title: Islámský stát se připravuje na obranu iráckého Mosulu. Trénuje sebevrahy a malé děti

maintext:
Bojovník Islámského státu | foto: Reuters
BAGDÁD/ANKARA Bojovníci Islámského státu (IS) zaminovali irácký Mosul, vykopali pod ním tunely a využívají děti jako agenty. S odvoláním na irácké a americké představitele o tom ve středu informovala agentura Reuters. Irácká armáda několik měsíců připravuje ofenzivu proti IS v druhém největším iráckém městě, podle vlády by měla začít v krátké době.
Turecký vicepremiér Numan Kurtulmuş ve středu řekl, že Turecko se mosulské operace zúčastní, pokud do ní nebudou zapojeny syrské kurdské milice YPG. Turecko je řadí k teroristickým skupinám.
Mezi Irákem a Tureckem panuje napětí kvůli přítomnosti tureckých vojáků na iráckém území. Ankara tvrdí, že jsou tam, aby pomáhali cvičit irácké vojáky k bojům proti IS, Bagdád ale trvá na tom, že k turecké misi nedal svolení. Přítomnost Turků považuje za porušení suverenity. Kurtulmuş dnes ujistil, že turečtí vojáci ve výcvikovém táboře Bašika zůstanou, dokud nebude IS vytlačen z Mosulu. Podle agentury Reuters má Turecko na iráckém severu 2000 vojáků. Po sestřelení stíhačky se Rusko a Turecko ignorovali. Proč jsou Putin a Erdogan zase přátelé? Do turecko-iráckého sporu se vmísily v úterý USA. Jejich ministerstvo zahraničí vydalo prohlášení, v němž se uvádí, že všechny zahraniční jednotky by měly v Iráku působit jenom ve spolupráci a se souhlasem tamní vlády. Turecký prezident Recep Tayyip Erdogan v úterý k napětí přispěl výrokem, že Turecko nemůže být vyloučeno z osvobozovací operace v Mosulu a že své vojáky z Bašiky nestáhne, jelikož turecká armáda nebude přijímat rozkazy z Bagdádu. Ještě předtím Ankara vyvolala v Bagdádu bouři tvrzením, že zapojí-li Irák do boje o převážně sunnitský Mosul šíitské milice, vyvolá válku mezi sunnity a šíity. Agentura Reuters získala informace o situaci v Mosulu a podle svědků tam IS připravuje sebevražedné atentátníky. Umístil výbušniny pod mosty a znásobil hlídky. Členové islámské radikální organizace si prý oholili plnovousy, aby splynuli s ostatní populací. Vykopali také tunely, často mění svá velitelská stanoviště a hrozí smrtí všem, kdo budou hovořit o „osvobození“ Mosulu. Ve městě je podle jednoho svědka vidět i osmileté děti s pistolemi. Dostaly za úkol získávat informace o občanech a předávat je IS. „Pohled na to, jak se z mosulských dětí stávají budoucí teroristé, je srdcervoucí. Řekl jsem svému sedmiletému synovi vše o autismu a poučil ho, aby se vyhnul naverbování tím, že bude předstírat duševní chorobu,“ řekl jeden svědek agentuře Reuters. Humanitární organizace předpovídají velkou uprchlickou vlnu, v prvních dvou týdnech po zahájení bojů z Mosulu podle nich uprchne 200 tisíc lidí.


description: Politické uskupení, které v letošních krajských volbách neobhajuje žádný mandát, získalo vedení ve všech krajích kromě Jihočeského, Libereckého, Zlínského a kraje Vysočina. Hnutí Andreje Babiše tak může slavit. Uspělo, ačkoli voliče lákalo na obecná témata a regionální politika šla spíše stranou.

title: Senátní volby ovládlo ANO,

fasttext_language: cs


description: Loď amerického námořnictva ve čtvrtek při útoku na pozice jemenských povstalců zničila tři radarová stanoviště na jemenském pobřeží. Podle amerických představitelů jde o odvetnou akci za dva předchozí raketové útoky na americký torpédoborec v Rudém moři.

title: Americká vláda zaútočila v Jemenu. Je to odveta za raketový útok na jejich loď


description: Protikorupční policie navrhla obžalovat po několika letech vyšetřování aktéry rozsáhlé kauzy Mostecké uhelné společnosti (MUS). Před soud chce postavit kvůli podezření z tunelování a podvodného ovládnutí společnosti pět bývalých manažerů a kvůli údajnému přijetí úplatku také bývalého náměstka ministra průmyslu Roberta Sýkoru.

title: Policisté navrhli obžalovat šest


description: Nejméně čtyři z 11 aktivistů Greenpeace slezli z chladicí věže elektrárny Chvaletice, obsadili ji v pondělí. Policie je vyzve k podání vysvětlení. ČTK to řekli mluvčí Greenpeace Lukáš Hrábek a mluvčí pardubické policie Eva Maturová.

title: Nejméně čtyři z jedenácti aktivistů Greenpeace slezli z chladicí věže chvaletické elektrárny

maintext:
Ekologická organizace svou akcí protestovala proti plánovanému prodloužení provozu elektrárny. Sestup aktivistů zdržel vítr a špatné počasí. Před sestupem sundali dva transparenty, které v předchozích dnech na chladicí věž umístili. Před tím ještě vytvořili nad věží barevnou mlhu, aby symbolicky upozornili na znečištění, které elektrárna produkuje.
Dva ze čtyř kotlů hnědouhelné elektrárny z roku 1979 podstupují modernizaci zhruba za 2,5 miliardy korun, po níž by mohly být v provozu do roku 2030. Greenpeace tvrdí, že podle původních slibů měla být elektrárna odstavena nejpozději v roce 2020 a i po rekonstrukci bude celkové znečištění vyšší, než kdyby byl provoz ukončen. Vlastník elektrárny, společnost Severní energetická, uvedl, že nesouhlas Greenpeace považuje za absurdní, neboť modernizace sníží emise škodlivých látek i prachu.
Firma vyčísluje škody způsobené počínáním aktivistů. Mluvčí společnosti Gabriela Sáričková Benešová v úterý uvedla, že mohou dosáhnout řádově několika milionů korun, v případě poškození pláště chladicí věže by to byly i desítky milionů. Aktivisté to zpochybnili s tím, že navrtání děr akumulátorovou vrtačkou nemůže věž příliš poškodit.
Greenpeace rovněž požadují, aby proces modernizace podstoupil hodnocení vlivu na životní prostředí EIA. Úřady to na rekonstrukci prvních dvou bloků nepožadovaly, podle ekologické organizace by se mělo posouzení uskutečnit alespoň před modernizací dalších dvou.
Provoz elektrárny protest Greenpeace neohrozil. Dva bloky jsou odstaveny kvůli modernizaci, zbývající dva kvůli nedávnému požáru dopravníku uhlí.


description: Rusko oznámilo OSN, že zastaví nálety ve východním Aleppu ovládaném povstalci vždy na 11 hodin po dobu čtyř dnů počínaje čtvrtkem. Informovala o tom agentura Reuters. Zmocněnec OSN pro Sýrii Staffan de Mistura tyto každodenní přestávky uvítal s tím, že umožní lékařské evakuace.

title: Rusko přeruší nálety v Aleppu po čtyři dny, vždy na 11 hodin. EU chce stejně nové sankce

maintext:
Součástí příměří je i otevření humanitárních koridorů, jimiž budou moci z obléhaného města odejít civilisté i ozbrojení povstalci. Mnozí z rebelů již předem oznámili, že by to považovali za kapitulaci.
Podle poradce OSN pro humanitární záležitosti Jana Egelanda by se první „z několika stovek“ nemocných a zraněných mohli z oblasti dostat v pátek. Budou si moci vybrat, zda chtějí do vládou drženého západního Aleppa nebo povstalci ovládaného Idlibu. OSN podle něj chce, aby každodenní humanitární pauzy trvaly až do pondělí. Rovněž zatím nedošlo k dohodě, zda budou moci být do východního Aleppa dovezeny potraviny. Od syrské vlády se OSN nyní snaží získat potřebná povolení, dodal Egeland.
Boje o Aleppo byly obnoveny v září po přerušení předchozího příměří, a vyžádaly si podle ochránců lidských práv stovky mrtvých. Dohodě o ukončení bojů brání kromě jiného neshody mezi Ruskem a USA, které podporují opačné strany konfliktu a neshodují se v otázce oprávněné opozice a teroristů.
EU zvažuje nové sankce proti Rusku
Evropská unie v souvislosti s tragickou situací Aleppa zvažuje mimo jiné také uvalení sankcí na osoby či právní subjekty, které podporují režim syrského prezidenta Bašára Asada, pokud bude dál trvat stávající situace. Uvádí to nová verze návrhu závěrů říjnového summitu EU, který ve čtvrtek odpoledne začne v Bruselu.
Dokument zdůrazňuje, že EU zvažuje „všechny možnosti, včetně dalších restriktivních opatření cílených na jednotlivce a právnické osoby podporující (Asadův) režim“, pokud bude dál trvat stávající situace. V praxi by se tedy zřejmě mohlo jednat například o zmrazení majetku či zákaz cest syrských velitelů odpovědných za útoky na Aleppo.
VIDEO: Dron natočil apokalypsu ve zničeném syrském Aleppu Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
V souvislosti s tragédií obleženého města v EU v posledních dnech sílila debata, zda kvůli ruskému zapojení do útoků na Aleppo nezahrnout do tohoto typu sankcí také některé ruské občany.
Formulace použitá v návrhu závěrečného dokumentu ze summitu není v tomto ohledu jednoznačná a diplomaté naznačují, že to je do jisté míry záměrné.
Od roku 2011 už unie uvalila kvůli občanské válce v Sýrii sankce na více než dvě stovky osob a několik desítek organizací.
Summit, pokud ovšem schválí závěry v jejich stávající podobě, by měl - podobně jako ministři zahraničí EU už v pondělí - jednoznačně odsoudit útoky režimu a „jeho spojenců, zejména Ruska, na civilisty“ v Aleppu.
„Ti odpovědní za porušování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv se musí zodpovídat,“ uvádí návrh závěrů.
Situace v Sýrii bude mít ve čtvrtek večer nepochybně vliv na „strategickou diskusi“, která čeká prezidenty a premiéry osmadvacítky o budoucnosti vztahů EU a Ruské federace.


title: Podle většiny Čechů by měl Zeman dát Bradymu vyznamenání. Více lidí věří Hermanovi

maintext:
Jiří Brady se 23. října po příletu do Prahy setkal s novináři. | foto: MAFRA
Většina Čechů se domnívá, že by měl prezident Miloš Zeman udělit státní vyznamenání pamětníkovi holokaustu Jiřímu Bradymu. Ukázaly to výsledky bleskového průzkumu, který pro Český rozhlas zpracovala společnost Median. Podle průzkumu také v celé kauze věří víc lidí ministru kultury Danielu Hermanovi (KDU-ČSL) než Zemanovi. Podle Hermana Zeman pohrozil, že Bradyho vyškrtne ze seznamu oceněných, pokud se ministr setká s dalajlamou. Hrad to odmítá.
V průzkumu vyjádřilo 54 procent dotázaných přesvědčení, že by Zeman měl Bradyho vyznamenat. Opačného názoru je 22 procent Čechů, čtvrtina lidí nemá na kauzu názor. K vyznamenání Bradyho se přiklánějí voliči všech hlavních politických stran s výjimkou KSČM. Brady se vyznamenání dočká. Ocenění dostane od Sněmovny i premiéra Pro 31 procent dotázaných je v celé kauze věrohodnější tvrzení Hermana, 13 procent se přiklání k verzi Hradu. Největší skupinu, 39 procent dotázaných, ale tvoří lidé, kteří nejsou zastánci žádné ze stran sporu. Podle Medianu to ukazuje na neprůhlednost aféry. Češi podle průzkumu také nesouhlasí se společným vyjádřením prezidenta, premiéra Bohuslava sobotky (ČSSD) a předsedů obou komor parlamentu, které ústavní činitelé přijali po schůzce Hermana s dalajlamou a v němž ujistili Peking, že zastávají politiku jednotné Číny. Kladně se k vyjádření staví 22 procent lidí, odmítá ho 67 procent. S prohlášením ústavních činitelů nesouhlasí i tři z pěti voličů ČSSD a odmítá ho i 48 procent lidí, kteří v roce 2013 volili Zemana. Podle 64 procent dotázaných by dalajlamu při jeho případné příští návštěvě měl přijmout některý z nejvyšších českých ústavních činitelů. Odmítavě se k tomu staví 23 procent Čechů.


description: Policie ve středu dopoledne evakuovala kancelářskou budovu na pražské Brumlovce kvůli podezřelému zavazadlu. Opuštěný kufřík našli kolemjdoucí na pěší lávce přes Vyskočilovu ulici. Podle mluvčího pražské policie Jana Daňka prověřil kufřík pyrotechnik, který v něm žádnou výbušninu nenašel.

title: Policie evakuovala budovy na


description: I když většina amerických vojáků z Afghánistánu odešla během roku 2014, malá část jejich armády tam dále zůstala. Tíha boje s Talibánem měla sice dále ležet na afghánských vládních silách, ale v ojedinělých incidentech se americké jednotky zapojovaly také. Především vzdušné síly v nejtěžších bitvách podporovaly ofenzivu Afghánců.

title: Přežil americký útok na nemocnici v Kunduzu. Čekal jsem, kdy umřu, říká maďarský zdravotník

maintext:
Jednou z největších bitev minulého roku byl boj o město Kunduz, který vyvrcholil na přelomu září a října. Američané naplánovali, jak se města v držení Talibánců zmocnit zpět. Jeho součástí bylo soustavné bombardování. To však neodnesly jen jednotky islamistů, ale je tomu přesně rok, co 3. října americký letoun palebné podpory AC-130 Spectre zničil i nemocnici Lékařů bez hranic (MSF). Zahynulo tehdy podle MSF nejméně 42 lidí, včetně 14 zaměstnanců nemocnice, 24 pacientů a 4 jejich rodinných příslušníků.
AC-130 s kouřící se zbraní
Jednalo se o nepochopitelný zkrat, který byl nejdříve přisouzen tomu, že se v nemocnici ukrývali Talibánci. Po krátkém vyšetřování řekli Američané, že šlo omyl. Záznamy z kokpitu dokonce ukázaly, že posádka útočící AC-130 zpochybňovala legálnost útoku.
7. října 2015 se za útok osobně omluvil prezident Barack Obama a slíbil odškodné rodinám obětí. V dubnu 2016 americké ministerstvo obrany oznámilo, že bylo interně potrestáno 16 lidí - tresty byly v rozsahu vytýkacího dopisu až po degradace a sesazení z velitelských funkcí.
„Vždy jsme ošetřovali bojovníky z obou stran konfliktu i civilisty. S Talibánci jsme nikdy neměli žádný problém,“ říká v exkluzivním rozhovoru pro Lidovky.cz Lajos Jecs, maďarský zdravotní bratr, který byl před rokem na misi v Kunduzu, kde vedl tým zdravotních sester na jednotce intenzivní péče, a bombardování zažil na vlastní kůži. Dodnes nechápe, proč americké velení povolilo útok na nemocnici.
Podle Jecsových slov to byl skutečně stresující zážitek. „Palba se zdála být nekonečná. Po nějaké době jsem prostě jen čekal, kdy umřu,“ popisuje zdravotní bratr. Největší skepsi, jestli má smysl tato práce, však zažil v Jižním Súdánu. Přes to všechno dál pokračuje v práci pro MSF, teď konkrétně na misi v Libanonu, a zpětně ho právě události z Kunduzu utvrdili v tom, že pomáhat přímo ve válečných zónách je to, co jej naplňuje.
Lidovky.cz: Jak to vypadalo v Kunduzu v den útoku na nemocnici? Nasvědčovalo něco tomu, že může dojít k takovému incidentu?
Rozhodně ne. V okolí nemocnice a v ulicích se těžce bojovalo, výbuchy bylo slyšet odevšud. Obě bojující strany nás respektovaly a nikdy jsme neměli žádný problém.
Lidovky.cz: Co jste si pomyslel ve chvíli, kdy jste si uvědomil, že na vás začali útočit, co jste v tu chvíli dělal?
Spali jsme v kanceláři. Když 28. září začala bitva, nám cizincům bylo zakázáno spát v ubytovně, kde jsme normálně přebývali. Přejíždění autem mezi nimi bylo příliš nebezpečné kvůli pouličním bojům. Zničehonic nás probudila obrovská exploze. V místnosti jsme byli ve čtyřech. Nevěděli jsme, co se děje. Slyšeli jsme bombardování v minulých dnech, ale bylo to mnohem dál od nemocnice.
Když jsme si uvědomili, že se něco děje uvnitř nemocnice, někdo začal volat mé jméno. Otevřel jsem dveře a za nimi stál člověk celý pokrytý krví, neměl oči a místo rukou jen pahýly. V tu chvíli jsem si uvědomil, že jsme ve velkém průšvihu. Nějakou dobu jsme se jen skrývali a čekali, kdy umřeme. Nekonečně dlouho nás bombardovali a všechno se třáslo. Nechápali jsme, za jakým účelem se to děje. Prostě jsem jen chtěl umřít.
Lidovky.cz: Jak dlouho trval útok na nemocnici?
Určitě alespoň hodinu. Na začátku jsem se koukl na hodinky a bylo 2:08. A nějakou chvíli po třetí to skončilo. To, že říkali, že to trvalo jen asi 20 minut, je blbost.
Lidovky.cz: Snažil se někdo z nemocnice kontaktovat armádní představitele?
Ano, vedoucí celého programu byl shodou okolností tam. Volal všem, ale nic se nedělo a střelba pokračovala.
Lidovky.cz: A víte, co se od nich dozvěděl?
Ne, protože byl jinde a my se v průběhu takové události nesmíme absolutně hýbat. Volal mi jen a ptal se, kde jsme. V tu chvíli se zmínil, že se snaží kontaktovat armádní velení na všech úrovních, ale bez úspěchu, stále to pokračovalo..
Vnitřek Trauma centra po útoku. Ve zdi je vidět díra po střele
Co jste dělali poté, co jste si uvědomili, že útok už skončil?
Čekali jsme. Existuje pravidlo, že nejdřív musíte počkat 15 minut. Poté se mě právě vedoucí programu ptal, jestli můžeme vyjít, zjistit, co se stalo, a hledat přeživší. S tím jsme hned začali, ale například do jedné části nemocnice jsme nemohli jít, protože byla ještě v plamenech. No a potom začalo mnoho logistických povinností, protože začali nosit raněné. Museli do kancelářské části, protože ta lékařská byla zdemolovaná. Museli jsme začít nosit medicínská zařízení a léky z lékárny. Museli jsme zorganizovat prostor, aby bylo kam položit pacienty. Takže nás čekalo hodně náročné logistiky.
Lidovky.cz: Jak moc byla nemocnice zničená?
Byla stále tma, takže to nebylo hned úplně poznat. Ale bylo to jako ve snu vidět, jak je všechno v plamenech, slyšet lidský křik všude kolem a vědět, že někde pod troskami jsou uvěznění další lidé. Jiní leželi na zemi před nemocnicí mrtví, nebo se skrývali v bunkrech či v křoví. Všichni se na nás dívali a chtěli vědět, co se stalo, ale my jsme netušili. Všechno bylo poznamenáno, budovy, stromy, vše. Vypadalo to strašně chaoticky.
Lidovky.cz: Jak si vysvětlujete, co se stalo a proč se to stalo?
Nevím. Prostě nevím.
Lidovky.cz: Sledoval jste vyšetřování, které následně probíhalo?
Jen trochu. Četl jsem, co vyšetřili Američané. Ale pořád nevím, proč se stalo. Samozřejmě, že jsme ošetřovali i Talibánce, ale pro nás v tom nebyl rozdíl. My ošetřujeme všechny strany konfliktu bez rozdílu. Pokud je totiž bojovník ve válce zraněn a neschopen boje, stává se pacientem a má právo na lékařskou péči. Ve dnech bezprostředně po útoku se vysvětlení autorit neustále měnilo a to myslím svědčí o hodně věcech.
Lidovky.cz: Jestli tomu dobře rozumím, vy jste pomáhali bojovníkům obou stran...
Pomáhali jsme Talibánu, vládním jednotkám a samozřejmě také civilistům. Nejdřív bylo všechno v pořádku.
Lidovky.cz: Takže vojáci pod vaší střechou byli chráněni mezinárodním právem?
Přesně tak.
Lidovky.cz: Je možné porovnat, kolik civilistů a kolik bojovníků z některé strany konfliktu jste za dobu v Kunduzu ošetřovali?
Záleželo na tom, jestli se zrovna bojovalo, nebo ne. Ošetřovali jsme mnoho civilistů, ale také mnoho jednotek Talibánu i vládních sil. Je ale důležité zmínit, že nemocnice nepřišla o svůj chráněný statut, protože byla plně funkčním zdravotnickým zařízením. Byla také řádně označena a bojující strany měly její GPS souřadnice.
Setkání lékařů se „staršími“ kunduzské komunity
Lidovky.cz: Mívali jste nějaké problémy s ošetřovanými bojovníky, byli vděční za péči?
Jsou to velmi striktní lidé, takže nedokážu zhodnotit, jestli byli vděční. Ale respektovali nás a naše pravidla. Někdy přinesli raněné, všichni ověšení samopaly, ale protože v našich nemocnicích je striktní zákaz zbraní, řekl jsem: „Pánové, buď se můžete obrátit, nebo odložit své zbraně u vstupu do nemocnice.“ Nikdy s tím ale nebyl problém. Věděli totiž, že nás potřebují.
Lidovky.cz: Jak vypadal normální den v Kunduzu?
Začali jsme v 8 ráno ranní poradou. Musel jsem hlavně řešit věci související s organizováním lidí. V pět jsme většinou končili a vrátili se do ubytovacího zařízení. Bylo velmi vzácné, že bychom tam byli přes noc, ačkoliv třeba chirurgové tam byli neustále. My pouze tehdy, když byly hlášeny masové oběti. Ale třeba nevím, jak to vypadalo ve městě. Neměli jsme dovoleno chodit mimo nemocnici nebo ubytovnu.
Lidovky.cz: Co jste tedy dělali ve volném čase?
Mohli jsme chodit do posilovny, nebo dělat nějakou společnou aktivitu, jako sledování televize. Třeba v Kunduzu jsme prostě měli dobrý tým, takže nám to svědčilo. Mně osobně to tak navíc vyhovuje více, že máme každodenní rutinu, i když chápu, že ne každý na to je stavěný.
Tříletá Shaista se svým otcem. Dva dny po útoku byla jediná pacientka JIP, která přežila. Celá rodina má dodnes psychické problémy
Lidovky.cz: Jak dlouho po tom incidentu jste v Kunduzu zůstávali?
Po východu slunce k nám poslala místní nemocnice ambulance, takže jsme všechny zraněné přesunuli tam. Pak vypukly další těžké boje v ulicích, takže jsme museli počkat do večera. Kolem osmé jsme konečně mohli opustit prostory našeho zařízení. Jeli jsme rovnou na kunduzské letiště.
Lidovky.cz To znamená, že jste hned letěli pryč z Afghánistánu?
Já ne. Nejdříve nás všechny vzali do Kábulu. Tam jsem zůstal ještě dva nebo tři dny a pak odletěl domů.
Lidovky.cz: Trvalo vám nějakou dobu zapomenout na to, co se stalo v Afghánistánu?
Naštěstí ne. Jako záchranář jsem se naučil, jak se oprostit od emocí. Dokázal jsem se s tím proto vypořádat. Jediné, na co jsem asi měsíc musel myslet, bylo, že jsem nevěděl, kteří z mých kolegů zemřeli. Například o třech jsem se dozvěděl až zpětně. Ale celkově to na mě nezanechalo stopu.
Lidovky.cz: Zúčastnil jste se nějakých dalších misí před Kunduzem, nebo to byla vaše první?
Byl jsem ještě před tím dvakrát v Afghánistánu, byl jsem v Libérii v době eboly, dvakrát jsem byl v Jižním Súdánu.
Lidovky.cz: Znamená to tedy, že jste byl poměrně zkušený. Jak jste se cítil po tomhle incidentu? Věděl jste, že chcete pokračovat dál v práci pro Lékaře bez hranic?
Upřímně mě to v tomto směru neovlivnilo. Věděl jsem, že chci pokračovat dál. Vlastně mě to v tom utvrdilo. Víte, pak jsem o tom nějakou dobu přemýšlel a uvědomil jsem si, že například konkrétně Kunduz byla jediná nemocnice v tom regionu, kde mohli lidé dostat pořádnou péči. Pro nás to bylo jednoduché hodit za hlavu, opustit tu zemi. Ale pro lidi v Kunduzu to znamenalo, že se ještě zhoršila kvalita jejich života. Tyhle myšlenky mě přiměly pomáhat dál, protože lidé v ohrožených oblastech nás potřebují.
Lidovky.cz: Četl jsem, že vaše nemocnice byla jediným traumacentrem v daném regionu.
Pokrývali jsme obrovské území. Ani nevím, kolik tisíc lidí teď kvůli tomu nedostává dostatečnou pozornost jejich zranění. Protože teď tam není vůbec žádné traumacentrum.
Pracovník Lékařů bez hranic ošetřuje nemocné dítě v roce 2013
Lidovky.cz: Nevybudovali žádnou náhradu?
Ne, je tam sice lokální nemocnice, ale nespecializuje se na úrazy. Ve válečné zóně by vždy mělo být traumacentrum. Ani nevím, jak ti lidé dnes mohou přežívat s vážnými zraněními. Naše služby byly zdarma a měli jsme velmi schopné doktory i sestry, ale teď nemají nic.
Lidovky.cz: Existují plány vybudovat znovu něco podobného, nebo už je to opuštěné území kvůli tomu, co se loni stalo?
Doufám, že tam něco postaví.
Lidovky.cz: Proč jste se rozhodl participovat na projektech Lékařů bez hranic?
Pracoval jsem v Maďarsku jako záchranář asi 12 let a úplně jsem vyhořel. Takže jsem přemýšlel, co dál. Dlouho před tím jsem slyšel o MSF. Vzpomněl jsem si a uvědomil si, že by mohlo dávat smysl začít pomáhat lidem, kteří to opravdu nutně potřebují. Potřeboval jsem mít pocit, že opravdu pomáhám.
Lidovky.cz: Jak probíhá výběrové řízení do MSF, co musí člověk pro přijetí udělat?
Není to jednoduché. Musíte absolvovat tři fáze, nejdřív si vyslechnout informace o organizaci, poté vyplnit aplikační formulář o asi milionu stránek s otázkami osobními i ohledně profesionálních zkušeností. Na základě něj pak proběhne pohovor. Bylo to velmi komplexní.
Lidovky.cz: Bylo to výhradně na vás, jestli chcete tu práci dělat, nebo odmítali lidi, protože nesplnili jejich kritéria?
Záleželo vždy na tom, co hledají. Samozřejmě mě mohli odmítnout, ale neudělali to.
Lidovky.cz: V čem může být člověk nevhodný pro takovou práci?
Nevím. Abyste to dělat mohl, musíte prostě mít hodně profesionálních zkušeností a musíte mít určité osobnostní kvality, které hledají. Jedete na misi do válečné zóny, musíte dobře vycházet s dalšími cizinci. Pracujete spolu, bydlíte spolu, jste spolu stále, nesmíte moc opouštět ubytovací zařízení.
Lidovky.cz: Musíte tedy být psychicky odolný člověk. Musel jste projít speciálním tréninkem?
Ano, prošel jsem předodletovým tréninkem. Trvá týden a každý den od rána do večera získáváte informace, které vám všechny mohou pomoct v poli. Ale byla to zábava.
Lidovky.cz: Jaká byla vaše první mise?
Afghánistán.
Lidovky.cz: Jaké byly vaše první pocity po příjezdu tam?
Především jsem byl velmi šťastný, protože jsem už dlouho chtěl jet do Afghánistánu. Po příjezdu to bylo zprvu zvláštní, všude vojáci se zbraněmi, checkpointy. Ale věděl jsem od začátku, že to tam budu milovat. A také to tak bylo. Lidé jsou skvělí, země nádherná.
Eva Kušíková, doktorka ze Slovenska spolu s afghánskými spolupracovníky oživuje pacienta s poraněním hlavy
Lidovky.cz: Jak moc se mise od sebe liší?
Například poprvé jsme v Afghánistánu měli mobilní kliniku. Projížděli jsme zemědělskými oblastmi kolem Kábulu. Takže jsem nepracoval v nemocnici, ale pořád byl venku. V Libérii samozřejmě kvůli ebole to bylo úplně jiné, ale trvalo to jen měsíc. V Súdánu to byla asi nejtěžší mise. Vždy to ovšem bylo zaměřeno na určitý typ pacientů. Jen v Súdánu jsme museli dělat všechno, protože jsme byli jediní, kdo pomáhal.
Lidovky.cz: A nebyl žádný moment, kdy byste si řekl, že už toho bylo dost? Zní to tak, že třeba v Jižním Súdánu to muselo být opravdu velmi náročné.
Máte pravdu, tam jsem nad sebou trochu pochyboval. Tam jsem si říkal: „Co tady uprostřed ničeho sakra dělám?“
Lidovky.cz: Co vám tedy změnilo názor?
Byla to krátká dvouměsíční mise, to dost pomohlo. Taky to, že jsem konečně dělal opravdu zajímavou práci.
Lidovky.cz: Jak komunikujete s lidmi na místě, znáte jazyky?
Vždycky máme nějaké tlumočníky.
Lidovky.cz: Říkal jste, že milujete Afghánistán, naučil jste se aspoň tamní jazyk?
Mluví se tam buď jazykem farsí nebo paštúnsky. Strávil jsem tam dohromady skoro dva roky, ale znám toho velice málo, jsou opravdu obtížné.
Lidovky.cz: Kunduz ale nebyl jediným příkladem útoku na zařízení MSF...
Ano, porušování humanitárního práva tímto způsobem se stává trendem, například v Sýrii nebo v Jemenu je na denním pořádku. V Sýrii každý týden ztratí jednu nemocnici. Nejhorší ale je, že nikoho ve světě to nezajímá.


description: I když je část bakalářské práce opsaná a panují i pochybnosti nad délkou jeho studia na plzeňských právech, titul ministrovi vnitra Milanu Chovancovi (ČSSD) s největší pravděpodobností zůstane. Podle novely zákona o vysokých školách, která začala platit letos v září, je totiž možné zahájit řízení o neplatnosti jen do tří let od zkoušky.

title: Rychlostudium v Plzni a opisování v bakalářce? Chovancovi titul zůstane

maintext:
Případem a okolnostmi kolem zkoušky ministra vnitra Milana Chovance by se mohl v budoucnu ještě zabývat Národní akreditační úřad pro vysoké školství.
Bakalářská práce ministra vnitra z Právnické fakulty Západočeské univerzity v Plzni byla částečně opsaná, upozornila Česká pirátská strana. Dvě stránky se totiž téměř identicky shodují s vypracovanou maturitní otázkou číslo 9 z přeloučského gymnázia. Navíc práce podle dat uvedených v dokumentu byla odevzdána dříve, než byla zadána. Chovanec si však za dílem stojí a obvinění pirátů nazval „předvolebním skandálkem“.
Jen do tří let
Šance, že by Chovanec o svůj bakalářský titul, který je navíc zatížený podivnou rychlostí ministrova studia, přišel, je téměř nulová.
„Zákon nám nedává možnost, jak se oficiálně touto věcí zabývat. Univerzita nemá právní nástroj, který by jí umožnil rozhodnout o tom, zda se u dané práce jedná o plagiát, či nikoli. Novela zákona o vysokých školách, která začala platit letos v září, umožňuje zahájit řízení o neplatnosti státní zkoušky jen do tří let od jejího vykonání, přičemž tato práce pochází už z roku 2009,“ sdělila serveru Lidovky.cz mluvčí Západočeské univerzity v Plzni Kamila Kolářová.
Škola argumentuje také rozsudkem Nejvyššího správního soudu z 22. 6. 2016, kdy bývalý student L. H. zažaloval Západočeskou univerzitu v Plzni, neboť mu zrušila titul. „Ani v rámci přezkumného řízení dle správního řádu není v pravomoci univerzity zasahovat zpětně do odborného hodnocení vykonané státní zkoušky,“ dodala Kolářová.
Chovanec už v minulosti kvůli „rychlostudiu“ avizoval, že titul nebude používat. Server Lidovky.cz požádal ministra o vyjádření, do vydání článku však nedostal žádnou odpověď.
Případ však v budoucnu může posuzovat i v září vzniklý Národní akreditační úřad pro vysoké školství a to v souvislosti s poměry na univerzitě před rokem 2009. „Určitě se bude akreditační úřad zabývat poměry na Západočeské univerzitě v Plzni,“ tvrdí Jiří Smrčka, ředitel odboru Kanceláře Národního akreditačního úřadu.
Jeden problém nestačí
Nešlo by však o samotné řešení jedné bakalářky, i když „ministerské“. „Určitě by komise nezkoumala v případě jedné bakalářské práce rozsah plagiátorství nebo rozsah shody s jinou prací, ale zkoumala by, proč taková práce byla vůbec obhájená a jestli je to standard na té vysoké škole, nebo selhávání systému,“ popsal Smrčka.
Komise už v minulosti zjistila, že systém ve škole do roku 2009 selhával. „Byl tam vytvářen úmyslný chaos, aby se daly zakrývat skutečnosti, které bylo potřeba zakrýt,“ připomněl Smrčka.
Čestné prohlášení Milana Chovance.
Podle šéfa pirátů Ivana Bartoše by však měl Chovanec rezignovat. „V naší tiskové zprávě poukazujeme na to, že při odhalení plagiátorství v zahraničí politici skládají funkce. Když hraje Chovanec na city a mluví o naší pirátské duši, tak by měl mít trochu odvahy a prostě říct, že to tak udělal. Schovává se za úřad a jeho vzkaz je laciné gesto. Měl by se k tomu postavit jako chlap. Postavu na to má,“ řekl Bartoš před dvěma týdny serveru Lidovky.cz.
Práva v Plzni čelila obří kauze, kdy se ukázalo, že na fakultě řada vlivných lidí a politiků vystudovala velkou rychlostí či nesplnila všechny podmínky pro získání titulu. V květnu 2011 škola zrušila sedm magisterských titulů. Mezi nimi byly například děti šéfa podsvětí Františka Mrázka.


description: Jednoduchý a dobrý. Základní recept na zamilovaný koláč kombinující chuť čokolády s vlašskými ořechy si přivezli lahovičtí cukráři z jednoho ze svých společných výletů do Francie, kam jezdívají pro inspiraci. A doma, v ruční pekárně v Lahovicích, ho pak s šéfcukrářem Jaroslavem Bézou postupně vybrousili k dokonalosti.

title: Upečte si podzimní koláč

maintext:
Zamilovaný koláč
Těsto na korpus
(pečeme ve formě o průměru 27 cm)
225 g hladké mouky
75 g cukr moučka
1 vejce
3 g vanilkového cukru
150 g másla
Náplň do korpusu:
300 g vlašských ořechů
100 g másla
50 g cukru krupice
250 g hořské čokolády
250 ml smetany
200 g hrozinek
Necháme povolit máslo, přidáme vanilkový a moučkový cukr, do směsi rozklepneme vejce, promícháme a přisypeme postupně mouku. Těsto zpracujeme rukama a dáme na 1 – 2 hodiny odpočinout do lednice. Hmotu natlačíme do vymazané formy (okraje můžeme mírně zvednout, aby pak náplň dobře držela uvnitř) a pečeme asi 25 minut v troubě nastavené na 190-200 stupňů.
Mezitím připravíme náplň: v rendlíku rozpustíme máslo, přisypeme cukr a necháme opět dobře rozpustit. Poté přidáme hořkou čokoládu (nejlépe 60 %) a vše opět pomalu rozpustíme, nalijeme smetanu a nakonec vsypeme hrozinky a nasekané vlašské ořechy. Dobře promíchanou směs vlijeme do vychladlého korpusu a celý koláč dáme ztuhnout do chladničky. Rozkrájíme a servírujeme.


description: Vojenský historický ústav rozšířil sbírku o další cenný exemplář. Milovníci válečné techniky se mohou těšit, že si na jaře v lešanském muzeu prohlédnou obojživelný pásový vyloďovací transportér LVT 4, přezdívaný Water Buffalo (vodní buvol – pozn. Red.). „LVT bylo jedním předmětů, o které jsme měli velký zájem,“ říká v rozhovoru pro Lidovky.cz ředitel ústavního Odboru muzeí Michal Burian.

title: Koupí ‚vodního buvola‘ získala naše sbírka na hodnotě, říká historik Burian

maintext:
Plukovník Michal Burian, ředitel Odboru muzeí Vojenského historického ústavu.
Stroj, který se stal symbolem vyloďovacích operací 2. světové války, pořídil ústav v polovině září na aukci ve francouzské Normandii za 30 tisíc eur (přibližně 810 tisíc korun), tedy o deset tisíc euro méně, než byla základní cena. „Do jisté míry jsme se stali jedním z vítězů dražby,“ říká Burian. Do České republiky transportér dorazil před několika dny. Představen veřejnosti bude 27. května příštího roku.
Lidovky.cz: Jak se vám podařilo tak vzácné vozidlo pořídit?
Vojenský historický ústav (VHÚ) se 18. září poprvé ve své historii zúčastnil zahraniční dražby, která proběhla ve francouzském městečku Catz. Mezi draženými položkami byla celá řada předmětů, které by mohly sbírku ústavu významným způsobem doplnit a obohatit. Z celé sbírky rušeného Tankového muzea v Normandii (Normandy Tank Museum) se ale nakonec podařilo získat jediný – LVT 4, protože aukce se zúčastnily stovky zástupců muzeí soukromých sběratelů i z celého světa a VHÚ jako státní muzeum není ten, co by určoval ceny na trzích.
Lidovky.cz: Mohl byste to upřesnit?
Názorný příklad: první dražební položkou byl džíp, který se vydražil za skoro dva miliony korun, což je nesmyslná suma. Takovou hodnotu to auto nemá, běžná cena se pohybuje okolo 500 tisíc. Stejně tak to bylo s řadou věcí, které jsme měli vyhlídnuté. Nebyla to otázka, jestli na to máme, nebo ne, ale co jsme ochotní za ten předmět zaplatit. Ceny se v řadě případů vyšplhaly mimo jakoukoliv reálnou hodnotu nabízených historických předmětů, což pouze potvrdilo trend z posledních let, kdy se řada sběratelů především ze zemí bývalého Sovětského svazu pokouší uložit peníze doslova do čehokoliv.
Lidovky.cz: Za kolik jste transportér nakonec vydražili?
Dá se říci, že se jednalo o nejvýhodnější nákup v rámci celé dražby a do jisté míry jsme se stali jedním z vítězů. Obojživelné vozidlo bylo jedním z těch, o které jsme měli velký zájem. Rušené muzeum mělo ve své sbírce dva americké obojživelné pásové vyloďovací transportéry LVT 4 z období druhé světové války. První z nich se vydražil za 68 tisíc eur (téměř dva miliony korun – pozn. red.). VHÚ se podařilo vydražit druhý kus za 30 tisíc eur (810 tisíc korun), tedy ještě o deset tisíc eur méně, než byla spodní předpokládaná hranice dražební společnosti a tedy i spodní mez znaleckého posudku.
Dva symboly druhé světové války. Transportér LVT vykládající Jeep Willys.
Lidovky.cz: Proč jste si cílili zrovna na LVT 4, který v Československu nebyl ani nasazen?
Sice se zaměřujeme převážně na českou konstrukční školu, jejíž věci jsme se do muzea snažili v posledních letech získávat. Současně ale musíme mapovat i vývoj vojenské techniky v celé historii a zástupce takové techniky v naší sbírce doposud nebyl. Tento vyloďovací transportér je typickým představitelem vývoje specializované techniky pro obojživelné operace v letech 2. světové války, symbol všech vyloďovacích operací. Sbírka tak zase získala na hodnotě a stala se komplexnější, než byla předtím.
Lidovky.cz: Znáte podrobnou historii vámi koupeného stroje?
Jedná se o vozidlo, které bylo zcela typické pro tichomořské bojiště, ale které se rovněž podílelo na řadě operací v Evropě, zejména na přechodu přes řeku Rýn, který umožnil rychlý postup jednotek americké a britské armády do Německa.
Lidovky.cz: Je stále pojízdné?
Bohužel není. Předpokládáme, že bychom jej postupně dávali do pojízdného stavu, ale zatím to není priorita. V žebříčku věcí, které restaurujeme, mají prioritu opět věci české konstrukční školy. Do budoucna bychom chtěli zpojízdnit i tento transportér, ale není to, že bychom se do toho teď pustili a za rok by jezdil.
Technické parametry transportéru LVT 4 Motor: hvězdicový sedmiválcový letecký motor Continental; chlazený vzduchem; s tejný používaný i v tancích Stuart.
Výkon: 184 kW/250 koní
Rychlost: 32 km/h na silnici, 12 km/h ve vodě
Operační vzdálenost: 240 km na silnici, 120 km ve vodě
Nákladový prostor: 4 000 kg nebo nebo 30 plně vyzbrojených vojáků.
Lidovky.cz: Jaký s ním máte tedy momentální záměr? Kdy jej představíte veřejnosti?
Přes zimu se na něm provede základní údržba, drobné opravy a na konci května příští roku, až se bude zahajovat sezóna lešanského muzea, bychom jej chtěli poprvé představit veřejnosti. Mělo by to být 27. května.
Lidovky.cz: Doprava takového stroje do České republiky musí být náročná. Jak dlouho transport trval?
Převoz takového transportéru je nepochybně náročný. Naše armáda je však vybavena technikou, která je schopna takové vozidlo z Francie transportovat, tudíž se nemusela objednávat žádná civilní přepravní firma. Naopak si myslím, že pro naše vojáky je to součást výcviku, vyzkoušet si převoz nestandardní vojenské techniky na větší vzdálenost. Pochopitelně musíte mít spoustu povolení, která ten transport zdržují nejvíc. Ve Francii se stroj naložil na návěs taženém tatrou 815, která s tím bez problému během dvou až tří dní projela Evropou.
Lidovky.cz: Uvažujete o v nejbližší době o koupi dalších vozů?
Uvažujeme. Jenže jakákoliv koupě takovéto techniky je zdlouhavá a komplikovaná. Ne vždy, když si dáte slovo se sběrateli, tak platí. Dokud není podepsaná smlouva a věc není na cestě, tak o tom raději nikdy ze zásady dopředu nehovoříme.


description: Policie za prvních devět měsíců letošního roku odhalila v Česku 4146 nelegálně pobývajících cizinců, což bylo o 3055, tedy zhruba 42 procent, méně než ve stejné období roku 2014. Nejčastěji byli v tuzemsku nelegálně občané Ukrajiny, a to v 1155 případech. Proti loňsku naopak výrazně klesl počet zajištěných občanů Sýrie, Afghánistánu či Iráku, o kterých se dlouhodobě hovoří v souvislosti s migrační krizí. Vyplývá to z údajů, které poskytla mluvčí cizinecké policie Kateřina Rendlová.

title: Zadržených cizinců v Česku letos výrazně ubylo. Oproti loňsku o víc než 40 procent


description: Podívejte se na retrovlak Ostravan, který ve středu vyjel z pražského hlavního nádraží do Ostravy. Dopravce si tak chce připomenout sedmdesáté výročí od zahájení provozu vlaku.

title: Retro expres Ostravan svezl


description: Václav Havel, Alexander Dubček, Ivan Jirous, John Bok, Karel Gott, Václav Klaus... ti všichni a mnozí další vystupují ve filmu Karla Vachka, který na začátku 90. let zachytil svým originálním pohledem atmosféru prvních svobodných voleb u nás. Film Nový Hyperion aneb aneb Volnost, rovnost, bratrství měl premiéru v roce 1992 a letos je se stal součástí sekce Ji.hlavský manifest (1997-2016), kterou festival dokumentárních filmů Jihlava mapuje nejzajímavější festivalové eseje uplynulých dvaceti let.

title: Film zdarma: Nový Hyperion. Podívejte se na dokument Karla Vachka o prvních svobodných volbách

maintext:
Filmem navázal Karel Vachek po dvaceti letech na svůj snímek Spřízněni volbou, který zachycoval atmosféru politicky vzrušujícího období od 14. do 30. března 1968. Ve filmu Nový Hyperion zachytil období před prvními demokratickými volbami v roce 1990 – čas euforie, nejistot i bizarností, kdy se z chaosu rodil nový politický řád. Vachkův film je zároveň úvahou na téma utopie a jejích rozporů. Básník Ivan Jirous ve filmu říká: „Volnost, rovnost, bratrství. Nesmyslné heslo, protože lidé se nerodí rovní. Pánbu každýho stvořil jinak. Ale to neznamená, že by neměli mít rovná práva.“
S jemnou ironií staví Karel Vachek vedle sebe různorodé jevy a vytváří na plátně překvapivý společensko-politický kontext neuvěřitelného reje prvních svobodných voleb po pádu komunistického režimu.
Další filmy z Ji.hlavského manifesti jsou k vidění na stránkách DAFilms.cz


description: Čína vyzvala v úterý českého velvyslance, aby se členové české vlády nesešli s tibetským duchovním vůdcem dalajlamou. V opačném případě hrozila zhoršením vzájemných vztahů. Uvedl to server Aktuálně.cz na základě informací českého ministerstva zahraničí. Čeští ministři se poté přesto s dalajlamou sešli. Nejvyšší ústavní činitelé pak vydali prohlášení o respektu k územní celistvosti Číny, jejíž součástí Tibet je. Podle premiéra o prohlášení rozhodl Hrad.

title: Čína už v úterý hrozila Česku zhoršením vztahů kvůli dalajlámovi. O prohlášení rozhodl Hrad

maintext:
Dalajlama se v předchozích dnech v Praze účastnil mezinárodní konference Forum 2000. Někteří čeští politici avizovali, že se s tibetským duchovním vůdcem setkají, a čínské ministerstvo zahraničí si proto ještě předtím pozvalo českého velvyslance v Pekingu Bedřicha Kopeckého. Mluvčí českého ministerstva zahraničí Michaela Lagronová řekla Aktuálně.cz, že čínská strana vyjádřila kvůli plánovaným schůzkám s dalajlamou znepokojení.
Čínská diplomacie podle ní zdůraznila citlivost otázky územní celistvosti Čínské lidové republiky (ČLR), v jejímž kontextu na celou záležitost pohlíží. „Vyzvala, aby nedošlo k žádnému setkání oficiálních představitelů a především členů vlády s dalajlamou,“ řekla serveru Lagronová. „Čínská strana upozornila, že by v případě zpochybnění územní celistvosti Číny musela reagovat s možným nepříznivým dopadem na rozvíjející se bilaterální vztahy a spolupráci,“ doplnila.
Kopecký ale čínské diplomaty upozornil na to, že dalajlamova cesta je soukromá, že Česko rozlišuje soukromý a oficiální program členů vlády a k soukromému programu se české ministerstvo zahraničí nevyjadřuje. „Velvyslanec současně ujistil čínskou stranu, že Česko nemění svou politiku jedné Číny. Dále potvrdil, že ČR si je vědoma důležitosti tibetské otázky a podporuje dialog mezi centrální administrativou a tibetskou komunitou,“ uvedla Lagronová.
S dalajlamou se mimo jiné setkal ministr kultury Daniel Herman (KDU-ČSL), vicepremiér Pavel Bělobrádek (KDU-ČSL) a ministr pro lidská práva Jiří Dienstbier (ČSSD).
Za prohlášením nejvyšších činitelů stojí Hrad
Po tomto setkání vydal Hrad prohlášení, v němž prezident Miloš Zeman, premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) a předsedové parlamentních komor schůzku odsoudili. Média spekulovala o iniciátorovi tohoto prohlášení. Premiér Bohuslav Sobotka ve čtvrtek prohlásil, že impulz vyšel od prezidenta Zemana.
Podle něj ale prohlášení neobsahuje nic nového proti stanoviskům předchozích vlád.
„Na tom, že to bylo zveřejněno, nevidím vůbec nic špatného. Naopak si myslím, že je to dobře,“ uvedl Sobotka. Prohlášení podle něj obsahuje stejná stanoviska, jaká zaujímala i předchozí vlády. „Možná to ty minulé vlády dělaly za zády občanů,“ řekl.
Sobotka také odmítl spekulace, že by se před zveřejněním prohlášení sešel s čínskou velvyslankyní v Česku.


description: V celém Česku je vůči nekuřákům vstřícná nadpoloviční většina podniků zaměřujících se na gastronomii. Nekuřácké jsou téměř všechny nové. Jejich provozovatelé tvrdí, že o hosty nemají nouzi a svého rozhodnutí vylepit na vstupní dveře nálepku informující příchozí o zákazu kouření s odstupem času nelitují.

title: Většina restaurací v Česku je


description: Rozepři tří taxikářů v pražském Karlíně v noci na pondělí ukončila střelba jednoho z nich. Muž vystřelil z plynové pistole do vzduchu, zraněn nebyl ale nikdo, řekl v pondělí policejní mluvčí Jan Daněk. Podle něj policejní hlídka střílejícího muže zadržela, podezřelý je z výtržnictví.

title: Spor tří taxikářů v


description: Švédsko znechutil antisemitismus poslankyně Anny Hagwallové. Ta chce etnickým menšinám zakázat vlastnit víc než pět procent švédských médií. Návrh je zjevně namířen proti mediální skupině Bonnier, založené židovským podnikatelem Gerhardem Bonnierem a vlastněné rodinou jeho potomků.

title: Menšinám zakážeme vlastnictví médií, navrhuje švédská politička. Vyděsila i spolustraníky

maintext:
Hagwallovou kritizuje i její vlastní strana Švédští demokraté. „Bude to mít následky pro její budoucnost ve straně i v parlamentu,“ upozorňuje předseda parlamentní frakce Švédských demokratů Mattias Karlsson.
„Žádné rodině, etnické skupině nebo společnosti by nemělo být dovoleno přímo nebo nepřímo ovládat víc než pět procent médií,“ píše Hagwallová v e-mailu adresovaném švédskému nejčtenějšímu listu Aftonbladet. „Osmdesát procent médií kontroluje jeden vlastník. To je nepřijatelné. Mediální trh musí být rozdělen mezi více nezávislých firem a lidí,“ cituje Aftonbladet návrh poslankyně.
Zrušení dotací médiím, které Hagwallová prosazuje, podle ní vyřeší situaci, kdy – jak poslankyně tvrdí – většinu malých, především regionálních novin přímo nebo nepřímo ovlivňuje skupina Bonnier.
Státní podpora tisku ve Švédsku funguje už desítky let. Jejím původním cílem bylo zachránit právě lokální listy a předejít existenci monopolů. Dotaci obvykle čerpají druhé největší noviny v každém městě.
Hagwallové návrh ale stojí na mylných údajích. „Ať už má ta čísla odkudkoliv, jsou zcela nesprávná,“ říká výzkumník Jonas Ohlsson z univerzity v Göteborgu v rozhovoru pro švédskou televizi SVT. Firma Bonnier je sice největší švédskou mediální společností, ale ve skutečnosti se zapojuje jen do čtvrtiny tamního trhu s tištěnými deníky. Vlastní třeba vlivné noviny Dagens Nyheter nebo Expressen. Nic ze státní podpory tisku – která ročně činí 436 milionů švédských korun, tedy přes miliardu korun českých – navíc nezískává. Čerpá jenom malou část ze státních padesáti milionů švédských korun ročně na podporu distribuce.
Znechutila i svou stranu
Kritika se tak na Hagwallovou po předložení návrhu snáší nejen za její záměr zbavit Židy, přesněji firmu Bonnier, jejich práv, ale právě i za nepravdivost argumentů, které v zájmu prosazení návrhu používá.
„Antisemitské konspirační teorie to zjevně dotáhly od internetových žump až k návrhům ve švédském parlamentu. Je zvolenou členkou parlamentu podávající návrhy, tedy osobou u moci. Je to tak nechutné, že to nejde vyjádřit slovy,“ rozhořčuje se ministryně pro kulturu a demokracii Alice Bah Kuhnkeová. „Všechny slušné strany by si měly uvědomit, že Švédští demokraté nejsou stranou, se kterou se dá počítat,“ dodává Bah Khunkeová, která ve vládě reprezentuje Stranu zelených.
Od poslankyně se ale distancovala i její strana, která jinak patří mezi hlavní odpůrce přistěhovalectví a v parlamentu má třináctiprocentní podíl křesel. „Návrh Anny Hagwallové neodráží stranickou podporu veřejné služby a mediální politiky obecně,“ uvedl Karlsson.
Komentátorka švédského listu Dagens Nyheter – novin, které patří právě firmě Bonnier – Kristina Lindquistová zase varuje před pronikáním extremistů do veřejného prostoru a do hlavního politického proudu. „Švédští demokraté i politická katastrofa, která se za stranou skrývá, se čím dál častěji dostávají do veřejné debaty,“ upozorňuje.
Podle Ohlssona navíc Hagwallové návrh naráží na nadnárodní povahu mediálního průmyslu. „Mediální trh nelze takhle dělit. Je globální,“ vysvětluje analytik. Podle něj bychom se soustředění vlastnictví měli obávat spíše u velkých, celosvětově působících společností, jako je Apple, Google nebo Facebook.


description: Ve Štěrboholské ulici v Praze v noci na čtvrtek hořela galvanovna. Jednoho člověka ošetřili zdravotníci, škoda je předběžně vyčíslena na 60 milionů korun. Hasiči během zásahu měřili únik nebezpečných látek do ovzduší, lidem z okolí ale nebezpečí nehrozilo, uvedla mluvčí pražských hasičů Pavlína Adamcová.

title: V Praze v noci hořela galvanovna,


description: Ve Francii se Tarte Tatin se obvykle podává s cidrem nebo calvadosem a je tak slavný, že si v jeho údajném rodišti, městečku Lamotte-Beuvron, vždy připomínají jeho narozeniny.

title: Užijte si jablka ve francouzském


description: Prezident Miloš Zeman pochybuje o smyslu Senátu, mohl by být sice pojistkou demokracie, ale není si jist, jestli horní komoru Česká republika potřebuje. Zeman to v úterý řekl v rozhovoru pro Českou televizi. Letošní senátní volby provázela rekordně nízká účast - hlasovat přišlo jen 15,4 procenta voličů.

title: Zeman: Nejsem si jist, zda


description: Každý, kdo by se pokusil utéct z Mosulu, radikálové z takzvaného Islámského státu (IS) zastřelí. V rozhovoru s britským deníkem The Guardian to řekl jeden z obyvatel tohoto severoiráckého města. Mosul mají pod kontrolou teroristé z IS a od pondělí se o město svádějí tvrdé boje.

title: Islámský stát zastřelí každého, kdo

maintext:
„Všichni zůstáváme doma, protože nevíme, co jiného dělat,“ uvedl v pondělí krátce po zahájení ofenzivy pětatřicetiletý muž, vystupující pod pseudonymem Abú Muhammad. Bojovníci IS brázdí ulice města na motocyklech a jsou vyzbrojeni lehkými i těžkými zbraněmi, dodal.
Letecké údery podle něj cílí přesně na pozice islamistů. Ti se ale „stěhují do domů civilistů a vměšují mezi řadové obyvatele“. Bojovníci IS tak například zřídili velký sklad improvizovaných výbušných zařízení v domě sousedícím s domem jeho bratrance. „Prosil jsem ho, aby i s rodinou odešel ke mně, protože ten dům by se mohl stát terčem koaličního náletu. Odmítl s tím, že to nechá osudu,“ dodal Muhammad.
Většina obyvatel Mosulu má podle něj Islámského státu už dost a přeje si, aby irácká armáda a kurdští bojovníci (pešmergové) město osvobodili co nejdříve. „Viděli jsme příliš mnoho stínání hlav, lidí utopených v klecích, shozených ze střech budov.... Já sám jsem před třemi měsíci viděl, jak (IS) svrhl muže ze střechy budovy poblíž úřadu guvernéra, týden jsem nemohl spát,“ dodal.
Americké letectvo shodilo na město letáky s výzvou, aby lidé zůstali doma a nepokoušeli se utéct. To by bylo stejně nemožné, dodal k tomu Muhammad. „Pro civilisty je těžké město opustit. Islámský stát vyhloubil příkopy kolem většiny čtvrtí, převážně na východě Mosulu.“ Pašeráci lidí vyhnali ceny do astronomických výšek a IS údajně okamžitě zastřelí každého, koho jeho bojovníci chytí při pokusu o útěk.
Dvaadvacetiletý Abú Sabra uvedl, že radikálové ve městě pálili pneumatiky, aby koaličním letounům znemožnili výhled. Na hlavních ulicích podle něj seřadili dopravní kontejnery, ale neví se proč. „Nejsou peníze. I když jídlo je levné, nemáme za co si ho koupit,“ dodal. Potvrdil také, že kdo se pokusí o útěk, je zastřelen.
Někteří jsou připraveni povstat
Někteří obyvatelé Mosulu jsou podle něj připraveni povstat proti IS, až nadejde čas. Ví o lidech, kteří mají doma schované zbraně a plánují přidat se k irácké armádě nebo pešmergům, až dorazí do města. Známkou rostoucího odporu vůči islamistům je podle něj také to, že řada lidí z jeho čtvrti i přes zákaz otevřeně používá mobilní telefon.
Člen někdejší městské rady Mosulu, který nyní žije v Irbílu, uvedl, že rada koalici ze všech sil pomáhá s označováním hustě osídlených čtvrtí, aby se tyto oblasti nestaly terčem náletů. Pomáhá i se zřizováním táborů pro uprchlíky. Jeho největší obavou bylo, že až bude město osvobozeno od IS, začnou se na místních lidech mstít šíitské milice. Proto rada vládě navrhla, aby těmto milicím zakázala účastnit se bojů o Mosul.
Mosulský inženýr Faváz Alí, který nyní žije v Turecku, řekl, že i jeho příbuzní v Mosulu mají obavy z šíitských milicí i z irácké armády, jež by mohly zatýkat i nevinné a obviňovat je z podpory IS.


description: Pro Starosty a nezávislé mají krajské volby obzvláštní důležitost. Testují si, jestli by měli na to, aby kandidovali do sněmovny sami. Předseda hnutí Petr Gazdík je podél dálnic k vidění na billboardech s ovocem a nápisem Melouny spravedlivě. Zatím jich Starostové rozdali 62 tun. „Chceme tím vyjádřit, že po volbách od nás občané dostanou miliony do věcí, které jsou potřeba,“ říká.

title: Gazdík: Kobliha je jen momentální kus žvance, zatímco melouny jsou symbol

maintext:
Rozhovory s lídry před volbami Před krajskými a senátními volbami poskytly LN prostor k rozhovorům lídrům nejsilnějších parlamentních stran. Nabídku LN odmítli využít předsedové KSČM a ČSSD.
LN: Funguje rozdávání melounů? Funguje to jako koblihy?
Kobliha je jen momentální kus žvance, zatímco melouny jsou symbol. Symbol toho, že přes kraje prochází více než sto šedesát miliard korun ročně. Na ty peníze občané příliš nevidí. Není to tak blízko jako obce a není to tak mediálně viditelné jako ministerstva. Ve většině krajů peníze nedoputují do nemocnic, cest, středních škol tak, jak by měly.
LN: Pokud nedoputují, kam se ztrácejí?
Nejvíc peněz se ztrácí špatným rozhodnutím na začátku. Obce, kraje i stát mnohdy neví, co vlastně chtějí. Tím, že neustále mění své rozhodnutí, náklady rostou. Je to i problém netransparentnosti, kraje rozdávají dotace svým kamarádíčkům, nikde nenajdete, podle jakých kritérií. Pak jsou to peníze, které se vyhazují zbytečně. Jako u nás ve Zlínském kraji, kde má Baťova nemocnice skoro miliardu dluhu, a peníze z krajského rozpočtu se platí za úroky z prodlení. Věříme, že takové díry ucpeme.
LN: Část tohoto problému odpadla sama, kraje už evropské dotace nerozdělují, převzalo je pod sebe ministerstvo pro místní rozvoj.
Ano, část problému zanikne. Kraj už nebude mít takový vliv na regionální operační program jako v minulosti, kdy se rozdělovaly obrovské evropské dotace velmi podivně. Na druhou stranu v rozpočtovém určení daní krajům přibylo, půjde tam víc peněz, takže je o čem rozhodovat.
LN: STAN hovoří o podzimních volbách jako o testu, jestli má sílu kandidovat v následujících sněmovních volbách sám za sebe. Od jakého zisku senátního a krajského bude ten test úspěšný?
Rádi bychom se dostali do naprosté většiny krajských zastupitelstev, zcela určitě bychom se rádi dostali k číslu deset. V Senátu máme nyní šestičlenný klub, budeme rádi, když ho rozšíříme.
LN: Ve kterých regionech se cítíte silní?
Určitě bychom rádi obhájili hejtmanství v Libereckém kraji. Máme velmi silnou kandidátku ve středních Čechách, kde je na prvním místě veleúspěšný starosta Kolína Vít Rakušan, na druhém místě skvělá místostarostka obce Pyšely Dana Drábová, ředitelka Úřadu pro jadernou bezpečnost. Kandiduje za nás jeden řada dobrých správců obcí, ale i umělci, podnikatelé a lidé z veřejné sféry, kteří jsou známí svou prací pro ostatní. Z mého pohledu je dobrá každá kandidátka – nejen ta naše, na které jsou lidé schopní ve svém volném čase nezištně obětovat něco pro druhé.
LN: Kandidujete v některém regionu čistě sami, nebo jste všude v předvolební koalici?
Asi v pěti krajích kandidujeme sami, ale naším cílem bylo dát dohromady regionální osobnosti a strany, které třeba v minulých volbách nedosáhly na pětiprocentní hranici, ale disponují výraznými osobnostmi. Protože výrazné osobnosti jsou něco, co dnes chybí všem stranám napříč spektrem, a protože chybí, je naše politika v takovém marasmu. Na druhou stranu je to začarovaný kruh – tím, že má politika v České republice tak hroznou pověst, není snadné najít úspěšné a obětavé lidi, kteří by do ní šli.
LN: Kdyby se tedy hnutí podařilo dostat do deseti a více krajských zastupitelstev, co to bude znamenat pro sněmovní volby?
Budeme zvažovat, jestli jít do voleb sami nebo pokračovat ve spojenectví s nějakou stranou. Pro nás není nejdůležitější, jestli máme poslance, nejdůležitější je prosazovat cíle. Skutečná změna politiky musí přijít odspodu. Už tu byli mnozí, kteří ji chtěli měnit odshora. Chtějí stát řídit jako firmu, další zakládali strany, které se posléze ukázaly jako sektofirmy. Zkušení komunální politici a lidé ochotní nezištně pracovat pro ostatní se musejí do vyšších pater dostávat zezdola a postupně. Naším mottem je: co se může rozhodnout blízko občanovi, má se tak rozhodnout. Část pravomocí státu by se měla přenést na kraje a obce, přineslo by to snížení obrovské byrokracie, korupčního potenciálu a opravdovou obrodu politiky. To je náš cíl, ne mít poslance, to je jen prostředek.
LN: Prostředek je k dosažení cílů nezbytný. Inklinujete tedy ke spojení se stranou, která je pevně ukotvená na regionální úrovni?
Neumím teď říci, co bude. Dlouhodobě říkáme, že krajské volby jsou pro nás velmi důležité, a ukážou, jestli už je česká politická scéna zralá na proměnu, o níž jsem mluvil. Jedno vím ale jistě – Starostové budou vždycky spojovat, ne rozdělovat. Budeme se snažit, abychom už tak obrovsky rozdělenou a rozhádanou politickou scénu dále nerozdělovali. Chtěli bychom být tmelícím prvkem a pomoci k dialogu i těm stranám, které spolu moc nemluví či si hrají na klišé, že pravice tu v žádném případě nesmí mluvit s levicí.
LN: Je nějaká strana či hnutí, s nimiž je povolební spolupráce vyloučená?
Jsou to rozhodně extremistické strany. V žádném případě neuzavřeme spolupráci s komunisty, na celostátní ani krajské úrovni, ani s dalšími extremisty, kteří přinášejí chaos a parazitují na nízkých pudech a strachu. Jeden kolega poslanec posledně tvrdil, že bude-li zvolen v parlamentních volbách, nastane konec bordelu a korupce, a pak měl sám binec ve stranickém účetnictví, hádal se s předsedou klubu, kdo víc fakturoval vlastní straně a kdo těch 120 milionů za volební zisk víc prošustroval či dokonce ukradl.
LN: Myslíte Tomia Okumuru a Úsvit.
Já jsem nejmenoval, ale znalý čtenář jistě ví, koho myslím. Extrémistické strany hrají na první dobrou, říkají jen třetinu až polovinu pravdy, popisují částečně skutečné problémy, ale nabízejí zcela nerealistická řešení. Extrémistické strany jsou si všechny podobné, snaží se lidi zmást a vystrašit, tvrdit, že mají řešení. Jenže řešením není falešný spasitel, který zítra mávne kouzelným proutkem a udělá ve všem „pořádek“. V tom je nutná zkušenost a postupné kroky.
LN: Máte na stranickém webu podrobnou mapu po jednotlivých obcích s tím, na čem v každé z nich chcete zapracovat. Jak jste sbírali podněty?
Už od loňského roku objíždí naši kandidáti obce a ptají se tam, co by chtěli změnit tamní starostové, zastupitelé a obyvatelé, a soustředíme se na to, s čím kraje opravdu mohou pomoci. Když si dnes laskavý čtenář projde volební kampaně mnoha stran, dozví se, že tenhle sníží daňové odvody, tamten zruší televizní poplatky pro důchodce, nebo že zvolením té či oné strany do krajského zastupitelstva si zachráníme naši svobodu. O tom krajské volby vůbec nejsou. Kraje nerozhodují o televizních poplatcích nebo o výši odvodů, a už tohle by mělo být pro voliče obrovskou výstrahou, protože ty strany z nich dělají blbce. Myslí si, že lidé jsou tak hloupí, že jim dají hlas za slib něčeho, co kraj takřka vůbec nemůže ovlivnit.
LN: Aniž bych se takových praktik zastávala, do určité míry mohou kraje do celostátní politiky zasáhnout svojí zákonodárnou iniciativou.
Mohou, samozřejmě, ale třeba právě výše daňových odvodů je svrchovaná pravomoc Parlamentu, tam se o tom má vést politická debata. Stejně jako o televizních poplatcích a především o svobodě a udržení parlamentní demokracie. Když ústavodárce dával krajům zákonodárnou iniciativu, měl podle mě na mysli případy, kdy něco pálí specificky daný kraj, co je jiné než v dalších krajích nebo na celostátní úrovni. Chápu například iniciativu Moravskoslezského kraje v souvislosti se znečištěným ovzduším, to je na skutečně úplně jiné úrovni a v úplně jiné kvalitě než třeba v západních Čechách. To jsou případy, kdy kraj naopak musí využít právo předkládat návrhy zákonů. Ale když někdo slibuje hlouposti, je to vůči voličům nestoudné.
LN: Co je tedy podle vás téma, v krajské kompetenci, které aktivizuje nerozhodnuté voliče?
Bezpečnost. Málokdo si uvědomuje, jak obrovské pravomoci mají kraje v krizovém řízení. Jsem ze Zlínského kraje, kde jsme zažili řádění masového vraha v Uherském Brodě, výbuch ve Vlachovicích-Vrběticích, zažili jsme metanolovou aféru – ve všech těchto případech nezafungovala koordinace mezi krajem, obcemi a státem, jak má. My jako Starostové chceme na krajích vytvořit krizové plány. Nejen Zlínský kraj teď skutečně není připraven a zkoordinován s armádou, ministerstvem vnitra, záchranným systémem, jednotlivými obcemi, starostové neví, co se bude dít, když bude na hranici stát milion uprchlíků z nějakého celoevropského důvodu, nebo když nastane blackout a tři dny nepůjde elektřina.
LN: Krajské volby vždycky fungovaly jako vystavení vysvědčení vládě, zpravidla v nich také vítězila sněmovní opozice. Teď jsme v nové situaci, protože dva hlavní rivalové spolu sedí ve vládní koalici. Co to s krajskými volbami udělá?
Ještě jedna věc je jinak. Krajské volby vždycky spadaly do poloviny volebního období sněmovny, byly vyjádřením vztahu lidí k tomu, co vláda dva roky dělala. Teď do řádných parlamentních voleb zbývá jen rok, a krajské volby se tak do určité míry proměnily v předkampaň do sněmovny. Chápu to u hnutí ANO, na komunální úrovni se ukázalo, že jeho široká lidská základna se moc nevyvedla, řada koalic ve velkých městech se rozpadla. Něco jiného jsou mediální výkřiky a celostátní úroveň, něco jiného je mít kvalitní lidi v regionech.
LN: STAN čelil kritice, že jako jednu z hlavních tváří své kampaně nasadili Danu Drábovou, aniž by se počítalo s tím, že by se z ní stala hejtmanka. Proč jste ji dávali na billboardy?
Dana Drábová je jeden z nejčestnějších lidí, které znám, a od začátku říkala, že nekandiduje na žádnou uvolněnou funkci. Je už mnoho let místostarostkou Pýšel, skvěle to zvládá a tuto zkušenost chce zúročit ve Středočeském kraji. Ona je jedním z prototypů lidí, bez nichž se naše politika nikdy nezmění.
LN: Máte ještě jedno unikum, obviněného lídra, Martina Půtu v Libereckém kraji. Jak se to promítá do předvolebního boje, je to znát?
Není. Je jisté, že to soupeři využijí, ale to, z čeho je Martin Půta obviněný, je blábol. Největší problém je, že za skoro tři roky od chvíle, kdy byl obviněn, se nestalo nic. V této zemi je možné někoho obvinit a pak tři roky nic neudělat, člověk má na sobě stigma a nemůže se bránit. Nemůže popohnat orgány činné v trestním řízení či soudy, aby se z toho nesmyslu očistil. Nejlepší známkou je důvěra, kterou Půtovi dávají občané, což se ukazuje v průzkumech, a věřím, že se ukáže i ve volbách. Obvinění už není, co bývalo. Pražští exprimátoři jsou odsouzení úplně hanebným a nespravedlivým verdiktem v kauze Opencard. Obvinění tak degradovala, že veřejnost bohužel už vnímá spravedlnost jako mnohdy nespravedlivou, a to považuji za velký problém naší demokracie. Co je to za obvinění, kde neexistuje jediný přímý důkaz?
PETR GAZDÍK (42) byl druhým a nyní je čtvrtým předsedou hnutí Starostové a nezávislí a místopředsedou poslanecké sněmovny
vystudoval pedagogickou fakultu a do roku 2002 učil matematiku a zeměpis na základní škole
v roce 2002 se stal starostou Suché Lozi, o čtyři roky později znovu, teď zastává funkci místostarosty. Od roku 2008 je zastupitelem Zlínského kraje, od roku 2010 poslancem.
je ženatý a má čtyři děti
LN: Říkal jste, že doufáte v Půtovu obhajobu hejtmanství. Kde ještě si věříte na metu nejvyšší?
Věříme, že máme šanci ve středních Čechách, překvapením může být Olomoucký kraj, Vysočina, Zlínský nebo Karlovarský kraj.
LN: Závěrem trochu dekonstrukční otázka: jsou kraje vůbec v rámci veřejné správy potřeba?
Můj domovský Zlínský kraj je rozlohou i počtem obyvatel zhruba stejně velký jako Pardubický. Byť jsou kraje podobné, mají podobné strukturální problémy, ten Pardubický je regionem budoucnosti, zatímco Zlínský skomírá. Rozdíl je pouze v politické reprezentaci u moci. Martin Netolický, hejtman Pardubického kraje, byť je to můj ideový soupeř, sociální demokrat, je skvělý hejtman. Kraj vede dobře, region není zadlužený, Netolický dělá mnohem víc, než musí. Kraje budou míst smysl, když na nich budou sedět takoví lidé.


description: Není nic lepšího než si o víkendu dopřát dlouhou a chutnou snídani. Zkuste si připravit domácí špaldové houstičky.

title: Nejlepší snídaně? Čerstvé domáčí


description: Peking vyslal tento týden na 30 dní na oběžnou dráhu dva své kosmonauty. Jde sice teprve o šestou lidskou misi v čínské režii, zcela jistě ale ne poslední. Čína neskrývá ambice v dobývání vesmíru. Hodlá třeba poslat posádku na Měsíc, vybudovat vlastní vesmírnou stanici a plánuje i misi k Marsu.

title: Čína dobývá vesmír. Chce vyslat lidi do deseti let na Měsíc a myslí si už i na Mars

maintext:
Základna Ťiou-čchüan na severu Číny zpravidla nebývá místem, kde by se to hemžilo televizními štáby a novináři z celého světa. Existují ale výjimky. To když Peking chce, aby o tom, co se tam bude odehrávat, věděl celý svět.
Na přísně střeženou základnu uprostřed pouště Gobi se tak v pondělí ráno sjeli nejen zástupci čínských státních médií, ale poněkud neobvykle tam byli pozváni i četní zahraniční novináři. Odstartovala odtamtud totiž raketa s dvojicí čínských kosmonautů, kteří mají strávit měsíc na oběžné dráze v experimentální laboratoři Tchien-kung 2 (nesoucí v překladu poetický název Nebeský palác).
Pro říši středu je to zatím nejdelší pobyt jejích astronautů ve vesmíru. Především je to demonstrace ambic Pekingu v dobývání vesmíru.
Číňané plánují vesmírnou stanici i cestu na Mars.
Čína je po Rusku a Spojených státech teprve třetí zemí světa, která prostřednictvím vlastního vesmírného programu vyslala do kosmu lidskou posádku. Dvojice čínských astronautů – 49letý Ťing Chaj-pcheng a 37letý Čchen Tung – jsou pro Peking jeho šestou lidskou misí v pořadí. Tu úplně první vypravila Čína v roce 2003. Dosud se však do vesmíru podívalo pouze 11 tchajkonautů, jak se někdy za hranicemi říše středu říká tamním kosmonautům.
Čína do svého vesmírného programu masivně investuje. Přesná čísla Peking sice takticky nezveřejňuje, má se však za to, že ročně je to v přepočtu kolem 54 miliard korun. Jenom letos plánuje nejméně dvacítku vesmírných misí různého druhu. Do budoucna se přitom netají ani ambicemi poslat vlastní výpravu také na Mars.
Jak se ostatně po úspěšném pondělním startu nechal slyšet čínský prezident Si Ťin-pching, právě takové mise „umožní Číně podniknout další kroky v objevování vesmíru a přispět k budování pozice Číny jako vesmírné velmoci“.
Dvojice čínských astronautů bude mít mimo jiné za úkol testovat možnosti pěstování rostlin ve vesmíru i dopady pobytu v kosmu na svých tělech. Původně se sice hovořilo o tom, že by už příští rok chtěla Čína poslat lidskou posádku i na Měsíc, jako reálnější se však jeví současný odhad počítající s lidskou výpravou do roku 2025. Tou dobou by přitom už Peking chtěl mít nejméně tři roky plně v provozu vlastní trvale osídlenou vesmírnou stanici.
Z působení na té současné – Mezinárodní vesmírné stanici (ISS) – byla Čína před pěti lety vyloučena. Zasadil se o to v první řadě Washington na pozadí obav z vojenského charakteru čínského vesmírného programu.
Solární energie z vesmíru
Vlastním vesmírným programem však podle některých hlasů Čína sleduje víc než jen ukazování svalů svým rivalům a operuje v časovém horizontu několika dekád. Čínská vesmírná agentura ve svých programových prohlášeních otevřeně deklaruje nejen ambice stát se ve vesmíru dlouhodobě přítomnou silou, ale také v budoucnu využít zdrojů, které se nabízejí za hranicemi naší planety, k udržení vlastního ekonomického růstu.
Otevřela tak třeba diskusi i na tak ambiciózní téma, jako je možné získávání solární energie z vesmíru a její distribuce na Zemi prostřednictvím mikrovln nebo dobývání nerostného bohatství z povrchu Měsíce či asteroidů včetně cenných kovů, mezi nimi zlata a platiny.
Mezinárodní dohoda z roku 1967 sice zakazuje jakémukoliv státu přivlastnit si vesmír jakožto své suverénní teritorium, dohoda je však poměrně vágně formulována ohledně možného získávání zdrojů z kosmu. V tomto ohledu přitom precedent určily do značné míry s prvním přistáním na Měsíci Spojené státy, když ze své výpravy američtí kosmonauti přivezli měsíční horniny.


description: PODÍVEJTE SE: Porotci z Czech Press Photo vybrali nejlepší fotografie, které byly nominovány do finálového kola. O vítězích prestižního ocenění se rozhodne 21. listopadu na Staroměstské radnici, kde o den později začne i výstava nominovaných fotografií. Porotci si celkem prohlédli 5 861 fotografií od 349 autorů.

title: Czech Press Photo: mezi nejlepšími


description: Největší oslavy českého piva Pilsner Fest přilákaly první říjnovou sobotu do areálu Prazdroje v Plzni na 50 tisíc lidí. Ze zhruba 150 výčepních míst se prodalo během dne přes 100 tisíc půllitrů plzeňských piv. Příští výročí už pivovar zřejmě oslaví pod novým vlastníkem.

title: V Plzni vypukly oslavy 174


description: Soubor staré hudby Collegium 1704 otevře v pondělí 24. října svoji novou sezonu 2016/2017 koncertem, na němž v pražském Rudolfinu zaznějí Mariánské nešpory Claudia Monteverdiho. Provedením nešpor orchestr zároveň předjímá skladatelovo 450. výročí narození. Koncert se opakuje i 25. října. Hned v pátek zazní nešpory také v Annenkirche na zahajovacím koncertě drážďanské sezony Collegia 1704.

title: Collegium 1704 zahájí novou sezonu


description: Skotsko připravuje nové referendum o své nezávislosti na Británii, oznámila premiérka Sturgeonová. Návrh příslušného zákona zveřejní příští týden.

title: Skotsko připravuje nové referendum


description: Fotograf Jindřich Štreit oslavil v září 70. narozeniny. K životnímu jubileu si letos „nadělil“ několik výstav po celé republice. V olomouckém Muzeu umění vystavil téměř 300 fotografií, včetně těch, které ležely čtyřicet let schované v jeho fotokomoře.

title: Stojaté vody občas rozvířené radostí. Olomouc vystavuje znovu nalezené i známé snímky Jindřicha Štreita

maintext:
Hlavní výstavní sál je jako nekonečný filmový pás. Dvacet metrů černého térpapíru a na něm jedna momentka z venkovského života za druhou. Jsou tu kolegové po šichtě, je tady sousedka u plotny. Kluci běží za stodolu s první krabičkou cigaret, z dálky je pozorují tetky před konzumem... Je to 176 fotografií, celá tato kolekce vznikala v letech 1978–1989, kdy Štreit fotografoval na Bruntálsku. V roce 1980 se přistěhoval do Sovince, vyučoval na tamní škole a brzy se stal součástí místní komunity. Prozkoumával krajinu, která kdysi patřila jiným. Po válce se původně německé vesnice vylidnily a do světnic přišli ti, kdo k regionu neměli žádný vztah.
Jindřich Štreit: z výstavy (Ne)známé fotografie, Muzeum umění Olomouc Jindřich Štreit: z výstavy (Ne)známé fotografie, Muzeum umění Olomouc
Štreit nebyl náhodným obdivovatelem venkova, který přijel změsta a byl fascinován svéráznými postavičkami. Stal se součástí venkovského mikrosvěta, který ho nechal, aby s nimi prožíval všední dny i slavnosti a jen tak mimochodem fotografoval. Jeden velký rej událostí se slévá do celistvé vrstvy pokrouceného papíru, srolovaného v jeho fotokomoře v Sovinci. Zůstaly uchovány v paměti autora, ale i obyvatel šesti vesnic, které pravidelně navštěvoval, když pracoval jako dispečer šesti státních statků. Poprvé tuto roli papíru představil na výstavě v roce 1988 v Bratislavě. „Mně se líbil ten černý podklad a bylo to pevné. V té době jsem byl zakázaný autor, nesměl jsem vystavovat,“ komentoval Štreit znovu nalezené snímky, které po téměř čtyřiceti letech objevil srolované v sovinecké fotokomoře a nyní jsou k vidění v Muzeu umění.
Stojaté vody
Štreit byl v nemilosti StB už od roku 1982, kdy hodinu po vernisáži zabavili jeho výstavu, kterou měl v Praze na tenisových dvorcích Sparty. Po čtyřech měsících ve vazbě nakonec dostal práci na státním statku Ryžoviště na Bruntálsku. „Téměř všichni mí kolegové se ke mně chovali přátelsky, a navíc koupili fotoaparát s odůvodněním, abych na jednotlivých statcích dokumentoval pracovní činnost. Do doby, než to zjistila StB, která mne průběžně sledovala, jsem to měl dokonce v pracovní náplni,“ vzpomíná Štreit v knize, již vydalo olomoucké Muzeum umění.
Na aktuální výstavě však není jen Štreitův objev z hlubin archivu. Kurátorka Štěpánka Bieleszová v pěti výstavních sálech představuje několik kapitol z jeho tvorby. Jedním z témat je třeba televize na venkově: „Pro řadu lidí to tehdy byl důležitý kontakt s moderním světem, obdivovali hrdiny seriálů a hltali první díly Sandokana.“ Leitmotivem celé výstavy je černobílý portrét ženy středního věku, která sedí v kuchyni, na stole hrnek s kávou, v ruce cigareta. Autor tento snímek komentoval slovy: „To je naše suseda Anička, kterou jsem fotografoval skoro denně. Byli jsme součástí její rodiny, bývali jsme u křtů, svateb, narozenin, u pohřbů a snažili se její rodině pomáhat. Je to foceno v sovinecké hospodě, kam chodívala na pivko a na kafe. A je velká škoda, že hospoda, kde jsme kdysi pořádali monumentální vernisáže výstav, je dnes v žalostném stavu a hyzdí vesnici.“
Návštěvník výstavy se může rozhodnout, jak důležité pro něj budou tyto komentáře. Někdo potřebuje konkrétní informace, jinému stačí pozorovat tvář na snímku. Možná zase lituje, že se přivdala do toho Zapadákova. Možná by chtěla odejít, ale ví, že to neudělá. Její oči jsou jako tohle místo na Bruntálsku. Dávná sláva je pryč, zůstaly jen stojaté vody. A takové jsou vlastně všechny vystavené snímky. Stojaté vody občas rozvířené něčím radostným, co zbývá. Co je jen naše.
Jindřich Štreit: (Ne)známé fotografie, Muzeum umění, Olomouc, do 30. října


title: Kim Kardashianová vyvázla z přepadení,

maintext:
PAŘÍŽ Americká celebrita Kim Kardashianová v neděli v Paříži vyvázla z ozbrojeného přepadení, při kterém přišla o šperky za několik milionů dolarů. Lupiči byli převlečeni do policejních uniforem. „Je ošklivě otřesená, ale fyzicky v pořádku,“ uvedla její mluvčí krátce poté, co manžel Kardashianové, zpěvák Kanye West, náhle přerušil svůj koncert v New Yorku kvůli „naléhavým rodinným důvodům“.
Kardashianová navštívila Paříž v rámci týdne módy. „Dva ozbrojení a maskovaní muži“ se vloupali do jejího hotelového pokoje a drželi ji na mušce, uvedla mluvčí. Podle policie byla Kardashianová oloupena, ale nezraněna.
Nejmenovaný policista později prozradil, že lupiči ukradli Američance šperky za několik milionů dolarů. Nikdo však nebyl zraněn. Přepadení se odehrálo okolo třetí hodiny odpolední. Zmatek v událostech Policejní prefektura potvrdila, že ozbrojení útočníci Kardashianovou oloupili o šperky za několik milionů eur, ale „celková škoda se teprve vyčísluje“. Výše škody není jedinou nejasností. Podle mluvčí se přepadení odehrálo v hotelu a lupiči byli dva, podle nejmenovaného policisty bylo lupičů pět a zločin se nestal v hotelu, ale v luxusní rezidenci v centru francouzské metropole. Není ani jasné, zda s Kardashianovou byli v době přepadení její tříletá dcera a desetiměsíční syn. V okamžiku incidentu Kanye West v New Yorku zpíval již hodinu na festivalu The Meadows, když najednou publiku oznámil, že koncert skončil, a opustil scénu s tím, že musí odejít kvůli naléhavé rodinné záležitosti.


description: Celníci na pražském Letišti Václava Havla odhalili za poslední měsíc už třetí zásilku sušené rostliny katy jedlé využívané jako droga. V minulém týdnu objevili 132,5 kilogramu sušených výhonků katy směřujících letecky do Prahy z východoafrické Tanzanie.

title: Celníci v Praze našli katu využívanou


description: Ředitel Ústavu pro jazyk český Karel Oliva skončil ve funkci. Údajně se po 13 letech ředitelování už o post nesmí ucházet. Objevily se také informace, že mu nové vedení nebylo ochotno nabídnout ani odpovídající místo s poukazem na jeho „vadný charakter“ a takto se ho zbavilo nadobro. Vadnost Olivova charakteru měla spočívat ve spoluautorství článku oponujícího tezím petice podepsané 3423 vědeckými pracovníky a odmítajícím též i islám s tím, že nepatří do Evropy.

title: ZVĚŘINA: Profesoři se s

maintext:
Na první pohled to vypadá, jako by akademické svobody na půdě Akademie věd neexistovaly. Jenže podle některých bývalých kolegů Oliva ve vědě a řízení ústavu nebyl příliš úspěšný. Ve skutečnosti tedy pravdu neznáme. Stanovisko nového ředitele ústavu nám zůstalo utajeno, neboť se odmítá vyjádřit.
Přestože nevíme, byl-li jazykovědec Oliva odstraněn pro „nevhodné“ názory, ukazuje kauza bídu českých akademiků. Ani novému šéfovi ústavu Martinu Proškovi, ani Jiřímu Drahošovi jako předsedovi AV nestojí situace za vyjádření. A to je velká škoda. Posilují tím ve veřejnosti pocit, že významný vědec přišel o místo jen proto, že nebyl ochoten se konformizovat s názory většiny. To samo o sobě je nepřijatelné a proti zásadám svobody projevu, ale též to působí, možná nezáměrně, jako arogance vědeckých funkcionářů. Vždyť jak chápat větu pana Drahoše: „Jen se podivuji nad tím, kolik prostoru v médiích je věnováno regulérní změně ve vedení jednoho ze čtyřiapadesáti ústavů akademie.“
Znamená to, že změny ve vrcholných funkcích akademických ústavů jsou pro veřejnost tabu? Že plebs nemá právo na informaci? Proč? Protože „tomu nerozumí“, nepochopil by vědecké argumenty při odůvodňování personální politiky? Karel Oliva je jistě mediálně zručným člověkem a umí se o svůj veřejný obraz postarat, ale zajisté není podvodníkem, pak by přece nemohl vést akademický ústav tak dlouho.
Dostáváme se trošku obloukem k té petici. 3423 studovaných lidí svým podpisem vyjádřilo určitý postoj a ohradilo se proti většinovým stereotypům. Tím to ale skončilo, kde jsou nějaké texty, přednášky či jiné vysvětlující aktivity zaštítěné vědeckými kapacitami? To mají ti většinoví občané, proti nimž se vědci vymezují, obrátit v názorech jen tak, z čistého respektu k titulům? Akademičtí funkcionáři odmítající se bavit s plebsem jako by zapomněli, kdo na jejich bádání přispívá placením daní.
MARTIN ZVĚŘINA


description: Pražské vodovody a kanalizace (PVK) uspořádaly cvičení teroristického útoku na vodojem Bruska v Praze 6. Při cvičení simulovaly vniknutí teroristy do vodojemu, kde chtěl otrávit pitnou vodu. Cílem bylo ověřit spolupráci PVK, správy města a záchranářů a systému ochrany pitné vody.

title: Falešný terorista vnikl do vodojemu. PVK cvičily reakci na otravu pitné vody v Praze


description: Pět finalistů 27. ročníku Ceny Jindřicha Chalupeckého se veřejnosti představuje na společné výstavě Finále 2016 ve Veletržním paláci. Výstava potrvá až do 8. ledna, letošního laureáta ceny pro umělce do 35 let vyhlásí mezinárodní porota 22. listopadu v Praze. Novinkou letošní výstavy finalistů je účast držitelky prestižní britské Turnerovy ceny, umělkyně Laure Prouvostové.

title: Instalace, videa i sochy. Finalisté Chalupeckého ceny vystavují ve Veletržním paláci


description: Městské divadlo Zlín připravuje s ohledem na aktuální politické dění „nekorektní kabaret“ Ovčáček čtveráček. Představení vzniklo spontánně, reaguje na aktuální situaci kolem státních vyznamenání. V Dílně bude k vidění 6. listopadu a bude mít jedinou reprízu.

title: Ovčáček čtveráček. Zlínské divadlo


description: Policisté bez uniformy mohou mít tetování. Pokud mají uniformu, nesmí být vidět, řekl první náměstek policejního prezidenta Martin Vondrášek před odboráři a vymezil tak podle nich jasná pravidla. Mezi policisty totiž probíhala v poslední měsících diskuze doplněná o průzkumy, jak se na problematiku strážci zákona dívají.

title: Policisté mohou mít viditelné tetování, rozhodlo vedení. Ale jen ti bez uniformy

maintext:
Na pravidelném setkání odborů s policejním prezidentem a jeho náměstky padla řeč i na problematiku tetování u policistů. Podle prvního náměstka Martina Vondráška mohou mít viditelné tetování strážci zákona bez stejnokroje a ti s uniformou ho mít mohou, ale nesmí být viditelné. „Vyjádření Vondráška nepovažujeme za revoluční, ale za jasné stanovení pravidel,“ sdělil serveru Lidovky.cz Zdeněk Drexler, předseda Unie bezpečnostních složek, jež funguje jako jedna z odborových organizací.
„Na některých útvarech, které vykonávají službu v civilu, byli policisté nuceni své tetování na rukách zakrývat. Myslím si, že toto byla zbytečná aktivita některých vedoucích, kteří hledají cestu, jak dokázat svým podřízeným, ‚kdo je na oddělení pánem‘, a nesmyslně je takto šikanují, zatímco skutečně důležitá práce uniká,“ dodal.
Kvůli tetování policie o talenty nepřijde. „Tetování v žádném případě nebude bránit při nástupu do služebního poměru nově se hlásícím uchazečům, pokud není v rozporu se zákonem,“ řekla mluvčí policejního prezidia Ivana Nguyenová.
První náměstek policejního prezidenta Martin Vondrášek.
Odbory v červenci provedly mezi policisty a jejich příznivci rozsáhlý průzkum, kde se snažily zjistit názor na problematiku tetování. Ankety se zúčastnilo 3857 respondentů.
K tetování u policistů sloužících v civilním oděvu se kladně vyjádřilo 71,5 % dotázaných. Za neslučitelně s prací policisty považuje tetování 6,6 % respondentů a 3,8 % respondentů tetování pohoršuje. 18,1 % respondentů si pak myslí, že tetování by mohlo policistovi v jeho práci pomoci. Policistům pracujícím třeba v utajení může tetování usnadnit infiltraci do zločineckých struktur.
K policistovi, který pracuje v uniformě a bylo u něj vidět tetování, se dokonce kladně vyjádřilo 75,9 % oslovených, 12,3 % považuje tetování za neslučitelné s prací policisty a 5,4 % to přímo pohoršuje.
Čtenářskou anketu, které se zúčastnilo přes pět tisíc respondentů, uspořádal v červnu i server Lidovky.cz. Výsledky už nebyly ale tak jednoznačné. Při otázce, zda-li by čtenářům vadil tetovaný policista, byl poměr zastánců a odpůrců zhruba vyrovnaný.
Podle odborů nejde v otázce tetování pouze o vzhled policisty, sbory prý kvůli přístupu policie přicházejí o kvalitní lidi. „Tetování je v současnosti tak rozšířená a samozřejmá záležitost, že by nemělo být na překážku,“ míní ředitel Unie bezpečnostních složek Zdeněk Drexler.
Zákaz viditelného tetování byl v posledních deseti letech součástí závazného pokynu policejního prezidenta. Definuje zapovězené zóny na těle, mezi něž patří nohy po kolena, obličej, ramena, krk nebo paže. Pokud se nadřízení dozvědí, že příslušník má tetování na těchto „viditelných“ místech, dotyční policisté by si je měli nechat odstranit. Podle Drexlera však existuje i méně bolestivé řešení - dlouhé rukávy či bandáž, pod níž se tetování dá skrýt. Kromě tetování policie řeší i piercing a velké ozdoby. Ty mohou ale na rozdíl od tetování skutečně vadit při policejní práci.
Tetování už není stigma
Veřejnost bere tetování postupně na milost. Jak uvádí kniha Dějiny tetování od Martina Rychlíka (autor je redaktorem LN - pozn. red.): „Tetování patřilo v ČSR k nízkému stavu, zajímali se o něj z pochopitelných důvodů i kriminalisté. V učebnici Kriminální psychologie (1930) Josef Šejnoha uvádí, že ‚zločinec‚ stejně jako cikáni, miluje silné, zlaté kruhy, řetězy, náramky, ale napodobuje nižší úrovně i tetováním...‘“.
Vězni a tetování, to patří k sobě (Francie, 20. století).
Někteří starší lidé tak doposud mohou vnímat tetování jako jisté stigma. To potvrzuje i psycholog Jan Kulhánek. „Pro starší generaci není tetování ještě samozřejmé. Vždyť se říkalo, že tetovaní jsou námořníci a trestanci. Tetovaní policisté by na ně mohli působit spíše jako ti, které ti strážci zákona chytají,“ upozorňuje Kulhánek.
Na mladé by ale tetování u policisty mohlo působit naopak pozitivně. „Dokonce si dovedu představit, že pro mladé lidi to bude sympatické a bude to na ně působit lidsky a uvolněně,“ míní psycholog.
Současná větší tolerance k tetování se ukazuje i v Kulhánkově psychologické praxi. „Konfliktů kvůli tetování je méně než v minulosti. Dokonce rodiče i darují tetování k narozeninám. Hodně rozhoduje vzdělání, místo, odkud ti lidé přicházejí,“podělil se o zkušenost.
Volnější pravidla za hranicemi
V některých zemích se tetování začalo více tolerovat i mezi policisty a vojáky. Například loni povolily francouzské úřady strážcům zákona mít ve službě tetování i vousy. Podmínkou však je, že porost nesmí být neupravený a tetování by nemělo provokovat. To platí i v Česku, tetování s rasistickým motivem by neprošlo.
Stejně tak došlo k uvolnění i u amerického vojenského námořnictva, které tetování na určitých viditelných místech dříve postihovalo. Nyní mohou mít příslušníci americké armády potetované ruce, nohy a velkou část svého těla.


description: Americký písničkář po více než dvou týdnech prolomil mlčení a oznámil Švédské akademii, že přijímá Nobelovu cenu za literaturu. Podle prohlášení akademie zatím není jasné, zda se Dylan některé z událostí Nobelova týdne v prosinci ve Stockholmu zúčastní, v rozhovoru s listem The Telegraph pak zpěvák řekl, že na ceremonii do Švédska přijede, pokud bude moci.

title: Dylan prolomil mlčení. ,Zpráva o Nobelově ceně mi vyrazila dech, cením si té pocty‘


description: Národní divadlo oslavilo 80 let umělecké spolupráce s Kühnovým dětským sborem, v jehož čele stojí Jiří Chvála, polokoncertním uvedením Noemovy potopy Benjamina Brittena. Jenže místo dětské radosti z toho byla usedlé velebení.

title: Noe, Falstaff a Walter Benjamin v

maintext:
Přitom volba titulu sama o sobě mohla být skvělá, kdyby byla pojata a jinak a hlavně v jiném prostoru. Benjamin Britten měl v době kompozice tohoto středověkého miráklu z cyklu chesterských her operní zkušenosti z Petera Grimese a praxi s tvorbou pro děti díky Chvále koled a Průvodci mladého člověka orchestrem s dětskou operou Kominíček.Noemova potopa, ani ne hodinová skladba, je určena dvěma dospělým sólistům pro barytonovou titulní roli Noema a altovou pro jeho hašteřivou manželku, zatímco jeho syny, jejich manželky a sbor zpívají děti. A také v orchestru se smyčcovou sekcí, souborem zobcových fléten, spoustou bicích včetně zvonohry, trubkami, klavírem a varhanami sedí vedle dospělých hráčů děti, v tomto případě studenti Pražské konzervatoře a Gymnázia a Hudební školy hlavního města Prahy pod vedením Evy Bublové.
Benjamin Britten: Noemova potopa. Dirigent David Švec, sbormistr Jiří Chvála, Národní divadlo 2. října 2016
I když v tomto hudebním miráklu znějí prosebné hymny a v závěru chvalozpěvy k Bohu, který se rozhodl seslal na vzpurné lidstvo očistnou potopu, vedle této závažnosti je neméně důležitá odlehčená veselá hravost a vtip (včetně hudebního) při stavbě lodi a nastupování zvířat i „přízemnost“ manželské hádky mezi Noem a jeho ženou. Jenže provedení v koncepci režisérky Magdalény Švecové vyznělo velevážně. Orchestr byl umístěný na jevišti, před ním stáli způsobně sólisté, osmdesáti členný sbor dětí se tísnil v postranních uličkách v přízemí hlediště, než odkráčel na vyvýšenou plošinu za orchestrem, která měla být palubou archy. Boží hlas vizuálně prezentovalo za průsvitnou oponou v pozadí světlo, které se barevně proměňovalo z bílé na rudou a modrou. Zcela nevhodné a neorganické pak bylo pojetí personifikovaných klevet paní Noemové dívkami v podobě černě oděných ordinérních svůdnic.
Celkové oficiózní vyznění posílila i nevhodná volba kukátkového prostoru Národního divadla, která se setmělým hledištěm eliminovala další důležitá aspekt díla – totiž pospolitost při zapojení publika do společenství zpívajících. Britten komponoval Noemovu potopu nikoli pro divadlo, ale pro kostel v Orfordu. A celé hudební nastudování Davida Švece působilo chatrným dojmem v obavě, aby se nerozpadla souhra. A použití mikroportů u sólistů před orchestrem i zvukově posouvalo Brittenovo dílo nevhodně do sféry muzikálu. Provedení sólových partů sólisty ND Milošem Horákem a Kateřinou Jalovcovou s zraky upřenými do not, zatímco členové Kühnova sboru je ovládali zpaměti, má také svou vypovídací hodnotu.
Na provedení tohoto Brittenova miráklu Operním studiem Národního divadla moravskoslezského a dětí ze základní školy v Hukvaldech na festivalu Janáčkovy Hukvaldy v roce 1995 s dirigentem Paolem Gattem a v režii Davida Salkina v češtině, které všichni rozuměli, se sounáležitostí publika a sice zbyla jen vzpomínka, ale zážitek z kongeniálního nastudování v prostoru hukvaldské obory zůstal natrvalo. Osmdesátiletá obstarožní oslava v Národním divadle snad bude milosrdně zapomenuta.
Benjamin Britten: Noemova potopa Dirigent David Švec, sbormistr Jiří Chvála, režijní spolupráce Magdaléna Švecová, světelný design Jan Komárek, dramaturgie Ondřej Hučín. Členové Orchestru Národního divadla a hosté, Studenti Pražské konzervatoře pod vedením Jakuba Kydlíčka, Studenti Gymnázia a Hudební školy hl. m. Prahy, Piccoli Archi di Praga pod vedením Evy Bublové. Národní divadlo 2. října 2016. Hodnocení 60 %
Smutné paničky liberecké
Opera Divadla F. X. Šaldy zahájila sezónu Veselými paničkami windsorskými, nejznámějším singspielem německého skladatele raně romantického skladatele Otty Nicolaie (1810-1849). Měly být také příspěvkem k letošnímu shakespearovskému výročí.
Inscenace se ale měla jmenovat spíše smutné, či ještě lépe k uzoufání nudné paničky liberecké. Jeviště totiž přeplnila maketa liberecké radnice a kašny Neptuna, před kterými se operní verze Shakespearovy komedie odehrává bez ohledu na to, že scény schovávání Falstaffa v domě u paní Fluth nedává smysl a že se v takto omezeném prostoru sólisté a sbor doslova tísnili. Mnohem horší ale bylo amatérské svícení - komický příběh o ješitném záletném tlusťochovi, kterého vytrestají měšťanské paničky, se utápěl v ponuré šedi a bodové reflektory často svítily úplně mimo. Úplně nejhorší byla herecká statičnost s bezradným mácháním rukama a afektovaným přehráváním. Pokud měly být principem inscenace oživlé obrazy oddělované předěly tmy, tak se takový koncept s Nicolaiovou operou zcela míjel. Bylo až k nevíře, že tak nápadu prostou a režijně naprosto nezvládnutou inscenaci s hodně hloupými hrubozrnnými vtípky mohl připravit muzikálový herec Stano Slovák, který se i režijně uplatňuje v Městském divadle Brno. Lze doufat, že takto nevede své studenty coby vedoucí ateliéru muzikálového herectví na Divadelní fakultě JAMU.
Otto Nicolai: Veselé paničky windsorské. Divadlo F. X. Šaldy v Liberci. Otto Nicolai: Veselé paničky windsorské. Divadlo F. X. Šaldy v Liberci.
„Hřeb do rakve“ výsledné truchlohře přibil i jinak velmi zkušený dirigent František Babický svými bezútěšně pomalými tempy, nekonečným opakováním slok bez škrtů, nesouhrou orchestru bez jakékoli dynamiky a hlavně bez operetního šarmu, který Nicolaiova partitura vyžaduje. Za této situace ani Hanně Esther Minutillo jako paní Reich nepomohly zahraniční zkušenosti, ani Jevhenovi Šokalovi v titulní roli Falstaffa jeho komediální talent, inscenátory zcela promrhaný. Do neřešitelné situace se dostali i ostatní sólisté, u kterých jen tu a tam aspoň na chvilečku probleskly jejich pěvecké předpoklady – Věra Poláchová jako Paní Fluth, Dušan Růžička v tenorové roli Fentona nebo talentovaná Kristýna Vylíčilová, pro kterou je však v role Anny zatím předčasná. Byl to naprostý propadák.
Otto Nicolai: Veselé paničky windsorské Dirigent: František Babický, režie: Stano Slovák, scéna: Jaroslav Mijfajt, Kostýmy: Tomáš Kypta, Sbormistr: Tvrtko Karlovič, Pohybová Spolupráce: Martin Pacek. Frau Fluth: Věra Poláchová, Frau Reich: Hannah Esther Minutillo, Sir John Falstaff: Evžen Šokalo, Fenton: Dušan Růžička, Herr Fluth: Jiří Rajniš, Herr Reich: Jaroslav Patočka, Anna Reich: Kristýna Vylíčilová, Dr. Cajus: Anatolij Orel, Jünker Spärlich: Jakub Turek, Hospodský: Zdeněk Nádeník. Divadlo F. X. Šaldy v Liberci, Premiéra pátek 30. září 2016. Hodnocení 30 %
Walter Benjamin v opeře
Francouzský kulturní institut v Praze, který ve svém kině chvályhodně nabízí přímé přenosy nebo alespoň záznamy operních inscenací francouzských divadel, zařadil po prázdninové sérii z festivalu v Aix-en-Provence inscenaci soudobé opery švýcarského skladatele Michela Tabachnika a francouzského libretisty, filozofa, novináře a levicově orientovaného aktivisty Régise Debraye Benjamin, poslední noc. Ústřední postavou jejich jeden a půl hodinové opery je Walter Benjamin (1892-1940), skutečná historický postava, německý židovský myslitel, který se protloukal po Evropě jako literární kritik, filozof a překladatel, než po Hitlerově nástupu k moci emigroval do Paříže a chtěl uprchnout do Ameriky. Kolem jeho smrti v roce 1940 panuje řada spekulací a celý jeho dobrodružný život vyvolává řadou stále aktuálních a znepokojivých otázek.
Opera se odehrává ve dvou základních časových vrstvách – činoherec představuje umírajícího Waltera Benjamina, před kterým se vynořují útržky vzpomínek na jeho setkání s Bertoltem Brechtem, s litevskou herečkou Asjou Lacis (v inscenaci s dráždivým kostýmem, kdy zavinuta do rudé sovětské vlajky měla na hlavě kokošník, tradiční ruskou pokrývku hlavy), francouzským spisovatelem André Gidem, představitelem frankfurtské školy Theodorem Adornem nebo filozofkou Hannah Arendtovou.
Michel Tabachnik / Régis Debray : Benjamin, Poslední Noc
Takto životopisně ukotvenou osobu se v Lyonu podařilo inscenovat s obdivuhodnou přesností na vysoké profesionální úrovni včetně hudebního nastudování s nejrůznějšími citacemi a parafrázemi dobové taneční hudby, židovských náboženských zpěvů i budovatelských častušek. Záměr autorů i inscenátorů vyburcovat publikum prostřednictvím silného příběhu a až agresivně útočné drásavé hudby k znepokojivým otázkám nad ideovými zdroji levicové ideologie a jejich důsledky, se podařil.
Michel Tabachnik / Régis Debray : Benjamin, Poslední Noc Umělecký vedoucí: Bernhard Kontarsky, režie: John Fulljames. Walter Benjamin - Jean-Noël Briend (zpěv) a Sava Lolov (herec) // Asja Lacis - Michaela Kustekova // Hannah Arendt - Michaela Selinger // Arthur Koestler - Leigh Melrose // Gershom Sholem - Scott Wilde // Bertolt Brecht - Jeff Martin // André Gide - Gilles Ragon // Theodor W. Adorno - Karoly Szemeredy. Orchestr a sbory Opéra de Lyon. Ve francouzštině, s českými titulky. Záznam z Opéra de Lyon, Francouzský kulturní institut čtvrtek 29. září 2016. Hodnocení 90 %
Inspirace na dny příští
Johann Adolf Hasse: Arminio, Opera Seria O 3 Dějstvích. Markéta Cukrová | Arminio, Karol Kozłowski | Segeste, Dorota Szczepańska | Segimiro, Michaela Kušteková | Tusnelda, Barbora Šancová | Varo, Joanna Radziszewska | Marcia, Dawid Biwo | Tullo. Marek Mokoš | Režie, Orkiestra Historyczna, Martyna Pastuszka, Marco Vitale, Jan Čižmář | hudební nastudování. FOK – Stará hudba. Kostel sv. Šimona a Judy, úterý 4. října 2016 19:30.
Wolfgang Amadeus Mozart: La clemenza di Tito. Hudební nastudování Jakub Klecker, režie SKUTR, scéna Jakub Kopecký, kostýmy Simona Rybáková, sbormistr Jurij Galatenko, dramaturgie Eva Mikulášková. Tito Vespasiano, římský císař - Jorge Garza, Vitellia, dcera bývalého císaře - Kateřina Kněžíková, Servilia, sestra Sesta, milenka Annia - Barbora Řeřichová, Sesto, Titův přítel, milenec Vitellie - Sonja Runje, Annio, Sestův přítel, milenec Servilie - Alžběta Vomáčková, Publio, prefekt pretoriánů - David Nykl, Berenice, bývalá milenka Tita - Hana Veselá, Lentulo - Jan Rychtář. Národní divadlo moravskoslezské, Divadlo Antonína Dvořáka, premiéra čtvrtek 6. října 2016 18:30 h.
Leoš Janáček: Káťa Kabanova. Hudební nastudování Ondrej Olos, režie Robert Carsen, asistent režie Maria Lamont, scéna Patrick Kinmonth, kostýmy Patrick Kinmonth, světelný design Peter van Praet, choreografie Philippe Giraudeau. Káťa -Pavla Vykopalová, Boris Grigorjevič - Magnus Vigilius j. h., Tichon Ivanyč Kabanov -Gianluca Zampieri j. h., Varvara -Lenka Čermáková j. h., Savël Prokofjevic Dikoj -Jiří Sulženko, Kabanicha -Eva Urbanová j. h., Váňa Kudrjáš - Petr Levíček, Kuligin - Igor Loškár, Glaša - Jitka Klečanská, Fekluša - Jitka Zerhauová. Orchestr a sbor Janáčkovy opery Brno. Premiéra v rámci festivalu Janáček Brno 2016, Janáčkovo divadlo pátek 7. října 2016 19:00 h.
Gioacchino Rossini: Příležitost dělá zloděje. Hudební nastudování Martin Peschík, režie Tomáš Studený, scéna a kostýmy Sylva Marková, dramaturgie František Řihout. Klementina (Berenice) -Kristýna Vylíčilová, Matyáš (Alberto) - Peter Malý, Matěj (Parmenione) - Aleš Janiga, Ernestina (Ernestina) - Barbora Polášková, Bonifác (Martino) - František Brantalík, Eugenio (Eusebio) - Josef Falta. Orchestr opery Jihočeského divadla. Premiéra budova Jihočeského divadla, pátek 7. října 2016 19:00 h.
Papageno v kouzelném lese na motivy Kouzelné flétny Wolfganga Amadea Mozarta. Režie Jakub Kliněnský, scéna a kostýmy Tomáš Pilař. Divadlo J. K. Tyla v Plzni, Malá scéna, premiéra sobota 8. října 2016 17:00 h.
Richard Wagner: Tristan a Isolda. Dirigent Simona Rattle, režie Mariusz Treliński. Nina Stemme (Isolda), Jekatěrina Gubanova (Brangäna), Stuart Skelton (Tristan), Jevgenij Nikitin (Kurwenal), René Pape (Král Marke). Přímý přenos z Metropolitní opery do kin v ČR, sobota 8. října 2016 17:45 h.


description: Trojice ničivých požárů v sobotu zachvátila okolí města Carson City v americkém státě Nevada, jehož guvernér vyhlásil stav nouze. S ohněm bojují stovky hasičů, napsala agentura AP, podle které jde o "nejnebezpečnější požár".

title: Tři požáry zachvátily Nevadu,

maintext:
Plameny nezpůsobily vážná zranění, ale zničily 22 domů. Úřady evakuovaly stovky lidí u jezera Tahoe. Kvůli neštěstí bylo dočasně uzavřeno mnoho škol a také hlavní silnice v oblasti. Místní se potýkají s rozsáhlými výpadky proudu.
Oheň se rozhořel poblíž pohoří Sierra Nevada. Podle AP stále ohrožuje stovky staveb v údolí Washoe.
Major brush #fire in Carson City #Nevada, good luck fire crews in this wind! #redflagday #nvwx @KRNV pic.twitter.com/aOvXxJUMD1


description: Manželský pár Jim a Susan Kowalczikových z Orange County v americkém New Jersey zasvětil svůj život záchraně zvířat. Založili spolu rehabilitační centrum, ve kterém se starají o raněné tvory. Největší pozornost je samozřejmě věnována těm největším. Mezi ně patří i medvěd Jimbo, Kodiak, který váží téměř 700 kilogramů.

title: Váží 700 kilo a nejradši jí marshmallow. Seznamte se s obřím kodiakem Jimbem

maintext:
Jimbo je jen jedním z 11 medvědů v centru pro osiřelá divoká zvířata, rozhodně ale ten největší. Nejradši jí marshmallow a kdyby to šlo, celý den by si se svými pečovateli hrál.
„Jsou tu spokojení, šťastní. Pokud by nebyli, poznali byste to. Nemohl bych provádět tohle,“ říká Kowalczik v reportáži stanice CBS2, zatímco si s obrem dvakrát větším než on hraje.
Neziskově vedená organizace amerických manželů do své péče bere zraněná a nechtěná zvířata od malých králíčků až po „nestvůry“ jako je Jimbo. Většina uzdravených tvorů by se měla vrátit do divoké přírody, u medvědů se to však častokrát neděje. Zvyknou si na pohodlný život v zajetí a nechce se jim jej opouštět.
Experti však varují, že příklad, který Kowalczikovi ukazují, může být i na škodu. Hraní s medvědy může vypadat zábavně, ale pro nezkušeného člověka, kterého by něco podobného mohlo napadnout, by mohlo být i fatální.
„Poselství, že vše může být mazlíček, mě znepokojuje,“ říká Missy Runyan, která také pečuje o divoká zvířata. Dodává, že téměř třičtvrtětunový medvěd nemůže být nikdo spolehlivým přítelem.
To však Jim Kowalczik odmítá. Jimbo je v jeho péči 23 let a jejich vztah je prý o vzájemné důvěře. „Není v něm žádné falešné předstírání jako u lidí. Pokud by si na mě ale lehnul, nedopadlo by to dobře,“ říká pečovatel.
Pár má licenci pro rehabilitaci raněných divokých zvířat od roku 1996. V pečovatelském centru žijí a sami se starají o jeho každodenní chod i všechna zvířata, která se k nim uchýlila.


description: Moskva ve středu ostře kritizovala britského ministra zahraničí Borise Johnsona za jeho tvrzení, že Rusko je odpovědné za krvavý útok na humanitární konvoj v syrském Aleppu. Mluvčí ruského ministerstva obrany obvinění důrazně odmítl a označil je za projev „rusofobní hysterie“.

title: Rusofobní hysterie, kritizuje Kreml výroky britského ministra Johnsona o Aleppu