dost neustálých teroristických útoků z nějaké lokality jako třeba z Gazy - začnou stavět obrannou zeď, může se celý západní kulturní okruh včetně českých sluníčkářů pominout, jak to odsoudí.
Zajímavé je podívat se po osudu Palestinců, kteří před tím zlým Izraelem plným ošklivých Židů uprchli do nějaké sousední arabské - a tudíž spřátelené - země. Do Libanonu například. Pozorný pozorovatel zjistí, že těch skoro sedmdesát let od vzniku státu Izrael, odkdy se do okolních arabských zemí začali uchylovat první Palestinci, se vůbec nic nezměnilo. Palestinci v zemích svých bratrů - Arabů - již sedmdesát let trčí v uprchlických táborech, narodila se tam již druhá generace uprchlíků, a přesto nejsou Arabi z okolních zemí - například Libanonci - ochotni palestinské uprchlíky integrovat. Sluníčkářská Evropa však tento útisk nebohých Palestinců jinými Araby nevidí, protože je plně zaneprázdněna odsuzováním Židů.
Palestinci ale popravdě - abychom Libanon či Jordánsko neodsoudili neprávem - dost zlobí. Vyvolali v sousedství války, státní převraty, trvalé občanské nepokoje - prostě věci, které nerada vidí jakákoliv vláda. A tak se nemůžeme divit, že se nyní libanonská vláda rozhodla postavit kolem palestinského uprchlického tábora Ain al-Hilweh v Libanonu stejný plot, jaký postavili kolem palestinské Gazy Izraelci. Informoval o tom server The New Arab.
Když máte násilnického souseda, nezbývá než se od něj izolovat - jde o prostou a jednoduchou myšlenku. S touto stavbou ale nastává zajímavý paradox.
Když si staví ochrannou zeď proti Palestincům Izrael, může se sluníčková EU podělat vzteky a může se přetrhnout, kolika rezolucemi takovou stavbu odsoudí. Když však oplocují Palestince jiní Arabi, je to naprosto v pořádku a Unie hromově mlčí. Já to chápu - když něco dělá Žid, je to vždy o něco horší, než když to samé dělá nežid. Věděl to už Adolf Hitler. Že se stejným principem řídí unijní věrchuška, je ale fakt na pováženou.


description: Přezdívku nejsmutnější polární medvěd si vysloužilo zvíře žijící v čínském nákupním centru, které je pro jeho život zcela nevhodné. Medvěd se nyní vrací do zoologické zahrady, kde se narodil. Bohužel jen dočasně.

title: Nejsmutnějšího polárního medvěda dočasně přemístí z obchodního centra

maintext:
O příběhu ledního medvěda Pizzy informovala již dříve světová média. Ta poukazovala především na to, jak nevhodné je pro zvíře prostředí, v němž žije. Malé uzavřené akvárium s prosklenými stěnami, v němž může zvíře udělat maximálně pár kroků, naprosto neodpovídá nejen tomu, na co jsou medvědi uzpůsobení pro život ve volné přírodě, ale ani podmínkám v zoologických zahradách.
Medvěd Pizza se stal symbolem konzumu a konzumní společnosti. Smutné prvenství v pomyslné kategorii nejsmutnějšího polárního medvěda převzal Pizza po ledním medvědovi Arthurovi, který zemřel letos v červenci kvůli nevhodnému podnebí v Rio de Janeiru v Brazílii. Lidé si s Pizzou v nákupním centru totiž mohli fotit selfie a ty pak umisťovat na sociální sítě. Medvěd byl velikým lákadlem pro zákazníky a vedení obchodního centra doufalo, že díky medvědovi v centru lidé utratí více peněz. Většině lidí, kteří si s medvědem fotili své selfie, zřejmě vůbec nedošlo, že zvíře v obchodním centru trpí.
Zvíře bude nyní dočasně přemístěno jinam. Vrátí se do svého pomyslného rodiště, tedy do čínské zoologické zahrady. Ochránci zvířat, kteří na případ Pizzy už dříve upozorňovali, se nyní snaží docílit, aby medvěd v zoologické zahradě zůstal natrvalo. Jeho návrat do obchodního centra by byl podle jejich mínění krutý a způsobil by mu ještě větší stres. Podle fotografií a videí pořízených v nákupním centru je již nyní zřejmé, že zvíře psychicky i fyzicky strádá. Výběh pro medvěda zůstane po dobu jeho pobytu v zoo prázdný.


description: Bujná fantazie prezidenta Miloše Zemana zadělala na opravdu velkou mezinárodní ostudu. Na malér, který může naši již tak bezvýznamnou zemi vystavit globálnímu posměchu.

title: Zeman o velvyslanci Schapirovi: Lhavý stařík udělal mezinárodní malér

maintext:
Miloš Zeman si vymyslel, že americký velvyslanec Schapiro nebyl na oslavách české státnosti 28. října na Pražském hradě. A hned za to pana velvyslance tvrdě a veřejně zkritizoval. Přitom Schapiro, jak dokazuje četná fotodokumentace, videodokumentace i svědectví jiných velvyslanců, však na Hradě skutečně na osmadvacátého října byl.
Teoreticky by bylo možné i jiné vysvětlení, než že Zeman vědomě lže. Třeba že pana Schapira pro jeho nevysokou postavu přehlédl, podobně jako podnikatel Kolibřík Janoušek neviděl tu Vietnamku. Případně - a to by mu věřil nejen celý národ, ale i široké zahraničí - že byl tak ožralej, že viděl jen tři metry daleko, a tak blízko u něj se skutečně Schapiro nemusel vyskytnout. Eventuálně by bylo možné zohlednit i variantu, že byl Zeman tak na šrot, že si Schapira - stejně jako celou oslavu - prostě nepamatuje. Že má normální okno.
Všechny tato lidsky přijatelná vysvětlení Zemanova trapného a lživého obvinění však padají pod stůl. Zemanův alter Ovčáček se totiž v den, kdy se prezidentova pomluva řešila v mediích, utweetl: „Krásným dárkem k mým lednovým narozeninám bude odchod nediplomata. Bude to vyznamné posílení našich historicky pevných vztahů s USA.“ V narážce na vítězství Trumpa a očekávaný příchod nového amerického velvyslance z Trumpovy stáje si Zemanův mluvčí kopl do Schapira ještě jednou. Neslýchaná sprosťárna, diplomatický lapsus první kategorie, nepřijatelné vyřizování osobních animozit skrze prezidentskou funkci pana Zemana.
V našich poměrech už Zemanova lež nikoho z veřejnosti nepřekvapí. Ve světě diplomacie je to ale trochu jiné. Tak se výroky a postoji buduje kredit státníka - a jím reprezentované země. Takže nyní vážně hrozí, že Česká republika díky vybájenému Zemanovu útoku na Schapira získá pověst teritoria balkánských mravů, kde prezident oficiálně lže.
A neomluví se, ani když ho ze lži usvědčili úplně všichni, naopak: ústy svého mluvčího zaútočí ještě jednou. Identický postup, jaký Zeman volí v cause neexistujícího článku Hitler je gentleman. Postup, jakému se lidově říká „blbost s býčím čelem“. Postup, kterým může Zeman mezinárodně znemožnit celou naši republiku minimálně na dobu, co bude ve funkci, takže na jeden plus pět let. Nepochybuji, že bude zvolen i podruhé. Takže znemožní republiku na šest let dopředu. Fakt slušný!


title: Postrach ze školní jídelny: Máloco má tak špatnou pověst jako růžičková kapusta

maintext:
Pokud vám nechutná růžičková kapusta, není to její vina, ale může za ten, kdo ji připravil
Možná si ji pamatujete jako šedozelenou břečku ze školní jídelny. Případně jste se s ní v dětství minuli a nestihli si vůči ní vybudovat předsudky. To by byla ta lepší varianta. Růžičková kapusta si totiž zaslouží vstřícnost, je to vděčná zelenina, která na záhoně trpělivě vydrží v mrazech, navíc ji můžete sklízet postupně.
V našich krajích jsme si k růžičkové kapustě nestihli vytvořit tak těsné pouto jako třeba Britové, pro něž je tahle zelenina nezbytnou přílohou k vánoční krůtě… K tomu spousta šťávy z masa, chlebová omáčka, brusinky… Podobně vřelý vztah k ní mají Američané, také jí tam ročně vypěstují kolem dvaatřiceti tisíc tun. Zatímco brambory nebo rajčata putovaly z Ameriky do Evropy, růžičková kapusta (podobně jako lecjaká jiná rostlina) měla opačnou palubní jízdenku.
Na americký kontinent si ji s sebou vzali osadníci z francouzsky mluvících krajů Evropy, kteří se usadili v oblasti Louisiany. Jak tehdy, někdy v 16. století, asi vypadalo stěhování? Co asi všechno s sebou lidé brali na cestu do míst, odkud se s největší pravděpodobností už neměli vrátit a kde nebylo takřka nic? Každopádně nezapomněli na semínka růžičkové kapusty. Možná jim je podstrčili lstiví sousedé v naději, že bude růžičková kapusta deportována do zámoří a nikdy už ji neuvidí.
Chudá příbuzná
Podobně možná uvažovali obyvatelé středomořských krajů, kde tahle příbuzná kedlubny, zelí, květáku či brokolice rostla v divoké formě už před tisícovkami let. Jak jinak si vysvětlit, že v italské či řecké kuchyni na ni nenarazíte? Do dnešní podoby ji vyšlechtili v Belgii, proto také její anglický název Brussels sprouts (bruselské výhonky).
Písemná zmínka se objevila v roce 1587, což je možná příliš optimistické tvrzení, které se mi nepodařilo potvrdit, ale zcela určitě o růžičkové kapustě píše Charles Marshall v knize Jednoduchý a snadný úvod do zahradnických znalostí a postupů z roku 1796.
Nicméně recepty na úpravu téhle brukvovité zeleniny vystopujeme až tak v polovině 19. století. Zasloužila se o to Eliza Actonová, jež nabídla víc než jednoduchou úpravu v kuchařce Moderní vaření pro domácnost (1845). Actonová doporučuje očištěné růžičky vařit v osolené vodě osm až deset minut a podávat na krajících opečeného chleba s máslem; rozpuštěné máslo by mělo být během podávání také k dispozici na stole.
Dodává také, že ve Francii se kapustičky servírují přelité omáčkou nebo krátce (devět až 10 minut) orestované na másle se solí a pepřem a podlité jednou či dvěma lžícemi vývaru. Jak vidíte, o žádném dušení do bezvědomí a následném smrtelném stavu zeleniny tu není ani slovo!
Eliza Actonová věděla, co dělá. Navzdory tomu, že kromě kuchařských knih psala i poezii, to byla praktická žena. Už její přístup k psaní receptů byl nesmírně progresívní, na závěr každého umístila seznam použitých surovin a jejich množství. Její následovnice, paní Beetonová, tuhle praxi ještě vylepšila přesunutím seznamu na začátek receptu. Zdánlivá samozřejmost musela čekat na objevení staletí.
Ale zpět k růžičkové kapustě. Jak už bylo v úvodu naznačeno, je to otužilá holka, vydrží až patnáctistupňové mrazy. Z keříků na záhoně můžete růžičky sklízet postupně, a mít tak až do jara přirozený přísun vitamínu C a spousty béčka, hlavně B1, což je něco jako přírodní antidepresívum. Možná právě proto putovala růžičková kapusta s osadníky na americký kontinent.
Recept: Kapustičky s kaštany, pancettou a petrželí
Recept pochází z knihy Nigelly Lawsonové Život je hostina, jde o její variaci tradiční vánoční úpravy.
Kilo kapustiček zbavte ovadlých a žlutých lístků, seřízněte stopky a v místě řezu je nakrojte do kříže. Dejte je na pět minut do vroucí osolené vody, poté sceďte, krátce zchlaďte studenou vodou a nechte okapat. Pancettu nakrájejte na centimetrové kostičky, na lžíci oleje je vypečte dozlatova. Přidejte 30 g másla a 250 g vařených, oloupaných kaštanů, které při míchání v pánvi trochu podrťte na menší kousky. Přilijte 60 ml marsaly a nechte ji chvilku vyvařit. Pak přidejte kapustičky a směs důkladně prohřejte. Nakonec dílo završte čerstvě mletým pepřem a velkou hrstí nasekané hladkolisté petržele.


title: Velký spor o Van Gogha. Vyšla velká studie jeho skic, která ale zřejmě popisuje falzifikáty

maintext:
Vincent van Gogh (via tadaocern.com)
Již dlouhou dobu se nestalo, že by byla akademická obec kunsthistoriků natolik rozpolcená jako nyní. Poté, co byla do prodeje uvedena studie Van Goghových skic, přišla skupina expertů z Van Goghova muzea s tvrzením, že studie se bohužel zabývá padělky.


title: "Krakonoš" Peterka zemřel v Liberci ve věku 94 let

maintext:
Ve věku 94 let zemřel v libereckém hospicu herec František Peterka, zřejmě v noci na dnešek. Informaci televize Prima potvrdil ČTK zdroj z hercova okolí. Nezapomenutelným se stal Peterka pro několik generací diváků jako Krakonoš z večerníčku Krkonošské pohádky nebo rolemi v řadě komedií - například trenéra juda v Jáchyme, hoď ho do stroje!, kde uplatnil své sportovní nadání.
Peterka toužil uspět jako vzpěrač, ale nakonec ho osud zavedl do divadla. Herecké začátky odbyl ve Slováckém divadle v Uherském Hradišti, odkud zamířil do libereckého Divadla F. X. Šaldy, kde vytvořil kolem 250 rolí. Již od konce 40. let se začal objevovat ve filmech. Až do roku 1992, kdy se naposledy objevil ve filmu Karla Kachyni Kráva, ztvárnil desítky filmových rolí.
360p 240p VIDEO: František Peterka jako Krakonoš REKLAMA František Peterka jako Krakonoš • VIDEO YouTube.com


description: Téměř po celém světě rozšířená tyčinka s názvem Toblerone, proslulá pro svůj tvar připomínající švýcarský Matterhorn, čelí ve Spojeném království značné kritice. Mezery mezi jednotlivými kousky se totiž výrazně zvětšily, čímž v tyčince ubylo čokolády.

title: Populární tyčinka naštvala své fanoušky, ubylo v ní čokolády a zvětšily se mezery

maintext:
Problému se sníženým obsahem čokolády se včera v několika příspěvcích velmi podrobně věnovala britská BBC. Mimo jiné si všimla, jak na rozšiřování mezer mezi jednotlivými tobleronskými “Matterhorny” reagovala veřejnost.
Na sociální síti Twitter se například rozšířilo heslo, které naštvaní zákazníci posílají výrobcům tyčinky: “Mind the gap,” vzkazují. To je narážka na hlášení z londýnského metra, kde se v každé stanici hlásí “Mind the gap between the train and the platform”. Hlášení Londýňany upozorňuje na malou mezeru mezi přijíždějícími vagony metra a nástupištěm.
Mezera mezi vlakem a stanicí je však vskutku malá, na rozdíl od mezery mezi jednotlivými kousky čokolády v tyčince Toblerone. Podle reakcí na sociálních sítích je tato mezera (“gap”) podrazem na zákazníky.
Tyčinka má nejen větší mezery mezi jednotlivými trojúhelníky, ale také jsou tyto trojúhelníky tenčí. Společnost Mondelēz International se však brání a tvrdí, že chtěla zachovat cenu oblíbené tyčinky, a proto se rozhodla ke snížení jejího čokoládového obsahu. Zvýšení ceny čokolády proto výrobce nakonec dohnalo k nelehkému rozhodnutí, které se projevilo právě tímto způsobem.
Je pozoruhodné, jaké vášně ve Spojeném království i ve Spojených státech dokáže vyvolat snížení obsahu čokolády v určitém oblíbeném výrobku. Ze zpráv BBC plyne, že co do oblíbenosti byl dokonce článek o Toblerone, která “zhubla” populárnější, než sledování amerických voleb.


description: Hlavní udílení Oscarů za letošní rok nás sice teprve čeká, několik cen ale akademici rozdali už tento víkend. Stalo se již tradicí, že ceny za celoživotní mistrovství se udílejí na separátní akci nazvané Governors Awards. Většinou se předávají v tichosti, letos tomu ale bylo jinak. O pořádně hlasité, dojemné a veselé převzetí se postaral Jackie Chan. Hrdina akčních filmů přednesl dojemnou řeč a prvním gratulantem byl jeho dlouholetý přítel Silvestr Stallone.

title: Stovky pádů, modřin a zlomených kostí. Jackie Chan převzal Oscara z rukou Silvestra Stalloneho

maintext:
Jackie Chan je muž, bez kterého by 80. a 90. léta byla mnohem nudnějším obdobím. Otec svébytného žánru, tedy akčních komedií s prvky bojových umění, věnoval natáčení celý svůj život. A na sklonku kariéry se konečně dočkal pořádného ocenění. Po půl století u filmu a natočení více než 200 snímků získal v neděli večer Oscara za celoživotní dílo.
Fotografie ze zákulisí nového rusko-čínského akčního filmu s Arnoldem Schwarzeneggerem • Foto instagram.com
Na pódiu zářil štěstím. Vzpomínal na začátky v Hollywoodu, kdy podobné ceny podle svých slov pouze očichával v bytech svých hereckých přátel. Jeho rodiče se ho neustále ptali, kdy i on si přijde pro zlatou sochu plešatého muže. S úsměvem odpovídal, že nikdy. Za akční komedie se tyhle ceny nedávají. To ale přestalo o víkendu platit a pan a paní Chenovi by byli na svého ještě více syna hrdí.
V sále svou srdečnou děkovnou řečí dojal všechny. I chlapáka Stalloneho, který si jeho projev natáčel na mobil a byl mezi prvními gratulanty. Poklonu vysekl i Chris Tucker, herecký parťák ze série Křižovatka smrti a na dálku pogratuloval i Arnold Schwarzenegger, který s Jackie Chanem aktuálně natáčí rusko-čínský historický film Viy 2.
I když hongkongský sympaťák svou zmínkou o stovkách zlomených kostí vyvolal v sále smích, zas tak vtipné to není. Jeho kaskadérský tým letos oslavil 40 let existence a Chan je proslulý tím, že všechny kaskadérské kousky dělá sám. I proto byste v jeho těle marně hledali nějakou kost, která ještě nebyla zlomená a z natáčení filmu Božská relikvie si dokonce odnesl díru v lebce. S postupujícím věkem, v dubnu mu bude 63 let, se ale chce spíše věnovat produkci a prostor před kamerou pomalu uvolňuje mladším.
Za všechny akční klasiky z 80. a 90. let mu ale patří nekonečný dík a pro akrobatické kousky po padesátce máme pouze slova obrovského uznání. Jeho děkovnou oscarovou řeč najdete ve videu.


description: Mladý sourozenecký pár původem z kanadské provincie Nova Scotia zvítězili v soutěži ubytovacího portálu Airbnb a strávili tak noc na hradě Bran, kde pobýval také známý valašský hrabě Dracula. Své pocity popsali pro kanadskou stanici CBC News.

title: Sourozenci vyhráli halloweenskou noc v Draculově hradu. Bylo to příšerné, tvrdí

maintext:
Tami a Robin Varmovi jsou sourozenci, momentálně žijící v Ottawě. Díky vítězství v soutěži Airbnb se však vydali do Evropy a v Rumunsku si vybrali svou výhru na slavném hradě Bran. Ten, jak píše server CBC, nehostil na 70 let žádného nocležníka. Hrad je sice častým turistickým cílem jak pro místní, tak pro cizince, přespání na něm však proběhlo naposledy v roce 1946, když po 2. světové válce posloužil jako dočasné přístřeší.
“Bylo to naprosto příšerné,” uvedla Tami Varmová, která se údajně na hradě velmi bála. “Museli byste to cítit, být tam,” řekla serveru CBC. “Z hradu čiší jeho historie,” doplnil svou sestru Robin. “Byla to opravdu velmi zvláštní noc,” dodává bratr. “Jakoby hradem chodil ďábel. Cítila jsem zlo, které jako by bylo v hradě přítomné. Cítíte jej ze zdí hradu. Cítili jsme, že na hradě nejsme sami,” uvedla Tami s tím, že i když fyzicky na hradě s bratrem zřejmě sami byli, stále cítili přítomnost “něčeho dalšího” okolo nich.
Sourozenci uvedli, že jim “přálo” i počasí, které bylo mlhavé a pošmourné, chladné a depresívní - zkrátka přesně takové, jaké jej sourozenecký pár zná z filmů o hraběti Draculovi. Noc opravdu strávili v připravených dvou rakvích, které jsou na hradě k dispozici. Spát se však prý příliš nedalo, vzhledem k větru, který vytvářel údajně “děsivé” zvuky. “Nespala jsem ani chvilku,” uvedla Tami.
Hrad Bran leží na pomezí Sedmihradska a Valašska, nedaleko od historického města Brašov v Sedmihradsku, kde se kromě rumunštiny je častým jazykem také němčina - město stejně jako hrad vystavil Řád německých rytířů. Stavba z druhé poloviny 14. století je oblíbeným turistickým místem Rumunska, nejen pro svůj interiér, ale také pro pozoruhodný pohled, který svým návštěvníkům skýtá.
Je vystavěn na skalnatém ochozu, podobně jako mnoho českých hradů, což mu dodává punc majestátnosti. Valašský hrabě Dracula, který žil v letech 1431 - 1477 a který proslul svou krutostí a také krvavým výbojům proti Osmanské říši, na hradě zřejmě pobýval během svých válečných tažení.


description: Oblíbené rakouské lyžařské letovisko zaskočilo své návštěvníky, ale také místní i provozovatele sjezdovek, novou obecní vyhláškou. Pod hrozbou pokuty 2 tisíc eur, což je v přepočtu zhruba 54 tisíc korun, totiž vedení obce zakázalo chůzi v lyžařské obuvi, nošení lyží a lyžařského vybavení po městě.

title: Rakouský Ischgl zakázal nošení lyžařských bot, lyží a snowboardů po městě. Prý kvůli bezpečnosti

maintext:
Vyhlášku, která byla minulý týden zveřejněna na tamní úřední desce, zveřejnilo vedení obce Ischgl také na sociální síti Facebook. Poté, co byla vyhláška zveřejněna, se nad novým zákazem začali pozastavovat nejen návštěvníci jednoho z nejoblíbenějších rakouských zimních středisek. “Rádi bychom vás informovali, že v období od 20. listopadu do 5. května mezi osmou hodinou večerní a šestou ranní je zakázáno chodit v obuvi s tvrdou podrážkou (jako například lyžařské boty atd). Je zakázáno rovněž chodit po centru města s lyžemi, lyžařskými hůlkami a snowboardy,” uvádí dále vyhláška.
Vyhláška zdůvodňuje rozhodnutí vedení obce Ischglu bezpečností. Jak uvádí v úvodu sdělení, prý chce svým návštěvníkům “zajistit vysoký standart apres-ski zábavy v zimní sezóně” což se údajně s nošením speciální lyžařské obuvi vylučuje. Vzhledem ke své povaze nejsou ve vyhlášce zmíněny snowboardové boty, nošení snowboardu však zmíněno je.
V anglickém jazyce si můžete vyhlášku přečíst zde:
Pokud bude návštěvník či obyvatel rakouského střediska “přistižen” městskou policií, může mu být udělena pokuta až do výše 2000 eur, tedy v přepočtu 54 tisíc korun. Z vyhlášky plyne, že se v minulosti velmi často stávaly úrazy v době, kdy se lyžaři vraceli do svých hotelů z večerního lyžování nebo z odpoledního, když poté odpočívali až do večera v četných apres-ski barech. Cestou ze sjezdovek do barů se ale nepřezuli, a když se opilí pak vraceli do hotelů, nastal problém. Přestože má tedy vyhláška jisté opodstatnění, na sociálních sítích zatím sklízí pouze negativní ohlasy. Je totiž zřejmé, že pokud se někdo bude chtít vrátit z večerního lyžování do svého hotelu pěšky (nikoliv například skibusem), bude mít problém. Místo je známé svými četnými bary, vyhlášku tak vedení Ischglu zdůvodňuje i častým rušením nočního klidu. Pokud jde o zákaz nošení lyžařských bot a lyží či snowboardů, je tato vyhláška poměrně raritní. Jsou známé případy, kdy je v určitých oblastech ve střediscích zakázaná konzumace alkoholu - například v rakouském středisku sv. Antonína. Tam však nebyla zavedena žádná pokuta.


description: Neonacista Thomas Mair dnes dostal za vraždu britské poslankyně Jo Coxové doživotní trest vězení bez možnosti podmínečného propuštění. Soudce verdikt oznámil poté, co porota londýnského soudu uznala Maira vinným ve všech čtyřech bodech obžaloby, informovala BBC. Zadtím není jasné, zda se Mair bude chtít odvolat.

title: Vrah britské poslankyně Jo Coxové dostal u soudu doživotí bez možnosti propuštění


description: Na Reflex.cz jsme se rozhodli zveřejnit výzvu pražského zastupitele a majitele serveru bankovnipoplatky.com, Patrika Nachera, který protestuje proti černobílému vidění světa, projevující se ve veřejných diskusích. V tištěném Reflexu na jeho výzvu reaguje komentátor Bohumil Pečinka v článku s názvem Nedívat se na svět dalmatinky. Další reakce zveřejníme v následujících číslech.

title: Dalmatinská výzva aneb Nedívejme se se na svět černobíle

maintext:
Černobílé vidění světa, povrchní přístup, zjednodušené konstrukce – to vše přiživované oběma stranami zvětšuje jen příkopy mezi lidmi a hysterii. To se projevuje osočováním, značkováním, někdy i urážením, stigmatizací, či dokonce ukončováním přátelství, čehož jsem byl několikrát svědkem.
Příkladů tohoto umělého dělení na dobro a zlo, správné a nesprávné, spravedlivé a nespravedlivé, signatáře a nesignatáře různých výzev, s tím, že v meziprostoru je jen vakuum, najdeme v posledních třech letech nespočet – prezidentské volby 2013, Majdan v Kyjevě, pohled na zahraniční politiku Ruska/USA, imigrační krize, směřování EU, brexit atd.. Totéž pak vidíme i u postojů vůči porevolučním osobnostem, jako byli nebo jsou Václav Havel, Václav Klaus či Miloš Zeman. Věci jsou ovšem komplikovanější, košatější, barevnější.
Aktuálně toto někdy až infantilní dělení vidíme u kauzy neudělení vyznamenání pro Jiřího Bradyho, která toto členění odhalila v plné nahotě. Samotný pan Brady se pak stává pouhým nástrojem souboje dvou nesmiřitelných táborů. Hysterie a vzájemná nevraživost rostou do nebe. Opravdu je to tak, že člověk patří buď nekriticky na Hrad, anebo od prezidentských voleb do prohrou nesmířeného tábora v podhradí?
Nesouhlasím s jednáním a chováním prezidenta Zemana ve vztahu ke státním vyznamenáním, a to už od doby jeho konfliktu s rektory českých univerzit, stejně tak je mi nepochopitelná jeho neochota, nechuť či absence sebereflexe, pokud jde o kauzu F. Peroutky.
Zároveň je mi ovšem cizí zneužívání a politická agitka permanentních revolucionářů a samozvaných obránců svobody slova, kteří se vždy v téměř totožné sestavě vyrojí jako jediní autentičtí obhájci naší nové demokracie. Obě strany nám pak v řinčení zbraní namlouvají, a to třeba tím, že nás označí za příznivce druhého tábora v momentě, kdy s nimi stoprocentně nesouhlasíme, že uprostřed mezi nimi nic neexistuje. To je ale podle mého hlubokého přesvědčení velký omyl. Nepatřím ani k zemanovcům, ani do tábora „soustavný Antizeman“, a i přesto mohu mít jasné stanovisko, kritizuji byrokratickou hydru Bruselu, z čehož nevyplývá, že jsem příznivcem Moskvy, nelíbí se mi podlézání velmocím, z čehož nelze usuzovat, že jsem rusofil, příznivec Číny, nebo naopak imperialista, nesouhlasím se současnou imigrační politikou Evropy, z čehož ale neplyne, že jsem netolerantní a sobecký maloměšťák. Jinými slovy, jsem bytostně přesvědčen, že neexistuje verze BUĎ – ANEBO.
To, že mám na nějakou konkrétní věc, kauzu, situaci jiný názor, ze mě automaticky nečiní přívržence opačného pólu. Zkrátka a dobře, nepotřebuji tlumočníky a vykladače současného dění. Nepotřebuji „někam patřit“ z hlediska tohoto primitivního černobílého vidění. Mám svoji hlavu, řídím se svým, pokud možno selským rozumem, instinktem, čerpám informace z různých zdrojů, odlišně zaměřených, a předpokládám a věřím, že je takových většina.
Nebýt ani v jedné skupině v té které kauze přitom zároveň neznamená nemít jasný názor, být alibisticky neutrální a skrytý zbaběle někde v pozadí či se nezajímat o věci veřejné. To všechno je a bude nám namlouváno. Svět a názory lidí v něm ale nejsou černobílé, bez jiných odstínů.
Proto v době plné petic a nejrůznějších výzev, a to s patřičnou dávkou nadsázky vyhlašuji Dalmatinskou výzvu, s cílem, abychom lidi a jejich názory neškatulkovali, neviděli zjednodušeně, zkratkovitě a povrchně, tedy černobíle.
Nehlásám vzletné a někdy až kýčovité teze a myšlenky o spojování místo rozdělování, prostě jsem se chtěl podělit o pár vět směřujících k větší toleranci, nezjednodušeném pohledu na názory lidí, a hlavně k větší úctě k jinému, nikoliv vždy nutně opačnému postoji. Nic není takové, jak se může na první pohled zdát. Dělení na MY správní a ONI špatní jsme si už užili dost.


title: Čeští muži objevují kouzlo whisky. Pijí ji s ledem, k pivu a mají více oblíbených značek

maintext:
V českých hospodách už to v rámci pití tvrdého alkoholu není zdaleka jen o čtyřech klasikách: rum, vodka, fernet a zelená. Stále častěji se na bary dostává i whisky. Nápoj už dávno není jen výsadou anglických džentlmenů, a tak se whisky řadí mezi nejvíce importovaný tvrdý alkohol do Česka.
Stále však platí, že samotný akt pití whisky je pro Čechy něčím výjimečným. Za svůj život ji ochutnalo 95 % konzumentů tvrdého alkoholu. Zhruba polovina z nich pak whisky pije i nadále. Ve způsobu konzumace vede servírování s ledem. Na druhém místě je čistá whisky, na dalších místech se pak umístily různé koktejly. Vyplývá to z výzkumu, který provedla společnost Stock Plzeň-Božkov.
Pokud dojde k pití whisky v baru, nebojí se ji Češi kombinovat s pivem. Zatímco u mladších pijáků (22 – 29 let) existuje hned několik oblíbených značek, ti starší (30 – 45 let) mají pouze jednoho či dva favority. Výzkum dále uvádí, že pro whisky neexistuje jedna typická příležitost, při níž by ji lidé pili. V porovnání s ostatními druhy alkoholických nápojů se tento alkoholický nápoj o něco více pije pro uvolnění a odpočinek po dlouhém, náročném dni, kdy si chcete vychutnat kvalitní drink. Nejčastější whisky v česku je ta irská, následovaná americkou a skotskou.
Do whisky navíc můžete i investovat. První investorský index The Rare Whisky Apex 101 Index vznikl před osmi lety a aktualizuje se každých šest měsíců. Své peníze se ale nevyplatí vložit do obyčejných lahví. Pro investory jsou zajímavé kusy pocházející z destilérek, které ukončily výrobu, jedná se o tzv. tiché palírny. Žádané jsou i prémiové whisky a limitované edice.
Milovníci whisky založili hongkongský Platinum Whisky Investment Fund, který má ve správě až 15 000 lahví. Většina z nich pochází ze Skotska a část také z Japonska.


title: Erdogan migranty pustí. Je čas stavět plot

maintext:
Turecko nebude moci dodržet migrační dohodu s EU, pokud unie nesplní ujednání stran bezvízového styku pro turecké občany. Řekl to turecký prezident Recep Tayyip Erdogan v rozhovoru pro francouzský deník Le Monde.
Proti ultimatu tureckého prezidenta Erdogana, že znovu „pustí“ migrační vlnu přes Turecko do Evropy, musíme samozřejmě protestovat a diplomaticky jej potírat. Vzmůžeme se ale na to, abychom postavili účinný plot?
Prezident Erdogan pohrozil, že znovu, jako v roce 2015, volně pustí dav do Evropy mířících imigrantů z Blízkého Východu přes Turecko. Připomínám, že když to udělal naposled, přineslo to vlnu více jak milionů imigrantů (ze kterých jen někteří jsou uprchlíky) a následně vlnu teroristických útoků islamistů, kteří přišli s ostatními imigranty. Vlnu, se kterou si dosud cílové země rozhodně neporadily a která tiká jako časovaná bomba v Německu, Francii i Švédsku.
Jen málokdy se mi přihodí, abych chválil Bohuslava Sobotku, a ještě méně často se mohu identifikovat s výroky prezidenta Miloše Zemana. V současné počínající „turecké krizi“ však oba mají tak racionální a realistická stanoviska, že mohu jen zatleskat. Oba pánové v reakci na Erdoganovu hrozbu jasně řekli, že se Evropa musí oplotit. Že se musí efektivně chránit vnější hranice EU - tudíž že se musí postavit dle typu hranice nějaká forma plotu. Trochu mě to děsí, čemu tleskám: Přestože jsem před skoro třiceti lety plakal dojetím, když Jiří Dienstbier starší symbolicky střihal velikými štípačkami ostnatý drát železné opony, za kterou jsem strávil prvních pětadvacet let života, dnes musím propagovat stavbu nového plotu. Ale není to tím, že bych se změnil já, nýbrž změnou světa. Novou železnou oponu potřebujeme, abychom se chránili před na naše území přicházející invazí jiné kultury.
Takže - za Česko dobrý, ale: Budou stejně racionální i politici západních zemí? A bude stejně jako prezident s premiérem racionální i ministr Babiš, až se to bude platit? Onen plot se totiž bude týkat jen pár zemí na jihu EU, ale bude tak nesmírně drahý, že se na jeho financování bude muset podílet celá Unie. Včetně naší země. A bude nutné přehodnotit náš vztah k ochraně vlastního teritoria.
Ten plot - na pozemních hranicích klasickou železnou oponu, jen miny vynechat - bude hranicí, kde se bude v nejhorším proti přicházejícím i střílet. A na moři to bude ještě náročnější: Celá mořská hranice bude muset být radarově monitorována a musí v ní být dostatečně hustá síť dostatečně rychlých plavidel pohraničníků, aby stíhali lovit tonoucí imigranty. Ti se budou muset vylovit z mezinárodních vod a proti jejich vůli vrátit do nějakého - draze v Libyi či Egyptě pronajatého - refugia dle australského vzoru. Teprve taková hranice má smysl, jenom taková hranice nás ochrání, až Erdogan otevře stavidla. Ovšem taková hranice je jednak nesmírně drahá, za druhé bude znamenat výrazně vyšší míru násilí při obraně teritoria, než jsme posledních šedesát let zvyklí. Takže celý projekt vyvolá masový odpor sluníčkářů a hněv veřejnosti. Přesto je pro naše přežití nezbytný. Takže vlastně se jen zbývá ptát, kolik milionů imigrantů sem ještě musí přijít, než se na výše popsaný plot mravně i finančně zmůžem.


description: Pamatujete si ještě, jak vypadala vánoční Praha, když jste byli malí? A co jste obdivovali ve výlohách obchodních domů? To všechno si můžete připomenout v Kotvě, kde najdete přes šedesátku fotografií ze 70. a 80. let.

title: Retro vánoční nákupy: Jak se sháněly dárky v 70. a 80. letech v Praze?


description: Pokud nesledujete zrovna lunární kalendáře, nevíte, kdy je měsíc v úplňku či kdy začíná novoluní, nemusíte litovat. V roce 2016 je totiž, shodují se astronomové, pouze jedno zcela klíčové datum, a tím je noc ze 14. na 15. listopadu. Tehdy totiž bude k vidění “naše” jediná družice, Měsíc, v mimořádné blízkosti Zemi. Díky tomu bude vytvářet efekt vyšší světelnosti, která bude podobná jako v lednu před 58 lety.

title: Blíží se superúplněk. Měsíc se přiblíží Zemi nejblíže od roku 1948


description: S notnou dávkou nadsázky se dá říct, že Bílý dům, tradiční sídlo amerických prezidentů, nese své jméno podle schopnosti barvit svým obyvatelům hlavy. Podívejte se na časosběrné video, které zachycuje, jak prezident Obama za osm let změnil.

title: 8 let mandátu během 30 vteřin. Podívejte se, jak zestárl končící prezident Obama


title: Cupcake: Amerika dala světu tak trochu sobecký dortík

maintext:
Otázka, co v dohledné době nadělí Amerika světu, je stejně aktuální jako žhavá a poměrně zoufalá. Zkusme se na to podívat z té vlídnější, gastronomické stránky. Z amerického kontinentu k nám dopluly brambory, rajčata, kukuřice, čokoláda… Ale i fast food, což ovšem v základu nemusí být vnímáno jen negativně… Nebo třeba cupcake, malý jednoporcový dortík pro ty, kteří se neradi dělí. Jak americké!
Jídlo o nás vypovídá víc, než si myslíme. Když upečete koláč, děláte to pro to, že chcete někoho pohostit, není jen pro vás. Koláč se rozkrájí, každý si vezme kousek, někdo větší, někdo menší, někdo jeden, někdo dva, ale všichni sdílejí jeden koláč. Je v tom něco symbolického, co lidi spojuje.
Cupcake vznikl přesně za opačným účelem: každý bude mít svůj, sice stejný, ale jen svůj. V tom pocitu je něco vlastnického, majetnického a svým způsobem sobeckého – chci mít svůj vlastní zákusek, nechci se s nikým o nic dělit, s nikým nic sdílet… Cítím za tím tu sterilní vůni pečlivě zastřižených předměstských trávníků, všechny jsou stejné, ale každý pečlivě střežený… Běda tomu, kdo mi na něj šlápne.
Mravnost nade vše
Málo platné, v malém, sladkém a často hříšně dobrém cupcaku je mnoho symbolického. Přestože za to, chudák malý, vůbec nemůže. Poprvé se objevil oficiálně na scéně v roce 1828, tehdy vyšel recept na cupcake v knize Elizy Leslieové Sedmdesát pět receptů na pečivo, koláče a sladká jídla. Recept na obdobný dezert se sice objevil už v roce 1796 v kuchařce Amelie Simmonsové, ta ale ještě neoperovala termínem cupcake, takže autorství patří Leslieové.
Novinář a historik gastronomie William Sitwell popisuje Elizu Leslieovou jako ženu „povýšenou, prudérní, s pevnými a korektními postoji“. Tahle zosobněná mravnost školila v dobrém vychování slečny z lepší filadelfské společnosti, nikdy se neprovdala, měla velmi striktní názory na to, jak by se měla dáma chovat, a nenechávala si je pro sebe. Na dané téma dokonce sepsala obsáhlou knihu a doufala, že s ní hluboce otřese Amerikou.
Neotřásla, mnohem hlubší stopu ale udělala svými kuchařkami, třeba její Pokyny pro vaření v různých oborech se staly v 19. století nejoblíbenější americkou kuchařkou. A pak je tu oněch 75 receptů… s historicky prvním cupcakem.
Malý dortík dostal název podle toho, že se původně pekl v plechových šálcích, a také proto, že se množství ingrediencí odměřovalo na hrnky. Dneska se obvykle cupcaky pečou ve formě na muffiny, ovšem pozor – muffin a cupcake nejsou totéž. Zatímco muffin se peče z těsta připomínajícího to bábovkové či koláčové a na povrchu už se nijak nezdobí, cupcake má jemnější, delikátnější těsto připomínající dortové korpusy a stejně jako dorty se bohatě zdobí krémy, potahuje marcipánem a šperkuje nejrůznějšími ozdobami.
Zdobení je ale nejspíš vynález o něco pozdější než samotný cupcake, protože v onom původním receptu o něm není ani zmínka. Nikde jsem také nenašla, proč se pro onen plech s prohlubněmi ujal název forma na muffiny, nikoli na cupcaky.
Každopádně cupcaky jsou oproti muffinům velkou kreativní výzvou, jsou vizuálně atraktivnější, bohatší, dají se čančat, vyhrajete si s nimi… I proto zažily před pár lety obrovský boom, jenž se z amerického kontinentu přenesl na ten starý, dokonce i do gastronomicky zaostalejších zemí, třeba k nám…
Dneska už jsou cupcaky vcelku běžnou součástí i českých svatebních tabulí nebo nabídky cukráren, respektive najdeme hodně těch, kteří se na ně specializují, u nás třeba Sweets’n’Sins nebo Lelis’s Cupcakes. Když už se do konzumace takového cupcaku pustíte, dělejte to jako pravá dáma, tedy podle rad samotné autorky receptu: pokud jde o snídani, tak žádné pruhy ani stuhy ve vlasech, v žádném případě nehrajte na veřejnosti na piano, pokud k tomu nejste vyzvány, a u večeře žádné poznámky ve francouzštině! A hlavně nikdy si nedávejte víc než dvě skleničky šampaňského, je to přesně o jednu více, „než hlava americké ženy snese“.
Recept: Cupcake
Recept na cupcake pochází z výše zmíněné knihy Elizy Leslieové.
Potřebujete pět vajec, dva velké hrnky melasy, stejné množství hnědého cukru, stejné množství másla, jeden hrnek tučného mléka, pět hrnků prosáté mouky, půl hrnku rozdrceného nového koření a hřebíčku, půl hrnku zázvoru. Máslo rozkrájejte do mléka a trochu ohřejte. Zahřejte také melasu a vmíchejte do mléka s máslem: potom postupně vmíchejte cukr a dejte stranou vystydnout. Vejce lehce našlehejte a vmíchejte do směsi střídavě s moukou. Přidejte zázvor a ostatní koření a všechno řádně promíchejte. Plechové formičky vymažte máslem, nalijte do nich těsto, ne až po okraj, a pečte ve středně vyhřáté troubě.


title: Týdny občanského neklidu? Kdepak, dál se lelkuje v obchodních centrech a vysedává v hospodách

maintext:
S většinou toho, co stojí v petici „Týdny občanského neklidu“, se mohu ztotožnit. Jen považuji skoro za jisté, že v dnešní facebookové roztěkané době se týdny neklidu změní v pár dnů roztroušených protestů. Nikdo do ulic na delší dobu nevystartoval. Navíc terč odporu je zástupný - pro směřování země nebude tak důležité znovuzvolení či konec Miloše Zemana, ale volby do Poslanecké sněmovny, které by se měly uskutečnit v říjnu příštího roku.
Pokud by se měly „Týdny občanského neklidu“ proměnit ve skutečně vlivný akt, který by změnil českou politiku, musela by se jich naplno a dlouhodobě chopit nějaká relevantní politická síla, či rodící se nové hnutí. Jenže ani k jednomu to zatím nesměřuje, i když vím, že tvrdit to již teď, může být velmi ošidné.
Miloš Zeman a jeho lidé na Pražském hradě udělali toho v posledních letech dost, aby vyhnali některé lidi do ulic. Společnost je nadále silně polarizovaná, není problém vyvolat protesty všeho druhu.
Prezident Zeman si ale u toho pouze umně přisvojil i to, co mu nepatří. Už se o to pokoušeli také Václav Havel a Václav Klaus. O směřování země a jejím vývoji totiž rozhodují v návaznosti na volby především vláda a Poslanecká sněmovna. Alespoň mediálně je ovšem dokázal Hrad často přetlačit.
Namířit odpor na Zemana je populární a poměrně jednoduché. Složitější už se ukazuje boj s Andrejem Babišem. Jenže právě hlasování do Poslanecké sněmovny na podzim příštího roku více ukáže, v jakých koridorech se bude české politika (i ta k tolik rozebírané Číně) pohybovat. Stačí rozhodnější a mezi sebou méně soupeřící vláda a na Pražském hradě budou mít okamžitě obrovské problémy. Větší, než by se jim dnes mohlo zdát.
Ale k tomu nejsou „Týdny občanského neklidu“ nasměrovány.
Naopak zneklidňující je, že i na dobře míněné protesty se často přilepí lidi, kteří protestují proti všemu a vždy. Například bývalý ministr vnitra Jan Ruml. Profesionální revolucionář do každé doby a do každého počasí.
Nebo Michal Horáček, který ihned pochopil, že mu to pomůže v jeho prezidentské kampani.
Strašidelné pak je, že třeba krasobruslař Tomáš Verner se objeví na pódiu při demonstrativní taškařici, která byla zorganizována při vysílání jeden den cenzurované Show Jana Krause. Ten samý Verner, který dnes protestuje proti vládě a Miloši Zemanovi a jejich pročínské politice, tančil v roce 2011 za peníze v severokorejském Pchjongjangu na festivalu Paektusan pro zločinný režim masového vraha Kim Čong-ila. Je naprostým výsměchem, aby dnes „bojoval“ za demokracii.
Petici „Týdny občanského neklidu“ podepsalo k 10 hodině dopolední v úterý 31. října necelých 21 tisíc lidí (pocházeli ze 16 tisíc různých IP adres, takže některé podpisy mohou být i dvojí). Není to málo, ale není to ani moc. Vyhlašovatelé jistě čekali mohutnější odezvu. Čtvrtina podpisů má pocházet z Prahy, což odpovídá rozložení politických názorů země.
„Týdny občanského neklidu“ se proto zřejmě změní pouze v nějaké protesty při svátku 17. listopadu. Jinak budou týdny dál plynout v narvaných obchodních centrech (Vánoce na krku) a nekonečné politické diskuse budou pokračovat v hospodách. Ovšem tam je „občanský neklid“ permanentní.


description: Z výsledků nové studie týmu Pittsburghské univerity vyplývá, že počet lidí, kteří zemřou při focení takzvaných “selfies”, tedy autoportrétů zachycených chytrým telefonem, se každoročně zvyšuje. Skupina vědců má ambiciózní plán, jak zbytečným tragédiím předejít.

title: Vědec vytváří aplikaci, která má zamezit úmrtím při focení selfie

maintext:
Tým mladých vědců však nezůstává jen u pouhého konstatování faktů, na rozdíl od většiny předcházejících studií. Pittsburští vědci chtějí vyvinout aplikaci, která by své uživatele varovala, aby na určitých místech fotografie nepustili. Aplikace by podle vedoucího týmu, který se problémem zabývá ve své disertační práci, měla zabránit zbytečným úmrtím.
První zaznamenaná smrt kvůli focení selfie se stala v březnu roku 2014. Tým Hemanka Lamby ve svých závěrech uvedl, že se každoročně čísla zemřelých navyšují. Současné číslo smrtelných úrazů je 126. Nejvíce smrtelných úrazů bylo zaznamenáno v Indii, kde při focení selfie zemřelo od roku 2014 šestasedmdesát lidí. 9 lidí pak zemřelo v Pákistánu, 8 ve Spojených státech amerických a šest v Rusku.
Lamba to chce ale změnit, na aplikaci, která by měla být dostupná pro všechny typy chytrých telefonů, momentálně pracuje. Měla by fungovat jako určité upozornění, přičemž na základě polohových služeb z telefonu by měla být schopna zjistit, jestli se člověk zrovna nachází v extrémních podmínkách. Pokud by aplikace shledala, že ano, pak by automaticky upozornila majitele telefonu, ať je při pořizování snímků opatrný. Ambiciózní projekt má však trhliny, když zatím není jasné, jakým způsobem by donutil uživatele mobilních telefonů, aby si aplikaci stáhli. V Rusku je navíc statistika focení selfie mírně zkreslená, protože zahrnuje především případy, kdy si lidé fotili selfie se zbraní, a omylem se přitom zastřelili. Ve většině ostatních zemí smrt způsobí extrémní podmínky, ve kterých si lidé fotografie pořizují, jako například ve vysoké výšce nebo v nebezpečné poloze (například na vlaku, na okraji útesu, apod.).


description: Do armády vstoupil 19letý Victor Lundy s vidinou toho, že pomůže znovu vystavět poválečnou Evropu. Vždyť studoval architekturu, navíc byl považován za velmi talentovaného umělce. Jenže armáda byla jiného názoru a mladík po výcviku skončil v 26. pěší divizi. Akorát včas na to, aby stihl vylodění na plážích v Normandii.

title: Od výcviku až po Den D: Mladý voják zachytil na skicách hrůzy 2. světové války


title: Melania Trumpová - životní příběh první dámy USA

maintext:
Je to jak z příběhu o Popelce. Dívka z malého města vyrazila do velkého světa, kde se do ní zamiloval bohatý princ. Pokud si tedy za Popelku dosadíme poměrně úspěšnou modelku Melanii Trumpovou a za prince miliardáře Donalda Trumpa, ze kterého se za dva měsíce stane nejmocnější politik světa.
Její příběh se začal psát v roce 1970 v malé slovinské Sevnici narodila rodičům Knavsovým dcera Melanija. Otec se živil jako prodejce aut, matka byla módní návrhářkou. A to byl svět, jenž malé dívce z Jugoslávie učaroval. Po matčině vzoru opustila rodné sídliště a vydala se studovat návrhářství a architekturu na Lublaňskou univerzitu.
Už během studií se živila jako modelka a této práci se začala věnovat naplno v osmnácti. Podepsala profesionální smlouvu a panelové slovinské sídliště vyměnila za velké módní domy v Miláně a Paříži. Ten největší zlom však nastal v roce 1996, kdy odjela do New Yorku. O vysokou, půvabnou dívku z východní Evropy byl zájem, a tak se brzy objevila na titulních stránkách časopisů Vogue, Harper’s Bazaar, Vanity Fair, Self, Glamour, GQ, Elle a Sports Illustrated.
Když si brala Trumpa, Hillary byla u toho
Osudové setkání s Trumpem přišlo v roce 1998. Tehdy na sebe narazili na večírku a o rok později už Melania o vztahu s Donaldem hovořila v televizní talk show. Zasnoubení přišlo v roce 2004 a o rok později si řekli své ano v přepychovém Trumpově klubu Mar-A-Lago na floridské Palm Beach. Mezi významnými hosty a celebritami nechyběla ani poražená prezidentská kandidátka Hillary Clintonová s manželem a exprezidentem Billem.
V roce 2006 se jim narodil syn Barron William Trump. Zatímco pro Melanii to bylo první a zatím jediné dítě, pro Trumpa je to už pátý potomek. S první manželkou Ivanou má totiž Donalda, Ivanku a Erika. Z druhého manželství s herečkou Marlou Maplesovou má dceru Tiffany.
Nahé snímky neměly spatřit světlo světa
Po sňatku s Trumpem se Melania věnuje převážně roli profesionální manželky, která spočívá v tom, že svého manžela plně podporuje na veřejnosti i v médiích ve všem, co dělá. V manhattanském mrakodrapu Trump Tower obývá vlastní patro a snaží se hlavně reprezentovat. Pár měsíců po svatbě se pokoušela stát moderátorkou v televizi ABC. V roce 2010 vytvořila vlastní kolekci šperků a hodinek, v roce 2013 zkoušela prorazit se sadou kosmetiky. Neúspěšně.
Modeling je jediná profese, v níž dokázala být Melania úspěšná. I když ve své době několikrát okupovala přední stránky časopisů, bezesporu největší popularitu jí zajistily až snímky odhalené během předvolební kampaně jejího muže. Nahé snímky z roku 1995, kdy se nechala nafotit pro zaniklý italský časopis Max Magazine. Na světlo světa je vytáhl až New York Post během letošního léta, a i když je Trumpovi příznivci hlasitě odsuzovali, na sociálních sítích se šířily rychlostí blesku. To je ale teď zapomenuto a Melania se připravuje na svoji dosud největší životní výzvu — roli první dámy.
Chce být jako Jackie Kennedyová
Jaká to bude první dáma? Sama už na tuto otázku odpověděla. Už v roce 1999 se jí na to zeptal deník The New York Times, když se spekulovalo o Trumpově první kandidatuře. “Byla bych velmi tradicionalistická. Stejně jako Betty Fordová, nebo Jackie Kennedyová. Podporovala bych ho.”
A nutno přiznat, že se svého prohlášení zatím drží a manžela podporuje za všech okolností. Dokonce i v případech, kdy mu veřejnost vyčítala jeho hrubé chování k ženám. A stát po jeho boku bude i nadále a splňovat tak obraz dokonalé americké rodiny. Tedy za předpokladu, že dokonalá americká rodina znamená téměř 25 let věkového rozdílu mezi partnery, manžela, pro kterého je to už třetí sňatek, a čtyři nevlastní potomky.


description: V tomto čísle navrhujeme zrušit evropskou směrnici o energetické náročnosti budov (č. 2010/31), která od roku 2020 povoluje stavění pouze budov s velmi malou spotřebou.

title: Mantra energetických úspor: Stavme už jen drahé domy


description: Dnes není problém cokol vyrobit, ale prodat. A tak obří reklamní týmy vytvořily z propagandy nové umění a jsou novodobými ďábly-pokušiteli.

title: Reklama v současnosti vytvořila z propagandy nové umění

maintext:
Vážený pane doktore,
když se na polích kolem silnic objevila wildaprkna ve tvaru supa, přestal jsem tu minerálku kupovat. Od doby, kdy neznámí darebáci káceli stromy zastiňující štíty onoho velkokvelbu, jsem do něj nevkročil. Když mi v televizních zprávách začnou líčit, co budou vysílat za dvě minuty, beru to silně popuzeně, že se na ty lenochy nastavující čas vůbec koukám. Jakmile mi na netu vyskočí reklama, o niž nemám zájem, upozorňuje mne, co určitě nekupovat.
Ve Státech jsem míval na kabelovce 52 programů, ale po týdnu jsem se díval už jen na ty dva, kde reklamy nebyly. Když vidím něco v akci, uvědomuji si, jaký to musí být předražený šmejd, když se jim to vyplácí prodávat i za cenu o tolik sníženou. S nostalgií vzpomínám na mravopočestnost Rakouska-Uherska, kde bylo šest procent čistého zisku hranicí lichvy. Je to důsledek přirozeně vzpurné reakce starší generace proti oblbování propagandou? Jak je možné, že výrobci či překupníci dosud věří, že jim reklama zvýší prodej na delší dobu než na nejbližší jeden dva týdny?
S díky Ing. Vladimír Henžlík
Jde o to, zda výrobci a překupníci věří, že jim reklama zvýší prodej (a na jak dlouho), či zda to mají spočítané. Nemyslím, že by (alespoň ti úspěšnější) byli hlupáky investujícími soustavně do ztrátové aktivity bez naděje návratnosti, byť třeba jen v dlouhodobější perspektivě. Je pravda, že někteří jedinci jsou na vnucování zboží reklamami alergičtí a vyvolává u nich opačný efekt podobně jako u vás. Zastávají názor, že jakmile je na nějaký výrobek třeba dělat reklamu, znamená to, že je to jinak neprodejný šunt. Těmto lidem reklama vlastně označuje výrobky, na něž by si měli dát obzvlášť pozor.
Vtip je ale v tom, že takových lidí je zřejmě menšina, takže výsledná bilance je kladná. Spousta lidí totiž skočí na jakýkoli nesmysl a kupuje různé amulety, potravinové doplňky a zázračné tablety na hubnutí, neblbnutí, svalovou hmotu, dlouhověkost a cokoli si usmyslíte, i kdyby v nich byl pouhý cukr. A může za to v kombinaci s přirozenou lidskou sugestibilitou a špatným odhadem hodnoty, jakou pro vás něco má, právě reklama, bez níž by to zdaleka tak nefungovalo.
Šmejdům se stále vyplácejí i ty mediální potíže a pokuty a stěhování z adresy na adresu a z IČO na IČO, protože vývar stále přese všechno stojí za to. Podobné je to s loteriemi. Kdyby každý, kdo nevyhrál v celostátní loterii, měl pouhých 30 vteřin televizního času na to, aby veřejnost varoval před nákupem tiketů, vysílala by televize více než devět let 24 hodin denně varování před nákupem losů a pouze jedinkrát za tuto dobu by někdo ohlásil bingo, vyhrál jsem. I po takto férové „reklamě“ by prodej losů sice možná poklesl, ale nikoli na nulu, protože mnozí lidé se nechají ohlupovat snadno a rádi. I já si jednou za pár let koupím stírací los – co kdyby.
Takže – nejde u vás ani tak o vzpurnost starší generace, jako spíše o paradoxní reakci, která se na vnucování a nabízení objevuje v každé generaci, a je to vlastně jakási variace na téma rodičovského nucení dětí do jídla: čím víc jim krupicovou kaši nutíte a vykládáte, jak je zdravá, tím víc ji nenávidí, někdy po celý život, reklama nereklama. Ostatně chcete-li nakouknout do psychologie reklamy, jak ji vidí experti a učí se manažeři, může vám posloužit kniha inzerovaná na mém webu, pokud ovšem vás tato reklama od tématu definitivně neodradí.


description: Vzdělávání přes internet si oblíbilo mnoho profesí v Česku. Jednou z nich jsou i ty zdravotnické, které mají tuto možnost už deset let.

title: Čeští zdravotníci už 10 let studují online


description: Nově zvolený prezident USA postavil svou prezidentskou kampaň mimo jiné na antiimigrantské rétorice. Své hlasy si získal i tím, že zdůrazňoval, že problém nelegální migrace z Mexika do Spojených států vyřeší tím, že na jejich 3145 kilometrů dlouhá hranice postaví zeď. Po svém zvolení Trump svou rétoriku zmírnil, když uvedl, že by hranici s Mexikem mohl chránit plot, nikoliv zeď. Někteří však rázného republikána vzali za slovo a rozhodli se, že zkusí vymodelovat, jak by taková zeď s Mexikem mohla vypadat. Originální růžové provedení pochází z designérského studia Agustin Avalos/Estudio 314, a na jejich nápad se můžete podívat v naší galerii.

title: Jak by mohla vypadat zeď mezi USA a Mexikem? Grafické studio se ji pokusilo vyprojektovat


description: Evropu zasáhla v roce 1989 největší revoluční vlna od roku 1848. Cesta ke konci komunistických režimů v Evropě začala hluboko před rokem 89. Zlomem byl výbuch černobylské elektrárny v roce 1986, který paradoxně vedl k uvolnění atmosféry v Sovětském svazu. Více už v našem videu.

title: Unikátní animace: Podívejte se, co se dělo v roce 1989


title: Klub Bataclan v Paříži opět otevřeli rok po atentátu, ale nepustili do něj kapelu, která zde tehdy hrála

maintext:
Americká rocková kapela Eagles of Death Metal stála loni 13. listopadu na pódiu při svém koncertu v klubu Bataclan v Paříži, když tam islamističtí teroristé rozpoutali peklo. Při vražedném útoku tehdy zahynulo 89 lidí. Včera byl Bataclan po rekonstrukci opět otevřen koncertem zpěváka Stinga, ale jiný hudebník, Jesse Hughes, frontman Eagles of Death Metal, měl vstup zakázán.
Jules Frutos, manažer divadla Bataclan, řekl agentuře AP, že Hughes a jeho manažer jsou na koncertu Stinga persony non grata. „Snažili se na akci přijít, ale ochranka je nevpustila, nejsou zde vítáni.“ Přitom skupina Eagles of Death Metal hrála předtím v Bataclanu několikrát a vždy měla vyprodáno. Proč dnes ten nenávistný postoj?
Měsíc po loňském masakru Jesse Hughes vyslovil názor, že někteří muslimští členové bezpečnostní služby divadla Bataclan se mohli nějakým způsobem podílet na masakru, kteří zde rozpoutali teroristé hlásící se k Islámskému státu. Zpěvák ale pro svá tvrzení neměl žádné důkazy. Po mnoha odmítavých reakcích se proto následně omluvil. „Pokorně prosím lidi ve Francii za odpuštění,“ prohlásil.
Jenže v Paříži nezapomněli.
Někteří lidé se ale stále domnívají, že ochranka Bataclanu měla reagovat na útok jinak, protože byla zcela zaskočena a ihned proti útočníkům nezakročila.
Kapela Eagles of Death Metal v těchto dnech v Paříži byla a spolu se svými rodinami a fanoušky uctila památku všech obětí teroristických útoků z loňského listopadu. Manažer Bataclanu Frutos přesto prohlásil, že „nemají žádný respekt k obětem“. To ale také vyvolalo na sociálních sítích odmítnutí a kritiku, protože to je zjevná lež.
„Navíc Jesse Hughes vůbec u Bataclanu včera nebyl a ani se nesnažil dostat na koncert, protože nebyl pozván a neměl lístky,“ řekl časopisu Billboard zástupce firmy, která mu vydává desky.
Kde je pravda, se už asi nedozvíme. Ale část lidí považuje hádku o kapele Eagles of Death Metal za trapnost, která vzpomínku na oběti zkalila. Objevila se dokonce teorie, že Hughes nebyl pozván proto, že v americké prezidentské kampani podpořil Donalda Trumpa.


description: U Tábora se vybrzdily Pandury tak efektivně, že havarovalo celkem pět obrněných vozidel. Šlo o zcela bezproblémový mírový transport pouhé pětice obrněnců. Dovedete si představit tu paseku, kdyby nás tahle armáda měla chránit v boji?

title: Zrušte armádu, než rozbije i gripeny!

maintext:
Česká realita plně dosahuje rozměrů seriálu Jistě, pane ministře, a to ve všech oblastech společenského a politického života, ve všech sférách společnosti. Páteční nehoda chlouby naší armády ukazuje, že bychom měli vojákům odebrat zbraně, aby je nezničili, a poslat je domů.
Co se stalo? Něco až trapně banálního. Jely Pandury jely, v mírovém transportu pětice vozidel, a jejich řidiči, jak maj ten obrňák, tak jsou hustý. I minimálně čtyři z nich zapomněli na tu nejzákladnější poučku silničního provozu, která zní „bezpečný rozestup vozidel“. Vojáčci, jak jsou v těch obrňákách hustý, zapomněli, že fyzikální zákony se z nich nepodělají a budou platit i na ně, přestože mají obrňák.
Takže když před jedoucím Pandurem prudce zabrzdila paní v osobáku, měl řidič mnohem delší brzdnou dráhu a napral to do ní. Podle všeho za to nemohl, vybržďovat osobním autem obrněný transportér je fakt kravina. Takže řidič první Panduru je z obliga. Ti za ním ale v úplnosti dokázali, že jde ne o silniční piráty, ale o silniční debily. Nedodržovat v koloně obrněnců bezpečnou vzdálenost od vozidla přede mnou je ještě o pár desítek tun větší hloupost než nedodržovat bezpečnou vzdálenost osobákem v řadě jedoucích osobáků. Jak jsou totiž ty Pandury těžký, tak se fakt blbě zastavujou.
Takže naše armáda dokázala svým vojenským transportem vyřadit z provozu značný podíl našich obrněnců jen díky své tuposti - bez jakéhokoliv zásahu vnějšího nepřítele. Jak by to dopadlo v boji, si ani nechci představovat. Tam by se to, na rozdíl od řetězové nehody obrněnců, bez obětí na životech neobešlo.
Proto navrhuji vzhledem k prokázané totální nekompetentnosti naší armády tento sbor rozpustit, poslat do civilu, a obranu země outsourcovat za peníze, které dnes dáváme na naši neschopnou armádu, v Izraeli. Je to zvláštní, ale izraelské armádě - IDF - se nesrážejí nejen obrněnce při mírovém přesunu, ale dokonce ani letadla v boji.


description: Již osmým rokem Vás zveme na unikátní charitativní akci s názvem Spolu pro Wakitaku, který nejlépe vystihuje realitu. Prostory jsou zapůjčeny zdarma, účinkující vystupují bez nároku na honorář, vše potřebné zařizují dobrovolníci na vlastní náklady, věci k prodeji jsou darovány či placeny příznivci a odměnou všech, kteří se na události podílejí, je hřejivý pocit smysluplné činnosti. 100 % výdělku je uloženo na transparentní účet 777943737/2010, z něhož jsou veškeré finanční prostředky použity pro děti školy Wakitaka v Ugandě.

title: Když se malá škola v České republice rozhodne pomáhat velké škole v Africe


title: Francouzské úřady mohou rodičům zakázat jméno dítěte v jeho zájmu, i kvůli terorismu

maintext:
Zájem dítěte, nebo přání rodičů? Co je víc?
Zájmy dítěte jsou nadřazeny přání jeho rodičů, pokud jde o křestní jméno potomka. Podobný zákon byl ve Francii zrušen v roce 1993 a rodičům byla dána při výběru jména jejich synů a dcer větší volnost. Úřady sice mohly nadále do výběru jména zasahovat, ale teď se vrátila i obdoba zákona. Důvodem je také terorismus.
Nový zákon, jak informuje web The Local, stanovuje, že úředníci mohou zasáhnout, pokud je křestní jméno samotné či ve spojené s příjmením „proti nejlepším zájmům dítěte“. Pak rozhodne o osudu jména soud.
Z tohoto týdne je uváděn i konkrétní příklad. Rodina s příjmením Merah, chtěla dát svému synkovi to vůbec nejrozšířenější jméno mezi muslimy – Mohamed. Jenže Mohamed Merah byl také islámský terorista, který v březnu 2012 v Toulouse a Montaubanu zavraždil sedm lidí a pět dalších zranil. Podle všeho se jednalo v případě výběru jména o náhodu, ale úředníci zasáhli a jméno nepovolili.
Až do roku 1993 existoval ve Francii dlouhý úřední seznam schválených jmen. Ale po mnoha protestech rodičů, kteří chtěli zapsat dětem jiná jména, byla norma za prezidenta Françoise Mitterranda zrušena a rodiče dostali v rozhodování přece jenom větší svobodu. Ta byla teď opět o něco omezena.
V minulosti se například francouzským orgánům nelíbilo jméno Manhattan. Jednak je to známé místo v New Yorku a navíc není úplně jasné, zda je to pojmenování vhodnější pro chlapce či holku.
Poměrně běžné jméno je pro holčičky Mégane. Ale ne pokud máte příjmení Renault. I to se stalo ve Francii. Jméno Mégane Renault zapsáno nebylo, protože je to i jméno auta. Francouzským úředníkům se moc nezamlouvají ani jména nejrůznějších figurek z kreslených seriálů a filmů, protože by si pak ostatní z dětí dělali legraci.
V roce 2010 neprošlo ani jméno po slavném americkém zpěvákovi Michaelu Jacksonovi. Ne, že by se úřadům nelíbil Michael, ale dva velcí fanoušci zpěváka chtěli dát svému synovi jméno MJ. To také nebylo zapsáno.


description: Kolumbijská vláda uzavřela novou, revidovanou dohodu s povstaleckým hnutím FARC. Ta by měla definitivně uzavřít 52 let trvající bolestivou kapitolu historie země. Novou mírovou smlouvu podepsali strany 6 týdnů poté, co tu původní zamítli Kolumbijci těsnou většinou v referendu.

title: V Havaně vznikla nová mírová smlouva, která snad ukončí válku v Kolumbii