description: Neobvyklý pohled se otevírá turistům v nejvyšších partiích Krkonoš. Přímo na hřebenech ve výšce bezmála 1300 metrů nad mořem tam za příznivého počasí panuje čilý stavební ruch. Už z dálky je vidět vysoký jeřáb a hrubá stavba nové Petrovy boudy. Původní komplex chat jak známo zničil v létě 2011 úmyslně založený požár.

title: Petrova bouda: Podívejte se, jak v Krkonoších pokračuje stavba nové chaty

maintext: Na internetových diskusích se často objevuje názor, že rekonstrukci Petrovy boudy před požárem bránily vysoké nároky a požadavky památkářů, kteří odmítali návrhy majitele. To však památkářka M. Žídková vyvrací: podle ní úřad dávno souhlasil se zbořením technické budovy C (ubytovny personálu) a se snížením ubytovací kapacity na padesát lůžek, takže majitel mohl obnovit aspoň základní provoz restaurace a bufetu. Namísto toho však majitel nic s boudou neprováděl a v létě 2010, kdy již byla poškozená střecha a objekty znehodnocovala voda, jim náhle oznámil, že nemá finance ani na částečný provoz. Pochybnosti o čistotě záměrů vlastníka posiluje také zjištění České televize, že jednal s architektonickým studiem Ing. arch. Olega Hamana o projektu na opravu Petrovy boudy. Studio dokonce o své vůli shánělo možnosti, jak rekonstrukci částečně zadotovat z tzv. Norských fondů, což prý sám Vladimír Kovář nadšeně uvítal. Místo dalších kroků však zakázku zrušil a v e-mailu, zaslaném paní Hamanové v pátek 29. 7. večer, uvedl jako důvod, že tam chce postavit novou Petrovku jako něco hezkého pro sebe i pro turisty a že by přitom nemusel mít shodný názor s úředníky, kteří by o dotaci rozhodovali. Spekulace o majitelem iniciovaném žhářství však důrazně odmítl zástupce vlastníka Karel Janda a dokonce hrozil trestním oznámením na toho, kdo by takové teorie šířil. Sám nechtěl o příčinách požáru spekulovat, ale řekl, že nevěří, že by Petrovku někdo zapálil. Podle něj objekt nebyl pojištěný, po majetkové stránce měl totiž nulovou hodnotu: „Jeho hodnota byla především historická, nyní musíme vymyslet nový plán, jak Petrovu boudu obnovit,“ řekl pro ČTK. Odmítl také souvislost požáru s faktem, že měli již pouze dva měsíce na to, aby s rekonstrukcí začali. Zdroj: Wikipedia.cz


title: Jsou mladí Češi tak strašně politicky naivní, nebo tak moc prozíraví?

maintext:
Když by hlasovali v pátek a v sobotu ve volbách pouze mladí lidé, čekalo by zemi politické zemětřesení. Vypovídají o tom výsledky „Studentských voleb 2016 do krajských zastupitelstev“, při kterých bylo před dvěma týdny odevzdáno na 254 středních školách celkem 31 867 hlasů. O náladách mladých lidí to něco vypovídá. Co ale z analýzy výsledků plyne pro budoucnost? Máme se toho bát? Nebo radovat?
Studenti mohli volit politické strany, hnutí a koalice, které kandidují v nastávajících krajských volbách. Jedná se s Prahou o 14 krajů, přitom v hlavní městě teď volby do zastupitelstev nejsou.
Pokud bychom vzali výsledky tak, jak jsou, Česká pirátská strana měla rychle hledat svého premiéra. ČSSD a KSČM by měly dlouze sedět v koutě a brečet. Protislámská a antiimigrační hnutí by se měla těšit, i když určitě čekaly daleko víc. Spokojený by mohl být také Andrej Babiš a jeho hnutí ANO i TOP 09. Nejblíže k reálným výsledkům poslední doby je u mladých lidí z parlamentních stran zřejmě ODS. Což ale pro ni není právě povzbudivé.
Jenže skutečnost bývá jiná. Dokonce i podle bývalých studentských voleb.
Piráti vpřed, ČSSD vzad
Poněkud naivní je pohled studentů na Českou pirátskou stranu. Vyhrála u nich ve většině krajů, nebo skončila na jednom z prvních míst. Její program sice může být pro mladé lidi například v případě internetové svobody lákavý, ale jinak je to spíše prázdnota. Na žádné vládnutí není tato strana ani personálně, ani jinak připravena. Je to pouze zbožné přání teenageru. Poučení najdou třeba v Berlíně, kde měli piráti v roce 2011 výborných 8,9 procenta, ale letos „vyhučeli“ a získali jen 1,7 procentem. Všude na světě je totiž provází nesourodost a hádky.
Poměrně velkou podporu mají u studentů strany a hnutí zaměřené proti islámu a migraci. Kdyby byly jednotné, mohly by v jednotlivých krajích mít od 10 až do 20 procent. Podobně jako u našich sousedů Alternativa pro Německo. Jenže jsou rozdrobené a proto také moc neuspějí v reálných volbách. U studentů dokonce vyhrála strana Tomia Okamury ve Zlínském kraji.
Mladí lidé také podporují hnutí ANO Andreje Babiše. Ve třech krajích u nich vyhrálo. Jenže ta podpora je zhruba poloviční oproti celé dospělé populaci. Pro Babiše to ovšem není špatná zpráva, právě k němu by mohli mladí voliči postupně zabloudit.
Samostatnou kapitolou je pro mladé podpora Dělnické strany sociální spravedlnosti, která je označována za ultrapravicovou. V některých krajích prolamuje pětiprocentní práh zvolitelnosti. Jde o vzdor, revoltu. Zde ovšem najdeme přímý rozpor v názorech studentů, kteří současně nemají rádi levici. Ekonomický program „dělníků“ je přitom skoro komunistický.
V Praze vyhrála u studentů TOP 09 s vysokými 23,72 procenty. V metropoli zřejmě ještě Schwarzenbergův efekt pořád funguje. V jiných regionech odpovídá podpora topky skoro reálným výsledkům do Poslanecké sněmovny. Tento týden v krajských volbách bude realita ale horší.
Nedobrá zpráva putuje ze studentských voleb nanečisto k ODS. Sice je na tom lépe než třeba ČSSD, ale strana, která byla kdysi hvězdou mladých generací, má u nich ve všech krajích jen 4 až 6 procent. To není pro příští roky žádným příslibem.
Prozíravý a moderní názor naopak projevují studenti u komunistické strany. Ta by se v případě tohoto hlasování dostala pouze do jediného krajského zastupitelstva a to v Jihomoravském kraji. Tam má 5,25 procenta, jinak je všude pod pětiprocentní volitelnou hranicí, někde klesla až k procentu jedinému. Realitou o víkendu bude, že KSČM bude poměrně silná, protože krajské volby mají slabou účast a starší voliči komunistů k urnám pravidelně chodí.
Za „moderní“ sama sebe označuje ČSSD. Jenže mladí lidé vidí u sociální demokracie pravý opak. Do zastupitelstva krajů by ji poslali pouze ve čtyřech případech ze 14 a to pak jen s 5 či 6 procenty. Strana premiéra Sobotky si u studentů stojí bídně.
V některých regionech jsou pak u studentů populární některá silná místní sdružení a hnutí. V Karlovarském kraji vyhrála „PRO Zdraví a Sport“, v Libereckém byli „Starostové pro Liberecký kraj“ těsně druzí. To by i mohlo odpovídat realitě.
Dvě věci podle výsledků studentských voleb 2016, které spolupořádá organizace Člověk v tísni, ale víme naprosto jistě. Skutečné výsledky budou v sobotu večer jiné, ale názory mladých lidí možná naznačují další velké změny na politické mapě Česka v budoucnosti.

fasttext_language: cs


description: S napětím sleduji další kolo už dva roky se vlekoucí bitvy o Kliniku. Budova už má vlastníka, ale ten vlastník do ní nemůže, protože anarchisti vyměnili zámek. Jak je možné, že se s těmi špinavci stát tak maže, když každé důchodkyni vykopne exekutor dveře za nezaplacenou pokutu v MHD?

title: Klinika reloaded: Pro levici zákony neplatí!

maintext:
Chápu, že anarchista nemůže respektovat zákony a státní moc, to by popřel sám sebe. Jak ostatně říká dávná lidová moudrost na otázku, zda si může anarchista poručit: Samozřejmě může, ale nesmí se poslechnout. Takže je v řádu věcí, že anarchisté, vegani, anarchosyndikalisté, bojovníci za práva zvířat a podobná postmoderní individua hlásící se k ultralevici nevyklidila objekt dobrovolně a neodevzdala klíče majiteli. Ale už je opravdu těžké pochopit, že státní moc anarchistické postoje squatterů mlčky akceptuje a jedná podle nich. Kdyby tak jako anarchisté na Klinice porušoval vlastnická práva někdo jiný, to by byl mazec!
Co je tedy nového? O budovu Kliniky se přihlásil zájemce z řad státních podniků, konkrétně lidé ze Správy železniční dopravní cesty. Jinak též železničáři. V pátek dopoledne se úředníci vydali oficiálně převzít budovu pod křídla SŽDC, ale podařilo se jim jen otevřít garáž. Když chtěl jeden z nich před televizními kamerami odemknout vchod, konstatoval jen lakonicky, že to nejde, protože někdo vyměnil zámek. Poté úředníci odešli. Uvnitř budovy byli lidé, a místo zamčených dveří vcházeli a odcházeli oknem. Úředníci okno nevyužili.
Nic samozřejmě nenaznačuje, že by zámek mohli vyměnit anarchité, jako mnohem pravděpodobnější pachatel neoprávněné výměny zámku v cizím objektu je svatej Mikuláš. Ale to nechcme stranou. Mnohem zajímavější je, jak je možné, že se úředníci - zástupci státu - nechali tak snadno odbýt. Je všeobecně známo, jak se s nikým nemažou exekutoři, a doma je mělo kvůli deset let staré pokutě z tramvaje určitě i pár P.T. čtenářů tohoto textu. A zkuste exekutora odradit tím, že ho nepustíte do baráku. Zavolá zámečníka, ten odvrtá zámek, a začne zabavovat. Podobnou zkušenost udělala i spousta českých důchodců, kteří naletěli šmejdům - na ty všechny stát či exekutor dosáhne. Když se však zabarikádují v neoprávněně obsazeném cizím objektu soudruzi anarchisté, tak si s tím stát poradit neumí. Je to na jednu stranu směšné, na druhou stranu strašné, a na všechny strany trapné.


description: Dánská policie dnes oznámila, že našla ostatky 27leté syrské ženy a jejích dvou malých dcer v jejich bytě na jihu Dánska. Podle vyšetřovatelů byly oběti zabity. Manžel usmrcené Syřanky v bytě nebyl a policie po něm pátrá, napsala agentura AP.

title: Policie našla na jihu Dánska mrtvolu syrské uprchlice a jejích dvou malých dcer

maintext:
Rodina dorazila do Dánska v roce 2015 a získala status uprchlíků. Žila ve městě Aabenraa.
Policisté začali po dotyčných pátrat poté, co je příbuzní ženy upozornili na to, že se s ní nemohou několik dnů spojit. V neděli našla policie ostatky ženy a dívek ve věku sedmi a devíti let v mrazáku v jejich bytě. Podle policistů byly zřejmě zavražděny ve čtvrtek nebo v pátek. Více podrobností policie nesdělila.


title: BLOG Bohumila Pečinky: Nahá PL., utrápené vítězství ANO a šance pro miliardáře

maintext:
Na své prvním blogu jsem se pustil na tenký led volebních prognóz, takže krátké zhodnocení. Vítěz krajských voleb (ANO) nezískalo sedm, ale devět krajských vítězství. Naopak ČSSD namísto čtyř jen dvě. Vzhledem k těsnosti výsledků v některých krajích to mohlo být i naopak, ale to není podstatné.
Už začalo druhé kolo sestavování krajských koalic a podle střízlivých odhadů by „vítězná“ ANO mohlo mít jen těch 7, nebo dokonce jen 6 hejtmanů, zatímco „poražená“ ČSSD by mohlo mít 4 až 5 hejtmanů. Výsledkem těchto voleb je pouze řada minivítězů a hodně poražených.
ANO SE STALA STRANOU STŘEDU A LEVICE
Rozhodně pro ČSSD je to ústup z pozic a jasná porážka. Pro ANO tak trochu utrápené vítězství, už jenom vzhledem k těm 21 procentům, což je nejnižší výsledek vítěze krajských voleb v historii. Podstatné je, že jsem na předvolebním blogu zaznamenal později potvrzený trend: ANO se voličsky dramaticky mění. Opouští ji pravicoví voliči a ona se stále více tlačí na komunisty a sociální demokraty. Soudě podle výsledků krajských voleb je dnes ANO středolevicovou protestní stranou.
Potvrzen byl i druhý trend – hlasy pravicových voličů leží na zemi a dalších dvanáct měsíců se bude hrát o to, kdo je osloví. Další z výsledků voleb je, že lidé mají odvahu experimentovat se svými hlasy. Podtrženo, sečteno, pokud některý z českých miliardářů bude chtít před parlamentními volbami v říjnu 2017 investovat do nové středopravicové protestní strany, má velkou šanci uspět. Volné hlasy jsou k dispozici.
A minivítězové? Roli lídra antiimigračních sil převzala koalice Okamurovci-Zemanovci, která se dostala do většiny krajů. Lidovci zase uspěli všude tam, kde skryli název své strany pod uskupení Koalice pro kraj. Relativním překvapením je úspěch Starostů a nezávislých v některých regionech, ale je to příliš křehká struktura na úspěch v celostátních volbách.
TAJEMNÁ M. A DRUHÝ VÝZNAM SLOV
„Proč se ODS tak raduje?“ napsala mi v esemesce M. Odpověděl jsem něco v tom smyslu, že když havaruješ s autem a pak z něj vytáhneš zdravou manželku a obě děti, máš možná větší radost, než kdybys s tím autem vyhrál závod. „Například TOP 09 v tom autě zemřela,“ dodal jsem a začal jsem později M. poučovat o druhém významu slov v politice. Když jsem viděl, že se nudí, zkusil jsem to jinak.
„Víš, proč se většina lidí dobře nenaučí cizí jazyk,“ zeptal jsem se M., o níž vím, že kdysi žila s boyfriendem dva roky v Londýně. „Proč?“ odpověděla a v očích jsem jí viděl něco v tom smyslu, co za nesmysl jsem to zase objevil. „Neznáme dobře druhé významy slov, která nesou hlavní sdělení,“ odvětil jsem. „A to je jako co?“ zeptala se znovu M. a bylo na ní vidět, že jsem jí moc nezaujal.
Abych jí vytrhl z apatie, vyprávěl jsem: „Jednou mě volala Pl. a říká: jsem sama doma a nahá.“ M. zpozorněla a pobaveně se zeptala: „Takže jsi nastartoval auto a řezal to na okraj Prahy stylem Chicago 1930?“
„No vidíš M., to je právě ten první význam slov,“ odpověděl jsem stylem středoškolského učitele. „No tak, co jsi dělal?“ tlačila na mě M., jako bych jí měl vyprávět o závěru seriálu Chicago Hope, v němž vrcholí operace srdce sympatického herce. „Upřímně řečeno, chvíli jsem se překvapeně díval na mobil a říkal si: tohle fakt chce, už po pár dnech známosti? Tak jsem s ní ještě chvíli mluvil a nakonec z toho vypadl druhý význam toho, co mi Pl. vlastně chtěla říct.“
„A co bylo?“ zeptala se znovu M. „Zhruba toto: nemůžu na sebe najít pořádné hadry, ať si zkouším, co si zkouším. Tak tady rozčileně pochoduju nahá po bytě, jsem nervózní, protože musím rychle vypadnout do práce, tak ještě ty nezdržuj!“
„A jako takhle mezi sebou mluvíte, jo?“ zeptala se posměšně M. a já k jejímu pobavení dal k lepšímu, jak jsem zpočátku musel vytvořit ironicky míněný česko-český významový slovník, abychom se s Pl. vůbec sladili. „A co tam bylo,“ zeptala se M. a bylo vidět, že se konečně dobře baví.
Nebo třeba: „Dáme si něco malého k jídlu?“ ve skutečnosti znamená: „Ať číšník přinese půlkilový krvavý biftek.“
Anebo: „Dáme si ještě skleničku?“ má druhý význam tento: „Ať tady ten číšník nechá celou flašku.“
Zpočátku jsem se taky špatně vyrovnával s větou: „Nevím, jestli se uvidíme.“ Pak jsem z tónu a kontextu vytušil, že znamená přibližně toto: Strašně se s tebou chci vidět, ale organizačně jsem to přehnala s akcemi, prosím pomož mi, přerostlo mi to přes hlavu, a ani o té nevím, kam jsem si ji dala.
„A ty tahle mluvíš taky, jo?, vyzvídala M. „Takhle mluví každý. Například, když Pl. řeknu, buď tady ještě dvě minuty, tak ve skutečnosti podvědomě doufám, že se mnou zůstane aspoň dvě hodiny. “ Anebo, když řeknu: „No, v zásadě s tebou Pl. souhlasím, tak to často znamená: promiň, ale víš, že říkáš strašný blbosti?“
„Takže, vidíš M., jak důležité jsou druhé významy slov. Kvůli nim se vedou války, páchají atentáty, lidé se rozvádí a vraždí, protože myslí v prvních významech. Druhý význam slov je prostě největší politikum na světě.“
„Ano, pane učiteli,“ pravidla posměšně M. a už zase spokojeně leštila displej mobilu.


description: Svět je vždy krok před našimi fantaziemi. Cokoliv nemožného vyřkneme, tak se to stane přes zdánlivou vyloučenost realitou. Postmoderní svět je tak barvitým a měňavým prostředím, že i psychedeliky posílená fantazie zůstává daleko za realitou.

title: JXD: Mnou předvídaná krizová situace skutečně nastala. Ornella Koktová a causa Brady

maintext:
Jsem fanoušek pana Bradyho, respektuji ho, ale opravdu mě i z úcty k jeho osobě mrzí, že se stal maskotem, plyšákem skupiny intelektuálů definovaných jako pravdoláska. To bere důstojnost, byť za to sám pan Brady nemůže ani v nejmenším. Ale čurbes, ve kterém se v tom či jiném úhlu pohledu na pana Brady vyjádřil doslova kde kdo, je nepřehlédnutelný, trapný a upocený. Nejde už dávno o starého pána, ale o to, kterak si na jeho cause přihřát polívčičku svého pravdoláskového image a být zas na chvíli v televizi. Pan Kocáb a jeho parta už dlouho nikde nezdobil, tak je zase záminka.
A tak jsem, celkově z toho znechucen, napsal na svůj Facebook na státní svátek odpoledne: „Nemůžu na netu najít reakci Ornelly Štikové na causu Brady - nevíte někdo, kde je?“
A připadal jsem si, že jsem vtipný. Bohužel jen chvíli. Než do komentářů pod můj post přibyl tento vzkaz od uživatelky Ornella Koktova: „Zde, nýbrž mé jméno je Koktová. Neměl byste jako osvícený novinář zpochybňovat vzdělanost a názory druhých?!" A link na její hodinu starý post: „Velice smutné jak pan Horáček využije situace, a ze Staromáku si vlastně udělá předvolební meeting. Dochází to někomu? Pro Zemana rozhodně nejsem.....ale tohle? Jasně at si ODS jde v čele s Němcovou ještě jednou přihřát polívčičku."
Takže mnou předvídaná krizová situace skutečně v realitě nastala, k BradyGate se již vyjádřila kromě řady ústavních činitelů i Ornella nyní již Koktová, a já s úzkostí očekávám moment, kdy se pan Brady dostane do nového šlágru Olivie Žižkové. Ach jo...


description: Zdá se, že nevítací postoje přestávají být tabu. Zatímco donedávna byl odpor proti imigrantům chápán jako nepřijatelný projev xenofobie, nyní začínají imigraci nazývat pravým jménem i vysocí úředníci vnitra.

title: Pravda o imigrantech z úst vysokého úředníka

maintext:
Abych předešel případným skandálním odhalením: Ano, úředníka, o němž píšu, znám přes dvacet let osobně a pojí nás přátelské vztahy. To mne však nikdy nevedlo k tomu, abych o Tomáši Haišmanovi psal. I nyní o něm píšu ne proto, že jsme přátelé, ale pro jeho čin slov, na která veřejnost od „někoho od vlády“ čekala.
Platforma pro zachování evropské kultury a jejích hodnot uspořádala v Praze seminář na téma, jež nese v názvu. Na téma integrace imigrantů do naší společnosti. Semináře se zúčastnil i ředitel odboru azylové a migrační politiky ministerstva vnitra doktor Tomáš Haišman. Mimo jiné pronesl vcelku zásadní prohlášení: „Proud, se kterým jsme se loni setkali — a můžeme si o tom mediálně říkat, co chceme —, je celý od začátku do konce proud ekonomické migrace. Pokud by šlo o uprchlíky, tak by pravděpodobně uprchli z rizikové země do země sousední, kde je poskytnuto bezpečí.“
Toto tvrzení, po pravdě, není ani nové, ani překvapující. To, co je překvapující a zaznamenáníhodné, je skutečnost, že tuhle nesluníčkářskou a politicky nekorektní pravdu konečně řekl nahlas někdo z „věrchušky“. Ne nějaký poťapaný aktivista, jejž lze odmávnout rukou, vymluvit se na jeho neinformovanost anebo ho obvinit z fašismu. Tentokrát to řekl člověk, který dlouhá desetiletí řídí českou azylovou politiku a má k otázkám migrace asi nejlepší informační zdroje, jež vůbec mohou existovat.
Názor, že příchozí do Evropy nejsou uprchlíci, ale ekonomičtí imigranti, je zcela zásadní pro naše chápání diskursu celého dění. Uprchlíci přestanou prchat v první bezpečné zemi, dále směrem do Evropy ale už pokračují jako ekonomičtí imigranti. Pravda sice evidentní, ale nelíbivá, nekorektní a donedávna nemyslitelná v řeči nějakého oficiálního činovníka. Jediný, kdo se dosud podobně jednoznačně vyjadřoval, byl Miloš Zeman — a u něj nikdy nevíte, jestli jde jen o vtipný bonmot, nebo virózu. To, co řekl Tomáš Haišman, je proto podle mého názoru mezníkem v nazírání na migrační krizi. Takže mu minimálně za sebe, ale spíše za všechny migrační realisty děkuju, že tu nelíbivou pravdu řekl nahlas. A budu se jí držet. Takže pro všechny mé příští texty: Nejsou to uprchlíci, ti příchozí, ale ekonomičtí migranti.


description: Dnes ve 20 hodin předá ve Vladislavském sále Pražského hradu prezident Zeman státní vyznamenání. Jejich výčet a zejména na poslední chvíli neudělení vyznamenání Jiřímu Bradymu rozdělily českou veřejnost a ze státního svátku se stal den společenských rozbrojů. Slavnostní akt budeme na Reflex.cz sledovat online, komentovat budou šéfredaktor Marek Stoniš a Viliam Buchert.

title: Prezident Zeman bude předávat na Hradě vyznamenání. Sledujte živě na Reflex.cz


title: Pražské ulice už ve čtvrtek rozsvítí dvacet tři instalací SIGNAL festivalu

maintext:
Čtvrtý ročník SIGNAL festivalu se bude konat od 13. do 16. října v ulicích Prahy 1, 2 a 3. Festival představí světelné instalace umělců z celkem jedenácti zemí světa, dvě třetiny instalací budou mít právě v Praze světovou premiéru. Návštěvníky kromě uměleckých objektů a videomappingů čeká i bohatý doprovodný program složený z koncertů, workshopů pro zájemce o multimediální umění i z aktivit pro rodiny s dětmi.
Letošní ročník SIGNAL festivalu se návštěvníkům Prahy i Pražanům chce ukázat v odlišném světle, než bylo to loňské. Hlavním prvkem bude různorodost a to jak v hlavním, tak doprovodném programu. Mezi třiadvacítkou instalací lidé najdou monumentální světelné objekty i působivé interaktivní instalace, které účastníky vtáhnou do dění a udělají z nich kreativní tvůrce. „Loňský ročník byl charakteristický spíše intimnějšími instalacemi, s temnějším odstínem. Letos jsme se rozhodli SIGNAL udělat barevný a různorodý. Lidé se mohou těšit na instalace prostorově velmi výrazné, které svou monumentálností uchvátí úplně každého. Čekají je videomappingy, které tuto technologii posunují opět o něco dál, i interaktivní instalace, které budou bavit děti i dospělé,“ říká ředitel festivalu Martin Pošta.
Kromě samotného hlavního programu, který je tvořený instalacemi a projekcemi českých i světových umělců, si festival letos připravil i výrazný doprovodný program. Ten zahrnuje jak hudební akce, konkrétně sobotní SIGNAL Music Night pořádanou rádiem Wave a Jazz v prostorách klubu La Loca, tak akce multimediálních umělců mezi které patří například soutěž vizuálních umělců v Cross Clubu nebo warm-up vzdělávací platformy SIGNAL festivalu pro digitální kulturu, umění a technologie Transmit. Na trase pak na návštěvníky čeká Energy zóna partnera festivalu ČEZ ESCO, která nabídne fotokoutek s malováním světlem, kreativní zastávky pracující se světelnými efekty pod taktovkou SandyStation a DEPO2015 nebo workshop České televize na téma práce se zeleným pozadím v televizním a filmovém průmyslu. V sobotu ve 23:40 se pak návštěvníci mohou těšit na speciální vystoupení francouzského umělce Maotika, autora jedné z instalací festivalu, který v kopuli SIGNAL Dome předvede živé audiovizuální vystoupení.
Festival loni dosáhl návštěvnosti 400 tisíc diváků a stal se tak nejnavštěvovanější kulturní akcí České republiky. I letos organizátoři doufají v podobně velkou návštěvnost a zájem. „Na festivalu pracujeme celý rok a samozřejmě naší největší odměnou je zájem a radost diváků. Doufáme, že i letos naše příznivce potěšíme a oni přijdou,“ dodává Martin Pošta. Festival se díky svým úspěchům zařadil mezi sedm projektů, které v rámci kulturní scény podporuje hlavní město Praha. „SIGNAL festival se stal jednou z nejvýraznějších akcí, které se v Praze konají a mají přesah i do zahraničí, což je pro Prahu jako město samozřejmě velmi podstatné. Proto jsme se rozhodli ho mezi top sedm akcí, které podporujeme, zařadit,“ říká pražská primátorka Adriana Krnáčová. „Festival svým rozsahem už dávno není jen pro Pražany, láká návštěvníky z celé republiky i ze zahraničí, přičemž každý rok se v duchu své modernity snaží přicházet s novými nápady. Světelné festivaly jsou ve světě pojem a silně přispívají k atmosféře a kulturnímu rozvoji města a my jsme velmi rádi, že máme díky organizátorům ze SIGNAL Productions akci tohoto druhu i v Praze,“ doplňuje radní pro kulturu hlavního města Prahy Jan Wolf.


description: Díky prezidentovi Festivalu spisovatelů Praha Michaelu Marchovi a jeho týmu jsme v předchozích letech v Česku (a na stránkách Reflexu) přivítali takové osobnosti literárního světa jako Michaela Cunninghama nebo Dona DeLilla. Letos přehlídka, která slavnostně zahajuje už v pátek 7. října, slibuje příjezd srovnatelných veličin.

title: Další ročník Festivalu spisovatelů Praha přiváží do metropole autora kultovního Klubu rváčů i nositele Nobelovy, respektive Kafkovy ceny


title: Andrej Babiš si nevidí do huby a otáčí, jak se mu to hodí

maintext:
Ministr financí Babiš má už dlouho pověst dynamického, ne-li dokonce elastického politika. Základním heslem, kterým se řídí ve svých politických vystoupeních, je zjevně věta Co je mi po nějakém mém včerejším žvástu! Projevilo se to i v senátních volbách.
Uvedu dva citáty, které dělí jeden jediný den odstupu. Dva výroky, jimiž i i při letošních senátních volbách Andrej Babiš prokázal, že jeho projevy jsou prázdné a bezcenné žvásty a že v sobotu tvrdí něco úplně opačného, než říkal v pátek. Zde malá ochutnávka:
14.10. Babiš na Twitteru:
„Ještě jednou prosím a pak dám na rok pokoj. Chci vás poprosit, naposledy v tomhle roce, abyste dneska šli k volbám. Byli bychom fakt rádi, kdybychom uspěli v Senátu, protože tam se schvalují zákony, které jsou pro nás důležité.“
Chci vás poprosit, fakt naposledy v tomhle roce, abyste dneska šli k volbám. pic.twitter.com/3L3lB1nTU4 — Andrej Babiš (@AndrejBabis) 14. října 2016
15.10. Babiš Právu:
„Senát je de facto zbytečný, zpomaluje legislativní proces, stojí 600 miliónů korun ročně.“
Bylo by samozřejmě možné říct s potutelným úsměvem: Vidíte, my jsme to v Reflexu psali už dávno, co je Babiš zač. Malá radost, že jsme měli pravdu, ale samozřejmě nevyváží negativa Babišova totálního chameleónství, bezzásadovosti a nečestnosti. Uvedená nápadná názorová neshoda, kdy první a druhý diametrálně odlišný výrok dělí jeden den, je však pro českou politiku naprosto zhoubná.
Babiš prohrál druhé kolo senátních voleb – a rázem mu přestalo záležet na jeho včerejším žvástu, že jsou pro něj tyto volby důležité. Stačil v jeho případě docela malý nezdar – získal méně senátorů, než doufal – a úplně otočil.
Takže prosím nejen širokou veřejnost, ale zároveň i ctěnou politickou reprezentaci této země: Uvědomte si, že jakákoliv dohoda s Babišem a jakýkoli jeho slib platí jen do toho momentu, kdy se panu velkouzenáři začne hodit nějaké jiné tvrzení, nějaký jiný výrok. Pak – beze špetky studu – zase otočí na obrtlíku a popře sám sebe. Takže pamatujte, že politické dohody s ním platí jen do chvíle, než se mu víc šikne dohodu nedodržet.


description: S originálním nápadem, jak vyřešit bezpečnost i pohodlí cyklistů, kteří se svého oblíbeného sportu odmítají vzdát i v noci, přišel polský tým univerzitních vědců. Ten se rozhodl vytvořit cyklostezku, která by v noci jasně svítila.

title: Revoluce v cyklostezkách? Poláci testují povrch, který v noci modře svítí


description: Jen menšina žen, které dostaly v posledních letech azyl ve Švédsku, nastoupí do práce a to přesto, že pro uprchlíky jsou v této skandinávské zemi vytvářena státem dotovaná místa a placeny drahé rekvalifikační kurzy. Jak oznámila v pondělí státní televize SVT, zejména ženy, které přišly z arabských zemí, nechtějí do práce nastoupit vůbec.

title: Většina žen, které dostaly azyl ve Švédsku, nechce pracovat, je to prý proti jejich tradicím


description: Ruskou vládou placená agentura Sputnik šíří již několik let putinovskou propagandu po celém světě. Má i svůj web v češtině. A v posledních dnech to kvůli výročí 80. nedožitých narozenin schytal i exprezident Václav Havel. Naopak Sputnik skoro každý den chválí Miloše Zemana a často píše pozitivně o Václavu Klausovi.

title: Výživné čtení na ruském státním webu: Havel přinesl chudobu, podporoval války a ublížil lidem


description: Krátce po teroristických útocích v USA prezident George Walker Bush mladší vyhlásil válku globálnímu terorismu. Doktrína nesoucí jeho jméno přitom nedělala rozdíl mezi pouhými teroristickými organizacemi a vládami nebo státy, jež jim buď poskytují přímou podporu, nebo je alespoň chrání.

title: Před 15 lety Spojené státy zaútočily na Afghánistán… a válčí tam dodnes

maintext:
První na řadě v tažení proti takzvané ose zla se stal Afghánistán, v němž vládl radikální islamistický režim Tálibánu, který poskytoval zázemí teroristické síti al-Ká’ida. Operace mající za cíl svrhnout vládnoucí Tálibán a zajmout strůjce atentátů v USA Usámu bin Ládina nesla vznešený název „Trvalá svoboda“.
Sedmého října Američané na zemi pod Hindúkušem udeřili. Prezident Bush se přitom nezdržoval čekáním na druhou větu rezoluce OSN, jíž by mu Rada bezpečnosti dala „zmocnění použít všech dostupných prostředků“, a spokojil se s první, označující Tálibán v Afghánistánu za hrozbu mezinárodnímu míru a bezpečnosti. Nabídku Tálibánu, že je ochoten bin Ládina vydat, Bush odmítl, což vyvolávalo nepříjemný dojem, že Američané se chtějí prát za každou cenu podle předem připraveného scénáře. Až do roku 2003 válku v Afghánistánu vedly pouze jednotlivé státy. Podle očekávání se Američanům sice podařilo vládu Tálibánu svrhnout a ovládnout hlavní městská centra hornaté země, nepodařilo se jim však paralyzovat činnost tehdejšího úhlavního nepřítele – al-Ká’idy. Američané a Britové prováděli hlavně bombardovací ofenzívu, zatímco Severní aliance poskytla pozemní síly.
Koncem prosince 2001 vznikly z pověření Rady bezpečnosti OSN Mezinárodní bezpečnostní podpůrné síly (ISAF), mající za cíl zajistit hlavní město Kábul s okolím. Až do roku 2003 válku v Afghánistánu vedly pouze jednotlivé státy. Poté, co dva členské státy Severoatlantické aliance (SRN a Nizozemsko) převzaly velení jedné z misí, otevřel se prostor pro převzetí celé mise ISAF Severoatlantickou aliancí.
Tálibán se nicméně dokázal z počátečních porážek vzpamatovat a od roku 2006 vystupňoval svou aktivitu. Slabá ústřední vláda omezila svou kontrolu v podstatě jen na metropoli Kábul. O síle povstalců svědčí fakt, že se 28. září 2015 přechodně dokázali zmocnit Kundúzu. V roce 2009 v rámci ISAF působilo 64 500 vojáků z 42 zemí. To je téměř dvakrát méně, než kolik jich měl v Afghánistánu v dobách své nejintenzívnější angažovanosti Sovětský svaz. Největší kontingent podle očekávání poskytly Spojené státy (29 950 vojáků), jež také nesly zdaleka největší ztráty. Česká republika se podílela 300 vojáky. Při posledním velkém útoku na základnu Armády České republiky 8. července 2014 zahynuli čtyři vojáci a pátý – Jaroslav Lieskovan – podlehl zranění při transportu do nemocnice. Byla to nejtěžší ztráta Armády České republiky během jednoho dne.
Z přiložených tabulek vyplývá, že koaliční síly sice ztratily mnohem míň mrtvých než SSSR v letech 1979 až 1989 (15 051), přesto však zůstává konec války v této těžce zkoušené zemi, kde se téměř nepřetržitě válčí již od roku 1978, v nedohlednu. Pokus přenést hlavní tíhu bojů, a tudíž i počet obětí na Afghánskou národní armádu a bezpečnostní složky, jež dohromady čítají 352 000 osob, se zatím jeví jako málo efektivní. Afghánskou armádu sužují dezerce a častým jevem je spolupráce vládních vojáků s povstalci, projevující se vražděním kamarádů ve zbrani, což o dobré morálce rozhodně nesvědčí.
Na Afghánistánu si v minulosti vylámali zuby Britové („Střez se pomsty Afghánce!“ varoval Rudyard Kipling), sovětské angažování v této zemi valnou měrou přispělo k ekonomickému kolapsu a následnému rozpadu SSSR. Od roku 2014 klesl početní stav NATO-ISAF na 13 336 vojáků. Povstalců bylo údajně zabito 35 018, ztráty civilistů jsou do roku 2011 odhadovány na 13 000 až 15 000 usmrcených. Věru neradostná bilance!
Vojenské ztráty ve válce v Afghánistánu od 7. 10. 2001 do současnosti
Země Počet mrtvých
Albánie 1
Austrálie 41
Belgie 1
Česká republika 10
Dánsko 43
Estonsko 9
Finsko 2
Francie 86
Gruzie 28
Itálie 48
Jordánsko 2
Kanada 158
Korejská republika 1
Litva 1
Lotyšsko 3
Maďarsko 7
NATO 19
Německo 54
Nizozemsko 25
Norsko 10
Nový Zéland 11
Polsko 40
Portugalsko 2
Rumunsko 23
Slovensko 3
Spojené království 455
Španělsko 34
Švédsko 5
Turecko 14
USA 2384
CELKEM 3520


description: Evropa se pořád utěšuje tím, že se jí podaří uklidnit situaci, pokud jde o ekonomické problémy, migraci, terorismus, či napětí kvůli problémům s radikálním islamismem. Tyto věci nejenom ovlivňují politickou scénu, ale také „vyhání“ ze starého kontinentu nejbohatší lidi. Nejvíce je to vidět ve Francii, kterou loni opustilo kolem 10 tisíc lidí, jejichž majetek přesahoval hodnotu jednoho milionu dolarů. A letos to má být dalších 12 tisíc osob.

title: Bohatí lidé prchají z Evropy: Nejvíce z Francie, ale také z Itálie, Řecka a Španělska

maintext:
Podle mezinárodní organizace New World Wealth, která sídlí v jihoafrickém Johannesburgu a sleduje stav nejbohatších lidí ve 120 zemích světa, se podmínky v Evropě pro tyto osoby zhoršují. Bohužel je to podle odborníků také neblahým signálem pro střední třídu, která také reaguje velmi citlivě na jakýkoli neklid a nestabilitu.
Pozoruhodně silný odliv dolarových milionářů se dá vysledovat především ve Francii. Z té loni odešlo kolem 10 tisíc těchto lidí a letos to má být až 12 tisíc osob. Bojí se terorismu i vzrůstajícího napětí mezi muslimy a většinovou společností. Mezi těmi, co odešli, byli i bohatí Židé, protože ve Francii je zjevný také antisemitismus. Jen loni emigrovalo ze země galského kohouta na 7000 Židů.
Podle New World Wealth bude odliv bohatých z Francie pokračovat i v dalších letech.
Jenže tisíce dolarových milionářů odešlo minulý rok také z ekonomicky se potácející Itálie a nevyzpytatelného Řecka. Z Apeninského poloostrova se odstěhovalo loni kolem 6 tisíc milionářů, z Řecka 3000 (výrazný odliv pokračuje již několik let) a ze Španělska dva tisíce.
Náznaky podobného stavu se ale začaly objevovat také v Německu, Švédsku, Belgii, Rakousku či Velké Británii. Všechno jsou to země, kam přijíždí mnoho migrantů. Na to také poslední zprávy upozorňují.
Velký a trvalý odchod velmi bohatých lidí pokračuje i z Ruska, Číny a Indie. Zatímco v případě Ruska svou důvody jak politické, tak ekonomické, Číňané a Indové hledají spíše další obchodní příležitosti ve svobodnějším prostředí. Turci zase odcházejí kvůli autoritářskému režimu prezidenta Erdoğana a válkám v okolních státech.
A jaké jsou za posledních deset let trendy v migraci bohatých?
Číňané se stěhují především do USA, Kanady a Austrálie. Indové do Spojených arabských emirátů, Velké Británie, Kanady, USA, Austrálii a na Nový Zéland. Rusové do Británie, na Kypr, do Portugalska a na ostrovy v Karibiku. Brazilci kvůli stejnému jazyku do Portugalska, Indonésané kvůli blízkosti do Singapuru, Nigerijci tradičně do Británie a Turci do muslimského Dubaje a Abú Zabí.
Zajímavé je, kam odcházejí bohatí Britové – většinou si vybírají poklidnější Austrálii, kam ostatně odchází v současnosti nejvíce nejbohatších lidí světa. Přestěhuje se jich tam ročně až kolem 8-9 tisíc.


description: Je pondělí ráno krátce po osmé a v dabingovém studiu S Pro Alfa se scházejí čtyři lidé. Produkční Markéta Watzková, režisérka Kateřina Březinová, zvukař Pavel Balcar a dabérka Inka Šecová. Všichni se připravují na následující hodinu, během níž má nestorka českého dabingu namluvit své postavy v nejnovější epizodě Městečka South Park včetně třídního otloukánka Butterse.

title: Reportáž: Jak se rodí český South Park

maintext:
Vše se musí povést a stejně hladce musí za pár desítek minut také Bohdan Tůma nadabovat part Erica Cartmana. Hotový dabing celého dílu se musí za pouhé hodiny poslat stanici Prima Comedy Central, která South Park odvysílá již v úterý ve 22:30. Hektický boj s uzávěrkou je pouhou špičkou ledovce procesu, který je tím nejzajímavějším experimentem v dabingu za poslední léta. Tato epizoda totiž měla na amerických obrazovkách premiéru ani ne před týdnem a na převod do češtiny mají překladatelé, režisérka a dabéři pouhé dny.
Důvod? Americké volby
“Točíme třetí díl a před tím prvním jsem byla dost nervózní. Překlad pořád nikde a já si říkala, ať už to přijde, abych už na něm mohla začít pracovat,” prozrazuje režisérka dabingu Kateřina Březinová. Ta navíc pro jubilejní 20. sezonu Městečka South Park zaskakuje za stálého režiséra dabingu tohoto seriálu Martina Kota. Rovnýma nohama tak skočila do vlaku, před kterým by nejspíš většina lidí utekla. “Kvůli americkým volbám a tomu, že je tato série extrémně aktuální, se vedení stanice Prima Comedy Central rozhodla vysílat jednotlivé epizody necelý týden po uvedení v USA,” popisuje důvody produkční S Pro Alfa Markéta Watzková.
Celý proces tak vypadá následovně. V noci ze středy na čtvrtek má epizoda premiéru v USA. Ve čtvrtek ráno dostává český štáb dialogy a audiovizuální stopu a teprve tehdy může začít překladatel Zdeněk Hofman pracovat na textu, který postupně posílá úpravkyni Evě Mackové. Ta přeložený scénář přepisuje do podoby, jež zohledňuje délku mluveného slova a pohyb úst jednotlivých postav. “Chvíli trvalo, než si domluvili systém. Při první epizodě jsem finální úpravu dostala až někdy kolem čtvrt na dvě v noci na pátek,” vzpomíná režisérka. Ta si přitom ještě ve čtvrtek na základě hrubého překladu musí rozvrhnout páteční natáčení s jednotlivými herci.
Natáčíme
Režisérka Kateřina Březinová zahájí pátek finálními změnami v “úpravě”, tedy ve scénáři připraveném k dabingu. “Od devíti pak točíme,” říká režisérka. Ačkoli bývá South Park označován za sprostý či za seriál pro puberťáky, na jeho české verzi se podílejí tuzemské dabérské hvězdy. Krom zmíněné Inky Šecové či Bohdana Tůmy postavám propůjčují hlas například Radovan Vaculík, Pavel Šrom nebo Petra Tišnovská.


title: Škody z kyberkriminality 500 miliard USD ročně. Je šifrování řešením?

maintext:
Experti odhadují, že v roce 2019 škody celosvětově převýší 3 biliony dolarů. Není divu, že 80 % českých manažerů má obavy o bezpečnost své komunikace. Přitom drtivá většina z nich nepoužívá software nebo zařízení, které by jejich komunikaci šifrovalo. Na to reaguje společnost OKsystem se svojí novou aplikací Babelnet – první českou platformou pro šifrovanou firemní komunikaci.
„Firemní komunikace je dnes ve znamení mobility a BYOD – Bring Your Own Device – neboli doslova Přines vlastní zařízení. Stírá se rozhraní mezi vlastním a firemním mobilem, nemluvě o tom, že každý mobil je dnes téměř plnohodnotným počítačem, který si každý přizpůsobí svým potřebám, co do množství a typů stáhnutých aplikací. Výsledkem je, že citlivá firemní komunikace probíhá přes různé mailové programy a messengery bez ohledu na jejich zabezpečení. Přitom počítačová kriminalita roste výrazným tempem – každý je ohrožený a hrozeb je mnoho. Není divu, že 80 % českých manažerů má obavy o bezpečnost své komunikace.“ vysvětluje Vítězslav Ciml, ředitel společnosti OKsystem, proč se společnost rozhodla vyvinout a uvést Babelnet na trh.
Foto OKsystem
Vnitřní hrozby
Vnitřní hrozby mohou být úmyslné či neúmyslné. Motivem úmyslných hrozeb je většinou vlastní finanční prospěch, odplata nespokojeného zaměstnance, nebo zaměstnanec spolupracující s konkurencí. Příčinou neúmyslných hrozeb je neexistence bezpečnostních politik a opatření, lidská chyba, neznalost, pohodlnost, ignorance nebo nešťastná náhoda. Riziko vnitřních hrozeb je zvýšené u následujících pozic:
Manažeři – mají cenné informace a často nedodržují interní bezpečnostní opatření
Správci ICT – mají přístup ke všem informacím
Vlastní zaměstnanci, odcházející a bývalí zaměstnanci, kontraktoři (60% útoků provádí vlastní zaměstnanci, 40% externisté)
Servisní pracovníci, uklízečky – mají přístup do všech prostor
Foto OKsystem
Vnější hrozby
Vnější hrozby jsou téměř vždy úmyslné a způsobené nejen lidmi, ale i používáním služeb – komunikací, aplikací, cloudu…Mezi hlavní zdroje vnějších hrozeb patří:
Konkurence – ohroženy jsou finanční a rozvojové plány, dokumentace k výrobkům, databáze zákazníků, nabídky do soutěží, intelektuální vlastnictví
Internetové cloudové služby poskytované „zdarma“ – freemaily, chaty a sociální sítě. Provozovatelé služeb vysávají informace od uživatelů.
Nezabezpečený firemní e-mail.
Mobilní zařízení – uživatelé mají v mobilním zařízení uloženo množství citlivých firemních dat a emailů.
Wifi sítě – zejména na pracovních cestách, v zahraničí a na dovolené lze snadno kompromitovat komunikaci. Je snadné spustit falešnou wifi nebo odposlouchávat wifi, která nevyužívá dostatečně kvalitní zabezpečení.
K omezení rizik kyberkriminality přijímají firmy, veřejný sektor i poučení jednotlivci různá opatření. Mezi nejúčinnější patří použití kryptografie pro důsledné šifrování vnitřní i vnější komunikace a uložených dokumentů.
Foto OKsystem
Babelnet
Babelnet zajišťuje šifrovanou komunikaci mezi počítači s Windows nebo macOS a mobilními zařízeními se systémy iOS, Android a BlackBerry, nezávisle na zařízení, místu a způsobu připojení. Kombinuje silné kryptografické algoritmy a protokoly pro zajištění autenticity, soukromí a integrity při zasílání i uložení zpráv a dokumentů na počítačích a mobilních zařízeních. Více informací najdete na webu Babelnet


description: Od počátku roku do konce září do Německa přišlo 213.000 migrantů. Oznámil to dnes německý ministr vnitra Thomas de Maizière. Oproti stejnému období loňskému roku počet žadatelů o azyl výrazně klesl. Zároveň vzrostl počet žádostí o azyl, o kterých úřady už stihly rozhodnout. Neúspěšné žadatele chce ministerstvo vnitra snadněji deportovat.

title: Do Německa od ledna do září přišlo 213 tisíc migrantů


description: I Jules Verne, legenda sci-fi literatury, by se zřejmě divil, jaká futuristická vozítka mají v Paříži, kde kdysi žil, jezdit po řece Seině. Francouzská metropole bude testovat nový druh dopravy, vodní taxi, které ale spíše připomíná nápady z dobrodružných filmů.

title: Paříž chce zavést na řece Seině futuristické „létající“ vodní taxíky


description: Udělalo se vám při čtení výsledků letošních voleb nevolno? Není nutno. Stačí, když se na ně podíváte trošku jinýma očima než většina novinářů, analytiků, průzkumníků veřejného mínění… a ostatně také politiků samotných.

title: 7,28 procenta pro Babiše aneb Návod, jak číst volby přes růžové brýle

maintext:
Především: volič absolutně odmítl (ne)politiku Andreje Babiše a jeho účelové politické sekty ANO. Stačily tři roky ve vládě a Babiš – přestože si koupil významná média, jejichž prostřednictvím ovlivňuje veřejné mínění – naplno odhalil své ledví. Třeba tím, jak kličkoval při vysvětlování vlastnictví a dotačního skandálu kolem Čapího hnízda (patří to někomu z holdingu, patří to někomu z rodiny atd.), tím, jak se prostřednictvím elektronické evidence tržeb rozhodl zdecimovat sůl naší země, tedy pracovité a poctivé živnostníky; jak nemá žádnou ucelenou ideovou vizi pro Českou republiku a v podstatě každé jeho veřejné vystoupení jako by vypadlo ze satirických románů Jaroslava Haška. Drtivá většina českých voličů jej ovšem nevolila hlavně proto, že konečně prohlédla důsledky jeho gigantického střetu zájmů, vyplývajícího z trojjediné role oligarchy, mediálního podnikatele a vrcholného představitele vlády.
Ptáte se, co to melu, když Babišovo ANO v senátních i krajských volbách letos na celé čáře vyhrálo? Stačí jednoduchý matematický úkon, abyste voličskou podporu Andreje Babiše viděli v těch správných proporcích: Zaměřme se na volby do krajů (senátní ještě neskončily), k nimž přišlo 34,6 % voličů. Od nich dostal Babiš 21,05 % hlasů. Z čehož vyplývá, že jeho hnutí podpořilo pouhých 7,28 % VŠECH oprávněných voličů. Existuje pro tuto zemi po uplynulém víkendu lepší zpráva?
Těžko říci. Ale těch dobrých je pořád ještě dost, záleží na naturelu každého z nás. Jste-li třeba voliči občanských demokratů, může vás hřát u srdce, jak z politické mapy vaše strana vymazala konkurenci v podobě stran TOP 09 a Svobodní a nakročila k vůdčí roli v nevyhnutelném procesu integrace české pravice.
A co teprve pohled na výsledky tradiční levice! Sobotkovi sociální demokraté rozhazovali sociální sliby plnými hrstmi, přesto tato jejich oblíbená předvolební strategie letos nezabrala. A komunisté jako by se mávnutím kouzelného proutku ocitli v politickém Jurském parku: přestože se k nim před volbami lísal kdekdo, hrají po nich roli legendárního Jakešova kůlu v plotě.
A lidovci? Kdyby tito přizpůsobiví chameleóni neměli coby lídra politicky nekorektního Jiřího Čunka, také by jim zůstaly jen povolební oči pro pláč…
S růžovými brýlemi na nose si takto můžeme s výsledky voleb do krajů hrát donekonečna. Pokud si ovšem příčiny své stagnace nebo propadu nedokážou přesně rozšifrovat samy demokratické strany (vyjma komunisty, samozřejmě) a budou si ve zbývajících měsících do „velkých“ sněmovních voleb nalhávat samy sobě do kapsy, že ještě vlastně není tak zle, po příštích volbách nám při jejich hodnocení nepomůžou ani žádná matematická kouzla a čáry.
Výsledkům krajských voleb se věnujeme v tématu Naskočte do Andrejova vlaku, které si můžete přečíst v novém tištěném Reflexu.


title: ČSSD modrající, tajemná M. našeptávající

maintext:
S těmi reálnými postavami v mém blogu to bude asi problém. F. se optal, jestli jsem se nezbláznil, Pl. podotkla, že ji brzy poznají, a M. chtěla vůbec z blogu odejít, ale o tom až později.
Rady za ořechy
Takže, volal mi pan S., starý a poctivý sociální demokrat, s nímž čas od času komunikuji a on mi občas přinese vlašské ořechy, o nichž říká, že jich má plnou zahradu. Takže pan S. volal: „Máte ve všem pravdu, sociální demokracie skutečně připomíná ODS v roce 2012. A představte si, v nejužším vedení si krátce po volbách řekli, že hlavní je udržet stabilitu ve vedení strany. Rozumíte? Stabilitu ve vedení strany, po takhle dramaticky prohraných volbách, to snad není možný.“ A pak už jenom na téma parlamentních voleb v říjnu 2017 systematicky opakoval: „My ty volby prohrajeme, my ty volby prohrajeme, my ty volby prohrajeme.“
No, kdyby nic horšího, chtělo by se dodat, ale pan S. mi byl vždycky sympatický svou vášní pro politiku, takže bych možná mohl svou větu o ČSSD jako ODS ročník 2012 pro jeho potřeby trochu rozvinout.
Krach ODS
ODS prošla mezi jarem 2009 a jarem 2010 obrovskou vnitřní proměnou. Nejdříve padla druhá Topolánkova vláda, následně strana vyhrála evropské volby, což bylo mylně vyhodnoceno jako signál vzestupu. Následně došlo k vnitřnímu rozvratu, kdy topolánkovské a antitopolánkovské skupiny si vzájemně na čelo vypalovaly stigma, kdo je větší kmotr. Na jaře 2010 padl předseda Topolánek, jenž už řadu měsíců neměl sílu vést ODS, a s ním odešla jedna garnitura. Do čela se dostal nesmírně inteligentní, ale mocensky pologramotný Petr Nečas, který svoje předsednictví postavil na velmi úzké politické základně.
Ve volbách v květnu 2010 ztratili občanští demokraté šestnáct procent hlasů, ale ČSSD ztratila rovněž, a navíc neměla koaličního partnera. Před polozdecimovanou ODS stál ten nejhorší úkol – sestavit dynamickou vládu, nadto v době hospodářského poklesu. Navíc s nevypočitatelnými Věcmi veřejnými a Miroslavem Kalouskem na financích. Dopadlo to, jak to dopadlo, a ODS se z toho dodnes vzpamatovává.
Zmodrání ČSSD
Jiří Paroubek postavil sociální demokracii v letech 2005–2010 na poměrně širokém základě, o čemž svědčí jeho 32 procent ve volbách v roce 2006 a vítězství ve všech krajích 2008. Neustál však dvě věci. Strategickou komunikaci s médii a vlivnými lidmi z veřejné sféry. Současně doplatil na rozhodnutí Ústavního soudu, který bezprecedentně zrušil v říjnu 2009 parlamentní volby. Ty v květnu 2010 se už odehrály ve zcela jiné atmosféře „boje proti korupci“ a sociální demokracie šla o deset procentních bodů dolů.
Do čela se pak překotně dostala generace končících třicátníků, jež neměla lídrovské schopnosti. Začínají tři léta vnitrostranického soupeření, z něhož ČSSD vyvedly mimořádné volby s katastrofálním výsledkem, ještě horším než ten paroubkovský o tři roky dříve. Tehdy se ČSSD zachovala jako ODS – začala se tvářit, že je to vlastně výhra, Sobotkovo vedení začalo likvidovat alternativní hejtmanské elity a svou moc postavilo na strašně úzkém základě, takže Andrej Babiš nemá velkou práci tuto stranu ostřelovat ze všech pozic.
Taktiku „tvařme se, že to není porážka“ praktikovala ODS po krajských volbách 2012 a ČSSD po těch letošních. Suma sumárum, ČSSD ročník 2016 je ODS ročník 2012, tedy rok v předvečer porážky. Sociální demokraté ještě mají rok k dobru.
Nejsem pipka
„Přestávám číst Tvůj blog,“ napsala mi M. v reakci na můj minulý příspěvek, protože jsem ji prý zobrazil neuctivě. Odpověděl jsem v narážce na její praxi utíkat z vlastních svateb. „Milá M., to není svatba, z blogu nemůžeš utéct. Be happy. Příště to bude lepší.“
Odpověď byla zdrcující: „Mohu odejít, jestliže mě popisuješ tak, že se chovám posměšně – sorry, ale i k největším kreténům nebo trapným baličům se tak nechovám. Jednoduše nedávám Tvoji novinářskou úchylku, jak udělat z lidí bezcharakterní monstra. Nebo že se nudím, když něco říkáš. Jinými slovy, že jsem pipka. Příště na blog napiš, že M. utekla.“
Nejhorší sdělení ovšem přišlo na samotný závěr zprávy, což je přesně ten moment, kdy žena najde mužovo slabé místo a otočí na něm svým vysokým, špičatým podpatkem: „Napiš, že M. utekla a začala číst Respekt.“ Reagoval jsem zoufalou SMS: „M., vezmi si na mně, co chceš, ale prosím, do Respektu nechoď.“ Její odpověď byla už mírnější, dávající mi určité šance: „A někomu i ženy našeptávají, jak je vykreslovat, a stejně to nepomáhá. A takový je výsledek.“
M. patří do Reflexu
I kdyby taková čtenářka jako M. přešla do Respektu, určitě by tam přinejmenším dlouho nevydržela. M. je příliš samostatná, sebevědomá a z vlastní zkušenosti ví, jak se vydělávají peníze. Intuitivně cítí, že bohatství nevzniká z grantů, rozdělování dotací a přerozdělování evropských subvencí. M. přičichla k byznysu a chápe, kdo vytváří ve společnosti hodnoty, a že teprve po jejich vytvoření může následovat jejich zdanění. M. také vnímá, že když společnost chce nabízet soucit uprchlíkům, musí nejdříve zvážit, jestli to neohrožuje její samotné civilizační uspořádání.
Navíc M. je svobodomyslná a nikdy se nesmíří s obrazem světa, kde figurují jenom hodní a krásní velkoměstští liberálové, kteří chtějí jezdit na bicyklech bez přehazovačky, jíst žitný chleba a vyhánět z města všechno, co má čtyři kola. A naproti nim stojí sprostě materialističtí podnikatelé nebo banda všemožných sexistů, homofobů, transfobů, rasistů a vůbec „nepokrokových“ lidí. M. dobře ví, že svět není černý nebo bílý, a má chuť si číst o jeho duchovních variantách. Proto by se stejně časem vrátila do Reflexu, i když je občas neuspořádaný, lehce anarchistický a místy i prdlý.
P. S.
Namísto povolebního komentáře poslala M. svou fotografii ze Šumavy, kde objevila tento znak. „To nejlépe zrcadlí mé pocity z voleb – socialistická republika,“ pravila M. Takže tak to asi nějak bude.


description: Ukrajinský Lvov, dnes centrum západní Ukrajiny, prošel v minulosti mimořádně turbulentním vývojem. Za druhé světové války zde byli vyvražděni či odsunuti téměř všichni Židé, kteří před válkou tvořili téměř třetinu obyvatel. Docházelo u toho k masovým vraždám i pogromům.

title: 25 šokujících historických fotografií z pogromu na Židy v ukrajinském Lvově


description: Protiimigrantské a protibruselské songy, jež se objevovaly v posledních týdnech před volbami, jsem omylem považoval za volební folklór. Dva dny po volbách přichází Olivie s novým songem, který je ještě blbější, než jsme doufali.

title: Další song Olivie Žižkové. Hráblo jí po volbách?


title: Po volbách do Senátu se zaradují lidovci a Starostové, méně Babiš, zapláče ODS a katastrofa čeká ČSSD

maintext:
Druhé kolo voleb do třetiny Senátu (v pátek a v sobotu) bude mít jako tradičně mimořádně malou volební účast a některé velké strany budou ronit hodně slz a zpytovat svědomí. Radovat se budou naopak KDU-ČSL a Starostové.
Do rozhodujícího druhého kola sice postoupilo 14 kandidátů (z 27 obvodů) hnutí ANO, ale Andrej Babiš nebude mít v sobotu odpoledne důvod k oslavám. Zvítězí totiž jen 4 až 6 jeho kandidátů, protože efekt „všichni proti Babišovi“ zapůsobí i zde. Jenže ANO má v horní komoře parlamentu jen 4 posty, takže o něco posílí. Mediálně může být ale hodně probírán obvod Karlovy Vary, pokud tam za ANO kandidující slavný žokej Josef Váňa nevyhraje. Na Velké Pardubické mu neodstartoval kůň a ani teď to nevypadá, že Váňa běží lehce do cíle.
Katastrofa pak čeká ČSSD.
Sociální demokracie už v druhých senátních volbách po sobě utrpí obrovské ztráty. Bláhové řeči, že i pak udrží nejsilnější senátní klub, jen zastírají dlouhodobý problém a budou tlumit zdrcující porážku. O víkendu získají socialisté jen 2-3 mandáty (pro srovnání: dvě křesla bude mít díky Aleně Dernerové a Jaroslavu Dubravovi i rozhádané hnutí S.cz).
Navíc některé porážky mohou socialisty hodně bolet a bude na ně poukazováno – to když nevyhraje ministr průmyslu a obchodu Jan Mládek v Táboře a místopředseda Senátu Zdeněk „Bazének“ Škromach v Hodoníně. Mládek už naznačil, že by pak odešel dokonce z vlády.
Také ODS nebude střílet šampaňským. Dnes má v senátorském klubu 14 lidí, ale to je již minulostí, protože klub zmenšilo už první kolo voleb. V druhém mohou občanští demokraté vyhrát jen ve 2-3 obvodech. Zajímavé je, že u voličů pořád bodují takzvaně „staří senátoři“, tedy ti, kteří jsou už v parlamentu dlouho – teď například Jiří Oberfalzer, Tomáš Jirsa či Miloš Vystrčil. Velkým problémem pro ODS by bylo nezvolení posledně jmenovaného, protože veřejnost sice většinou vidí výřečného Jaroslava Kuberu, ale „úředničinu“ dělá ve skutečnosti Vystrčil.
Žně budou mít naopak lidovci, kteří mohou sami či s někým v koalici získat 8-9 mandátů. Také STAN (Starostové a nezávislí) čeká v různých uskupeních (někde i s TOP 09) spíše radost – mohou se těšit na zhruba 5 křesel.
Senát tak bude ještě více atomizovaný a dohody v něm budou ještě složitější, než kdykoli předtím.


description: Jihokorejská společnost Samsung Electronics se rozhodla zastavit prodej všech chytrých telefonů Galaxy Note 7. Oznámila to dnes firma. Reagovala tak na zprávy, že problémy se vznícením baterií se objevují také u opravené verze těchto přístrojů. Samsung dnes rovněž vyzval majitele všech telefonů Galaxy Note 7, aby své přístroje vypnuli a přestali používat, dokud nejnovější zprávy o vzníceních neprošetří. V médiích se stále častěji objevují spekulace, že Samsung zcela ukončí prodej a výrobu tohoto modelu.

title: Samsung zastavil prodej Galaxy Note 7 a vyzývá majitele, aby své přístroje přestali používat


description: Po dlouhých 92 letech rodina Kapounova uzavřela svoji vyhlášenou českou restauraci Bohemian Cafe v Omaze v americkém státě Nebraska. Svůj krok členové rodiny oznámili už v květnu a zdůvodnili ho odchodem do penze. Poslední dny se u podniku tvořily dlouhé fronty, v nichž stovky zákazníků hodiny čekaly na závěrečnou návštěvu.

title: Pozdvižení v Nebrasce: Česká restaurace skončila a na poslední jídlo čekaly stovky lidí


description: Jeden z vedoucích představitelů takzvaného Islámského státu, který měl na starosti “informační válku”, tedy nic jiného než propagandu, zemřel. Islamisté však neřekli za jakých okolností, kdy přesně, ani kdo je za jeho smrt odpovědný. Abú Mohammed al-Furkán patřil mezi hlavní lídry teroristické skupiny. Propaganda ISIS proto nyní takřka nefunguje.

title: Zemřel "ministr propagandy" Islámského státu, informační válka islámských teroristů se hroutí


description: Operace za osvobození Mosulu začala již před týdnem. V samotném městě se však zatím nebojuje. Zúčastněné armádní složky se v těchto dnech soustředí na dobývání pásu ležícího na východní a jižní straně města a mají plné ruce práce získat je plně pod svou kontrolu.

title: Exkluzivně z Iráku: Předměstí Mosulu po osvobození od bojovníků Islámského státu


description: Fotograf Martin Frouz, známý především jako osobní fotograf Věstonické venuše a v podstatě všech věstonických uměleckých děl, také fotí pro naše egyptology. A tak bývá sem tam v Káhiře, odkud nám přivezl mobilem a tajně pořízené fotografie tamního obchodu Hitler.

title: Sen každého nácka - Hitlershop! Bohužel je arabský


description: Spekulace definitivně potvrzeny, Škoda Octavia opravdu dostala oddělené přední světlomety. Její výraz se tak s faceliftem dramaticky změnil.

title: Škoda Octavia facelift oficiálně: Opravdu je čtyřoká!


description: Sobotní předčasné parlamentní volby na Islandu vyhrála vládní středopravá Strana nezávislosti, která získala 29 procent hlasů. O konečných výsledcích dnes informoval server Iceland Monitor. Opoziční Pirátská strana se stala třetí nejsilnější stranou v islandském parlamentu, nezískala ale takovou podporu, jakou jí přisuzovaly průzkumy.

title: Islanďané se na poslední chvíli ve volbách rozhodli jinak a přisoudili vedoucím pirátům třetí místo

maintext:
Piráti Island (zatím) neobsadili
Hlavní islandské město Reykjavík bylo včerav noci v obležení reportérů klíčových světových médií, což je na ostrově s tři sta tisíci obyvatel velmi výjimečné. Důvodů byla reálná možnost, že se tato země stane první zemí světa, které budou vládnout piráti, tedy ti novodobí, političtí. Zdejší Pirátská strana totiž ještě krátce před včerejšími předčasnými parlamentními volbami vedla v žebříčcích popularity a premiérkou se měla stát její kapitánka, jak se říká nejvyšší představitelce strany Birgittě Jónsdóttirové. Právě tato básnířka, aktivistka, spolupracovnice WikiLeaks už dlouhá léta bojuje za otevřenost islandské politiky, což se ale projevilo třeba kontroverzními návrhy, aby islandský parlament udělil občanství Američanu Edwardu Snowdenovi, který vyzradil některá státní tajemství a aktuálně se před stíháním skrývá v Rusku. Nobelovu cenu míru zase Birgitta navrhovala americkému vojáku Chelsea Manningovi, který si aktuálně v USA odpykává dlouhý trest za špionáž, když zveřejnil tajné armádní materiály.
Panama pomohla pirátům
Islandští piráti se pod jejím vedení z malé strany, která se před třemi lety poprvé jen těsně dostala do parlamentu, přeměnili v lídra protestního politického hnutí. Straně rozdělené vnitřně na dvě křídla – levicově-protestní a libertariánské – pomohla do čela žebříčků popularity krize, kterou v zemi vyvolalo zveřejnění tzv. Panama Papers – ukradených informací o tom, kdo se snažil ve Střední Americe „optimalizovat“ pomocí zahraničních firem své daně. Na Islandu v dokumentech figuroval přímo premiér pravostředové vlády Sigmundur Davíð Gunnlaugsson, jehož manželka měla tajně firmu v cizině. Naštváni veřejnosti z tohoto případu si vynutilo nejenom demisi premiéra, ale také vypsání předčasných voleb. Do nich šla dosavadní koalice premiérových agrárníků z Pokrokové strany a konzervativců ze Strany nezávislosti jako adept na volební prohru. Ta se ale potvrdila po sečtení výsledků pouze u Pokrokové strany, která zaplatila nejen za případ bývalého premiéra, ale také za to, že před třemi lety slíbila občanům zcela populisticky, že zajistí odpuštění zahraničních dluhů z doby zhroucení islandské ekonomiky v roce 2008, což samozřejmě ve vládě nesplnila.
Kapitánka do čela země?
Naopak konzervativci, kteří odmítají možné členství země v EU, do poslední chvíle bojovali o volební vítězství s piráty. Průzkumy jim dávaly šanci na těsné první místo, ale prorokovaly, že vládu převezme koalice čtyř levicových stran v čele s pirátskou kapitánkou Birgittou. Jádrem nového vládního programu se mělo stát pirátské volební patero, které obsahovalo referendum o vstupu do EU, maximální účast občanů na politickém rozhodování, neomezenou svobodu na internetu či veřejné vlastnictví přírodních zdrojů.
Islanďané se ale na poslední chvíli rozhodli jinak a přisoudili pirátům až třetí místo. Očekávané pirátské prvenství v podobě prvního premiéra pod černou pirátskou vlajkou se navíc neuskuteční, protože levicová čtyřkoalice nemá nakonec v parlamentu většinu a piráty v jejím rámci navíc předehnalo Levicově-zelení hnutí v čele s nejpopulárnější političkou země Katrín Jakobsdóttirovou. Právě rozdíl mezi ní a kapitánkou Birgittou, která veřejně říkala, že vlastně ani o post premiérky nestojí, stál piráty lepší výsledek. Přesto, že jejich výsledek zůstal za očekáváními, jejich podíl hlasů se ztrojnásobil a složitá koaliční jednání, v nichž se buď dosavadní vláda nebo levicová čtyřkoalice pokusí získat hlasy nové liberální strany Obnova, z nich ještě mohou udělat první pirátskou stranu na světě, která zasedne ve vládě. I na Island dorazila vlna evropského protestního hlasování.


description: Ozbrojení klauni, kteří už delší dobu děsí obyvatele Spojených států, se pomalu ale jistě rozšířili i do Evropy. Policii kvůli nim volají denně desítky lidí a prozatimním vrcholem tohoto zvráceného fenoménu se v našich končinách stalo napadení ve švédském Falköpingu. Tam před dvěma dny udeřili tři muži v převleku na kolemjdoucího mladíka a ošklivě ho pořezali skleněnou lahví.

title: Děsivý Halloween: 15 důkazů, že klauni nikdy nebyli roztomilí


description: Kritička Reflexu Tereza Spáčilová každý týden radí, za jaké filmy se vyplatí "pustit chlup", a které naopak klidně můžete vynechat. Tento týden si tak prý máte dát radši večeři místo nové adaptace Dana Browna, přežít učesaného „Trošku“ s Ondřejem Vetchým a naladit si perské rádio.

title: Filmové hity a propadáky týdne: Učesaný „Troška“ aneb Bezva ženská na krku

maintext:
Tip týdne aneb za co stojí obětovat kus výplaty
Radio Dreams
Lehce přehlédnutelný klenot druhého říjnového týdne, takový kroužek s nenápadným kamínkem, jenž může mít člověk mylně za prstýnek z pouti. Radio Dreams natočil Íránec Babak Jalali a kromě toho, že je to asi jediný film na světě, v němž se prolnou “fársí” s Metalikou, má takřka jarmuschovské kouzlo a k tomu téma, které rezonuje. Odehrává se v sanfranciském rádiu Pars, stanici vysílající pro místní perskou komunitu, a Jalaliho báječný objev, Mohsen Namjoo přezdívaný íránský Dylan, v něm hraje zaníceného advokáta perské kultury, již se na vlnách Pars snaží poctivě šířit. Pokaždé, když blok recitace nebo íránského folkloru přeruší dryáčnická reklama na pizzu Baba Jaan, rve mu to srdce, leč podmínky trhu jsou nemilosrdné. A tak se jednoho dne v jeho malém studiu setkají afghánští Kabul Dreams a Lars Ulrich… Uznejte, že i kdyby nic jiného, tahle kombinace zní neodolatelně!
Hodnocení 75%
720p 480p 360p 240p Trailer k filmu Radio dreams REKLAMA Trailer k filmu Radio dreams • VIDEO Artcam
Propadák týdne aneb kdy se vyplatí nechat peněženku v kapse
Zilionáři
Jsou komedie vtipné, komedie směšné a komedie tragické. U prvních se smějeme, protože fungují, u druhých tomu, jak zoufale nefungují. V případě třetí kategorie nám na smích nezbývají síly: zážitek je to natolik frustrující, že jen konsternovaně sedíme a čekáme, až nás vysvobodí závěrečné titulky. Zilionáři se řadí k poslednímu typu zážitku: žádný smích, jen 92 minut tortury a studu za druhé. Ostatně jedním z levně pitvořivých vyměšovačů téhle netaškařice je Owen Wilson, tragických komedií král (taky vám vždycky vrtalo hlavou, jak z něj Wes Anderson dokázal udělat Herce?!) Takže jen pro formu, abyste měli představu: parta a priori divných týpků, velká bankovní loupež a jeden (slovy jeden) vtip. Jestli na něj chcete čekat, vaše mínus.
Hodnocení 10%
720p 480p 360p 240p Trailer k filmu Zilionáři REKLAMA Trailer k filmu Zilionáři • VIDEO Forum film
Další premiéry:
Hedi
Hedi patří k titulům, jež nesmíte vybírat jen podle synopse. Shrnout ho jako “příběh o mladíkovi, jemuž rodiče domluvili sňatek, ale on se zamiluje do úplně jiné dívky”, by totiž bylo krajně nefér. Debut Tunisana Mohameda Bena Attii, hosta nedávné přehlídky Be2Can, ostatně produkovali bratři Dardennové, a ty rozhodně nemůžeme podezřívat ze slabosti pro telenovely. S ústředním milostným tématem zachází tenhle subtilní snímek sympaticky nenásilně, navíc jej lze v druhém plánu vnímat jako politickou alegorii. Ne náhodou prosakují do příběhu motivy arabského jara a symbolicky lze chápat i samu snahu titulního hrdiny (Stříbrným medvědem oceněný Majd Mastour) vzepřít se rodině a tradicím. Kdo nestihl na festivalech, může (a měl by) dohánět v kině.
Hodnocení 70%
Bezva ženská na krku
Upřímně: nebýt toho, že ve stejný den vstupuje do kin jedna z nejstupidnějších komedií roku, američtí Zilionáři, snášel by člověk režijní debut producenta Tomáše Hoffmana o hodně hůř. Takhle si sice povzdechne, že mohl zůstat doma, protože Doktory z Počátků dávají v “telce” a na učesaného “Trošku” není zvědavý, nicméně nakonec smířlivě zkonstatuje, že mu to vlastně stačilo. Ostatně ještě krátce po premiéře se komentáře v databázi ČSFD (!) hemžily poznatky o uspokojivé muskulatuře Ondřeje Vetchého a křivkách Petry Hřebíčková, která “je pěkná i po porodu”. Venkovská idyla, nad níž drží ochrannou ruku Jiří Vejdělek, si zřejmě své diváky najde - bez ohledu na absenci humoru a záplavu klišé, jež drtí mozek na pozadí sponzorských vzkazů. Pak se vrátíte z kina, v televizi běží výsledky voleb a najednou vám je všechno tak nějak jasnější.
Hodnocení 40%
720p 480p 360p 240p Trailer k filmu Bezva ženská na krku REKLAMA Trailer k filmu Bezva ženská na krku • VIDEO CinemArt CZ
Inferno
Čistě teoreticky by to měl být trhák týdne, ne-li měsíce: Dan Brown znovu na plátně aneb třetí dobrodružství profesora Langdona. Navíc z dílny Rona Howarda, který jen zřídka něco pokazí a s Tomem Hanksem, jenž nezkazí nikdy nic. Jenže popravdě - v Infernu ti dva “nekazí” jen proto, že už nemají co - zkažené je totiž všechno. Příběh utopený ve zdlouhavých vysvětlivkách vysvětlivek. Pseudosymbolické hádanky, na jejichž luštění divák dříve či později rezignuje, protože postrádají tolik důležitý moment ryzího vzrušení. Násilné kulturně-historické odkazy a namísto spirituality hrozba v podobě motivu jako z béčkového thrilleru - když Langdon selže, všechny nás pozabíjí zákeřný smrtící virus. Zmíněný spasitel Tom Hanks se zmatený vzbudí v italské nemocnici a zbytek filmu spíše odexistuje než odehraje. A Ron Howard, režisér takových skvostů jako jsou Rivalové, (nepochopitelně) rezignuje na jakoukoli invenci - zatímco svět kolem se měnil a kinematografie s ním, v Infernu je nový snad jen účes Toma Hankse. Inferno nelze nazvat vyloženě špatným filmem, jen marně dumám, proč bych vám ho měla doporučit. Možná jako inspiraci na podzimní dovolenou: kouzlo má totiž Florencie bez ohledu na Browna.
Hodnocení 50%


title: Dvě hloupé české národní hry - kopněte si do Havla, nebo ho k nesnesení chvalte

maintext:
Tak jsme se s Václavem Havlem a 80. výročím jeho narození vypořádali zcela po svém – buď do exprezidenta lidé nesmyslně kopou, nebo se o něm objevují nepatřičné chvalozpěvy. Sestupme proto na pevnou zem. Havel nebyl ani bůh, ani zločinec. Byl to ale jeden z mála českých politiků naší novodobé historie, kterého alespoň někdo ve světě znal a zná.
Havlova cena pro Čechy není největší v tom, jak se snaží jeho souvěrci opakovaně tvrdit, že právě on nám získal po listopadu 1989 svobodu. Jistě, přispěl k ní, ale to nemohla být záležitost jednoho člověka, i kdyby byl sebevýznamnější a sebedokonalejší.
Havel ani nijak zvlášť nevybočil z obvyklého politického provozu, který se zde praktikuje. To ale vidíme až dnes. Tak jako mnoho jiných, střídal geniální myšlenky se zcela naivními představami. Silně působil při zákulisních hrách, i když se tvářil, že on je nad věcí. Nebyl a nemohl být.
Havel měl sice zásadní ideologické postoje, s kterými se dalo často souhlasit, ale nebyl až taková mravní autorita, jak se někdy tvrdí. Spíše se v mnoha věcech blížil průměrnému člověku – měl rád ženy, rád se napil, dlouho byl silným kuřákem, bavil se, poslouchal rock. K světci měl hodně, hodně daleko.
Havlova obliba a vážnost byly někdy postaveny i na tom (přečtěte si některá jeho díla a projevy), že ostatní nerozuměli tomu říká a nechápali to, co napsal. Exprezident někdy bloudil po vesmíru, a co tím přesně myslel, bylo známo jen jemu. Byla to taková zvláštnost, ale většina lidí nikdy nepřizná, že mu vlastně nerozuměla.
Havel je pro nás ale vzácný především tím, že se mu podařila jedna věc, která nemá u jiných našich politiků srovnání. V tom předčil i „tatíčka“ Tomáše Garrigue Masaryka. Havel, prezident malé a v podstatě bezvýznamné země, dokázal zaujmout mocné světa. Nebyl nikomu lhostejný a tím kdysi velmi pomohl i České republice. V tom je jeho velikost a těžko říct, zda ho v tom z Čechů někdo kdy překoná.
Přes všechny výhrady a přes všechny jeho omyly a chyby, je proto Václav Havel (a tak to i zůstane) jedním z nejvýznamnějších českých politiků a je správné po něm pojmenovávat náměstí a letiště. Odpor k němu většinou plyne z obyčejné závisti, z neschopnosti rozlišit u něj to podstatné a nepodstatné.
Jen počkejte, až se bude „účtovat“ s Václavem Klausem a Milošem Zemanem. To se také dočteme a uslyšíme věci, o kterých se nám dnes ani nesní.


title: Filmové premiéry: Za které stojí obětovat kus výplaty a kterým se vyhnout obloukem?

maintext:
Pokud každý týden řešíte před pokladnou kina dilema, jestli za vybraný titul utratit majlant, a nebo jít radši na dobrou večeři, kritička Tereza Spáčilová vám od něj odpomůže. Ode dneška pátek co pátek shrne aktuální filmovou nabídku tak, abyste vybrali správně. A třeba to někdy bude i na dobrou večeři po dobrém filmu.
Tip týdne aneb za co stojí obětovat kus výplaty
Kubo a kouzelný meč
Novinka z dílny Laiky, společnosti, jíž důvěřuje i Tim Burton, úspěšně pokračuje v tradici vizuálně výlučných, leč diváckých snímků nastoupených tituly jako Mrtvá nevěsta či Koralína a svět za tajemnými dveřmi. Kubo je chlapec, jenž se vydává po stopách svého otce samuraje v doprovodu Opice a Brouka a za pomoci barevných papírků vypráví divukrásné příběhy. Travis Knight, novopečený režisér, jehož animátorské dovednosti ocenila americká Akademie loňskou nominací na Oscara, dokázal geniálně uchopit poetiku starých japonských bájí a natočil film, jenž zcela nenásilně propojuje Západní a Východní. Děti, pro něž je určen, nechrání před vědomím smrtelnosti a prazákladní hodnoty jim vštěpuje bez obligátního pitvoření a šišlání, kouzelně básnivou formou. Výjevy, jako jsou duše-lampiony plovoucí po vodě či pestré papírkové bitvy, strčí do kapsy všechny infantilní vyprávěnky z Hollywoodu. Ne náhodou mu zahraniční kritici věští oscarové šance.
80%
720p 480p 360p 240p Kubo a kouzelný meč REKLAMA Kubo a kouzelný meč • VIDEO youtube.com
Propadák týdne aneb kdy se vyplatí nechat peněženku v kapse
Já, kocour
S Kocourem ani zlým milionářem Kevinem Spaceyem jsem zatím neměla tu čest, ale soudě podle recenzí ze zahraničí je to možná to nejlepší, co se kritikovi může poštěstit. Ve Variety nazvali Sonnefieldovu komedii šmejdem a podle magazínu Rolling Stone, kde Spaceyho hrdinu přirovnávají k Donaldu Trumpovi, jde dokonce o nejhorší film roku.
10%
DALŠÍ PREMIÉRY:
Dívka ve vlaku
Často bývá přirovnávána k Fincherově Zmizelé. Neprávem. Adaptaci bestselleru Pauly Hawkins s ní spojuje přítomnost nedůvěryhodné ženské vypravěčky, postrádá však fincherovskou lehkost, to potměšilé pomrkávání na diváka, jenž by snad chtěl uvěřit všemu, co je řečeno. Chybí i napětí a zvraty, jež Zmizelou uměly nakopnout pokaždé, když hrozila sklouznout ke stereotypu - u Dívky ve vlaku odhadnete vraha po pár minutách. Jestliže vás nenechá chladnými (a nenechá), je to především zásluhou drasticky opravdového hereckého výkonu Emily Bluntové. Její studie alkoholičky si v emocích nezadá s drásavostí dramat typu Kočka na rozpálené střeše - s tím rozdílem, že Bluntové chybí stejně dobrý protihráč. Už kvůli ní si ale Dívku dopřejte, nominaci na Oscara má téměř jistou. Jen si pak nedomluvejte drink s přáteli.
65%
720p 480p 360p 240p Dívka ve vlaku REKLAMA Dívka ve vlaku • VIDEO youtube.com
Rodinné štěstí
(Doslova) bytové divadlo obsáhne svět na ploše jediné domácnosti. Maďarský “Hřebejk” Szabolcs Hajdu dokáže vyprávět věci rodinné a intimní univerzálně, to jest tak, aby zněly povědomě, a přitom neklouzaly ke klišé. Postavy zahrnující rodiče, děti i vzdálenější příbuzné, tak v podstatě vůbec nemusí stát od kuchyňského stolu, a přesto o nich (a sobě) víme všechno. V Karlových Varech to stačilo na zisk Křišťálového glóbu.
65%
Instalatér z Tuchlovic
Chcete-li se ubránit zklamání, nesmíte čekat komedii. Což je, pravda, u šprýmaře Vorla překvapivé zjištění, ale v případě jeho novinky také naprostá nutnost. Instalatér z Tuchlovic je všechno, jen ne všudypřítomně avízovaná veselohra: posmutnělý, lehce existenciální a (naneštěstí) tolikrát viděný portrét ztracenců naší doby. Rádoby vztyčený prst lidového kazatele či pokus o sociální sondu, jež zvládne semlít všechno od rasismu po domácí násilí. Společenská drobnokresba Vorlovi stále jde, v jednotlivostech je jeho Instalatér rozhodně lepší než celek. Jinak však jubilejní desátý film z dílny neúnavného glosátora ztrácí dech hned od počátku. V člověku tak zůstane jen neurčitý pocit, že by mnohem radši viděl dokument o hrdinově předobrazu - jenže ten se raději drží v ústraní. Asi dělá dobře. PS: Na Vorlovu obranu budiž řečeno, že z trojice nejnovějších tuzemských počinů zahrnujících Prázdniny v Provence a Bezva ženská (premiéra za týden) vychází ten jeho jednoznačně nejlichotivěji: aspoň se totiž snaží něco sdělit.
45%


description: Před časem jsem v Reflexu psal o sektě Neurostart gurua Čmolíka, který za účelem zbohatnutí žvýká bankovky. Pak natočil náš bývalý kolega Josef Klíma o sektě reportáž na Primu, a teď guru Čmolík vrací úder.

title: Guru Čmolík, co žere peníze, odhalil spiknutí!


description: Uctívání teroristů je národním koníčkem Palestinců najen v Hamásem ovládaném Pásmu Gazy. Vůdce takzvaně umírněných Palestinců z Judeji a Samaří Mahmúd Abbás v minulosti teror proti Židům podpořil a zpropagoval, a jeho slova de facto odstartovaly novou vlnu intifady.

title: Nový palestinský hrdina: Zabil dva Židy!

maintext:
Palestinský Arab Musbah Abu Sbeih tento týden v Jeruzalémě zavraždil automatickou puškou dva Židy. Nešlo o mladíka, ale o čtyřicetiletého muže ze střední vrstvy. Jeho rodina vlastní v Jeruzalémě dva domy, takže měl právo používat auto s izraelskými značkami. Zavraždil devětadvacetiletého izraelského policistu a šedesátiletou Židovku. Zanechal na rozloučenou video, kde říká, že zaútočil v reakci návštěvy Židů na Chrámové hoře.
První, kdo vyjádřit svou radost a hrdost nad smrtí dvou Židů byla patnáctiletá dcera teroristy Eman. „Díky bohu, jsme velmi šťastní a hrdí na mého otce," řekla v rozhovoru pro místní palestinskou televizní stanici. A nejde jen o postoj dcery vraha a jeho rodiny. Palestinský vůdce Mahmůd Abbás loni, před zahájením vlny palestinských útoků noži na Židy, prohlásil: „Žehnáme každé kapce krve, která byla prolita pro Jeruzalém. Je to čirá a čistá krev, prolitá pro Alláha. Každý mučedník přijde do ráje." Tím de facto zahájil novou intifadu, sérii vzájemně nekoordinovaných, a o to nebezpečnějších útoků noži na izraeslké civilisty.


description: K neobvyklému kroku se v minulých dnech odhodlala ve spolupráci s policií firma, která spravuje v Rakousku dálnici A7 u Linze ve spolkové zemi Horní Rakousy. Uzavřela na ní dvě odpočívadla, protože se tam opakovaně scházelo více lidí a souložili na veřejnosti.

title: V Rakousku zavřeli dvě dálniční odpočívadla, lidé se tam často věnovali veřejnému sexu


title: SIGNAL festival je v plném proudu! Nabízí obří humanoidy i unikátní technologie

maintext:
Čtvrtý ročník SIGNAL festivalu je právě teď! Od 13. do 16. října v ulicích Prahy 1, 2 a 3.
Jedním z nejvýraznějších symbolů SIGNAL festivalu 2016 budou jednoznačně humanoidi australské umělkyně Amandy Parer. Zářící bílé postavy se pyšní výškou od osmi do dvanácti metrů a Prahu obsadí rovnou na pěti místech. Amandu Parer při jejich vzniku inspiroval animovaný sci-fi film Divoká planeta ze sedmdesátých let natočený v československo-francouzské koprodukci. Partnerem instalace je společnost Pražská plynárenská.
Velikost bude první, ale rozhodně ne poslední věcí, která zaujme i u instalace Monolith powered by Mercedes-Benz, za kterou stojí české studio Hyperbinary a byla vytvořena právě pro Mercedes-Benz. Čtyřmetrový světelný monolit, který bude umístěný v Pařížské ulici u hotelu InterContinental, je tvořený z více než tří tisícovek LED kuliček. Každá z nich v sobě nosí svoji programovou informaci a dohromady vypráví světelný příběh doprovázený hudbou světově uznávaného bosenského hudebníka a producenta DJ Billaina. Technologie instalace, která vizuálně připomíná hologram, je zcela unikátní a v České republice bude použita úplně poprvé.
Instalace, která se objeví v ulicích Prahy, konkrétně před nákupním centrem PALLADIUM, které je jejím partnerem, již v neděli 9. října jako festivalový teaser, je Brocken 5.1. japonského umělce Yasuhira Chido. Zdánlivě obyčejná krychle má v sobě kolem šedesáti tisíc drobných děr, které umožňují do uzavřeného prostoru proudění světla. Návštěvník díky tomu může na vlastní kůži zažít vzácný jev takzvaného brockenského strašidla, který se objevuje ve vysokých horách. Instalace bude přístupná i přes den, protože je funkční i za denního světla.
Silné zážitky z instalací plných pohlcující atmosféry
Přestože většina instalací SIGNAL festivalu se nachází ve volném venkovním prostoru, několik z nich je indoorových a je třeba počítat s omezenou přístupností limitovanou počtem návštěvníků. Případná chvíle čekání se ale jednoznačně vyplatí. Silné zážitky mohou lidé čekat od instalace významného ruského uměleckého studia Tundra. Dílo umístěné v rozestaveném Paláci Národní v ulici Národní využívá špičkových světel české společnosti ROBE, která dodává světelnou techniku například na turné zpěvačky Beyonce a dalším výrazným umělcům. Studio Tundra na pozadí rozestavené budovy rozehraje s využitím světel a impresivního hudebního doprovodu úchvatné představení Epicenter v.2.
Okolí Národní ulice bude letos poprvé významnou zastávkou festivalu. Kromě instalace studia Tundra se bude přímo na ní, konkrétně na nádvoří Akademie Věd České republiky nacházet i dílo Horizont událostí slovenského autora Dávida Sivého. Ten návštěvníky vtáhne z rušné ulice do tunelu oslnivého světla, který způsobí zajímavé emoční prožitky.
Zásadní vnitřní instalací je obří kupole SIGNAL Dome, která letos nabídne tři sférická představení. Dvě večerní, od českého studia The Macula a turecké dvojice umělců Can Buykberbera a Yagmur Uyanik, a jedno denní, za kterým stojí tvůrce Jan Šíma. Denní projekce bude na SIGNAL festivalu zcela poprvé a bude věnována především dětem. Jejím motivem je Praha za dob Karla IV. SIGNAL Dome je jedinou instalací se vstupným. Vstupenky od 75 Kč do 190 Kč jsou k dostání v předprodeji na GoOut.cz nebo v pokladně Dome na Klárově během festivalu.


description: Tak, jako loni vyvrcholila imigrační vlna až na podzim a v zimě, půjdou s blížícím se koncem roku nahoru i počty letošních běženců. Na severoafrickém pobřeží čeká minimálně dvě stě padesát tisíc lidí na cestu do Evropy. A přicházejí další.

title: S blížící se zimou přijde další vlna: V Libyi čeká čtvrt miliónu imigrantů

maintext:
Výrazně narůstá počet imigrantů přicházejících do Evropy, za poslední dva dny vylovili z moře, z mezinárodních vod kousek za hranicemi vod libyjských, deset tisíc dalších imigrantů. A na loď v Africe momentálně čeká 250 000 dalších. Pokud se toto číslo udrží v dalších dnech až do konce roku, bude to znamenat celkem čtyři sta třicet pět tisíc příchozích. Což už je číslo, které se blíží číslům z roku loňského, z roku velké migrační krize. A to jde jenom o imigranty vyrážející z Afriky, protože balkánská trasa je momentálně odstavená.
To, že balkánskou cestou momentálně neproudí davy, je výsledkem opatření turecké vlády. Vlády, jež se krok za krokem stává islamistickou diktaturou s opozicí v kriminálech a se zakázanými médii. Vlády, která chce bezvízový styk do EU, jež svá protiimigrační opatření podmiňuje zrušením vízové povinnosti pro své občany, ale zároveň také vlády, která svými protidemokratickými kroky, čistkami, vězněním opozice a státní cenzurou prakticky znemožnila zrušení vízové povinnosti do Unie.
Proto považuji za vysoce pravděpodobné, že koncem tohoto roku, nejpozději v listopadu, přestane Erdoğan migrační proud do Evropy omezovat a pustí nám sem uprchlíky naplno ve stejných počtech, v jakých přicházeli loni. Když se pak obě trasy sečtou — ta dnes tak žhavá libyjská do Itálie s obnovenou balkánskou trasou přes Turecko —, tak můžeme mít v listopadu a prosinci opravdový malér. Vlnu migrantů, jež může být stejně silná, či dokonce i silnější než ta loňská. Takže je nejvyšší čas začít s budováním záchytných táborů pro žadatele o azyl někde v Africe, nejlépe v Libyi, a okamžitě přestat dovážet uprchlíky z mezinárodních vod našimi vlastními plavidly, jak činíme dnes.
Přestože čísla migrace z prvních tří čtvrtletí vypadají méně hrozivě než ta loňská, já zůstávám optimistou a věřím, že to imigranti ještě do konce roku dotáhnou možná i přes loňský rekord.


description: Těžko někdo kromě zelených agitátorů zpochybní potřebnost zařízení vyrábějícího elektrický proud — elektrárny. Přesto se aktivisté odhodlali k nezákonnému vniknutí do elektrárny Chvaletice a k obsazení její chladicí věže. Já navrhuji: Nechme je tam!

title: Nechte Greenpeace na tom komíně!


title: Úsvit klaunů: Co nám přinese dnešní Halloween?

maintext:
Nejprve na vlnách facebooku a twitteru, posléze bohužel i v žité realitě: DĚSIVÍ KLAUNI se z amerického Jihu přeplavili přes oceán do Evropy. Kde se vzali a proč, jak dlouho tu s námi budou? Mohou být šášové z večerních zpráv vážně nebezpeční, nebo jsou prostě jen aktuálně nejživější městskou legendou, populárním e-folklorem? A co se v klaunských hlavách urodí dnes, na Halloween, v předvečer křesťanského svátku Všech svatých?
Masky superhrdinů a poťouchlého Jokera z Batmana, čarodějnice, vampíři, zombie, kostlivci a různí „vetřelci“ – to jsou nejoblíbenější masky, které zvolili Američané pro letošní oslavu Halloweenu. Utratili za ně údajně přes tři miliardy dolarů a většina z nich při nákupu určitě myslela na jednu věc: Když si koupím masku klauna, zastřelí mě na ulici. Případně Když si koupím masku klauna, budu sice v partě nejvíc cool, ale lidi přede mnou budou utíkat. Ale proč vlastně? O tom si přečtete v šestistránkovém článku v Reflexu č. 44, který vyjde 3. listopadu, příznačně – a přízračně – den po Dušičkách, kdy si vzpomeneme na své drahé zesnulé.
Už týden před Halloweenem, 26. října, ovšem měla česká policie co do činění s klauny. V mosteckém parku Šibeník zabavila zbraně typu nožů, baseballových pálek, obušků, nebo dokonce mačety partě dvanácti- až šestnáctiletých dětí, jež se – a některé z nich právě v klaunských maskách – svolaly přes facebook. Bůhvíco měly v plánu… Jisté je, že spoluobčané by nezletilým klaunům jistě nepoděkovali: „Ačkoli se podobné fenomény vyskytovaly již dříve, rozhodně jde o nejmasovější paniku tohoto typu,“ tvrdí expert na městský folklor Petr Janeček, mimo jiné autor knižní série Černá sanitka. „A nejvíc za to mohou právě zmíněné elektronické sociální sítě.“
O coulrofobii, tedy přehnaném až panickém strachu z klaunů, o klaunech v populární kultuře od hororů Stephena Kinga přes songy Alice Coopera a Sufjana Stevense po kreslené pohádky pro omladinu typu Simpsonovy, a především o původu klaunských městských mýtů si přečtěte ve čtvrtečním Reflexu.
Poslechněte si písničku Sufjana Stevense o muži jménem John Wayne Gacy, který stál koncem 70. letech na počátku děsivé klaunské vlny. Přezdívalo se mu Killer Clown, Klaun zabiják, protože dělal klauna na charitativních akcích. Mezi lety 1972 až 1978 ovšem tento v dětství sexuálně zneužívaný a týraný, na otci-alkoholikovi závislý nebožák znásilnil a sadisticky zavraždil 33 chlapců a mladíků.


description: Pražské Strossmayerovo náměstí se dnes odpoledne zaplnilo stovkami lidí, kteří přišli poděkovat Jiřímu Bradymu za jeho celoživotní práci a úsilí v osvětě a připomínání holocaustu. Příběh Bradyho a jeho sestry, jak zdůraznil starosta Prahy 7 Jan Čížinský, učí generace dětí o tom, co se dělo těm nejmenším během holocaustu za 2. světové války. Brady sklidil po svém projevu obrovský potlesk.

title: Stovky lidí přišly poděkovat Jiřímu Bradymu na Strossmayerovo náměstí


title: Čeští politici jsou prázdné plechovky dělající hluk, začíná to být strašlivá otrava

maintext:
Bývala to kdysi i zábava, když jste sledovali hašteřící se české politiky. Trvalo to většinou jen chvilku a opakování přicházelo až po nějaké přestávce. To je minulostí. Čert nám byl v tomto případě dlužen mobilní telefony, tablety, internet, sociální sítě, Twitter a Facebook. Začíná to být totiž strašlivá otrava.
Podívejme se jen na poslední tři týdny.
Nejdříve se musel kdekdo popást na Václavu Havlovi, protože by mu bylo 80. let. Všechno to byla prázdná slova, vždyť Havlova věhlasu žádný český politik jen tak brzy nedosáhne.
Jo, potom nestihli hned dva naši prezidenti začátek pohřbu slovenského exkolegy v Bratislavě. Nesmyslný humbuk, kdo to zavinil, pokračoval deset dní. Přitom je to v podstatě jedno.
Po volbách přišla hádka o Senát. Nejdříve vám například Andrej Babiš vzkáže, že je důležité do něj volit, když ale neuspěl, tvrdí, že je lepší ho zrušit. Zeman by také rušil. Sobotka nerušil. Naprostou většinu lidí to ovšem absolutně nezajímá.
Navštívil nás také Tändzin Gjamccho, 14. tibetský dalajlama. Někteří politici se u toho poklonili čínským komunistickým mocipánům, jiní Jeho svatosti. Nejvíce z toho profitoval Karel Gott, u kterého dalajlama objevil auru. No konečně!
Kvůli jednomu vlivnému Tibeťanovi následně vypukla další česká politická válka. V důsledku toho teď ani nevíme, koho ještě prezident vyznamená a koho ne. A kdo na oslavu našeho největšího svátku 28. října dorazí na řízky a nepříliš dobré víno na Pražský hrad.
Opakuji - to všechno jsme stihli za necelé tři týdny.
K tomu se na nás valí uprchlíci, Star Dance, islamisté, detektivní seriály, teroristé, Trump, pád Aleppa, Clintonová, ofenziva na Mosul, konspirační teorie, Putin, nevycházející předpovědi počasí, Ukrajina, aktivisté, Merkelová, pravičáci, homo lobby, eko lobby, levičáci, hackeři, či reklamy na inkontinenci moči a menstruaci...
A zítra zase Zeman, Ovčáček, Sobotka, Babiš, Kalousek, Fiala, Okamura.
Mezitím nějaký náboženský guru na Facebooku tento týden napsal, že jeho „meč Pravdy září stále větší silou“.
Bože, proč si nás opustil?


description:
- Fandové Rolling Stones jsou ve střehu. Vyjde nové album?
- Neodolatelně hysterická Winona Ryderová ve Stranger Things.
- Večery s Jamiem Marshallem u Glena.
- Rozlučte se se svými dětmi. Blíží se nový Playstation.

title: Seriál Stranger Things: Je to něco mezi E.T. a Vetřelcem. A je to skvělé!

maintext:
Nové album Rolling Stones?
Stačilo několikavteřinové video ze zkušebny na Twitteru, na němž dře kapela dřevitou dvanáctku, a fandové vyhlásili stav pohotovosti. Atmosféru očekávání přiživil producent a letitý spolupracovník kapely Don Was, který připustil, že Stouni uvažují o albu coverů chicagského blues. Na otázku, proč právě blues, odpovědí každému memoáry Keithe Richardse nazvané Můj život. Pokud by album skutečně vyšlo, bude první studiové po jedenácti letech.
Stranger Things
Osmidílný seriál Netflixu se širokým diváckým záběrem neurazí milovníky hustších mysteriózního hororů ani dvanáctiletého kluka. Proč? Protože když zkřížíte Spielberga s tím jeho „E.T. volat domů“, s Gigerovými „sympaťáky“, kteří nadměrně sliní (děj seriálu se odehrává v roce 1983 čili čtyři roky po premiéře Scottova Vetřelce), vyjde z toho měkký psychothriller, u něhož vydrží i teenager. To, že se tu s krví šetří, ovšem neznamená, že je nouze o napětí. Kam ty děti vlastně mizí? A bacha na pach krve – ve stromě bydlí piraňa veliká jako urostlý basketbalista. Všeobecné mizení občanů amerického maloměsta kompenzuje znovuobjevení Winony Ryderové. Tahle talentovaná herečka, jež řešila nějaké zdravotní problémy, dostala po několika letech opravdu super roli a je vskutku neodolatelně hysterická.
Písničkář Jamie Marshall
Kdo chodí do malostranského sklepa zvaného U malého Glena, tak ví, že veselo tam bývá hlavně o středách. Má je propachtované Jamie Marshall, britský písničkář, který už léta žije v Praze. Nevytahuje se, že jezdil turné s Donem McLeanem a společně s jeho písní American Pie vystoupili v oblíbeném pořadu Top Oh The Pop. U Glena hraje s českými přáteli a bývají to večery, jež končívají tancem. Každý sklepmistr nakonec dospěje do bodu, kdy se rozhodne vynést pár lahví vína na lavici před stavení. Jamie to dělá právě teď s CD Now. Here. This. a kapelou The Amplified Acoustic band. Kromě vlastních věcí na něm zní třeba Chocolate Jesus v překvapivém podání kontrabasistky souboru Svatky Štěpánkové.
Playstation ve 3D
Třináctého října se začíná prodávat nový PlayStation. Novinka? 3D brýle pro vaše děti. Vykliďte jejich pokoj, rozlučte se s nimi a nechte je odejít do virtuální reality. Možná se ještě někdy potkáte.


description: Podle zbylých křesťanů, kteří trpí jako ostatní lidé v syrském Aleppu, světová média, politici a někdy i humanitární organizace neinformují pravdivě o jejich městě. V posledních týdnech se hovoří pouze o východní části města, které ovládají rebelové a na něž tvrdě útočí armáda diktátora Bašáda Asada s pomocí Ruska a Íránu. Jenže nesnesitelná je podle křesťanů situace všude, o tom se ale mlčí a „mezinárodní společenství“ se prý za to jednou bude „zodpovídat Bohu“.

title: Křesťané ze syrského Aleppa tvrdí, že i Západ chce zničit jejich zemi a média jsou zmanipulovaná

maintext:
Například francouzské karmelitánky, které pořád v Aleppu žijí a odmítají ho opustit kvůli poskytované pomoci ostatním, napsali srdcervoucí dopis papežské nadaci Kirche in Not – Pomoc trpící církvi. Tvrdí v něm, že svět a média se zajímají pouze o situaci ve východní části města, které ovládají protirežimní rebelové a o zbytek se starají méně.
„To, čeho jsme svědky, už dávno překročilo meze toho, co člověk může snášet. Už tři roky je naše zruinované město cílem neustálých útoků,“ píší sestry karmelitánky.
Aleppský biskup Antoine Audo pro Vatikánský rozhlas k dopisu jeptišek pak dodal, že svět reaguje pokřiveně na situaci ve městě a že média málo hovoří o katastrofální situaci v západní části města, kde žijí i křesťané. Audo řekl: „Myslím, že ti, kdo mají pod kontrolou šíření informací na Západě, sledují politickou agendu, aby byla zničena Sýrie a prodávaly se zbraně. Jako křesťané a jako čestní lidé se musíme ptát, kdo stojí za touto manipulací a zneužíváním médií.”
Jeptišky také v dopise citují svědectví jednoho z katolických kněží, který vypraví, že v poslední době pouze pohřbívá zemřelé a předsedá dalším pohřbům, včetně nevinných dětí. „Mezinárodní komunita se bude muset zodpovídat před Bohem za to, co v této chvíli činí,“ píší aleppské karmelitky.
V Aleppu, jehož velké části se změnily v trosky, žilo před válkou kolem 160 tisíc křesťanů. Nyní jich nezůstává méně než 35 tisíc a lidé pořád prchají.
Křesťané z Aleppa dokonce tvrdí, že pravdu neříkají ani některé humanitární organizace, které svět zásobují zprávami, že v rebely ovládané části světa není co jíst. „Ne, ne, ne, to není pravda. Lidé, kteří tam žijí, hladem netrpí. Vidíme to, když odtamtud někdo přijde k nám. To je čirá mezinárodní propaganda, která prosazuje násilí, aby byla zničena Sýrie. Problém však spočívá v tom, že k ostřelování dochází nepřetržitě, ale pokud se to netýká pozic povstalců, tak o tom nikdo nemluví. Například nedávno bombardovali školu v křesťanské čtvrti a o život přišlo pět dětí, padesát jich bylo zraněno. Představte si, ostřelovat školu!“ říká biskup Audo.
Františkánský řeholník Firas Lutfi, který v Aleppu také žije, jde ve své kritice ještě dál. V rozhovoru, který nedávno poskytl internetovému deníku Paceinterra, říká: „Není tajemstvím, že o Sýrii se hraje mezinárodní partie, do které vstoupily Turecko, Rusko, Saúdská Arábie, Írán, Spojené státy americké, Francie, Velká Británie a Katar. Také Izrael tu má záhadnou roli. Víme, že v jeho nemocnicích se léčí povstalci. Doufáme, že se Evropa nepošpiní syrskou krví. Nehrozí tu jen bitva mezi světovými giganty na syrském území, tedy třetí světová válka, ale ztráta naší identity. Všechna příměří dosud byla příležitostí k tomu, jak se zásobit, nakoupit nové zbraně a pak pokračovat ve válce. Problém je v tom, že teroristé využívají takzvané humanitární koridory k volnému pohybu“.
Podle křesťanů Západ nechal na holičkách křesťanské komunity jak v Sýrii, tak v Iráku, ale také například v Pákistánu. Všude na těchto místech převládl radikální islám.


authors:
Petr Kolman Autor Je Právník
Pedagog Na Masarykově Univerzitě V Brně

title: Méně je někdy více, to platí i v zaměstnání

maintext:
Povšiml jsem si, že je stále častějším fenoménem, že si správní úřad objedná externí společnost, která umí efektivně „stopovat“, co zaměstnanci úřadu dělají v pracovní době na počítači. Tedy pracovním počítači.
Za toto sledování samozřejmě zaplatí nemalé veřejné peníze. Pak s velkou pompou odhalí, že nějaký úředník hrál v pracovní době karty na služebním PC či chatoval s kamarády „na svobodě“. Výsledky se náležitě mediálně zviditelní. Občané, vidíte, jak tu šetříme, jak proháníme lenochy! Též platí i přímá úměra, že s blížícími se komunálními volbami vždy stoupne počet starostů-detektivů odhalujících nepracující úředníky.
Děje se to v obou rovinách veřejné správy – jak ve státní správě, tak i v územní samosprávě (tedy na jejich obecních a krajských úřadech). Veřejnost si následně většinou řekne: No aspoň tam konečně na těch úřadech začnou něco dělat!
Nicméně podívejme se na věc i z jiných úhlů pohledu.
Za prvé, co vlastně dělá nadřízený pracovník takového věčně „chatujícího či fejsBbčkujícího“ zaměstnance? U všech razítek, jak to, že neví, co jeho podřízení v pracovní době (ne)dělají a jak jsou výkonní? Proč se musí platit nákladná externí firma?
Pakliže zaměstnanec pan Bc. Rychlý stihne v pracovní době vyřídit 26 spisů za týden a jeho kolega na ministerstvu pan ing. Těžkopádný jen 18 spisů a když oba pobírají skoro stejný plat (zpravidla se liší jen dle výše odpracovaných let), je spravedlivé „popotahovat“ pana Rychlého, že vedle toho „navíc“ prosurfoval X minut týdně na internetu? Samozřejmě vím, že „práce kvapná málo platná“, ale to teď ponechme stranou. Mějme za to, že oba vyřídili svou agendu ve stejné kvalitě. K čemu je potom takový externí audit vlastně dobrý, když z týmu veřejné správy vyžene aktivnějšího člověka?
Berete plat za celou pracovní dobu, tak budete pracovat minimálně osm a půl hodiny, milí úředníci. To zní logicky. Nicméně není nějaká přiměřená přestávka k relaxaci nutná? A hlavně zdravá z pohledu psychohygieny?
Samozřejmě že ano, to už dávno prokázaly různé výzkumy efektivity práce (totéž platí i pro studium). Celosvětově. Jak jsem naznačil výše, skutečně reálně nikdo nevydrží efektivně pracovat celou pracovní dobu. Dokonce ani náš pan prezident ing. Miloš Zeman.
Vskutku nevěřím falešným řečem uváděným v „cívíčkách“ anebo tzv. motivačních dopisech tvrdících opak.
Takže pokud si zaměstnanec chvíli přiměřeně „odpočine“, tak může být paradoxně výkonnější než jeho nerelaxující kolegyně. Přiměřené zevlování na internetu či sociálních sítích nutno tedy spíše přivítat než zbytečně přísně sankcionovat. V drobné nadsázce řečeno, když už veřejná správa – z pochopitelných finančních důvodů – nemůže zaměstnancům dopřát masáže nebo arteterapie, mohla by jim jako „bonus“ dopřát občasné relaxační využití internetu.
A v neposlední řadě nestojí spíše za zamyšlení, když se zase příště dočteme, že nějaký pracovník krajského, městského úřadu anebo ministerstva strávil hraním karet na počítači pět hodin ze své denní pracovní doby, proč takové pracovní místo vlastně existuje?
Odstraňujme příčiny, ne následky byrokracie!


description: Západní zeď, známější jako Zeď nářků, UNESCO deklarovalo, stejně jako celou Chrámovou horu, jako území patřící muslimům. Je to fajn názor, ale bude se kvůli němu muset přepsat Bible. Tam je to fakt jinak, než že by na Chrámové hoře bydleli Arabi.

title: Spor o Zeď nářků: V Bibli jsou chyby!


description: Odloženou Show Jana Krause ve čtvrtek vidělo 556.000 diváků. Na dotaz ČTK to řekla Gabriela Semová z tiskového oddělení televize FTV Prima. Na internetu úvodní část pořadu s osobnostmi kritizujícími prezidenta Miloše Zemana nezkrácenou verzi zhlédlo přes 320.000 lidí, rozhovor s Jiřím Bradym a ministrem Danielem Hermanem (KDU-ČSL) necelých 126.000 lidí. Televize díl nejprve odmítla vysílat, poté ho zařadila na program o den později.

title: Odloženou Show Jana Krause ve čtvrtek vidělo 556 000 diváků


description: Mluvčí Hradu Jiří Ovčáček odmítl, že by článek Hitler - gentleman z roku 1937, o jehož nálezu dnes informovalo Právo, byl tím článkem, na který prezident Miloš Zeman odkazoval. Uvedl to na dotaz ČTK.

title: Jiří Ovčáček: Nalezený článek Hitler - gentleman není ten, o kterém mluvil Zeman


description: Recenze plné superlativů, plus opravdu bouřlivé ovace publika dokazují, že i u nás už umíme dostát vysokým nárokům muzikálového žánru a připravit poctivé divadlo, kde se hraje, zpívá a tančí, aniž by atakovalo nejnižší příčky diváckého vkusu. Takový důkaz přináší Divadlo Kalich svou novinkou Srdcový král v rytmu hitů Elvise Presleyho.

title: Srdcový král přináší poctivý divácký zážitek


description: Tak jsem se zase pořádně zastyděl za našeho premiéra i za našeho prezidenta. A šlo o závažnější věc, než je viróza. Čtyři nejvyšší ústavní činitelé se zachovali jako servilní lokajové, kteří se kvůli obchodu s Čínou rádi a ochotně distancují od nejznámějšího čínského disidenta - dalajlámy.

title: Zeman se Sobotkou zalezli hluboko do čínského zadku


description: Petrohradský gubernátor Georgij Poltavčenko vydal nové nařízení, tentokrát o zajištění potravinové bezpečnosti. Má zaručovat každému z 5 191 690 obyvatel druhého nejlidnatějšího města Ruské federace a někdejší metropole carské Ruské říše 30 deka chleba denně v případě konfliktu.

title: Gubernátor Poltavčenko: 300 gramů chleba na den vám umožní přežít válku


description: Reflex v červenci přišel s rubrikou, ve které symbolicky ruší všechno, co polyká veřejné peníze, je zbytečné a komplikuje život občanům a zároveň je to dané zákonem, směrnicí či vyhláškou. V minulých týdnech jste na webu Reflexu sami navrhovali, jaké veřejné instituce, zákony, daně, směrnice či dotace zrušit. Hlasujte teď o svých návrzích. Vítěze zrušíme.

title: Daně, úřady, dotace, směrnice, zákony a spousta dalších věcí. Hlasujte o tom, co je třeba zrušit!


description: Republikánský prezidentský kandidát Donald Trump zesílil kritiku svých spolustraníků a pohrozil, že jim "uštědří lekci". V rozhovoru pro televizní stanici Fox News v úterý večer prohlásil, že v boji o prezidentský úřad bude pokračovat "po svém".

title: Trump se odvrací od republikánů, bojovat prý bude po svém


description: Tak takové protesty ještě v Číně nezažili. Ve čtvrtek večer prohrála čínská fotbalová reprezentace v Sianu před 40 tisíci diváky kvalifikační zápas na mistrovství světa v roce 2018. Což o to, to se stane, ale Čína prohrála se 114. týmem světového žebříčku, s válkou ochromenou Sýrií. A strhla se bouře, protože fotbal je teď v nejlidnatější zemi světa i politickou prioritou, o které hovoří sám prezident Si Ťing-pching.

title: Čína má velký problém, který řeší i prezident: Její fotbalisté-milionáři prohráli s „chudáky“ ze Sýrie