description: Bylo to inspirující. „Říkám, že neexistuje liberální Amerika a konzervativní Amerika, jen jediné Spojené státy. Není černá Amerika a bílá Amerika a hispánská Amerika a asijská Amerika, ale jediné Spojené státy,“ znělo bostonskou halou Fleet Center. Barack Obama, do té doby neznámý člen Senátu státu Illinois, mluvil na konvenci své Demokratické strany v roce 2004, v době zkroušené partajním handrkováním, bezvýchodným válčením a obavami o ekonomickou budoucnost Nového světa.

title: Z Obamy se vyklubal jiný typ vůdce, než jakým být sliboval a jehož si doba žádala

maintext:
A mluvil tak, že se přes noc stal hvězdou prvního řádu; o čtyři roky později už prezidentské volby vyhrál sám. Jeho vize Ameriky, jejíž obyvatelé se dokážou více soustředit na to, co je spojuje, než na vzájemné rozdíly, byla neodolatelná.
Dnes po téměř osmi letech vlády je Obamova Amerika sužována partajním handrkováním, bezvýchodným válčením a obavami o ekonomickou budoucnost. O staré vizi americké jednoty dnes ani sám prezident nemluví; rozdíly mezi skupinami lidí rozdílných příjmů, politických názorů, pohlaví a barvy kůže mají v současnosti ostřejší kontury než kdykoli od druhé světové války. Něco se muselo stát špatně. Bylo to nevyhnutelné. Lze to přičíst právě Obamovi.
Spokojenost: 54 procent
Nejdůležitější a nejjednodušší způsob, jímž lze zjišťovat, zda prezident dělá svou práci dobře, je sledovat mínění voličů. Bohužel je to také způsob nejomylnější; Churchillův postřeh, že nejlepším argumentem proti demokracii je pět minut rozhovoru s běžným voličem, s lety nijak neslábne. Tak či onak, letos v říjnu bylo s Obamovým výkonem funkce spokojeno 54 procent Američanů.
Při porovnání s ostatními poválečnými prezidenty, kteří to dotáhli do konce druhého volebního období, je to číslo průměrné. Politický Houdini Bill Clinton měl tou dobou na své straně 63 procent Američanů, Dwight Eisenhower 59 a Ronald Reagan 57 procent. S Lyndonem Johnsonem (u něhož technicky vzato šlo o období první, protože funkci převzal uprostřed cyklu po smrti JFK) bylo spokojeno 43 procent; dodejme jen, že Johnson se jako jediný prezident v dějinách USA rozhodl podruhé nekandidovat právě z důvodů nízké popularity (ačkoli jeho rozhodnutí se nevázalo na průzkum spokojenosti obyvatel, nýbrž na vznik silné vnitrostranické konkurence). Georgi W. Bushovi fandilo pouhých 29 procent lidí.
Momentální náladu voličstva je třeba brát v potaz při volbách, k hodnocení významu protagonistů veřejného života se však dvakrát nehodí. Titíž lidé, kteří dva měsíce po Hitlerově porážce svými hlasy odstavili Winstona Churchilla od moci, jej později zvolili největším Britem. Bush mladší, za své vlády tolik nepopulární, dnes v očích Američanů vůčihledě stoupá.
I obvykle skeptičtí Čechoslováci zvolili v první půli osmdesátých let třetím nejlepším fotbalistou své historie Jiřího Sloupa, o němž dnes vědí jen pamětníci a odborníci na kostnatou neohrabanost. Akademici na tom jsou jen o něco lépe.
Nemine den, aby se neobjevil fundovaný článek, jenž pasuje Obamu na absolutně nejlepšího prezidenta americké historie, což z druhé strany vyrovnává podobně podložený text o tom, jak Obama vede USA do zkázy coby prezident stejně absolutně nejhorší. Brookings Institution udržuje v chodu tabulku skvělosti prezidentů, již vede Abraham Lincoln před Georgem Washingtonem, následován oběma Roosevelty a Thomasem Jeffersonem; Bush mladší je pětatřicátý a Obama osmnáctý, těsně za Bushem starším.
Při celkovém počtu 43 prezidentů mírně nadprůměrný výkon – ale běžné představě o tom, jestli si vedl dobře, či nikoli, to mnoho nepomáhá.
Sliby splnil a nastal opak
O něco lepší měřítko nám poskytne sledování míry, do níž se zkoumanému politikovi dařilo splnit sliby, jež rozdával během kampaně. Server Politifact.com, jenž se na takové věci soustředí, napočítal celkem 542 Obamových konkrétních slibů, z nichž bylo minulý týden 223 splněno, 201 nesplněno a 116 buď skončilo na půli cesty, nebo o jejich osudu ještě není rozhodnuto. Z pětadvaceti klíčových slibů pak bylo splněno osm, šest nikoli a jedenáct nejednoznačně.
Až potud je to jednoduché; problémy nastávají při naplňování suché řeči čísel konkrétním obsahem – což je mimochodem jev pro Obamovo vládnutí příznačný. Obama například splnil slib, že zprůhlední lobbistické prostředí ve Washingtonu, stáhl většinu vojáků z Iráku a na mezinárodní scéně se kope za ověřitelné omezení zásob jaderných zbraní. Na druhé straně jeho administrativa přijala na sedmdesát bývalých lobbistů do vlastních služeb (a odmítá o tom informovat tvrdohlavěji než kterákoli dosavadní); Američané v Iráku bojují dále – ačkoli neoficiálně – a jaderné zbrojní zásoby ve světě utěšeně rostou. Co z toho skutečně platí jako splněný slib, je proto obtížné říct.
Konečně třetí kritérium, zhusta nespravedlivé, ale mnohdy podstatně čitelnější než obě předcházející, poskytuje otázka, jak si Američané v konkrétních oblastech vedou ve srovnání s dobou před Obamovým nástupem do funkce. A tady vypadá Obamův zápis do historie problematicky.
Stručně řečeno, prezident si – napůl z vlastní vůle a„napůl pod tlakem okolností – vytkl několik zásadních úkolů, jimž se během svého pobytu v Bílém domě věnoval.
Byly jimi podpora (v první fázi můžeme mluvit spíš o záchraně) americké ekonomiky; ukončení válek v Iráku a Afghánistánu za vytvoření chytré, tvrdé a principiální bezpečnostní politiky; zavedení všeobecného zdravotního pojištění a dosažení smíru mezi politicky znepřátelenými segmenty americké společnosti a na to navázané odblokování washingtonského politického ochromení způsobeného zabejčeným partajničením. Snahu vymanit se ze závislosti na fosilních zdrojích energie (částečně splněno) nebo vytvořit nejtransparentnější administrativu historie (stal se pravý opak) lze vnímat jako dílčí.
Všechny řečené úkoly sice většinou pocházejí z liberálního konce amerického politického spektra, ale většina Američanů se na nich plus minus teoreticky shodne. Klíčové slovo je zde „teoreticky“, shoda panuje pouze do chvíle, dokud jim chybí praktický kontext.
Nejdelší růst v historii
Ekonomové na celém světě se shodují, že Obama a jeho lidé, kteří se chopili úřadu v době nejbrutálnějšího hospodářského průšvihu od velké krize let třicátých, neměli na vybranou: buď nechat Fed natisknout strašlivé peníze (od roku 2009 zhruba dva biliony dolarů), nebo nechat desítky milionů lidí spadnout do chudoby odpovídající úrovni třetího světa. Obama a Fed to udělali nejlépe, jak bylo možné – cílená pomoc velkým podnikům (automobilky a finanční domy stály ve frontě na čerstvě natištěné dolary v první řadě) skutečně zabrala.
Obama tak dohlíží na nejdelší období nepřetržitého růstu americké ekonomiky, co měření sahá – 80 měsíců, během nichž soukromý sektor vytvořil přes patnáct milionů pracovních míst, nezaměstnanost mezitím klesla z jedenácti téměř na pět procent. (Pro srovnání: Obamův republikánský protikandidát Mitt Romney v roce 2012 sliboval, že srazí nezaměstnanost do října letošního roku na šest procent.) To jsou příznivá čísla.
Naneštěstí tvoří jen jednu stranu mince. Její druhou stranou je fakt, že onen rekordně dlouhý ekonomický růst je přinejlepším anemický. Kdosi spočítal, že Obama je jediným prezidentem americké historie, za jehož vlády tamní ekonomika nezaznamenala ani v jednom kalendářním roce alespoň tříprocentní růst. Kromě toho i tento nevalný růst nechává ony čerstvě natištěné dolary vplout do kapes již tak nacpaných jinými dolary, zatímco přes 80 procent Američanů má dnes reálný příjem nižší než před osmi lety. A navíc, což je dlouhodobě patrně nejdůležitější, celá ta poloparáda je na dluh.
Zavařit rotačky tištěním peněz a držet úrokové sazby blízko nuly je dlouhodobý recept na neštěstí. Nežádoucím způsobem stoupá vliv Fedu, jenž už dnes drží cenné papíry za tři biliony dolarů (ve srovnání s 950 miliardami v roce 2008).
Věřitelé v čele s Čínou mají ve vztahu k Washingtonu sílící politickou páku. A na konci tohoto ekonomického tunelu nečeká žádné světlo, nýbrž jen „another day older and deeper in debt“, řečeno s písní Sixteen Tons. Výsledek Obama a jeho lidé odvrátili katastrofu patrně jediným možným způsobem – ale za cenu, která může být příliš vysoká. (Můžete to zkusit sami – půjčujte si od Providentu, abyste měli na splátky Komerční bance, a uvidíte, kde budete za dva roky.)
Nechcete Obamacare? Napíše vám berňák
Zákon o dostupné péči, známý spíš jako Obamacare, je produktem let cílené snahy Demokratické strany dosáhnout stavu, za něhož budou (skoro) všichni Američané mít zdravotní pojištění. Řečí čistých čísel to jistý úspěch přineslo: jestliže v roce 2008 bylo bez pojištění 14,6 procenta Američanů nad 18 let, letos v říjnu to bylo jen 11,4 procenta. Rozdíl tedy činí zhruba sedm a čtvrt milionu lidí. Je to málo, nebo hodně. Trochu záleží na tom, koho se zeptáte.
Hlavním kanálem Obamacare je webová stránka, která funguje zjednodušeně řečeno jako burza pojištění. Že po uvedení do provozu okamžitě spadla, je trapný, ale bezvýznamný detail. Její provoz stojí zhruba dvě miliardy dolarů ročně, spočítala agentura Bloomberg. Někteří republikáni tvrdí, že by bylo účinnější ty dvě miliardy prostě rozdat – ale někteří republikáni také tvrdí, že americká ekonomika potřebuje především daňové úlevy pro golfové profesionály, takže to berme cum grano salis. Problém je jinde: získat pojištění přes Obamacare je byrokraticky náročný úkol.
Proslule komplikované daňové přiznání je proti tomu brnkačka, říkají autorovi těchto řádek neoficiální zdroje, které se o totéž pokoušely. A hlavní kámen úrazu spočívá v tom, že Obamovi se nepodařilo dodržet slib, že po zavedení nového pořádku si budou moci všichni Američané ponechat staré pojištění. Podle časopisu Forbes to do poloviny letošního roku neplatilo pro šest milionů lidí. Navíc když si pojištění nekoupíte, půjde po vás berňák a budete platit stovky dolarů ročně navíc na daních. (V roce 2014 takhle daňová správa IRS vybrala 1,5 miliardy dolarů.) Asi nikoho nepřekvapí, že 76 procent takových neplatičů pochází z„příjmové skupiny pod 120 tisíc dolarů ročně, píše deník The Wall Street Journal. Obamovi se tím obloukem vrací slib, že domácnostem s příjmem pod 250 tisíc dolarů ročně nezvedne daně „ani o penny“.
Sorry, Norway
Jestliže v ekonomické sféře má Obamův úspěch sporné stránky, ohledně zahraniční politiky je to horší. Částečně si za to „svět“ může sám absurdními očekáváními – nejlepším příkladem budiž udělení Nobelovy ceny v roce 2009, tedy za dobu, kdy Obama ještě sotva věděl, kam si má v Bílém domě odskočit. To vše ze samé radosti, že v Bílém domě nesedí arogantní, agresivní a„ignorantský Bush. Naneštěstí pro oselský mírovonobelovský panel se zjistilo, že Obama sice není ignorantský, ale jeho politika se jinak od té Bushovy mnoho neliší.
Drtivou většinu vojáků z Iráku a Afghánistánu stáhl, jak slíbil – ovšem za cenu, že v obou zemích nechal nestabilní, potenciálně protiamerické vlády.
Mimozákonné vězení pro podezřelé teroristy v Guantánamu je dosud funkční, ačkoli prezident už v roce 2010 nařídil jeho uzavření. Chvályhodně zrušil mučení zajatců i jeho outsourcování do zahraničí; vyřešil to tak, že zajatce nebere a nechává podezřelé likvidovat raketami vysílanými z dronů. Třeba se nakonec ukáže, že to je úspěšná taktika, která organizovanost islámského terorismu udrží na nízké úrovni a přispěje ke zvýšení americké bezpečnosti. Jenže zrovna tak je možné, že drony živí nenávist vůči USA efektivněji, než by to svedla nejlepší islamistická propaganda, takže se to nakonec nevyplatí. Rozhodně to není radikální odklon od Bushovy agresivní a arogantní politiky. Sorry, Norway.
Podobnou nejednoznačností trpí i další úspěch Obamova zahraničního působení – dohoda s Íránem, která úspěchem je, ačkoli by to žádný republikán nikdy nepřiznal. Teherán zřejmě usoudil, že se mu vyplatí hrát podle not OSN a výměnou za spoustu byznysu se svým jaderným programem aspoň chvíli neprovokovat. Dohoda s Teheránem však neznamená, že má Washington v perské teokracii spolehlivějšího spojence než dosud (například v odporu vůči Islámskému státu), a naopak přispěla k radikálnímu ochlazení vztahů s Izraelem a Saúdskou Arábií. To není ze strategického hlediska žádná výhra.
Izolace slábnoucí říše
Bushovi se vyčítalo, že do všeho strkal nos a hned po něm vojsko, ačkoli se v nuancích blízkovýchodní reality nevyznal a ani vyznat nechtěl. Obama má opačný problém: jeho tamní politiku charakterizuje nevyrovnanost se sklonem – jakkoli pochopitelným – k váhavé nerozhodnosti. Větší dávka intelektuální zvídavosti se bohužel nepromítla do šťastnějších rozhodnutí; zatímco v Libyi pomohl povstalcům udržováním bezletové zóny, čímž vznikl na dalších pět let totální chaos, v Sýrii totéž udělat odmítl (a Islámský stát dokonce pohrdlivě označil za univerzitní tým, jímž se on, prezident USA, zabývat nebude). Výsledek je znám: Islámský stát vyrostl ve vážného protivníka, Asad zůstává u moci a ještě se na syrském konfliktu vyvezl zpět na výsluní světové diplomacie Vladimir Putin.
Přičtěme k tomu volně související ztrátu Turecka, jež po putinizaci z rukou prezidenta Erdogana zůstává součástí NATO jen na papíře, a třeba Filipín, jejichž čerstvý prezident Duterte vyhrožuje „separací od USA“ a bližším spojenectvím s Čínou. K podobné otočce v mezinárodních vztazích se minulý týden chystala i Malajsie.
K výčtu selhání patří faktické rozdělení Ukrajiny na ruskou a samostatnou část; nedůvěra ze strany blízkých spojenců, když vyšlo najevo, že americké tajné služby rutinně odposlouchávají šéfy jejich vlád; jejich neochota uzavřít smlouvu o volném obchodu; rozladění (pravda, v tom srovnání bezvýznamné) na východě Evropy ze zrušení protiíránského radaru s protiruským efektem; a třeba hluboká podezřívavost v Egyptě, jehož nynější vůdci si dobře pamatují, jak Obamův Washington dal po převratu ruce pryč od Husního Mubáraka. Spíš než obrázek chytré, tvrdé a principiální bezpečnostní politiky to vyvolává představu rostoucí izolace slábnoucí říše. Dohoda o emisích, již letos Obama s ostatními světovými vůdci podepsal v Paříži, může být prima, ale na věci moc nemění.
Zdaleka ne všechno z„uvedeného je Obamova vina. Některé problémy zdědil po Bushovi, jiné s sebou nese doba sama. Únik diplomatických depeší a dalších citlivých informací by stejně bolestně zasáhl kteroukoli hlavu státu. Vliv Číny by stoupal právě tak, i kdyby v Bílém domě seděl sám George Washington. Právě tak je pravděpodobné, že rasové nepokoje, jež se staly evergreenem amerického veřejného života posledních 18 měsíců, by propukly, i kdyby z Washingtonu nevládl první (napůl) černošský prezident.
Jednota se nekoná
Také je možné, že podobně by si vedla i polarizace politická. Podle Pew Research je Obama druhým prezidentem v pořadí podle toho, jak jejich politika rozděluje lidi podle politického přesvědčení (první místo obsadil Bush mladší). Jistě velký díl viny na tom nese republikány ovládaný Kongres, jenž působí dojmem, že by zrušil i zákon pravící, že jedna a jedna jsou dvě, kdyby přišel z Bílého domu. Ale také je pravda, že Obamův styl není ani konsenzuální, ani kooperační. „Partajničení se ukázalo překážkou příliš vysokou i pro Obamu,“ napsal Washington Post; ještě docela zdvořile.
Slib obnovy americké jednoty tak vyšuměl na ulicích i v kuloárech. Američané by to nejspíš vnímali jako menší minus, kdyby byl Obama sám sebe nestylizoval právě do role člověka, který tak vysokou překážku zdolat dokáže. Je možné, že si doba žádala člověka pragmatičtějšího, méně radikálního ve svých přesvědčeních, méně intelektuálně založeného. Někoho, řeklo by se kacířsky, kdo je víc jako George W. Bush než Barack Obama To už se nedozvíme.
Až se 19. ledna, v předvečer nástupu Hillary Clintonové, u zdi Oválné pracovny objeví ruka a bude sama psát „mene, mene“, asi už nedodá „tekel ufarsín“. Jako babylonský král Belsazar bude i Barack Obama vážen; neměl by být shledán lehkým a jeho království by mělo zůstat pohromadě.
Ale je stále zřejmější, že zanechává svoji zemi ve stavu horším, než ji od svého předchůdce dostal – jakkoli on sám na tom nese viny jen menší díl.
Bilance osmi let: Voliči jsou s Obamou spíše spokojeni, akademici ho řadí pod Reagana, ale nad Bushe mladšího. Z 542 slibů jich Obama splnil 223, nesplnil 201 a splnil napůl 116. Z klíčových slibů jich splnil čtvrtinu. V ekonomické politice nastartoval obrovský růst. Z něj bohatli bohatí, 80 procent lidí chudlo. Obamacare je úspěch, ale pojištěno je jen sedm milionů lidí. Získat pojištění je byrokratické martyrium. Guantánamo stojí dál, jen už se neplní zajatci. Ty dnes likvidují drony, které zároveň generují nenávist proti USA.
Čtěte také:


description: Program nového amerického prezidenta Donalda Trumpa je velmi znepokojující, ať už jde o imigraci, ekologii, bezpečnost, zahraniční politiku, terorismus či potraty, zaznělo dnes ve francouzském tisku. Zvolení rozporuplného miliardáře uvrhlo podle agentury AFP Spojené státy a svět do nejistoty.

title: Trumpův program je velmi znepokojující, tvrdí francouzská média

fasttext_language: cs


description: Společnost O2 dostala od Českého telekomunikačního úřadu (ČTÚ) pokutu šest milionů korun za změnu smlouvy, která se týkala stahování a odesílání dat po vyčerpání limitu. Rozhodnutí ještě není pravomocné, operátor se proti němu odvolá.

title: O2 musí kvůli změně smlouvy ohledně mobilních dat zaplatit pokutu 6 milionů


description: Sněmovní volby by v říjnu vyhrálo hnutí ANO s 34 procenty hlasů před druhou ČSSD s 15 procenty, vyplývá z průzkumu TNS Aisa agentury pro Českou televizi. ANO proti září v průzkumu agentury posílilo o tři procentní body, sociální demokraté ztratili půl procentního bodu, o 2,5 procentního bodu procenta klesla KSČM, a to na 7,5 procenta.

title: ANO by volila více než třetina lidí, ČSSD jen 15 procent

maintext:
Vedle zmíněných stran by se do Poslanecké sněmovny dostaly už jen opoziční ODS s 8,5 procenta a TOP 09 se 7,5 procenta. Jako poslední by mandáty získala KDU-ČSL se 6,5 procenta a SPD Tomia Okamury se stejným výsledkem. Těsně pod pětiprocentní hranicí nutnou pro vstup do Sněmovny skončilo hnutí STAN, které by podle TNS Aisa dostalo 4,5 procenta hlasů. Od září si ale polepšilo o 2,5 bodu.
Agentura prováděla průzkum mezi 8. a 27. říjnem, tedy v době po krajských volbách a senátních volbách. Do modelu byly zařazeny odpovědi 856 respondentů, kteří by se zúčastnili voleb. Statistická odchylka se u průzkumu pohybuje mezi jedním až třemi procenty.
I průzkumy ostatních agentur z poslední doby staví ANO na první místo před ČSSD. Podle volebního modelu agentury STEM zveřejněného na konci října by hnutí ANO získalo 29,7 procenta hlasů, ČSSD a KSČM polovinu. KSČM by volilo 14,6 procenta voličů, ČSSD 14,4 procenta. Do Sněmovny by se podle STEM dostaly ještě ODS s devíti procenty, TOP 09 plus STAN se sedmi procenty, KDU-ČSL s 6,7 procenta a SPD Tomia Okamury s 5,2 procenta.
Také podle modelu Median, zveřejněného 3. listopadu, by sněmovní volby vyhrálo i přes mírnou ztrátu hnutí ANO s 24,5 procenta hlasů. Druhá by byla ČSSD s 18 procenty, což byla nejnižší hodnota od voleb 2013.
říjen 2016 září 2016 srpen 2016 červenec 2016 volby 2013 ANO 34,0 31,0 29,5 28,5 18,7 ČSSD 15,0 15,5 18,0 16,0 20,5 KSČM 7,5 10,0 11,0 10,5 14,9 ODS 8,5 9,5 9,5 10,0 7,7 TOP 09 7,5 8,5 6,5 6,5 12,0 KDU-ČSL 6,5 6,5 5,0 7,0 6,8 zelení 2,0 3,0 3,5 4,5 3,2 piráti 3,0 3,5 3,5 2,0 2,7 SPD 6,5 4,0 3,5 3,5 -
Zdroj: ČT
Podívejte se na další nedávné průzkumy:


description: Guvernér Evropské centrální banky (ECB) Mario Draghi může být na jednáních Rady guvernérů tím nejrovnějším z rovných, rozhodně však mezi vrchními bankéři není tím nejlépe placeným. S roční odměnou ve výši 10,4 milionu korun se řadí daleko za vrchní bankéře ve Švýcarsku či Velké Británii i za trojici svých pomyslných podřízených v Belgii, Itálii a Německu. Naopak jedna z nejmocnějších žen světa, šéfka Fedu Janet Yellenová, patří mezi centrálními bankéři k nejchudším.

title: Kolik vydělávají centrální bankéři? Šéfka Fedu mezi nejchudšími


description: Zvolený prezident Donald Trump "vážně uvažuje" o tom, že jedno z ministerstev ve své vládě svěří svému bývalému rivalovi z republikánských primárek Benu Carsonovi. Kromě něj měl Trump dnes v plánu sejít se ve svém newyorském mrakodrapu také s republikánskou kongresmankou Cynthií Lummisovou a s podnikatelkou v oboru zdravotnictví Seemou Vermaovou.

title: Z rivala partnerem: Trump uvažuje o Carsonovi jako jednom z ministrů


description: Část poslanců ČSSD, kteří podepsali návrh na obnovení trestného činu hanobení prezidenta, se jej rozhodla vzít zpět. Předseda sociální demokracie a premiér Bohuslav Sobotka označil návrh za extrémní, vrátil by podle něho Česko o 27 let zpět. Předsednictvo hnutí ANO se dnes od návrhu distancovalo, i někteří jeho poslanci své podpisy zřejmě stáhnou. K takovému kroku je připraven například poslanec Bronislav Schwarz (ANO).

title: Poslanci ustupují od trestu za hanobení prezidenta

maintext:
O ustupujících poslancích ČSSD dnes na twitteru informoval předseda poslaneckého klubu sociální demokracie Roman Sklenák. Neupřesnil, o které z nich se jedná.
Část z poslanců ČSSD, kteří připojili svůj podpis pod návrh na znovuzavedení trestného činu hanobení prezidenta, se jej rozhodla vzít zpět. — Roman Sklenák (@RSklenak) 16. listopadu 2016
Předsednictvo ANO dnes přijalo usnesení, kterým se od návrhu distancuje. „Je to zákon protiústavní, je to potírání svobody slova a demokracie. My se nemůžeme vracet k zákonům, které jsme tu měli za komunistického režimu,“ řekl vicepremiér a šéf hnutí ANO Andrej Babiš.
„Pokud hnutí ANO se od toho distancuje jako celek, samozřejmě odvolám podpis, nemám s tím problém,“ řekl dnes Schwarz. Předlohu podpořil, protože mu obecně vadí, když někdo uráží prezidenta. Schwarzův kolega z klubu Vlastimil Vozka o usnesení vedení ANO nevěděl a zapochyboval o tom, zda bude přijatelné pro všechny signatáře předlohy z této frakce. Řekl ale, že svůj podpis po poradě dalšími podepsanými poslanci z klubu ještě jednou zhodnotí. „Určitě to není o tom, že by se člověk nechal zastrašit nějakým stranickým sekretariátem,“ uvedl.
Další signatář za ANO Bohuslav Chalupa o stažení podpisu neuvažuje. „Když už jsem to jednou podepsal, tak prostě ne, že bych chtěl vytrvat na nějaké hovadině, ale myslím si, že ta diskuse, která se teď vede, je sice přisprostlá, ale že bude v něčem užitečná,“ řekl Chalupa. Soudí, že Sněmovna novelu trestního zákoníku neschválí.
Sociální demokraté, které odpoledne oslovila ČTK, o odvolání svých podpisů neuvažovali. „Obvolávají, ať odvoláme,“ řekla poslankyně ČSSD Marie Benešová, která má blízko k prezidentu Miloši Zemanovi. Za iniciativou stojí. „Je to o omezení sprostot, která přes média na prezidenta házejí,“ řekla k předloze. Zdůraznila, že není z těch, kdo by si nestáli za svým přesvědčením. „Že nebudu na kandidátce, tak nebudu,“ dodala.
Přečtěte si:
Telefonát na obdobné téma měl i poslanec ČSSD a bývalý odborový předák Jaroslav Zavadil. „Já co podepíšu, za tím si stojím,“ uvedl. Předlohu dál podporuje i další sociálnědemokratický poslanec Stanislav Huml. „Nejsem mezi stahujícími,“ řekl.
Obnovení trestného činu veřejného hanobení prezidenta republiky navrhlo 60 poslanců. Za hanobení hlavy státu by podle skupiny zákonodárců vládních ČSSD a hnutí ANO a opozičních KSČM a Úsvitu v čele se Zdeňkem Ondráčkem (KSČM) mohlo hrozit až roční vězení.
Komunisté k návrhu nepřijali v poslaneckém klubu zavazující usnesení. Jiří Dolejš, jeden z mála, kteří se z řad KSČM k iniciativě nepřidali, řekl, že se obává zneužití institutu, jak se v nedávné historii stalo. „Lze chápat obavy předkladatelů, protože vyjádření silně zhrubla, a to bez ohledu na směr, kterým jdou, zda na Zemana, či od něj,“ uvedl.
Současná legislativa podle Dolejše nástroje k potrestání takového chování má. Domnívá se taky, že politici mají mít na ochranu osobnosti v tomto směru menší právo než běžní občané. Návrh Dolejš pokládá za prostředek otevření diskuse o problému.


description: Německá automobilová skupina Volkswagen plánuje ve své hlavní značce VW do roku 2025 zrušit 30 tisíc pracovních míst. Z toho 23 tisíc pozic zanikne v Německu. Plán, který dnes představilo vedení společnosti, má automobilce pomoci od roku 2020 ušetřit ročně 3,7 miliardy eur (100 miliard korun), zlepšit ziskovost její hlavní divize a získat po emisním skandálu finance na přesun k elektrickým a samořídícím vozům.

title: Volkswagen zruší 30 tisíc míst, uspoří 100 miliard korun ročně


description: Historicko-sexuální příběh jednoho pojmu a česká hra o brexitu k tomu

title: Komentář: triangulace

maintext:
Je to slovo s pozoruhodnou historií, ta triangulace, na niž se odvolává v souvislosti s brexitem ve svém příspěvku Daniel Gros. Byla by škoda ji nepřipomenout, neboť svým způsobem bylo minulý týden dotriangulováno. Do politologického slovníku vnesl tento výraz politický konzultant a stratég Dick Morris, když radil Billu Clintonovi, jak spojit republikánská a demokratická témata, aby jedněm i druhým připadal jako chlapík, který se stará a zároveň nachází funkční umírněná řešení. Fungovalo to natolik, že „triangulace“ byla v polovině 90. let snad nejfrekventovanějším slovem v kruzích washingtonských insiderů.
„Velký triangulátor“ Morris se v září 1996 dostal na obálku amerického týdeníku Time hned dvakrát za sebou. Poprvé za to, jaký má vliv na Clintona (The Man Who Has Clinton's Ear), což se Morrisovi určitě líbilo. O týden později bylo všechno jinak. Dick se dělil o obálku se svou manželkou (The Morris Mess: After the Fall), ale opravdu přiléhavý titulek mu přišili až uvnitř čísla pod názvem Skunk at the Family Picnic. Profláklo se na něj totiž, že po své důležité práci ve prospěch znovuzvolení prezidenta si zvykl na hotelovém pokoji relaxovat za dvě stě dolarů na hodinu ve společnosti jisté dámy pracující pro eskortní službu.
Přečtěte si komentář Daniela Grose, na který Miroslav Zámečník reaguje:
Komentář: Triangulace brexitu
To by se ještě dalo přežít, ale Morrise nenapadlo nic lepšího, než ji nechat poslouchat u sluchátka, na jehož druhém konci bylo… ucho prezidenta Spojených států. Dotyčná se pak médiím svěřila, že nerozumí tomu, jak chce někdo řídit zeměkouli, když ani neumí držet jazyk za zuby poté, co si sundal kalhoty na pokoji s prodejnou ženou. Morris promptně skončil, nikoli však Bill Clinton, který naopak úspěšně prošel kampaní a v Bílém domě strávil další období. Deal „dva za cenu jednoho“, který Clinton nabízel Američanům v roce 1992, tedy že spolu s ním dostanou do Bílého domu i Hillary, nezafungoval v opačném gardu ani na první (2008), ani na druhý pokus (letos) a žádnou další šanci už tenhle tandem nedostane. Ani jeden, natožpak za cenu dvou, řekli si voliči.
Hranice dosažitelného
Když se vrátíme po této vysvětlivce ke Grosovu tématu, snadné to nebude. Je otázka, co se dá s Brity „vytriangulovat“, až bude brexit naostro spuštěn. Autor těchto řádek se považuje za příznivce a zastánce čtyř svobod, ale to ještě neznamená, že je považuje za realisticky dosažitelné. Pak je také důležité, jak má ve vztahu k brexitu „triangulovat“ český vyjednávač respektující národní zájem.
Souhlasíme s Grosem, že volný pohyb zboží je něco, co se dá dojednat, obě strany na tom mají zájem a Britové se holedbají, že podmínky v této dimenzi chtějí v relaci se zbytkem světa spíše ještě vylepšit.
Nebylo by logické, kdyby uzavírali dohody o volném obchodu s ostatními zeměmi a zároveň uzavírali trh před největším obchodním partnerem, jímž EU je a také zůstane. Celní bariéry zůstanou tak jako tak nízké a papírová bariéra vzhledem k oboustrannému zájmu nebude tak vysoká, aby obchodu reálně překážela.
Bitva se odehraje na linii pracovní síla a finanční služby, kde by vláda Theresy Mayové jistě chtěla udržet postavení Londýna jako globálního centra finančních a profesionálních služeb. Mayová se bude snažit zachovat přístup na trh EU, ale vyjednávači z EU budou naopak tlačit na volný pohyb pracovní síly, což vystavuje britské vládě politickou cenovku, kterou nebude zřejmě schopna a ochotna zaplatit.
Pro většinu těch, kteří se obtěžovali hlasovat v referendu o setrvání Británie v EU a hlasovali proti, bylo hlavním motivem omezení přílivu pracovní síly. Udržení „pasu“ pro finanční služby, jež jsou soustředěny vesměs v Londýně, pro ně není relevantní. Nějaký průsak ekonomické prosperity z trianglu Oxford-CambridgeLondýn, který je závislý na přílivu vysoce kvalifikované pracovní síly z celého světa, do zbytku země je pro ně „expertní pohled“ - se silně pejorativním nádechem.
Ostatně kdo má v Česku rád Prahu, která není ani zdaleka tak kosmopolitní jako Londýn, ale je o poznání liberálnější a kosmopolitnější než zbytek republiky?
Česká výjimka
Stejně tak zjevně nezvážili argumenty, že migrace za prací z EU do Británie byla pro zemi přínosem a migranti netto plátci do systému.
Jeden pohled, jak se na problematiku pohybu pracovní síly můžete dívat, jsou finanční transfery migrantů do mateřských zemí (remitence). Co se týče celkových toků, je podstatné, že Česko z hlediska přílivu a odlivu peněz z remitencí představuje mezi novými členskými zeměmi velkou výjimku v tom, že ven směřuje téměř tolik peněz, jako do země přichází. Velký počet migrantů totiž přichází i do Čech, zejména ze Slovenska, ale i z Ukrajiny, zatímco počet Čechů migrujících za prací do bohatších členských zemí není nijak závratný a inkaso tomu odpovídá. V ostatních zemích visegrádské čtyřky je tento nepoměr násobně vyšší.
Jinak řečeno, principiálně má Česko samozřejmě na volném pohybu pracovní síly zájem, ale není to pro nás jednosměrná ulice. Čechů pracuje v Anglii možná dvacetina ve srovnání s Poláky, navíc i struktura pracovníků bude zřejmě dost odlišná a ve srovnání se zbytkem nových členských zemí méně konfliktní pro „brexitisty“ (Češi v Londýně, natožpak v City je nezajímají).
Naopak máme ohromný přebytek v obchodě s Británií, loni to bylo přes 133 miliard korun, makroekonomicky významné číslo, a to nepočítáme nemalé nepřímé vývozy české přidané hodnoty do Británie přes Německo a částečně i další země.
Takže definování národního zájmu při vyjednávání o brexitu je pro nás docela ošidné. V každém případě není stejný jako zájem Polska nebo třeba Slovenska. Nějaká kvóta pro lidi z Česka, fixující současný stav, s maličkou eskalační doložkou, by asi nebyla od věci. Ale ten český národní zájem může v dnešních tristních časech začínat tam, kde čtyři svobody končí. A jak jste pochopili z úvodu: ta triangulace je taky pěkné svinstvo.


description: Finančník Karel Pražák koupil rozlehlá parkoviště vedle vysočanské O2 Areny, kde chce postavit domy za několik miliard korun. Jeho Kaprain Holding také získal bývalé sídlo Mezinárodního svazu studentstva na konci lukrativní Pařížské ulice. Pražák je bývalý spolupracovník nejbohatšího Čecha Petra Kellnera.

title: Pražákův Kaprain Holding chystá v hlavním městě projekty za miliardy


description: Těžba ropy v Rusku v říjnu stoupla o 0,1 procenta na nový postsovětský rekord 11,2 milionu barelů denně. Vyplývá to z údajů, které dnes zveřejnilo ruské ministerstvo energetiky. Další zvýšení těžby čeká ministerstvo i v příštím roce.

title: Rusko v říjnu vytěžilo nejvíce ropy od rozpadu SSSR


description: Meziroční inflace v Česku v říjnu zrychlila tempo na 0,8 procenta ze zářijových 0,5 procenta. Takto rychle spotřebitelské ceny rostly naposledy loni v červnu. Stojí za tím zejména vývoj cen pohonných hmot, které v říjnu u čerpacích stanic zlevnily méně než v září. Proti září spotřebitelské ceny stouply o 0,3 procenta, když v září klesaly. Informoval o tom dnes Český statistický úřad. Analytici očekávali, že meziroční inflace vzroste mírněji na 0,6 procenta.

title: Inflace v Česku je nejvyšší za 16 měsíců


description: Svou kvalifikaci vést národ odvozuje Donald Trump od bohatství. To je ale zase nejvíce ze všeho odvozeno od jeho verbálního kouzelnictví.

title: Kolik má Donald vlastně peněz?

maintext:
Zní to neuvěřitelně, ale ve druhé dekádě 21. století v zemi Velkého bratra, kterou USA jsou, alespoň co se týče ochrany osobních údajů, na tom není celá ekonomická žurnalistika nijak zázračně. Je v pozici člověka, vedle kterého zastaví soused v lamborghini a poutavě se rozhovoří o tom, že takových bouráků má ještě dvacet. Můžete mu to věřit. Můžete pochybovat. Ale nemáte šanci zjistit, jestli si vůz, na který hledíte, pouze vypůjčil, anebo je to auto s vypovězenou leasingovou smlouvou, které jaksi zapomněl vrátit.
Stejně jako u Donalda Trumpa. Daňové přiznání nikdy veřejnosti neukázal a nehodlá tak učinit. Přesně z opačných důvodů než většina ostatních boháčů – prostořeký favorit republikánských primárek své bohatství zcela zjevně nafukuje. Vůbec nikdo v celých USA nevěří, že jeho majetek loni činil 8 737 540 000 dolarů, jak jej sám vyčíslil pro Forbes. Byl ale poloviční, jak jej časopis vypočetl – tedy 4,1 miliardy? Anebo ještě menší? Anebo není Trump vůbec miliardář, jak v minulosti naznačili jeho bývalí účetní (jejich odhad – 250 milionů), popř. Deutsche Bank (její odhad – 790 milionů)?
Nakonec si všichni odpovědí – těžko říct.
Americké volby sledujte v ONLINE přenosu na Euro.cz
A to Trumpovi úplně stačí. Po Manhattanu stojí dost mrakodrapů s jeho jménem na fasádě, v televizi běží dost pořadů pod jeho značkou na to, aby v myslích řadových voličů figuroval jako majitel či jeden z majitelů Manhattanu a televize. Než se celá věc vyjasní, bude po volbách. „Tam, kde je nepřesný, je alespoň autoritativně nepřesný. Nacházíme-li rozpory, je to vždy skutečnost, kdo nemá pravdu,“ napsal kdysi autor Stopařova průvodce Douglas Adams. Měl na mysli Donalda Trumpa?
Extrémní optimista
Je rok 1982 a Forbes sestavuje svůj první žebříček nejbohatších Američanů. Na seznam zařadí i Trumpa, který ještě nedostavěl Trump Tower a jeho hlavním majetkem je budoucí třetinový podíl v otcově jmění ve výši 200 milionů. Trump ale s oceněním nesouhlasí a trvá na tom, že rodinný majetek má hodnotu 500 milionů. Mezi Forbesem a Trumpem se rodí emocionální vztah.
„Volá nám Trump z letadla, je slušný, ale nešťastný. Ptá se: odhadujete mě na 450 milionů? Vždyť tolik mám jen v akciích! Mám 100 procent v Trump Tower a 100 procent v novém Nike Storu. Platí mi deset milionů ročně za nájem. Sečtěte si to pořádně, vždyť to je majetek za dvě miliardy!“ přidal ekonomický magazín noticku k žebříčku Forbes 400 z roku 1996. O tři roky později Forbes píše: „Máme Trumpa rádi. Bere nám telefony a obyčejně zaplatí za oběd. Tvrdí dokonce, že jeho majetek činí 4,5 miliardy, ale ať se snažíme sebevíc, neumíme to doložit.“
V té poslední větě je všechno. U podnikatelů s nemovitostmi, jejichž majetek nelze odvodit z cen na burze, se Forbes při sestavování žebříčků hodně spoléhá na jejich ochotu podělit se s vlastními odhady svého majetku. A v tom Trump od počátku vynikal. „Byla to symbióza. Čím více Donaldovo verbální bohatství rostlo, tím častěji se o něm Forbes zmiňoval. Čím častěji se o něm zmiňoval, tím důvěryhodněji jeho tvrzení o nesmírném bohatství působilo. Čím věrohodněji jeho tvrzení o nesmírném bohatství působilo, tím snáze se dostával na přední příčky Forbes 400,“ napsal autor knihy TrumpNation Timothy O’Brien.
Trump ho v roce 2006 zažaloval za citaci již zmíněných účetních a prohrál, když jejich obhájci získali dobrozdání od Deutsche Bank.
Během svědectví pod přísahou tehdy Trump před soudci, kteří se jej ptali na skutečnou výši jmění, pronesl památnou větu: „Ta se neustále mění podle změn na trhu, změn v postojích hráčů na trhu a podle jejich nálady, dokonce i mojí nálady.“ Svou tehdy citovanou cifru pět miliard prý odvodil od „obecných postojů ve chvíli, kdy mohl padnout takový dotaz“.
Trump tedy vyčísluje svůj majetek podle nálady. Než Trump zažaloval O’Briena, oba muži si potykali a autor zaznamenal, že výše jmění v Trumpových odhadech se mohla změnit o několik miliard i během jediného dne.
„Můžeme ho nazvat extrémním optimistou, který zvažuje pokaždé jen ten nejlepší scénář. V Trumpově mysli ceny navždy jen stoupají a kupci se pokaždé zázračně objeví,“ napsal Chase Peterson-Withorn na webu Forbes.com. „Trump ví, že čím rychleji uzavře nějaký obchod, tím úspěšněji vypadá. Jestli je přitom nutné trochu přehánět, tak ať. Jeho úspěch je živou vodou pro voliče, kteří chtějí v Oválné pracovně úspěšného manažera, pod nímž všichni zbohatnou,“ dodal.
Na dně
Trumpova bezbřehá, až slepá sebedůvěra, která zdánlivě nemá jiné opodstatnění než víru v sebe samu, se okolí většinou jeví jako bohapusté vychloubání. „Vypadal jsem tak dobře, že se obchodní partneři báli, abych jim neodloudil manželky,“ řekl o svém mládí v New Yorku. V roce 1984 se listu Washington Post svěřil: „Rozhovory o odzbrojení se Sověty bych zvládl také. O raketách bych si vše podstatné nastudoval za hodinu a půl. To hlavní už stejně vím.“
Trump ale ví, co dělá. V letech 1991 až 1994 byl několikrát na pokraji osobního bankrotu a zachránila ho pouze víra věřitelů ze Citibank, že jim bude „více platný naživu než po smrti“, popsal to pro New York Times tehdejší zástupce bank Alan Pomerantz. Trump je možná nakazil svým optimismem: „Nikdy nebyl v depresi. Byl samý radostný tón, vždy se tvářil povzbudivě,“ řekl O’Brienovi zástupce Citibank Harvey Miller.
Když se v roce 1991 rozváděl s Ivanou Trumpovou, neměl ani deset milionů na výplatu odškodného, ale raději je vzal z bankovního úvěru na výstavbu hotelu, než aby přiznal svou situaci, tvrdí O’Brien. Trump tehdy obcházel příbuzné a známé se žádostí o půjčku, protože nedokázal splácet úvěry a financovat náročný životní styl ani poté, co rozprodal skoro všechny nemovitosti na Manhattanu. O tomto období Trump v dobách jejich přátelství O’Brienovi řekl: „Jsi na všechno sám. Není to žádná sranda. Z geniálního dealmakera jsem byl najednou hochštapler, co nosí jen potíže.“
Ovšem veřejnost ani věřitelé nic takového nepozorovali, takže Trump mohl nenápadně přivést svá kasina v roce 1996 na burzu a inkasovat asi 300 milionů, které použil na rozjezd dalších developerských projektů. O osm let později jej Forbes již uváděl jako „majitele milionu a půl čtverečních metrů na Manhattanu“, což podle znalců nemohla být pravda ani z poloviny. Jenže Trump byl zase na koni. „Má zvláštní schopnost vypozorovat, co od něj lidé chtějí. A pak se tou osobou stát,“ popisuje tajemství Trumpova osobního kouzla autor jeho biografie Michel D’Antonio.
Na bankrot to není
Neustálá disproporce mezi uváděným a skutečným majetkem vedla Withorna k uštěpačné poznámce: „Když Trump hovoří o vybudování 12 metrů vysoké zdi na hranici s Mexikem, myslí tím dva metry vysokou zeď v nadmořské výšce deset metrů?“
Zbývá tedy odpovědět na otázku, kolik má Trump vlastně peněz. Prokazatelně má 300 milionů v cenných papírech plus asi tucet výškových budov a několik hotelových komplexů po celých USA, o nichž ovšem nemá veřejnost hlubší představu, jakými úvěry jsou aktuálně zatíženy.
Nejpravděpodobnější bude, že při jednáních s daňovým úřadem budou budovy, které Forbes oceňuje na stovky milionů, opatřeny cenovkami o jedno desetinné místo kratšími, což by Trumpův majetek umístilo do fluktuačního pásma 500 milionů až několik málo miliard, podle typu jednání, jehož je zrovna účastníkem.
Pochopitelně po očištění vlivu Donaldovy nálady. Pokud někdy brzy nepraskne nějaká cenová bublina (někteří ji předpovídají), nemusel by Trump v dohledné době bankrotovat.
Trumpův majetek: soupis (v USD) 1. Cash & obchodovatelné cenné papíry Trump i Forbes: 302,3 milionu (Forbes viděl bankovní výpisy) 2. Komerční nemovitosti Trump: 1,38 miliardy Forbes: 1,3 miliardy (po odečtení půjček ve výši 312,63 milionu) 3. Všechny rezidenční budovy 410 milionů (po odečtení půjček) 4. Kluby, kasina a zábavní podniky Trump: 1,86 miliardy Forbes: 866 milionů 5. Nemovitosti ve výstavbě Trump: 293 milionů Forbes: 0 (bez znalosti dokumentace se nedají ocenit) 6. Nemovitosti, v nichž má Trump podíl Trump: 943,1 milionu Forbes: 940 milionů 7. Licencování značky Trump pro cizí projekty Trump: 3,3 miliardy Forbes: 253 milionů * 8. Miss Universe, Miss USA a Miss Teen USA Trump: 14,8 milionu Forbes: 0 9. Ostatní jmění Trump: 317,4 milionu Forbes: 88,5 milionu
* Značku Trump si její majitel cení na miliardy, ve skutečnosti vynáší jen desítky milionů ročně v kontraktech za „manažerské služby“ (Trumpovo poradenství hoteliérům, kteří využívají jeho jméno). Trump vychází z dětinské představy, že když se něco jmenuje po něm, je vlastně svého druhu vlastníkem (součet hodnoty hotelů a developerských projektů využívajících značku Trump je asi tři miliardy).


description: Míra nezaměstnanosti v eurozóně i v celé Evropské unii zůstala v září na stejné úrovni jako v předchozím měsíci. V zemích osmadvacítky činila 8,5 procenta a byla nejnižší od února 2009, vyplývá z údajů Eurostatu. V zemích platících eurem pak nezaměstnanost činila deset procent, což je nejméně od června 2011.

title: Nezaměstnanost v EU i v eurozóně zůstává nejnižší za poslední roky


description: Německé aerolinky Lufthansa se dnes neúspěšně pokusily soudní cestou zabránit další stávce svých pilotů. Soud v Mnichově požádaly o vydání předběžného opatření, soud to ale odmítl. Piloti tak mohou v úterý a ve středu znovu stávkovat za zvýšení platů. Lufthansa kvůli tomu zruší celkem zhruba 1700 letů.

title: Snaha odvrátit stávku nevyšla. Lufthansa zruší v úterý a ve středu 1700 letů


description: Provozní zisk německé energetické společnosti RWE za prvních devět měsíců letošního roku vzrostl o sedm procent na 435 milionů eur (11,8 miliardy korun). Firma uvedla, že ke zlepšení hospodaření přispělo snižování nákladů a prodej části majetku.

title: Zisk RWE stoupl o sedm procent na 11,8 miliardy


description: Česko loni dalo na rozvojovou pomoc 4,9 miliardy Kč, proti roku 2014 se její objem zvýšil o 11,4 procenta. Je to vývoj správným směrem, ale země by měla dál rozvojovou pomoc posilovat, řekla dnes v Praze předsedkyně výboru pro rozvojovou pomoc Charlotte Petri Gornitzká. Česko se zavázalo, že do roku 2030 bude jeho rozvojová pomoc činit 0,33 procenta HDP, v současnosti to je 0,12 procenta.

title: Česko zvyšuje rozvojovou pomoc, loni na ni dalo téměř 5 miliard


description: Dánský výrobce celosvětově populární stavebnice Lego otevřel továrnu v čínské provincii Če-ťiang, svou vůbec první v Asii. Odborníci varují, že vzhledem k levným plagiátům to bude mít v regionu těžké.

title: Lego otevřelo první továrnu v Asii. Levných padělků se nebojí


description: í ; ^ \ (skoro); Apokalyptické předpovědi o zhoubnosti Trumpovy vlády pro budoucnost Spojených států a celého světa jsou přehnané

title: Prezident Donald I. Normální (skoro)

maintext:
Dějiny píší vítězové - a první verzi dějin píší novináři, praví kombinace dvou mediálních klišé. Americké prezidentské volby roku 2016 představují svého druhu výjimku: protože drtivá většina vlivných médií stála proti konečnému vítězi Donaldu Trumpovi, první verzi dějin psali minulý týden poražení. Podle toho to vypadalo: noviny, televize i servery se jen hemžily chmurnými výjevy z newyorského ústředí poražené kampaně Hillary Clintonové; výraz „apokalypsa“ se objevil mezi nejužívanějšími výrazy sociálních sítí (insideři tomu říkají trending) a kanadský imigrační server se složil, byv až po pojistku zahlcen dotazy na podmínky získání tamního pasu.
Soudě podle prvních reakcí se polovina Ameriky ve středu ráno probudila do stavu šoku z čehosi nejen nečekaného a také dosud nepoznaného: volební vítězství Donalda Trumpa má podle zmíněných apokalyptiků parametry režimní změny. Onen šok plyne ze dvou hlavních příčin. Zaprvé Trumpův úspěch sám o sobě „odkryl temný podbřišek Ameriky“ - řečeno s publikací Slate Magazine -v podobě rasismu, sexismu a xenofobie, jež mají v zemi silnější podporu, než apokalyptici očekávali. Zadruhé sama existence Trumpovy vlády představuje bezprecedentní nebezpečí na všech myslitelných frontách od ekonomické přes bezpečnostní až po kulturní.
Protitrumpovská fronta byla nebývale jednotná. Časopis The Atlantic, obvykle na poměry americké žurnalistiky umírněně liberální, teprve potřetí ve více než stopadesátileté historii oficiálně podpořil prezidentskou kampaň.
Hillary Clintonová se tak přiřadila k Abrahamu Lincolnovi z roku 1860, když šlo o občanskou válku Severu proti Jihu, a k Lyndonu Johnsonovi, proti němuž stál v roce 1964 arcikonzervativec Barry Goldwater (ironií osudu za pomoci tehdy sedmnáctileté Hillary Rodhamové).
Proti Trumpovi však šlo i mnoho republikánů.
„Jsem pro Hillary, protože je až tím druhým nejhorším neštěstím, které může Ameriku postihnout,“ napsal ještě během kampaně konzervativní humorista P. J. O'Rourke, jenž jinak strávil značnou část posledního čtvrtstoletí sžíravou kritikou manželů Clintonových.
Fakta mluví střízlivěji
Apokalyptické emoce nicméně nenacházejí oporu ve faktech volební statistiky (v době, kdy tento text vznikal, bylo oficiálně sečteno a statisticky zpracováno 98 procent hlasů). Pohled na ně zpochybňuje tezi, podle níž byly hlavními důvody Trumpova úspěchu rasismus a sexismus - což by podle odpůrců mělo samo o sobě každého kandidáta spolehlivě zlikvidovat.
Zaprvé Trump získal na svou stranu více černých Američanů i více Hispánců než před čtyřmi lety Mitt Romney. Pro ty, kteří již zapomněli, Romney byl lidsky uměřený kandidát a politicky umírněný konzervativec, jenž a) kandidoval v době, jejíž atmosféra nebyla zdaleka tolik rasově napjatá jako ta dnešní, b) vedl kampaň, která neutrpěla žádnou rasově motivovanou kontroverzí. Přesto získal o pět procentních bodů méně mezi černochy a o dvě procenta méně mezi Hispánci než letos Trump. (Ovšem kandidoval proti úřadujícímu „prvnímu černošskému“ prezidentovi Baracku Obamovi.) To naznačuje, že v objemu Trumpovy podpory rasismus patrně nehrál takovou roli - bez ohledu na to, že Trump rasovou kartu nepochybně hrál.
Druhý běžný argument apokalyptiků zní, že „mnoho Američanů nevolilo Hillary, protože se nebyli schopni srovnat s myšlenkou, že by volili ženu“, jak píše Newsweek. A skutečně, mezi muži jasně vyhrál Trump, mezi ženami Clintonová.
Co takový argument znamená? Že muži volili Trumpa prostě proto, že není ženou, zatímco ženy volily Hillary po důkladném zvážení jejího volebního programu (a neřídily se podle receptu Madeleine Albrightové, jež se již před lety nechala slyšet, že „v pekle existuje zvláštní místo pro ženy, které nepodporují jiné ženy“)?
Takový výklad by znamenal, že muži trpí politickými předsudky podstatně více než ženy, což jednak nenachází oporu v žádných známých faktech a jednak je učebnicovým příkladem právě onoho sexistického uvažování, jež apokalyptici zavrhují.
Zdá se tedy, že buď apokalyptici mají v tomto konkrétním případě pravdu a jejich obecný postulát neplatí, nebo v tomto konkrétním případě pravdu nemají.
Naopak je možný výklad, že zatímco velká média působí v prostředí velmi citlivém na diskriminaci podle pohlaví i barvy kůže, ve světě obývaném Trumpovými voliči je tato starost při volbě kandidáta na žebříčku priorit níže. Sdělovací prostředky však byly v letošní volbě aktivní součástí kampaně více než kdy jindy - i proto je logické, že se z nich dozvídáme více právě o jejich prioritách. Skutečnost, že ony priority s nimi sdílí menší počet lidí, než si média představovala, je jistě bolestná, což jejich emotivní tón jen posiluje.
Důležitější než emoce novinářů však je odpověď na otázku, jakým způsobem bude Trump i se svými zjevnými nedostatky (za všechny jmenujme vypjatý egocentrismus, hulvátství a neúcta k faktům) schopen vykonávat nejvyšší funkci v oboru, k němuž během své barvité kariéry dosud ani nepřičichl. Koneckonců 20. ledna se stane prvním prezidentem USA, jenž nemá za sebou žádnou politickou ani vojenskou kariéru.
První náznaky už k dispozici jsou -a jsou o něco příznivější, než tvrdí apokalyptické předpovědi. Cesta k inauguraci vede přes proces přechodu od jedné administrativy ke druhé. Tento proces, od roku 2010 poměrně podrobně regulovaný zvláštním zákonem, je již v běhu od července letošního roku. Tehdy začal Trump coby vítěz republikánských primárek dostávat vybraná bezpečnostní hlášení ze stejných zdrojů jako prezident Obama; a ačkoli se Obamovi lidé zprvu obávali, že mu nelze tajná hlášení svěřit, Trump dokázal tak či onak držet jazyk za zuby.
To je svým způsobem významné.
Ukazuje to, že ačkoli Trump má sklon vystupovat jako neřízená střela, jistý stupeň kontroly nad svým jednáním má; jako kvalifikace pro prezidentský úřad to není mnoho, ale obavy z nejhoršího to částečně mírní.
Tým pro přechodové období
Podobně působí práce Trumpova přechodového týmu, z něhož se obvykle rekrutuje část budoucí administrativy. Jeho úkolem je obsadit zhruba čtyři tisíce „politických“ míst, tedy takových, která nespadají do ranku státního úřednictva. Zhruba 100 těchto jmenování musí schválit Senát (nejostřeji sledovaným bude jmenování chybějícího devátého soudce Nejvyššího soudu).
V průběhu kampaně Trump prskal, řval, vymlouval se, otevřeně lhal, vysvětloval, za kterou část těla bere ženy při prvním seznámení, a vůbec zaplňoval televizní obrazovky dalšími a dalšími důkazy o své troglodytské podstatě. Jeho přechodový tým se mezitím v tichosti stýkal se zástupci Obamovy administrativy a kampaně Hillary Clintonové, aby probíral detaily převzetí moci. Někoho to překvapí a někdo si oddechne, ale ne všichni členové toho týmu jsou troglodyti.
Trump začal tím, že pověřil svého pětatřicetiletého zetě Jareda Kushnera, aby spolu s manažery kampaně (Paul Manafort a Corey Lewandowski) vybral šéfa přechodového týmu. Za tři dny poté do funkce jmenoval guvernéra New Jersey Chrise Christieho (jenž brzy po stornování vlastních prezidentských ambic začal Trumpa hlasitě podporovat). Spolu s Christiem do týmu přišli někdejší personální šéf jeho kanceláře Rich Bagger a guvernérova pravá ruka, právník Bill Palatucci.
Posledně jmenovaný okamžitě začal kontaktovat členy někdejšího týmu Mitta Romneyho. Získal pro Trumpa velkou rybu - bývalého šéfa financování Romneyho kampaně Williama Hagertyho, finančníka z Wall Street a kdysi ekonomického poradce prezidenta George Bushe staršího.
Hagerty dostal na starost dohled nad jmenováním dalších členů týmu - a tedy velké slovo při jmenování členů budoucí Trumpovy administrativy. Následující odstavce přinášejí shrnutí nejčastějších dosavadních spekulací na téma, jak může Team Trump od 20. ledna vypadat.
Newt Gingrich - ministr zahraničí
Konzervativec na slovo vzatý, jenž před 20 lety vedl Sněmovnu reprezentantů proti Billu Clintonovi. Patřil k jedněm z prvních Trumpových příznivců mezi významnými republikány.
Trump s ním dokonce jednu chvíli počítal jako s možným viceprezidentským kandidátem.
(Jeho účast v Trumpově administrativě by mohla být svého druhu náplastí pro ty, jimž se stýská po Clintonových. Gingrich je totiž významným představitelem Billovy školy myšlení, podle níž Monica Lewinská měla sexuální vztah s ním, zatímco on s ní nikoli; Gingrich, také recipient orální pozornosti z nemanželského zdroje, se takto hájil -a uhájil - dokonce ještě dříve než Clinton.)
Rudy Giuliani - ministr spravedlnosti
Někdejší newyorský starosta, jenž nejprve za použití drastických opatření vyčistil Big Apple od pouličního zločinu a po 11. září 2001 se stal symbolem odolnosti svého města a jeho obyvatel, patří k nejslyšitelnějším Trumpovým příznivcům; jeho podpora dodala na serióznosti Trumpově snaze vystupovat jako kandidát, jemuž záleží na „zákonu a pořádku“. Role ministra spravedlnosti, tedy zároveň nejvyššího státního zástupce, by mu seděla jako ulitá.
Reince Priebus - personální šéf
Předseda Národního výboru Republikánské strany účinně sloužil jako spojka mezi Trumpem a partajními těžkými vahami v době, kdy obě strany byly na kordy.
Priebus je blízkým osobním přítelem Paula Ryana, šéfa Sněmovny reprezentantů, jenž jako jeden z mála republikánských špiček odmítl Trumpa podpořit. Ve chvíli, kdy Trump a Ryan budou potřebovat jeden druhého, bude Priebus mimořádně cenný pro Kongres i Bílý dům.
Chris Christie - ministr obchodu
Guvernér New Jersey, o němž už byla řeč, má své výhody i nevýhody. Výhodou je fakt, že je znám jako člověk, jenž velmi dobře jedná s druhými (se šéfem, jako je Trump, se vám taková vlastnost hodí dvojnásob).
Nevýhodu představuje bizarní aféra, jež letos pomohla pohřbít jeho vlastní prezidentské ambice: chtěl vytrestat neposlušného starostu městečka Fort Lee, v němž končí most George Washingtona přes řeku Hudson, jedno z nejfrekventovanějších míst východního pobřeží USA. Christie nechal „z bezpečnostních důvodů“ zablokovat na newjerseyském konci mostu jeden pruh dálnice, čímž ve Fort Lee vznikl nepopsatelný chaos. Když se později provalilo, že k uzavření dálnice nebyl důvod, lhal, až se hory zelenaly (a protože není Trump, neprošlo mu to). Podle zpráv televize CNBC mu to může dělat problémy i před republikány ovládaným Senátem.
Jeff Sessions - ministr obrany
O senátorovi z Alabamy se mluví jako o možném šéfovi Pentagonu. Je členem senátních výborů pro ozbrojené síly, justici a rozpočet. Trump o něm říká, že je „tak chytrý, jak to jenom jde“, ačkoli hlasoval pro válku v Iráku, což je podle Trumpa naopak „hrozné a pitomé“. Pružnost ve vztahu k vlastním názorům se novému vrchnímu veliteli zjevně hodí.
Michael Flynn - poradce přes národní bezpečnost
Penzionovaný tříhvězdičkový generál Trumpovi velmi dobře posloužil, když mu pomohl vytvořit příznivou atmosféru k jednání s vysloužilými vojáky, přestože sám nikdy se zbraní v ruce nesloužil. V letech 2012 až 2014 byl členem vojenské výzvědné služby (Defense Intelligence Agency), z níž byl ovšem propuštěn - on sám tvrdí, že se do sporu s vedením úřadu dostal kvůli svým názorům na radikální islám. Žádnou holubici zde nečekejme.
Miliardáři z Wall Street
Klíčové ministerstvo financí by mohl obsadit Steven Mnuchin, jehož Trump jmenoval šéfem financování své volební kampaně. Vzhledem k Trumpovým předvolebním útokům na svět velkých peněz je pikantní, že Mnuchin je na Wall Street jako doma: sedmnáct let pracoval pro investiční banku Goldman Sachs, než založil filmové studio (na kontě má hity jako X-Men a American Sniper).
Kromě toho se v souvislosti s Trumpovým ekonomickým týmem mluví o několika dalších barvitých jménech.
Nejznámějším z nich je John Paulson, manažer hedgeového fondu Paulson & Co., jenž v letech 2007 až 2008 vydělal miliardy dolarů, když správně odhadl, že americký trh s nemovitostmi se zhroutí.
Další miliardář Wilbur Ross si vydělává na denní chleba coby specialista na bankroty u Rothschildů; skupuje firmy v problémech, restrukturalizuje je a zase prodává. Dan DiMicco je velkoocelář (předseda představenstva největšího amerického výrobce oceli Nucor Corporation) a autor knihy s názvem Jak vyrábění věcí vrátí Spojeným státům jejich velikost. A konečně rodák z Libanonu Thomas Barrack je realitní magnát v Los Angeles, kde jeho firma Colony Capital vlastní například ranč Země Nezemě (Neverland), jejímž původním majitelem byl zpěvák Michael Jackson. Jeho dosavadní pracovní zkušenosti obnášejí mimo jiné pozici zástupce náměstka ministra vnitra v administrativě Ronalda Reagana a podíl ve filmovém studiu Miramax. Coby dlouholetý Trumpův přítel mu podle BBC pomohl sehnat na kampaň 32 milionů dolarů.
Lobbistický guru
Pokud však hledáme skutečného guru, jenž by měl na Trumpovu administrativu vliv podobného významu, jaký měl Dick Cheney na administrativu Gerge Bushe mladšího, zřejmě nejblíže takové postavě je muž jménem Ado Machida, bývalý lobbista a pobočník…
Dicka Cheneyho. V přechodovém týmu dostal na starost úkoly, jež zasahují do působnosti hned několika ministerstev - například zrušení Obamova povinného zdravotního pojištění, energetiku a mezinárodní obchod.
Machida působil pod Cheneym v letech 2002 až 2003 jako šéf oddělení domácí politiky (a předtím v roce 1996 jako poradce neúspěšné prezidentské kampaně Boba Dolea). S výjimkou doby angažmá v Bushově administrativě působil jako lobbista pro dravou právní firmu Akin Gump Strauss Hauer & Feld, konzultační firmu Kaizen Strategy Group, zbrojovku BAE Systems, American Airlines, Time Warner, Walgreens, AT&T, Honeywell a Lucent Technologies. Jestli je taková kariéra pro Ameriku i zbytek světa dobrou, nebo špatnou zprávou, se brzy dozvíme; v každém případě je znovu v rozporu s Trumpovým proklamovaným tažením proti lobbistům.
Nic z uvedeného samozřejmě nezaručuje, že Trump nebude v úřadu působit katastrofálně. Je však třeba vzít v potaz také nutnost spolupráce s Kongresem, jenž mu přes stranickou spřízněnost není nijak zvlášť nakloněn, a jistou perverzní výhodu v absenci pevných postojů, jež by mu házely pod nohy ideologické klacky, jako se to stalo Georgi W. Bushovi nebo Baracku Obamovi. I proto existuje reálná naděje, že Trump bude vládnout celkem normálně (relativně - v protikladu k obávané režimní změně) a apokalyptické předpovědi založené na jeho chování během kampaně se nenaplní. 9
Cena hlasu
Kolik museli jednotliví kandidáti vynaložit jednoho hlasu.
2016
Donald Trump
Hillary Clintonová
V kampani
utratili
270,7 mil. USD
521,5 mil. USD
na zisk
Celkový
počet hlasů
59 166 034
59 333 856
Náklady
na jeden hlas
4,57 USD
8,79 USD
2012
Mitt Romney
Barack Obama
461,9 mil. USD
711,9 mil. USD
63 053 251
69 112 958
7,33 USD
110,30 USD
Pozn. V kampani v roce 2012 jsou počítány veškeré prostředky utracené do dne voleb. U výdajů za kampaň v roce 2016 se předpokládá,
že štáby utratily veškeré prostředky, které získaly. Celkové počty hlasů v letošní kampani jsou brány k 9. listopadu.
ZDROJ: REUTERS
Trumpovo vítězství Americké prezidentské volby
Hillary Clintonová (232 volitelů)
270 je potřeba k vítězství
Donald Trump (290 volitelů)
ZDROJ: REUTERS Někoho to překvapí a někdo si oddechne, ale ne všichni členové toho týmu jsou troglodyti.
O autorovi| Daniel Deyl, deyl@mf.cz


description: Otevřít v Praze restauraci, která je okamžitě plná hostů, dokáže možná jen Zdeněk Pohlreich. Není to ale jen kvůli jeho jménu, jednoduše tu dobře vaří ****

title: Dobrý soused

maintext:
Next Door by Imperiál není vedle známé restaurace Café Imperial, ale spíše naproti.
Pokud patříte mezi fanoušky okázalé nádhery Café Imperial a díky zlatavému lesku interiéru dokážete přimhouřit oko nad ne vždy dokonalým jídlem a ne vždy zcela bezchybnou obsluhou, bude se vám v Next Door líbit ještě o něco více.
Interiér restaurace je trochu méně okázalý, přesto je opravdu zdařilý a krásný. Oceňuji rozdělení restaurace do několika částí, takže pokud chcete pozorovat ruch podniku i s vyhlídkou do kuchyně, udělejte si rezervaci v přední, největší části restaurace. Pokud chcete o něco více soukromí, budou vám vyhovovat další dvě místnosti a pro úplné soukromí je k dispozici salonek. V každém případě ale myslete na to, že bez rezervace si tu večer nesednete a místo v době oběda také není úplně jisté. V promyšleném interiéru působí rušivě snad jen výstava nádobí a malých kuchyňských spotřebičů značek, jichž je šéf Pohlreich tváří a prezentuje je i na papírovém prostírání, které zdobí stoly v době obědů. U stolů pro dva budete mít občas problém s místem, protože jsou relativně malé a poskládat na ně vše je někdy pro číšníky docela oříšek.
Obsluha je dobře školená, většinou pozorná a snaživá. Za její největší nešvar považuji pravidelné zmatky při odkládání kabátů do šatny, resp. při jejich zpětném výdeji. Při vstupu vám totiž s vaším souhlasem odeberou svrchníky a odnesou je do šatny. Při placení je ovšem málokdy automaticky přinesou zpět a dost často se stane, že vám nakonec nepřinesou právě ty vaše. Při nedávném obědě v restauraci dostal můj kabát poměrně urostlý muž, který sice ocenil, že je pěkný, ale s díky ho vrátil s tím, že se do něj nevejde. Byla jsem ráda, že mi zůstal. Věřím, že se to dá odstranit poněkud lepší organizací. Jinak je ale třeba uznat, že na krátkou dobu fungování podniku to obsluze šlape velmi dobře.
Snídaně od brzkého rána
Restaurace je otevřena už od sedmé hodiny ranní, kdy se začínají podávat snídaně, a to buď formou bufetu, nebo á la carte. Přestože bufet vypadá krásně a i cena je velmi příznivá, doporučuji místo předem připravených vajec a lívanců ochutnat např. vejce Benedikt a naprosto fantastické vdolečky, které vás vrátí do dětství. Obojí najdete ve stálé snídaňové nabídce.
Přes poledne můžete vybírat mimo stálé menu i z polední nabídky, která čítá vždy polévku, předkrm a tři hlavní jídla.
Nečekejte menu za 100 korun včetně polévky, ale jídla jsou velmi příznivě naceněná a většinou se dá dobře vybrat.
Typicky bývá na poledním menu nějaké zajímavé pečené maso, často ryba a třeba rizoto.
Prezentace jídel je přes poledne jednoduchá a účelná. Dám vám jednoduchou radu: vše, k čemu bývají v poledne jako příloha špecle, je moc dobré.
Zajímavější je samozřejmě výběr ze stálého menu, které je rozkročeno poměrně doširoka. Vyberete si, pokud toužíte po něčem lehčím, mají tu třeba pohlreichovský burger, ale můžete sem pozvat i zahraniční hosty na hovězí svíčkovou na smetaně či pečenou kachnu. Ve světle nabídky i poněkud škrobené obsluhy úplně nerozumím tomu, proč je restaurace prezentována jako moderní české bistro. Ale co je po jméně, když jídlo chutná dobře.
Těžký výběr
Postupně jsem se projedla už velkou částí menu a mí favorité jsou zcela jasní. Rozhodně vám doporučuji ochutnat nadýchanou račí polévku s armagnacem ve stylu bisque, která je navíc doplněná raviolky s račím masem. Polévka je jemná a zároveň výrazná, našlehaná, zkrátka skvělá. Je jí velká porce, takže se můžete s klidným srdcem rozdělit. Z předkrmů dále radím ochutnat marinovaného sivena s citronovou omáčkou, koprem a především výborným salátem ze zelených jablek se sušenými meruňkami, kaviárem a majonézou. Tahle na první pohled divoká kombinace chutí k sobě skvěle pasuje a nutí mě objednávat si sivena zas a znovu.
Z hlavních jídel jsem nemohla neochutnat selečí líčka na černém pivě, protože právě líčka byla jedním z šéfových nejslavnějších jídel. Maso bylo skvělé, měkké jako příslovečný dort, ještě lepší ovšem byly křupavé sladkokyselé šalotky, které líčka doplňovaly. Přestože vám asi připomenu Trautenberka, jehož kyselo bylo příliš kyselé, musím říct, že ono bazalkové zelí bylo příliš bazalkové. Bylo skvěle trefené, pěkně křupavé a krásně zelené, chuť bazalky ale přebíjela jakoukoli jinou chuť a na talíři působila příliš dominantně.
Víc mě bavila prsa z perličky se slaďoučkou kaší z čerstvé kukuřice a výbornou omáčkou ze svatojánských ořechů. I v tomto případě bylo maso skvěle připravené, šťavnaté s křupavou kůží, omáčka lesklá jak na fotce z francouzské kuchařky. Překvapila mě sladkost kaše a rozesmála popcornová dekorace.
Z dezertů vám doporučím jeden, kvůli němuž budu asi brzy jako koule, a proto mu přezdívám „čokoládová koule“, přestože jeho oficiální název je čokoládový dome s višňovou náplní. Na talíři najdete čokoládu v mnoha podobách a pár kousků pražených mandlí.
Když se do koule pořádně zaboříte, narazíte na lehce kyselkavý višňový střed, který se skrývá v čokoládové skořápce. Varuji vás, koule je návyková! Naopak jediné, co mi v Next Door opravdu výrazně nechutnalo, byl kávový mousse s karamelem a drobenkou. Jednalo se zjednodušeně řečeno o variaci na tiramisu, ale dezert byl přeslazený a mým chuťovým buňkám nekonvenoval v žádném ohledu.
Ale co mě na Next Door nepřestává fascinovat, je skutečnost, že stále praská ve švech. To zkrátka nemůže být náhoda. •
Výběr z jídelního lístku:
• Marinovaný siven
s citronovou omáčkou a salátem z jablek 195 Kč
• Račí polévka s armagnacem 155 Kč
• Selečí líčka na černém pivě
s bazalkovým zelím a křupavou šalotkou 395 Kč
• Prsa z perličky s omáčkou
ze svatojánských ořechů a kaší z čerstvé kukuřice 375 Kč
• Hovězí svíčková na smetaně
s houskovým knedlíkem a brusinkami 225 Kč
• Čokoládový dome s višňovou náplní 155 Kč
Výběr z nápojového lístku:
• Next Door Beer 55 Kč / 0,3 l, 65 Kč / 0,5 l
• Riesling 0,15 l Muller Catoir, Pfalz, Německo 125 Kč
• Chardonnay 0,15 l Popice, polosuché, Morava 125 Kč
• Rulandské modré Reserva 0,15 l
Petr Skoupil, suché, Valtice, Morava 145 Kč
• Sangiovese 0,15 l Podere la Berta,
Emilia-Romagna, Itálie 155 Kč
• Mattoni 0,33 l perlivá, jemně perlivá 58 Kč
Next Door by Imperial Zlatnická 3, Praha 1 T: +420 295 563 440 E: info@next-door.cz http://next-door.cz/ Otvírací doba: Po-Ne: 7.00-23.00
O autorovi| Klára Donathová, donathova@mf.cz


description: Vedení těžební společnosti OKD, která je od května v úpadku, začne během několika dnů oslovovat potenciální investory a hledat strategického partnera, a to mezi českými i zahraničními firmami. Stát už do managementu firmy dosadil své dva lidi. Se zástupci horníků i vedení firmy se dnes v Ostravě sešel prezident Miloš Zeman.

title: OKD začne brzy hledat strategického partnera

maintext:
„Základní závěr, na kterém jsme se v podstatě všichni shodli: OKD, jehož vedení nemůže za pana (bývalého spolumajitele Zdeňka) Bakalu, by mělo podniknout aktivní právní kroky směřující k vymáhání náhrady škody na panu Bakalovi a jeho společnosti,“ řekl po jednání prezident, který dnes zahájil návštěvu Moravskoslezského kraje. Zeman Bakalu opakovaně kritizuje, dříve mimo jiné prohlásil, že „patří zavřít“.
Mluvčí OKD Čelechovský dnes uvedl, že novým finančním ředitelem OKD byl za stát jmenován Michal Sládek, který působil ve významných poradenských firmách, jako například KPMG nebo Arthur D. Little. Novým členem představenstva OKD se stal Michal Kuča, který v OKD působil v letech 1980 - 2013. „V letech 1991 -1998 například jako ředitel Dolu Darkov a v letech 1998 - 2013 jako předseda představenstva a ředitel společnosti OKK Koksovny,“ uvedl Čelechovský.
Dosazením lidí do vedení OKD stát podmiňoval poskytnutí úvěru ve výši 700 milionů korun. Úvěr již těžební společnost začala čerpat.
Nalezení strategického partnera je podle Čelechovského pro OKD jednou z klíčových fází připravovaného reorganizačního procesu. „Od strategického partnera se očekává, že bude pokračovat v provozování OKD a po ukončení činnosti jednotlivých dolů rovněž zajistí financování následného útlumu,“ uvedl mluvčí.
Prezident Miloš Zeman se neustále naváží do Bakaly:
Hledání investora má být otevřeným transparentním procesem, který bude trvat několik měsíců. „Chceme oslovit nejenom domácí, ale i zahraniční firmy. K tomuto účelu představenstvo na svém jednání 25. října schválilo potřebné dokumenty, z nichž část začneme distribuovat potenciálním zájemcům s největší pravděpodobností už tento týden,“ uvedl výkonný ředitel a člen představenstva OKD Antonín Klimša. První průběžné výsledky očekává vedení firmy na přelomu roku.
Na setkání se hovořilo o problémech ztrátového dolu Dolu Paskov, který chce vedení firmy co nejdříve zavřít, a také o zakonzervovaném Dole Frenštát. „Závěr odborníků je: otevření je nerealistické. Stálo by 20 miliard,“ řekl Zeman.
Odboráři OKD minulý týden vydali prohlášení, v němž žádají odstoupení představenstva i dozorčí rady firmy. Nesouhlasí s rozhodnutím představenstva o zrušení sociálního programu a nelíbí se jim ani plán uzavřít Důl Paskov k 31. lednu 2017. Předseda Sdružení hornických odborů Jaromír Pytlík po jednání řekl, že si myslí, že odboráři mají prezidentovu plnou podporu.
„Teď řešíme zásadní problém, a to je rozhodnutí představenstva o ukončení Dolu Paskov ke konci ledna. My chceme říci, že by šlo řešit k naprosté spokojenosti posun o dva tři měsíce tak, abychom vyřešili veškeré problémy se sociálním programem a odstupným pro zaměstnance,“ řekl Pytlík.
Vedení OKD ještě termín zavření dolu oficiálně nesdělilo. „Představenstvo předložilo svůj návrh, nicméně jakékoli rozhodnutí představenstva společnosti je podmíněno rozhodnutím věřitelského výboru. V tuto chvíli nemám žádné informace o tom, do jaké míry a jak se Paskov probíral,“ řekl mluvčí Čelechovský.
Čtěte dále:


description: Arabsko-kurdské síly v Sýrii, které mají podporu západních spojenců v čele s USA, dnes oznámily ofenzívu na město Rakka, které je jednou z hlavních bašt Islámského státu. Sdělilo to vedení opozičních Demokratických sil Sýrie (SDF), které v Sýrii bojují proti džihádistům i vládním jednotkám.

title: Začalo osvobozování bašty Islámského státu Rakka

maintext: Arabsko-kurdské síly v Sýrii dnes za podpory mezinárodní koalice v čele s USA zahájily operaci k dobytí města Rakka, které je jednou z hlavních bašt organizace Islámský stát (IS). Sdělilo to vedení Demokratických sil Sýrie (SDF) a potvrdili agenturám američtí představitelé. Současně pokračuje ofenzíva iráckých vládních sil proti baště IS v Iráku, Mosulu, kde jejich postup zpomalilo i to, že se džihádisté schovávají za místní civilisty.


description: Do kin vstoupil nový česko-slovenský celovečerní dokumentární film o fotbalu. Ústředním motivem snímku Finále jsou osudy československých mistrů Evropy z roku 1976 v kombinaci se současností. Při slavnostní premiéře bývalí českoslovenští reprezentanti prozradili, kolik tehdy doma v lize brali, co dostali za titul mistrů Evropy a jaký plat měli tenkrát v zahraničí. Čísla, která byla za éry komunistů tabu.

title: Za titul mistrů Evropy jsme brali 36 tisíc korun, odtajnily fotbalové legendy


description: Provozovatel energetické přenosové soustavy ČEPS vykázal ve třetím čtvrtletí letošního roku zisk 1,6 miliardy korun. Meziročně jde o mírný pokles o 74 milionů korun. ČEPS loni meziročně vzrostl zisk před zdaněním o více než polovinu na dvě miliardy korun.

title: Zisk ČEPS ve třetím čtvrtletí klesl o 74 milionů

maintext:
O hospodářských výsledcích ČEPS informovala mluvčí firmy Barbora Peterová, podle níž je výsledek v souladu s plánem zisku roku 2016, který je očekáván o něco nižší než ten loňský. Peterová uvedla, že i v období od začátku července do konce září 2016 musela tuzemská přenosová soustava několikrát čelit náporům elektřiny ze zahraničí. Česko dlouhodobě trápí především nevyrovnaná výroba elektřiny v německých větrných parcích. Podobným situacím by měly do budoucna zabránit transformátory v rozvodně Hradec u Kadaně. Celkové investiční náklady projektu by podle dnešního vyjádření firmy neměly přesáhnout dvě miliardy korun.
ČEPS sdělil, že v současné době jsou již v Hradci sestaveny tři transformátory, dodávka čtvrtého má zpoždění. „Stroj neprošel v italském závodě přejímacími zkouškami. Bezpečnost provozu přenosové soustavy je pro nás na prvním místě. Proto i po výrobci transformátorů požadujeme přísné testy. I díky tomu jsme výrobní závadu odhalili včas,“ uvedl předseda představenstva ČEPS Jan Kalina. Dodal, že zprovoznění všech čtyř transformátorů, což obnáší nejen montáž na místě, ale také společné odzkoušení před samotným uvedením do dispečerského řízení, předpokládá ČEPS v první polovině příštího roku.
Společnost ČEPS působí v České republice jako výhradní provozovatel přenosové soustavy na základě licence od Energetického regulačního úřadu. Udržuje, obnovuje a provozuje 41 rozvoden s 71 transformátory. Firma uvedla, že ve třetím čtvrtletí zprovoznila dvě nová vedení a prodloužila českou přenosovou soustavu o téměř 180 kilometrů.
Do provozu byla uvedena vedení Výškov - Čechy Střed procházející Ústeckým a Středočeským krajem a Krasíkov - Horní Životice vedoucí skrze Moravskoslezský a Olomoucký kraj. Celkem tak nyní ČEPS provozuje vedení o celkové délce přes 5600 kilometrů.
Kalina je předsedou představenstva ČEPS od letošního dubna. Nahradil Vladimíra Tošovského, který byl odvolán dozorčí radou firmy. Sto procent akcií společnosti vlastní přes ministerstvo průmyslu český stát.
Čtěte také:
ČEPS vzrostl zisk. Firma udržela vysoký rating
Zisk ČEZ za tři čtvrtletí klesl pod 15 miliard


description: Ruská armáda našla důkazy toho, že syrská opozice používá v bojích o Halab chemické zbraně. Prohlásil to mluvčí ruského ministerstva obrany Igor Konašenkov. Experti ministerstva podle jeho slov našli munici se zbytky chloru a bílého fosforu.

title: Máme důkazy o chemických zbraních opozice v Halabu, hlásí Rusko


description: Hejtmankou Karlovarského kraje se stala Jana Vildumetzová (ANO). Zvolilo ji dnes 31 krajských zastupitelů ze 45. ANO bude v kraji vládnout v koalici s ODS, Hnutím nezávislých za harmonický rozvoj obcí a měst (HNHRM), Piráty a SPO. Koalice má 24 hlasů, takže novou hejtmanku dnes podpořili i někteří zastupitelé z opozičních stran.

title: Hejtmankou Karlovarského kraje byla zvolena Jana Vildumetzová z ANO


description: Automobilka Fiat Chrysler Automobiles (FCA) vytvoří ve své továrně na výrobu vozu Alfa Romeo v jihoitalském Cassinu do roku 2018 na 2000 nových pracovních míst.

title: Fiat vytvoří v Itálii 2000 nových pracovních míst


description: Americká ekonomika ve třetím čtvrtletí rostla rychleji, než se dosud předpokládalo. Hrubý domácí produkt (HDP) se v přepočtu na celý rok zvýšil o 3,2 procenta, zatímco předběžný odhad zveřejněný asi před měsícem uváděl 2,9 procenta. Ekonomiku podpořily zejména vyšší výdaje spotřebitelů, tempo jejího růstu je teď nejrychlejší za poslední dva roky.

title: Americká ekonomika roste díky spotřebitelům nejrychleji za dva roky


description: Na posílení kapitálu České exportní banky půjde 2,5 miliardy korun. Návrh ministerstva financí dnes schválila vláda. Peníze poskytnuté z vládní rozpočtové rezervy půjdou na pokrytí ztrát banky z poskytnutého úvěru 6,6 miliardy korun na stavbu elektrárny Poljarnaja. Dodavatelem stavby byla česká společnost PSG.

title: Exportní bance pomůže stát. Na její ztráty poskytne 2,5 miliardy


description: Premiér a šéf ČSSD Bohuslav Sobotka prohrál v čele strany své třetí volby, a tak si řekl, že je načase ukázat, že je fakt lídr. Rozhodl se proto, že odvolá pár ministrů ČSSD. A že to zase udělá tak, aby každý viděl, že lídr fakt není.

title: Sobotka bouchl do stolu... A všichni se znovu smějí

maintext:
Jestli chtěl totiž Sobotka aspoň v televizi ukázat, že přinejmenším v ČSSD je ještě předseda, měl ministry na odstřel hned jmenovat a taky říct, proč je odvolává. Čímž samozřejmě nemyslím, aby řekl, že jejich pádem jen zkouší oddálit pád vlastní, protože si na vysoké politické funkce už nějak zvykl. Ostatně když máte k dispozici na odstřel kádry jako Němeček nebo Marksová, je hledání důvodů k jejich odvolání hotovou ódou na radost.
Sobotka na to ale šel jako obvykle – nepřímo. Takže zatímco se pořád chystal za prezidentem Milošem Zemanem, trápili nás ministři ČSSD v televizi nekonečnou agónií, jak jim premiér ještě nevolal, nebo jim naopak volal už několikrát – nic jim ale pořád neřekl. Člověku z toho pomalu začínalo být líto i někoho takového jako Němeček…
Zatímco se nic nedělo, začalo se logicky dít něco jiného: v ČSSD začal bublat další puč proti Sobotkovi. Nemusíte totiž mít Nobela za nějakou chytrou disciplínu, abyste viděli, že i výměnu ministrů Sobotka zpacká jako málokdo, když ji obrátí v totální frašku: sám sebe znovu ukázal jako tak neschopného lídra, že byste mu k vedení nesvěřili ani firemní recepci. A celou ČSSD nabídl k bezplatné hostině ANO i lidovcům, které chtěl do své ministerské frašky pro jistotu taky uvrtat.
Přečtěte si další komentáře autora:
Američané doženou Čechy. Bídou prezidentských voleb
Vpravo velké prázdno
Sobotkovo obdivuhodné zabednění
Nejlepší ovšem bylo finální zdůvodnění odvolání Němečka s Dienstbierem, určitě vstoupí do dějin: nic jim nejde vytknout, pracovali dobře, jen… A sakra: když už to Sobotka celé načal ministerskou únavou, nemohl to s ní taky dokončit? Třeba Němeček fakt vypadá značně unaveně, co se stal ministrem. Nejde ale jen o styl. Jestli se teď ve svém zoufalství Sobotka skutečně hodlá převtělit v mladého městského piráta, málokdo k sobě v Praze podobné hlasy přitahoval tak jako právě Dienstbier, věčný oponent vlastní strany. Ten je v tom dokonce podobně dobrý jako kdysi Jiří Pospíšil v ODS.
Personální zoufalství v ČSSD ale zdaleka nekončí Sobotkou a ministerskou fraškou. V jaké kádrové bídě se nachází, teď strana stvrdila i tím, že v prezidentské volbě bude případně podporovat Miloše Zemana. Zajímavé: s prezidentem totiž nebojuje jen Sobotka, ale i ministr zahraničí Lubomír Zaorálek. Za toho prezident úspěšně dělá zahraniční politiku, k jaké se nejen Zaorálek radši nechce moc hlásit – i na něj je z ní cítit moc vodky.
Necelý rok před sněmovními volbami padly volební preference ČSSD na 15 procent. Možná se ale jen opakuje historie. I se Sobotkou v čele se strana začíná blížit oblibě, jakou měla ve finále se Stanislavem Grossem. I tehdy našla odvahu k radikálnímu řezu až na poslední chvíli. Na pětiletku Jiřího Paroubka hned tak nezapomeneme.


description: Donald Trump zvyšuje náskok. Zatím má hlasy 244 volitelů, se započítáním Wisconsinu údajně už 254. K vítězství by mu jich tak chybělo 16, rozdělovat se budou ještě hlasy 69 volitelů. Hillary Clintonová si mezitím vítězstvím v Nevadě zajistila hlasy šesti volitelů. Dohromady jich má zatím 215. Ke zvolení do Bílého domu je třeba nejméně 270 z 538 volitelů.

title: Sledujte ONLINE: Trump zvyšuje náskok a míří do Bílého domu

maintext:
Trumpovi odevzdalo zatím hlas téměř 53 milionu voličů, Clintonové o milion méně. Pokud Trump ve Wisconsinu skutečně zvítězí, bude první republikánským kandidátem, kterému se to od roku 1984 podařilo.
„Jsme nadšení a plni nadějí,“ komentovala průběžné výsledky šéfka Trumpova volebního štábu Kellyanne Conwayová. V 7:00 SEČ se zavírají volební urny na Aljašce a celostátní hlasování tak po 25 hodinách končí.
Americká média se shodují, že Trump si v nečekaně dramatickém souboji vede mnohem lépe, než napovídaly předvolební průzkumy. List The New York Times dává Trumpovi více než 94procentní šanci, že se dostane do Bílého domu. Dosavadní výsledky voleb, které již několik měsíců rozdělují Ameriku, vyvolávají nervozitu na světových trzích.
Deník The New York Times nyní předpokládá, že Trump prezidentské volby vyhraje s více než 300 voliteli. Deník přitom dlouho považoval za favoritku Clintonovou, která se chtěla stát první prezidentkou v historii Spojených států. Pokud někdejší první dáma a bývalá ministryně zahraničí nyní prohraje, bude to pro ni v pořadí druhý neúspěch v prezidentské kandidatuře. O prezidentský úřad usilovala i v roce 2008, tehdy ale prohrála ve stranických primárkách s nynější hlavou státu Barackem Obamou.
Clintonová podle televize CNN a dalších velkých amerických zpravodajských stanic vyhrála například ve Vermontu, Rhode Islandu, Massachusetts, Marylandu, New Jersey, Delawaru, Connecticutu, New Yorku, v hlavním městě Washingtonu, ve Virginii, Colorado nebo v Kalifornii, která je s 55 voliteli nejvýznamnějším státem.
Trump získal státy Indiana, Kentucky, Jižní Karolína, Západní Virginia, Tennessee, Oklahoma, Alabamu, Mississippi, Missouri, Arkansas, Texas, Montaně, Severní Karolíně či Ohiu. Tento stát, kde naposledy vyhráli republikáni v roce 2004, podle analytiků může být jedním z rozhodujícím faktorem pro případné Trumpovo vítězství. Magnát podle AP či Fox News vyhrál i na Floridě, kde byl výsledek dlouho těsný. Florida má 29 volitelů a pro Trumpův prezidentský úspěch ji politologové považovali prakticky za nezbytnou.
Trump rovněž získal Utah s šesti voliteli, kde měl velkou konkurenci v podobě nezávislého kandidáta Evana McMullina.
Trump i Clintonová vyhráli ve státech, kde to průzkumy veřejného mínění očekávaly. V případě Trumpa je to jih a středozápad a u Clintonové východní pobřeží a Kalifornie. Dramatickým zvratem je však Trumpův úspěch na Floridě a v Severní Karolíně, čímž získal výhodu k dosažení 270 volitelů.
Americké volební klání sledujte online:
Dále čtěte:
Až prohraje? Trumpovi příznivci budou chtít zavírat novináře
Američané doženou Čechy. Bídou prezidentských voleb


description: Estonský parlament dnes vyslovil nedůvěru premiérovi, což automaticky znamená pád vlády. Premiér Taavi Roivas odmítal odstoupit i po pondělním rozpadu dosavadní vládní koalice a po ztrátě parlamentní většiny. Pro odchod kabinetu hlasovalo 63 poslanců z pěti různých stran, 28 zákonodárců bylo proti.

title: V Estonsku po rozpadu koalice padl premiér Roivas i jeho vláda


description: Předseda TOP 09 Miroslav Kalousek vyzval k vytvoření bloku „stran od středu napravo", který by ve volbách mohl porazit hnutí ANO. O spolupráci na pravici je podle svého předsedy Petra Fialy připravena diskutovat i ODS. Předseda KDU-ČSL Pavel Bělobrádek ale nyní nepovažuje za reálné, že by vznikl jeden společný subjekt.

title: Spojme se proti Babišovi, vyzval pravici a střed Kalousek

maintext:
Podle Kalouska není hnutí ANO standardní politická strana, ale subjekt zaměřený na koncentraci moci, který může poškodit český politický systém. Proto šéf TOP 09 má zájem na vytvoření pravicového bloku, který by ANO porazil. Možné vytvoření široké koalice proti hnutí ANO v případě, že by vyhrálo volby, by podle Kalouska strany této koalice oslabilo, a naopak posílilo stranu Andreje Babiše.
ODS je podle Fialy připravena diskutovat o spolupráci pravicových stran. Podle něj je to cesta, jak získat dostatečnou sílu pro prosazení cílů, které jeho strana má.
Kalouskovi navzdory. Lidé věří Babišovi stále více:
Lidé věří Babišovi stále více, na chvostu žebříčku je Kalousek
Bělobrádek upozornil na to, že vytvoření společného volebního bloku přináší programové, ale i personální problémy. Těžko si umí představit, že by členové KDU-ČSL hlasovali pro kandidátku s Kalouskem, který v roce 2009 ze strany odešel. Zároveň zdůraznil, že pokud by jediným cílem pro spojování pravicových stran měla být porážka Babiše, bylo by to málo.
Kalousek také navrhl, aby pravicové strany společně navrhly kandidáta na prezidenta. Bělobrádek ale o takovém návrhu vyjádřil pochyby, podle něj by pro řadu voličů jednotlivých stran byla spolupráce s jinou stranou nepřijatelná. Umí si ale představit to, že by pravicové strany každá sama za sebe vyjádřila podporu některému prezidentskému kandidátovi, který by mohl kandidovat jako nezávislý.
Z politiky čtěte více:
Sněmovna schválila 60miliardový schodek rozpočtu na další rok
Hradní oslavy bojkotují lidovci, TOP09 i ODS. Zástupci ANO přijdou. ČSSD to nechá na poslancích
Jurečka prý český vývoz neohrozil. Do Číny už letos nepoletí


description: Malokapacitní nízkoprahová centra, zdravotní služby i prevence, Praha aktualizovala koncepci bezdomovectví v hlavním městě. Dokument, který má minimalizovat negativní dopady bezdomovectví, schválili pražští radní. Koncepce pokrývá období od roku 2013 do roku 2020. Je zaměřena na oblast sociálních služeb, prevence, zdravotní péče, návazných služeb a jiné aktivity.

title: Hlavní město chce vybudovat centra pro bezdomovce. Mají omezit migraci


description: Sněmovní politické strany možná budou moci přímo navrhovat své zástupce do rad Českého rozhlasu a České televize, které fungují jako kontrolní orgány. Další členy by do rad nominovaly konkrétní nevládní organizace dané zákonem. Na hospodaření rozhlasu a televize by dohlížely nové správní rady. Předpokládá to poslanecká novela zákonů o Českém rozhlasu a České televizi, která mění postup obsazování rad těchto veřejnoprávních médií.

title: Poslanci navrhli změny v obsazování rozhlasové a televizní rady. Chtějí posílit roli veřejnosti

maintext:
Cílem předlohy je posílit roli veřejnosti při kontrole vysílání veřejné služby a posílit taky jeho nezávislost, stojí ve zdůvodnění novely, kterou podala skupina poslanců z řad ČSSD, hnutí ANO, KDU-ČSL, klubu TOP 09 a Starostů a Úsvitu v čele s předsedou volebního výboru Martinem Komárkem (ANO). Autoři si od návrhu, kterou před dalším projednáváním v zákonodárných sborech posoudí vláda, slibují i zlepšení kontroly hospodaření rozhlasu a televize.
Nyní obsazuje devítičlennou Radu Českého rozhlasu a 15člennou Radu České televize Sněmovna. Dolní komora členy volí z kandidátů, které navrhují nestátní organizace. Předkladatelé ale hovoří o politické volbě, když se podle nich při výběru dávala přednost domluveným stranickým nominantům, které navrhla někdy i účelově založená sdružení.
Novela by podle předkladatelů dala významným politickým stranám možnost delegovat kandidáty průhledně. Další nominace by přicházely z 22 nevládních organizací vyjmenovaných v zákoně. Strany i organizace by navrhovaly vždy jednoho kandidáta. Sněmovní volba by zanikla. Nominanty by podle předlohy jmenoval do rad předseda Senátu, pokud by splnili zákonné podmínky. V krajním případě by mu kandidáta navrhovala horní komora.
Počet členů rad Českého rozhlasu a České televize by sice předloha zvýšila, nově by to ale byla nehonorovaná čestná funkce. Tyto rady by vybíraly členy správních rad, v nich by bylo pět míst. Členství ve správních radách, které by schvalovaly i zásadní rozhodnutí ohledně hospodaření rozhlasu a televize, by podle novely honorované už bylo. Částky by se odvíjely od průměrného platu v těchto médiích. Rady by měly odborné zázemí a organizační zázemí.


description: Tento týden se poprvé v historii přehoupl klíčový ukazatel newyorské burzy – index Dow Jones – přes hranici 19 tisíc bodů kvůli „post-trumpovskému“ růstu. Posilování amerických akcií pak pomohlo rovněž dalším světovým trhům – hlavně západoevropským a japonskému. Naopak trpí rozvíjející se trhy a zejména jejich měny.

title: Fed a Itálie mohou vyděsit až příliš klidné trhy

maintext:
Uspokojení investorů na amerických burzách ale připomíná pověstný klid před bouří. Manažeři fondů jistě budou tlačit do konce roku na to, aby trhy rostly, protože od výkonnosti jejich investic se odvíjí rovněž výše bonusu, ale proti výraznému růstu hovoří hned několik faktorů.
Americká centrální banka Fed pravděpodobně po roce opět zvýší sazby, jak je patrné z ve středu zveřejněného zápisu z listopadového jednání bankovní rady. Situace v ekonomice a na pracovním trhu práce se podle centrálních bankéřů vyvíjí dobře. Zároveň někteří bankéři uváděli, že zvýšení sazeb je nutné kvůli tomu, aby byla zachována důvěra v centrální banku, nutnou kvůli tomu, aby měnová politika fungovala.
Zvýšení sazeb bude ovšem znamenat, že posílí dolar, což ještě více rozkolísá rozvíjející se trhy. A jejich nestabilita se může odrazit na světových burzách na celém světě. Už zvýšení v minulém roce způsobilo mohutné výprodeje na světových trzích.
Přečtěte si další komentáře autora:
Ruští jestřábi v rozletu
Ziskovost bank dosáhla vrcholu
Trump jako startér inflace
Za méně než dva týdny se pak koná v Itálii referendum o změnách ústavy, které se již nyní nepříznivě odráží na výnosech italských dluhopisů. Náklady na financování státního dluhu Itálie v posledních měsících svižně rostou.
Odmítnutí změn přitom naznačují průzkumy veřejného mínění. Očekává se, že v takovém případě by rezignoval premiér Matteo Renzi a země by kráčela k novým volbám, kterými by mohly zamíchat euroskeptické strany.
Politická krize v Itálii by měla nepříznivý dopad zejména na západoevropské trhy a euro. A to v době, kdy začínají růst ceny komodit. Velice rychle by se proto mohlo Evropské centrální bance splnit její přání o inflaci. V inflačním prostředí by se však centrálním bankéřům těžko obhajovalo, proč nakupují státní dluhopisy zemí eurozóny. Náklady na financování dluhu států eurozóny, a to zejména problémových jako Itálie, by pak velice rychle vyletěly vzhůru.
Investoři by vykrváceli do dluhopisů, což jsou zejména banky, podílové fondy, penzijní fondy a pojišťovny. Výsledkem by byl propad západoevropských burz.
Žádná selanka proto investory do konce roku nečeká, ačkoliv trhy jsou až překvapivě klidné.
Dále čtěte:
Index Dow Jones překonal poprvé 19 tisíc bodů
Obavy z „Trumpovy inflace“ vynesly dolar k ročnímu maximu


description: Kauzy a pseudokauzy kolem přístrojového vybavení zatlačily nemocnice do iracionálního chování

title: Boj proti korupci paralyzuje nákupy v nemocnicích

maintext:
Nemocnice získá dotaci na vybavení nových operačních sálů a vyhlásí výběrové řízení. Vítězná firma je odpovědná nejen za to, že sežene všechny potřebné součásti - jednotlivé přístroje, počítače, nábytek atd. -, ale také že ty budou fungovat v jednom celku, že budou komunikovat spolu navzájem i s nemocničním informačním systémem. Pro dodavatele, který takové zakázky realizuje rutinně, to není žádný problém. Do tří měsíců je hotovo.
Nemocnice může sály používat.
Takhle se v českém zdravotnictví nakupovalo ještě před několika lety. Pak přišla velká protikorupční revoluce, která se skutečnými i domnělými hříšníky smetla i racionální praxi. A tak to, co dříve trvalo měsíce, se nyní táhne několik let. Přitom úplně iracionálně, neboť nejen zdravý rozum, ale i platné zákony říkají, že soubory, které tvoří celek, je možné soutěžit společně.
Nesmyslné dělení
V registru veřejných zakázek lze najít dost příkladů, kdy se nesmyslně prodlužuje doba od rozhodnutí o poskytnutí dotace do úspěšného dokončení všech dílčích výběrových řízení. Nemocnice, jako jsou pražský IKEM, Fakultní nemocnice v Plzni, U svaté Anny v Brně či Krajská zdravotní v Ústeckém kraji, pořizovaly v posledních letech vybavení svých center pro léčbu srdce nebo mozkové mrtvice za desítky milionů korun a výběrová řízení se tam natahovala přes tisíc dní i déle. Co se při nich dělo?
Velká zakázka byla rozdělena na x částí. Nemocnice již měly přiděleny peníze, ale nemohly je čerpat, dokud nebyla vysoutěžena i ta úplně poslední část. Jenže rozsekání původně jednoho souboru vede k tomu, že do dílčích výběrových řízení se nepřihlásí dostatečný počet zájemců.
Nezřídka je to jeden nebo žádný a v takových případech se výběrové řízení ruší.
Vzniká několik kol nových pokusů.
Problém mají nejen velké kolosy. V nemocnici v Třinci letos vyhlásili výběrová řízení na projekt Rekonstrukci mezioborové JIP - dodávka zdravotnické techniky a nábytku. Je rozdělen na deset částí. Tři výběrová řízení musela být zrušena, protože se nepřihlásil žádný zájemce, v jednom se sice přihlásili dva uchazeči, ale oba byli vyloučeni a řízení zrušeno.
Racionální změna
Problémy si nemocnice dělají tak trochu samy. Bojí se nařčení z podpory korupce a porušení zákona o veřejných zakázkách, a proto zakázky dělí i tam, kde je to nesmyslné. Zákon byl od října nahrazen zákonem, který se velice podobně jmenuje -o zadávání veřejných zakázek. Oba jsou v hlavních bodech totožné. Požadují po zadavatelích transparentnost, rovné zacházení a zakazují diskriminaci. Nebrání j im ale vyhlásit soutěž tak, jak je to racionální a užitečné. Umožňují stejně tak rozdělit zakázku na dílčí části, jako naopak zohlednit skutečnost, že předmět jejího plnění tvoří jeden funkční celek (například právě vybavení operačního sálu sestavené z více dílčích částí). Nový zákon význam souborných dodávek dokonce posiluje.
Nemocnice tedy mohou využívat i služeb tzv. kompletátorských firem, které šetří čas zaměstnancům, managementu nemocnice a garantují, že dodávka bude v pořádku a v termínu realizována. Pohlídají jim i takové složitosti, jako je soulad se zákonem o zdravotnických prostředcích, který na ně klade celou řadu náročných požadavků, nebo že tyto prostředky byly tzv. integrovány do systému, což není nic jiného, než že spolu komunikují.
Mediální kauzy a pseudokauzy kolem nákupů přístrojového vybavení zatlačily nemocnice do iracionálního chování.
Přitom například v takovém stavebnictví nikoho ani nenapadne, aby nějaká státní instituce soutěžila zvlášť instalatéry a zvlášť zedníky, ale vždy si vybírá dodavatele stavby, který všechny profese a dílčí činnosti zajistí sám (a koordinaci všech prací samozřejmě k tomu). Na tento český přístup, kdy se potácíme od jednoho příkopu u cesty ke druhému, nakonec doplácejí pacienti. Na moderní diagnostiku, která může odhalit právě jejich nemoc včas, si musejí počkat. Zcela zbytečně.
O autorovi| Tomáš Cikrt, šéfredaktor online Zdravotnického deníku


description: České vojáky v zahraničních misích má do budoucna podpořit elitní oddíl třiceti odstřelovačů. Jejich základní výbavou bude krátká americká zbraň DT HTI. Pořízení výzbroje vyjde na více než deset milionů korun.

title: Armáda chystá jednotku odstřelovačů, koupí jim americké pušky


description: Podle velvyslance Spojených států v Česku Andrewa Schapira stále ještě není rozhodnuto o vítězi amerických prezidentských voleb. Jejich výsledek je těsnější, než se čekalo, sdělil Schapiro novinářům. Zároveň uvedl, že nevěří, že by výsledek voleb oslabil česko-americké vztahy, ať se prezidentem stane Donald Trump, nebo Hillary Clintonová.

title: Oslabení vztahů s Českem nečekám, tvrdí velvyslanec Schapiro

maintext:
Republikán Trump si dnes před 07:00 SEČ zajistil 244 volitelů, demokratka Clintonová 215. Pro vítězství ve volbách je třeba 270 volitelů. V řadě amerických států je rozdíl mezi kandidáty tak malý, že stále není možné výsledek odhadnout.
„Nemáme konečný výsledek. Konečný výsledek je tehdy, kdy někdo získá 270 volitelů. To zatím nikdo nemá. Vypadá to, že brzy budeme vědět, ale zažil jsem několik bláznivých voleb, jako v roce 2000, a doby, kdy jsme nevěděli ještě dlouho do dalšího dne,“ řekl Schapiro., Poukázal přitom na volební souboj mezi Georgem Bushem mladším a Alem Gorem, který se rozhodoval až na základě ručního přepočítání hlasů na Floridě.
Americké volby sledujte v online přenosu na Euro.cz
I přesto je podle amerického velvyslance dosavadní průběh sčítání výsledků překvapivý. „Průzkumy předpokládaly těsné, ale jednoznačné vítězství Clintonové. Ale ukazuje se, že to bude dlouhá noc, je to extrémně těsné. Takže to je překvapení,“ řekl.
Neočekává žádný významný dopad na vztahy mezi Washingtonem a Prahou. „Česko-americké vztahy jsou velmi silné. Máme historii, která jde až k Tomáši Masarykovi a k Woodrowu Wilsonovi. A proto skutečně pochybuji, že by změna prezidenta, ať už jím bude Donald Trump, nebo Hillary Clintonová, poškodily nebo oslabily vztahy mezi našimi zeměmi,“ řekl velvyslanec.
Předpokládá také zachování pevného partnerství v Severoatlantické alianci, přestože Trump v kampani mluvil o tom, že státy, které se dostatečně nepodílejí na společné obraně, nemohou počítat s tím, že je budou USA chránit. „Myslím, že každý rozumný pozorovatel ví, že NATO je nejdůležitější garant nejen pro Evropu, ale i pro nás. A nepředpokládám, že by se to měnilo,“ řekl Schapiro.
Z amerických voleb čtěte dále:


description: Prezident Miloš Zeman dnes jmenuje novým ministrem zdravotnictví Miloslava Ludvíka a ministrem pro lidská práva Jana Chvojku (oba ČSSD). V čele resortů nahradí Svatopluka Němečka a Jiřího Dienstbiera. Premiér a předseda ČSSD Bohuslav Sobotka navrhl výměnu ve dvou resortech držených sociální demokracií v reakci na neúspěch strany v krajských a senátních volbách. Zeman ministry před týdnem k dnešnímu datu odvolal.

title: Zeman dnes jmenuje nové ministry ČSSD Chvojku a Ludvíka

maintext:
Sobotka změny v kabinetu odůvodnil tím, že by vláda měla být dynamičtější. Ministři byli podle něj unavení. Ke změnám vyzval premiér i koaliční partnery, předsedové ANO i KDU-ČSL ale střídání v čele svých resortů odmítli. Předseda vlády si poté začal zvát ministry jednotlivě do Strakovy akademie, kde s nimi bilancuje jejich dosavadní působení a plánuje úkoly do zbytku volebního období.
Přečtěte si, co si o výměně ministrů myslí Sobotkův koaliční partner Andrej Babiš:
Výměna ministrů je nesmysl, míní Babiš. Sobotka prý nepsal pravdu
Hlava státu dvojici ministrů jmenuje dnes v 11 hodin, premiér pak oba nové šéfy resortů uvede do úřadů. Ředitele nemocnice v Motole Miloslava Ludvíka nejprve doprovodí na ministerstvo zdravotnictví, s poslancem Chvojkou, který se bude vedle lidských práv zabývat i legislativou, zamíří na Úřad vlády.


description: Rusko během kampaně před americkými prezidentskými volbami navázalo styky se štábem republikána Donalda Trumpa a bude v kontaktech pokračovat i po volbách. Agentuře Interfax to dnes řekl náměstek ruského ministra zahraničí Sergej Rjabkov. Moskva oficiálně v komentářích k průběhu voleb zachovává nestrannost, státní média ale nepokrytě preferují právě Trumpa.

title: Moskva přiznala kontakty s Trumpovým volebním štábem


description: Češi si dnes připomínají historické události spojené se 17. listopadem, kdy proti studentům v roce 1939 krvavě zakročili němečtí nacisté a o 50 let později komunistická moc. Od rána lidé přicházejí se svíčkami a květinami k památníku na 17. listopad 1989 na Národní třídu v Praze. K prvním patřili i předseda ČSSD Bohuslav Sobotka a šéf hnutí ANO, ministr financí Andrej Babiš a předseda Senátu Milan Štěch (ČSSD).

title: Oslavy 17. listopadu ONLINE: Studenti se vrací na Albertov


description: České ekonomice se daří. Není to však díky politice České národní banky, ale jí navzdory.

title: Komentář: Velký intervenční švindl. Ekonomice se daří ČNB navzdory


description: Ostrý tón vůči daňovým rájům vyslal renomovaný americký ekonom a držitel Nobelovy ceny Joseph Stiglitz. Přirovnal je k nakažlivé chorobě či teroristickým organizacím a navrhl jejich ekonomickou izolaci.

title: Izolujme daňové ráje. Jsou jako teroristé, vyzývá ekonom Stiglitz


description: Městská část Praha 10 počítá s tím, že v příštím roce rozdělí v rámci dotací 15 milionů korun na sportovní aktivity. Granty mají putovat jak na akce pro děti, tak i třeba seniory. Jde o historicky nejvyšší částku na sport v městské části.

title: Praha 10 rozdělí 15 milionů na sport


description: Společnost Robert Bosch v Českých Budějovicích získá od státu investiční pobídky na rozšíření výroby a technologického centra v celkové výši až 444 milionu korun. Návrh dnes schválila vláda.

title: Bosch získá od státu investiční pobídky ve výši až 444 milionů

maintext:
Firma Robert Bosch chce investovat 2,2 miliardy korun do rozšíření stávající výroby automobilových dílů a rozšíření vývojového centra. Podle premiéra Bohuslava Sobotky (ČSSD) by tak firma měla vytvořit 620 pracovních míst.
„Celkem 85 bude inženýrských pozic, minimálně 120 míst vznikne pro vysokoškoláky,“ uvedl Sobotka po jednání kabinetu. Zopakoval, že úkolem pro ministerstvo průmyslu je změnit systém investičních pobídek tak, aby nabízely zejména podporu investic do vědy a výzkumu. Ministr průmyslu a obchodu Jan Mládek (ČSSD) poznamenal, že Česko stojí na rozcestí, při současném růstu zaměstnanosti je podle něj nyní třeba zaměřit se na vznik vysoce kvalifikovaných míst a řešení zaměstnanosti v místech, kde se nezaměstnanost snižovat nedaří.
Maximální míra veřejné podpory nesmí přesáhnout pětinu celkové hodnoty způsobilých nákladů. Formou hmotné podpory pořízení dlouhodobého hmotného a nehmotného majetku by mohla firma na oba projekty získat až 275 milionů Kč, zbytek má tvořit sleva na dani z příjmů.
Pokračujeme v získávání investic. Vláda podpořila investiční záměr firmy Bosch, v jižních Čechách by měla vytvořit 620 pracovních míst. — Bohuslav Sobotka (@SlavekSobotka) 16. listopadu 2016
Investiční akce je rozdělena na dvě části. Během tří let Bosch hodlá do rozšíření stávající výroby dílů a příslušenství pro motorová vozidla investovat 1,294 milionu korun. Díky tomu bude vytvořeno 505 nových pracovních míst v okrese České Budějovice, z toho asi 420 dělnických pozic a asi 85 inženýrských pozic.
Společnost má dále v plánu během následujících čtyř let i investici do rozšíření technologického centra na výzkum a vývoj dílů a příslušenství pro motorová vozidla, a to 904 milionů Kč. Touto investicí chce vytvořit 120 nových pracovních míst na Českobudějovicku, a to převážně vysokoškolského a také odborného středoškolského vzdělání.
Robert Bosch je největší strojírenskou firmou na jihu Čech. Loni zvýšila obrat meziročně o 23 procent na dosud nejvyšší hodnotu 18,3 miliardy korun. Zisk firma nezveřejňuje. Společnost vznikla v roce 1992 jako společný podnik Robert Bosch GmbH Stuttgart a Motor Jikov a.s. České Budějovice. Od roku 1995 je stoprocentní dceřinou společností německého koncernu.
Dále čtěte:
Emisní skandál: Volkswagenu prý pomáhal Bosch
Vláda podepíše s GE investiční smlouvu za 9,5 miliardy


description: Finančními potížemi zmítané Atlantic City, známé pro svá kasina, přichází o kontrolu nad vlastním městem. Státu New Jersey se nelíbil navržený plán na nastartování ekonomiky a město převzal pod sebe.

title: Pád města hazardu. Atlantic City přechází pod stát