description: Vimperk – Stejnou cenu vody jako v letošním roce budou Vimperští platit i v roce 2017. Po skokovém navýšení vodného a stočného o pět korun v roce 2015 tak…

title: Po loňském zdražení je cena vody stejná

maintext:
Vimperk – Stejnou cenu vody jako v letošním roce budou Vimperští platit i v roce 2017. Po skokovém navýšení vodného a stočného o pět korun v roce 2015 tak zůstává pro obyvatele města voda na stejné cenové úrovni. „V loňském roce došlo k navýšení vodného a stočného o pět korun, v letošním roce zůstává na stejné úrovni pro domácnosti i pro ostatní odběratele. Vodné je navrženo bez 15 procent DPH na 37,78 korun a stočné rovných 33 koruny. Celkem tedy je vodné a stočné navrženo na 70,78 korun," uvedla starostka Jaroslava Martanová.
Ilustrační fotoFoto: Deník/Miroslav Fuchs
Vimperk bude muset investovat v příštích letech do obnovy vodohospodářského majetku desítky milionů. Prvních více než dvanáct hned příští rok. Se zhruba dvanácti miliony korun, které město plánuje vložit do rekonstrukce vodovodu a kanalizace v ulici Nad Stadionem a části ulice 1. máje, bude muset Vimperk v příštích letech investovat do svého vodohospodářského majetku kolem osmdesáti milionů korun.
Vyplývá to z analýzy, kterou zastupitelům představila na posledním jednání starostka Jaroslava Martanová. A s investicemi začne Vimperk už v příštím roce, kdy by měly investice do vodohospodářského majetku dosahovat ke třinácti milionům korun. „V rozpočtu pro příští rok je navrženo zahájení opravy vodovodu a kanalizace v ulici 1. máje. Jedná se o úsek od křižovatky Fišerka po hotel Zlatá hvězda a pak část ulice Nad Stadionem. Částka na obnovu vodohospodářské infrastruktury je stanovena na ulici 1. máje ve výši 11,6 milionu korun v rozpočtovaných cenách. V ulici Nad Stadionem je to 1,545 milionu korun. Současně se bude zpracovávat projektová dokumentace na čistírnu odpadních vod za 205 tisíc korun a navrženy jsou i další udržovací práce související s údržbou čistírny odpadních vod, vodojemu, obnovou vodovodu v Pravětíně a drobnosti, které se pohybují od padesáti do dvou set padesáti tisíc korun," shrnula starostka.
Z velkých investic do budoucích let musí Vimperští uvažovat především v rámci areálu U Sloupů, ať už se týká čistírny odpadních vod, nebo kanalizace a vodovodu. „V minulosti byl vypracován projekt napojení kanalizace a posílení vodovodního řadu z areálu U Sloupů na centrální čistírnu odpadních vod. Ta má dostatečnou kapacitu a bylo by lepší soustředit vše do jedné čistírny. Tato investice je podle odhadu v nákladech kolem dvaceti tří milionů korun," naznačila starostka. A k řešení je i osud čistírny odpadních vod přímo v areálu bývalých kasáren. Právě tam totiž nedopadlo nejlépe hodnocení kalů. Ty jsou hodnoceny jako nebezpečný odpad, který bude muset město nechat zlikvidovat. Jak, to zatím rozhodnuto nebylo. „V rámci průzkum jsou navrhovány dvě varianty, jedna počítá s uložením kalů na skládce ve Vodňanech za půl milionu korun, druhá varianta navrhuje lokalitu Mydlovary a pohybuje se kolem sto padesáti tisíc korun. Faktem zůstává, že v prosinci příštího roku končí povolení na čištění odpadních vod v areálu U Sloupů, takže bude záležet na výsledku jednání s vodohospodářským orgánem na dalším provozování čistírny odpadních vod U Sloupů. Vyřešenu nemáme kanalizaci uvnitř areálu, kde jsou odhadované náklady ve výši osmnáct milionů korun," doplnila starostka.
S objemem nutných investic vyplývá i otázka, kde na ně chce město vzít potřebné peníze. „Ze zákona nám vyplývá mít takovou částku z provozu a nájemného z vodohospodářského majetku, která by nám pomohla s obnovou tohoto majetku. Jedná se o nájemné ve výši 10,1 milionu korun bez DPH. Pokud bude zachována tato výše nájemného, věřím, že jsme během šesti let schopni zainvestovat velké akce, které nás čekají," dodala.


description: Čkyně /FOTOGALERIE/ - V sobotu 17. prosince večer se ve Čkyni uskutečnil vánoční koncert Dechového orchestru ZUŠ Vimperk pod vedením Petra Staňka a Pavla…

title: Vimperská dechovka koncertovala ve Čkyni

fasttext_language: cs


description: Prachatice /FOTOGALERIE/ - Na Štědrý den dopoledne se Prachatičtí tradičně vydávají pro Betlémské světlo, které jim roznášejí skauti.

title: Prachatičtí se vydali pro Betlémské světlo


title: Ze začátečníků jsou po pátku už mírně pokročilí tanečníci

maintext:
Hracholusky / Vitějovice (FOTOGALERIE) - Sedm pátečních večerů věnovaly páry sobě a tanečním krokům.
Taneční většina lidí chápe jako synonymum pro získávání prvních tanečních a společenských zkušeností. Zdaleka ale nejsou výsadou jen pro ty, kterým sotva oschlo razítko na občance.
S tancem a tanečními kurzy se dá začít prakticky kdykoliv, stačí jen chtít. Dokladem toho jsou i páry, které v pátek večer v Kulturním domě v Hracholuskách slavnostním věnečkem završily taneční kurzy, které jim pomohly zvládnout nástrahy společenského tance.
S nápadem uspořádat kurzy, přišla starostka Vitějovic Lenka Tůmová, která spolu s manželem patřila mezi úspěšné absolventy. "Vždycky jsem po tom toužila, ale nikdy nebyla vhodná příležitost. Slyšela jsem o kurzech, které se pořádaly ve Strunkovicích nad Blanicí, ale v té době jsem měla malé děti. Když odrostly, řekla jsem si, proč to neuspořádat i u nás. Sehnala jsem si kontakty na taneční školy, jedna nám vyšla vstříc, v létě jsme se domluvili, že bychom na podzim pořádali ve Vitějovicích kurzy. Byl to takový pokus, jestli to vyjde, ale nakonec to vyšlo. Přihlásilo se nám patnáct párů, tančili jsme v sále ve Vitějovicích, ale není tam dostatečný prostor. Sešli jsme se nejen Vitějovičtí, ale i z Hracholusk, z Prachatic. Myslím, že to byla vydařená akce," hodnotí taneční kurzy Lenka Tůmová.
A složité nebylo dát dohormady ani páry. "Některé páry se ozvaly samy, jakmile jsem to ve Vitějovicích rozhlásila. Mí přátelé projevili zájem hned. Přátelé to řekli svým přátelům a známým a dalo se to dohromady," dodává.
Už ze samotného názvu kurzu plyne, že zkušenosti s tancem páry mnoho neměly, byť někteří už své první taneční absolvovali. "Ptala jsem se na začátku, takže někdo už taneční kurzy kdysi absolvoval, stejně jako já, ale v mém případě už je to pětadvacet let, takže je to tak, jako bychom začínali od začátku, někteří byli skutečně tanečními nepoznamenaní. Na začátku to sice bylo trochu znát, ale všichni udělali obrovské pokroky a na dnešní závěrečný věneček se všichni moc těšíme. Navíc chceme pokračovat," naznačila Lenka Tůmová.
A začít by se mělo v lednu. "S dalšími kurzy počítáme na sto procent. Hned 27. ledna zahajujeme v sále v Hracholuskách kurz pro pokročilé s těmi, kteří absolvovali tento kurz, nebudeme přijímat nikoho dalšího, chceme zachovat tu počáteční skupinu, která si dokonale sedla. Ale možnost dostanou ve stejný den i další začátečníci, další termíny si ještě upřesníme," slíbila vitějovická starostka.
U klasických tanečních pro mládež není problém stanovit termín. Tento kurz ale navštěvovali zaměstnaní dospělí lidé. I to se ale podařilo sladit. "Všichni chodíme do práce, máme rodiny a jsme docela zaneprázdnění. Takže jasná volba byl pátek večer. Je po týdenním pracovním shonu, takže páteční dvě hodiny večer jsou příjemné odreagování. Občas jsme si s přáteli zašli po lekci ještě na skleničku vína. Brali jsme to i tak, že si chceme pátek užít, odreagovat se, udělat něco pro sebe a zároveň se něco nového naučit, hezky se obléct," přiznává Lenka Tůmová.
A v čem se podle ní lišily současné taneční oproti těm, kteé někteří v mládí absolvovali? "Určitě v tom, že tančíme, protože chceme, ne že musíme, takže si to všichni užíváme, a odpadají i ty prvotní obavy, jestli pro vás někdo přijde," směje se Lenka Tůmová.
Své doslova první zkušenosti s většinou tanců získal v kurzu také Václav Vozábal, starosta sousedních Hracholusk. "Pro mne to byl úplný začátek, jako mladý jsem do tanečních nechodil. Tak polku a valčík jsem se nějak naučit zvládnul ještě před vojnou, ale ostatní tance ne, ty jsem poznával a učil se až při tomto kurzu," říká Václav Vozábal.
I když při pátečním věnečku spolu s ostatními kurzisty předvedl, že minimálně základní kroky celé řady společenských tanců už zvládá s přehledem, mezi tanci má své favority. "Nejbližší je mi asi waltz a disko polka, ostatní zhruba stejně," dodal a připustil, že argentinské tango s růží patřilo určitě k náročnějším tancům.
A pokud jde o hodnocení celého kurzu, shoduje se s Lenkou Tůmovou. "Byl výborný, lektoři se nám opravdu velmi věnovali, celá skupina je velmi přátelská. Nebylo to z donucení, ale protože jsme chtěli."


description: Volarsko /FOTOGALERIE/ - Ryby na vánoční stůl jdou už od čtvrtka 22. prosince na dračku. Ve Strážném prodávají ryby v rybárně, nejvíce jde na odbyt kapr a…

title: Lidé kupují nejen kapra, ale klidně i pstruha


title: Vlastní vody chtějí brát až polovinu

maintext:
Prachatice - Zvyšování ceny mohou zabránit nádrže ve vodojemu Fefry.
Ilustrační fotoFoto: Deník/Miroslav Fuchs
Cena vodného a stočného se v Prachaticích od příštího roku zvýší. Podle informací Martina Malého, starosty města, to bude s největší pravděpodobností o 2,40 Kč za kubík. „Důvodem je zvýšení ceny společností ČEVAK a.s., která vodohospodářský majetek města spravuje" vysvětlil Martin Malý. Společnost ČEVAK se zase obhajuje nutnost tohoto zvýšení několika hledisky, což je podle nich zdražení nakupované římovské vody od společnosti JVS, která zvyšuje cenu této suroviny od následujícího roku o více než jednu korunu, snížením spotřeby vody brané z místních zdrojů a inflací.
JE KDE ŠETŘIT!
Zdražení vody pro obyvatele Prachatic se ale starostovi a vedení radnice nelíbí a rozhodli, že zakročit. Část vody do městského systému totiž bere z vlastních zdrojů. „Ty jsou logicky mnohonásobně levnější. ČEVAK nakoupí kubík vody za šestnáct korun a vodu z místních zdrojů jsme schopni do systému dostat v ceně dvě koruny za kubík," popsal.
Zdroje vody z lesů Libína, Černé hory a dalších míst nad městem mají podle Martina Malého určitou rezervu tak, že bude možné je využít a snížit tím odběr vody z Římova. „Právě to by mohlo nárůst ceny vody do budoucna zbrzdit a nebo dokonce i lehce snížit," zauvažoval. Také proto město chce posílit vodojem Fefry a brát vlastní vody více než tomu bylo dosud. To dokonce před mnoha lety navrhovala zastupitelka Jana Krejsová (ČSSD). Na její návrhy nikdo nereagoval. To by se mohlo ale už v příštím roce změnit.
A možná také proto Prachatičtí v letošním roce za kubík vody platí 74,43 korun s DPH. Dalším důvodem je i snížení odběru vody nejprve po ukončení provozu společnosti Madeta a následně Nemocnice Prachatice.
Při posledních kalkulacích ceny vody pro příští rok a následném zjišťování možností, jak ušetřit, vedení prachatické radnice zjistilo, že rozdíl v ceně vody z JVS a při odběru z vlastních zdrojů bude v příštím roce již 14 Kč za kubík. „Z dalšího zdražování máme strach. Na druhou stranu víme, že vlastní zdroje mají ještě určitou rezervu, kterou bychom mohli využít," zdůraznil Martin Malý a jedním dechem dodal, že voda, která teče do vodovodních kohoutků některých domácností v Prachaticích z pramenišť okolních lesů, je velice kvalitní.
A pokud se podaří brát více vody z vlastních zdrojů a nezvýší se nějak dramaticky inflace, může cena vody v příštím, případně následujícím roce, stagnovat i přesto, že nákup tekutiny z jednotného vodárenského systému (JVS) bude stejně dražší.
Proto má město v plánu do vodojemu Fefry investovat. Chtějí totiž nakumulovat vody více, aby mohla být využita v době, kdy je potřeba. Nejsou to zrovna malé peníze.
MÍSTNÍ VODY JE DOST
Zásadní problém je v tom, že vodojem Fefry nad internátem v ulici Zlatá stezka má příliš malou nádrž, proto není možné načerpat a následně pustit do města více místní tekutiny. Voda tam sice je, ale v časech, kdy ji obyvatelé používají více, se rychle vyčerpá a nestihne se dočerpávat. „V současné době má vodojem kapacitu 260 kubíků. Ve chvíli, kdy se nádrž při nižší spotřebě v domácnostech naplní, další voda přetéká bez využití do potoka a tomu chceme zabránit," vysvětlil prachatický starosta.
PŮL NA PŮL
V rozpočtu „pod čarou" na příští rok je proto navrženo sedm milionů korun, za které by město nechalo postavit akumulační nádrž se dvěma komorami, které by zachytily dvakrát pět set kubíků vody. „To by v konečném důsledku znamenalo, že bychom se mohli přiblížit poměru koupené a vlastní vody půl na půl. Další část města by tak dostala kvalitní vodu z místních zdrojů a navíc ještě ušetříme při nákupu vody od JVS," popsal Martin Malý plán města. Přidal, že nová nádrž by mohla stát přibližně sedm milionů korun. K tomu ale v první fázi město zaplatí ještě milion za projekt a přípravné práce.
To ovšem není všechno, k tomu, aby šlo poslat více vody do města, je nutné ještě zainvestovat do výměny potrubí v ulici Zlatá stezka k vodojemu Fefry. „Potřebujeme zvýšit průtok, a proto je třeba vyměnit vodovodní potrubí za větší. K tomu bude potřeba dalších 1,8 milionu korun," dodal prachatický starosta.
Tak trochu v souvislosti s rozšířením odběru vody z místních zdrojů je plánovaná další investice do oprav. I ta by se měla uskutečnit v příštím roce a jde o opravu vodovodního potrubí v chodníku ve Slámově ulici. „Jeho součástí bude také rekonstrukce teplovodu. Do návrhu rozpočtu města jsme tak připravili 3,6 milionu korun, další peníze pak vloží městská společnost Tepelné hospodářství na opravu teplovodu," upřesnil starosta města.
CENA MOŽNÁ KLESNE
Sumy jsou to sice obrovské, ale podle propočtů radnice to bude mít okamžitý ekonomický efekt pro samotné obyvatele města. „V ideálním případě nulové inflace bychom mohli navíc cenu vody i o něco snížit," doplnil Martin Malý.
Propočtům, jak snížit cenu a dostat více vody z místních pramenišť do domácností, předcházelo i pozorování jejího množství na přítoku do stávající nádrže. „I když vydatnost vody v suchých letech vždy o něco poklesne, stále je jí dostatek. Pokud jí víc zachytíme a využijeme, v nádržích se dlouho neohřeje. Naprosto čerstvá se dostane během několika hodin ke spotřebiteli," doplnil starosta s tím, že nechat odtékat nevyužitou vodu přepadem do potoka je obrovská škoda.


title: Za málo peněz chtěli farníci hodně muziky a nakonec ji i slyšeli

maintext:
Bohumilice – Je to již více než tři sta let, co se v Bohumilicích rozhodli, že si pořídí nový zvon.
Ilustrační kresbaFoto: Pro Deník/Marika Petrmanová
Asi že ten starý byl nějaký nakřáplý a nezněl tak, jak měl, což už některým farníkům lezlo pěkně na nervy. Ale že byli v té vsi na samé hranici Šumavy tak trochu šetrní, přemýšleli, jak to udělat, aby je to nevyšlo moc draho. A tak se stalo, že hospodský se od jednoho obchodníka, co putoval z Bavor do Čech, dozvěděl, že v Perlesreutu, kam si jezdí nakupovat šňupavý tabák, mají v sakristii jeden pěkný zvon navíc a nevědí, co s tím. Hospodský si tu zprávu nenechal pro sebe, a když se v neděli po mši svaté sešli v hospodě všichni starší z obce, pěkně to probrali. Farář nebyl proti, a tak vypravili delegaci, že se na ten zvon pojedou podívat.
Chvíli to trvalo, neboť museli počkat do jara, až na Šumavě sleze sníh, ale když se tam po svatém Vojtěchu vypravili a zvon viděli, měli jasno. Tedy on ten zvon nebyl nijak zvlášť zdobený a tedy ani krásný, ale zvuk měl obstojný a velký byl akorát. Do věže krom zvoníka nikdo neleze a i ten tahá za provaz ze spodního podlaží, takže ho nikdo okukovat nebude. A když se dozvěděli cenu, za jakou jim ho Bavorští chtěli prodat, doslova jásali radostí, za takovou cenu by v Čechách nekoupili ani zinkový umíráček.
Přivezli zvon a s velkou slávou ho zavěsili do věže. To bylo ještě v tom starém kostele, co měl věže hned dvě. Když bylo hotovo, vyzvali starostu, který na nový zvon přispěl nejvíce, aby první zatahal za provaz. Jenže dříve, než tak učinil, zvon se rozezvučel sám. No rozezvučel, ono to spíš znělo jak skleničky na drncajícím voze. Takové slabé drkotání. Všichni, co tam byli, se na sebe podívali a vylezli o patro výše. A opravdu. Zvon se chvěl, aniž by k tomu potřeboval lidské pomoci. Nikdo nevěděl, co s tím, ani mistr zvonař neporadil, a tak jeli zpátky do Bavor. A hned věděli, proč byl ten zvon za hubičku. On se totiž bojí výšek. Ale obchod byl uzavřen a zmýlená neplatí.
Zvon tedy putoval dolů, do sakristie, tentokrát v Čechách a během let si v Bohumilicích opatřili zvony jiné, prý hned tři. Avšak po dlouhém čase ves vyhořela a plameny pohltily faru i kostel a ze zvonů zbyla jen bronzová louže. Kostel tedy postavili nový a přemýšleli, co zavěsí do zvonice, neboť peněz se nedostávalo. Kdosi si vzpomněl na zvon, který v sakristii unikl zkáze a jen tak zahálí.
Ale co se zvonem, který se rozklepe sotva je pár metrů nad zemí? Tak změnili plány, kostelu ubrali věž a hned vedle postavili zvoničku, kterou hravě přeplivne malý kluk. Tak zvon zavěsili, a ten jim z vděčnosti, že je pěkně kousek nad zemí, zvonil krásněji, než kdekterý zvon široko daleko.
JAROSLAV PULKRÁBEK


description: Lažiště /FOTOGALERIE/ - Vánoční otužování, tak zněl název sešlosti, která se konala dnes, 26. prosince, u lažišťského koupaliště. Do vody koupaliště…

title: Na Štěpána vlezli do vody koupaliště, a s velkou parádou

maintext:
Lažiště /FOTOGALERIE/ - Vánoční otužování, tak zněl název sešlosti, která se konala dnes, 26. prosince, u lažišťského koupaliště. Do vody koupaliště nakonec šlo dvanáct chlapů. Odvážlivci byli na poznat na první pohled už při příchodu ke koupališti. Nejen, že přicházeli ve stylových županech, ale s sebou si nesli potřebné propriety ke koupání.
Letos poprvé uspořádali Lažišťští Vánoční otužování na tamním koupališti. Předem se museli na akci připravit, na hladině museli vysekat dostatečně velkou díru v ledu, aby se do vody mohli ponořit všichni společně. "Nic na tom prý není, moje přítelkyně Tereza, mi radila, že se stačí ponořit a udělat dvě tempa," uvítal všechny přítomné Jan Pěsta, starosta Lažišť. Také on byl jedním z dvanácti chlapů, kteří se do vody ponořili.
Ač venkovní teplota byla přibližně devět stupňů Celsia a sluníčko pro první ročník vánočního otužování opravdu přálo, led na koupališti měl minimálně tři centimetry a teplota vody byla tři a půl stupně. Koupel byla proto pouze pro odvážné. A tak přihlížejících, kterých byla kolem koupaliště více než stovka, ocenili odvahu dvanácti otužilců dlouhým potleskem. Na zahřátí pak všichni, kdo do vody vlezli, dostali lahvinku lahodného jihočeského moku s lodičkou. Hned po ochlazení proto všichni odvážlivci tu svou lahvinku načali a připili si na pevné zdraví a hezké Vánoce.


title: Dospělé taneční páry si dokáží taneční více užít

maintext:
Hracholusky / Vitějovice - Na věku u tanečních nezáleží, důležité je chtít se učit.
Taneční lektoři Radka Karvánková a Martin Slobodník.Foto: Deník/Miroslav Fuchs
Sedm pátečních večerů věnovali taneční lektoři Martin Slobodník a Radka Karvánková párům, které se v dospěkém věku rozhodli začít se učit společenským tancům. Minulý pátek pak předvedli svým přátelům a rodinám, jak základy zvládly. A jak kurz hodnotí samotní lektoři?
Jak jste s výsledkem spokojeni?
Martin Slobodník: Obecně se dá říct, že čas strávený na tanečních kurzech považujeme za příjemný. V podstatě máme za to, že na věku nezáleží a pokud jsou páry ve zralejším věku, mají kurzy zcela jiného ducha.
Radka Karvánková: Za oba asi mohu říct, že se nám na kurzu sešla vynikající skupina lidí. Páteční večery byly v naprosto uvolněné atmosféře, docela jsme se společně i pobavili a určitě se i něco naučili.
Jak na tom na začátku páry byly, zkoušeli jste je?
Radka Karvánková: Určitý obrázek jsme si udělali na první lekci, začali jsme nejjednodušším tancem blues a zjistili jsme, že se ho někdo vůbec neučil, nebo jej moc neumí. V průběhu celého kurzu jsme výuku přizpůsobovali účastníkům kurzu.
Martin Slobodník: Na začátku jsme zjistili, jak na tom jednotlivé páry jsou. Řada z nich navštěvovala kurzy před lety a stává se, že dříve se některé tance vyučovaly poněkud jinak, nebo se neučily vůbec. To se týká například latinskoamerické salsy, o kterou jsme obohatili náš kurz.
Jaké tance se tedy naučili?
Martin Slobodník: Co jsme věděli, všichni nějakým způsobem uměli tančit valčík a polku, i když v trochu odlišné formě. My vyučujeme polku skočnou, takže jsme se snažili taneční styl sjednotit.
A co disko polka, jak ta jim šla?
Radka Karvánková: Vzali ji velmi dobře. Velmi se jim zalíbila a určitě patří k nejoblíbenějším tancům.
A který tanec dal párům, lidově řečeno, nejvíce zabrat?
Radka Karvánková: Z těch standardních tanců, pokud mohu konstatovat, to bylo určitě tango, které je velmi náročné zejména na rytmizaci. Z latinskoamerické části pak částečně cha-cha a zčásti i jive, ale nakonec to zvládli úplně všichni.
Jaký je rozdíl mezi páry, které začínají na prvních tanečních ve studentském věku od nuly, a které už přece jen nějaké zkušenosti včetně životních mají? Přece jen se jednalo vesměs o manželské páry?
Radka Karvánková: Taneční pro mládež jsou i více svázanější v tom, že se zabývají i společenskou etiketou, kterou do těchto kurzů už nezařazujeme. Přece jen se jedná o dospělé páry na jisté úrovni. Na druhou stranu se s nimi pracuje lépe, atmosféra je uvolněnější a dokáží si taneční užít.
Martin Slobodník: Pro mladé páry mají taneční trochu jiný význam, páry se teprve vzájemně poznávají. Naše kurzy už navštěvovaly v zásadě stabilní především manželské páry. Myslím si, že pro ně je to určitě příjemné zpestření po tom celotýdenním shonu. Dnešní doba je hodně uspěchaná a taneční kurz dovoluje na chvíli se zastavit, poslechnout si příjemnou hudbu a strávit s partnerem čas i trochu jinak.
Zaznělo na těchto kurzech i ono tradiční: Pánové, zadejte se?
Martin Slobodník: My dokonce říkáme: Pánové, zadejte si své partnerky, aby náhodou nedošlo k nechtěným faux pais.
Trvali jste na klasickém společenském úboru, tedy oblek, motýlek, bílá košile pro pány a šaty pro dámy?
Martin Slobodník: Vyučujeme taneční kurzy i v Českých Budějovicích, ale musím říci, že tady jsme zvolili poněkud uvolněnější atmosféru. Na tanečních párech jsme nevyžadovali žádný zvláštní dress code, nicméně mám za to, že všichni sami vycítili, že společenský oděv je vhodný. A všechny páry bych chtěl pochválit, protože to dodržovaly po celou dobu kurzů, byť jsme je o to vysloveně nežádali.
Jak na tom byly dámy?
Radka Karvánková: Ty si to zcela jistě užívaly, na páteční večer se mohly vyparádit, vždy přišly krásně oblečené a nalíčené.
V tuto chvíli je jasné, že koncem ledna budou kurzy pokračovat?
Radka Karvánková: Je tomu tak, tento kurz posuneme dál, už to nebudou začátečníci, ale již mírně pokročilí. Můžeme prozradit, že otevřeme ve stejném termínu další kurz pro začátečníky opět v sále v Hracholuskách.
Nakolik se změní skladba tanců pro pokračující kurz?
Martin Slobodník: Přidáme si další tance, které páry zatím netančily. Přidáme si například rumbu a uvidíme, jaké se sejdou páry, takže možná to bude i samba. Ale hlavně si přidáme další taneční figury v tancích, které jsme se již naučili. Takže skladba tanců bude sice víceméně obdobná, ale o něco náročnější. A pro zajímavost si přidáme řecký tanec, nebo letkis. Ale to by bylo spíše pro zpestření.
Když osobně navštívíte nějaký ples, nemrzí vás, že to, co vy učíte své kurzisty, pak na parketě při tradiční sestavě tři na tři vlastně nevyužijí?
Martin Slobodník: Řada našich již pokročilých kurzistů, kteří mají za sebou s námi tři čtyři kurzy, se naopak sama snaží aktivně na plesech to, co se naučili, na plesech prodat. Takže jsou na parketě mezi prvními a dokud je taneční prostor, snaží se si tanec co nejvíce užít. A byť jsou to plesy na venkově, hraje se při nich jive i cha-cha.
Radka Karvánková: Spousta kapel už svůj repertoár pro plesy a bály přizpůsobila tak, aby si každý našel to své.
Dá se říci, že taneční kurzy pro starší a pokročilé zažívá určitou renesanci?
Martin Slobodník: Myslím si, že to tak je, velké popularitě se těší televizní pořad Star Dance. Lidi to zajímá, velmi rádi to sledují a podle mého si řeknou, proč to nezkusit také.
Radka Karvánková: Je to znát i na plesech, společenský tanec se opět dostal do většího povědomí veřejnosti právě díky Star Dance.


description: Horní Vltavice /FOTOGALERIE/ - Česko - Bavorské vánoce uspořádal Obecní úřad společně s Římsko katolickou farností. Jejich hlavní kulisou byl vánoční…

title: Hornovltavičtí uspořádali česko - bavorské Vánoce


description: Provozovatel Steamu z hráčů po vánočních nákupech každoročně páčí zbytky peněz. A díky výrazným slevám na pestrý výběr her, od věhlasných značek až po nadějné nezávislé počiny, se mu to zpravidla daří.

title: Začaly vánoční slevy na Steamu. Grand Theft Auto V koupíte za polovinu


title: Dinosauří hra Robinson: The Journey v lednu vyjde i pro Oculus Rift

maintext: V prosinci je to rok, co jsem si pořídil kapesní konzoli PlayStation Vita. Ačkoliv je na trhu v pozici otloukánka, skvělých her je na ní k dispozici víc než... celý článek


description: Tým ze společnosti Lionhead Studios vzal spravedlnost do svých rukou. Příběh z roku 2003 vyplul v prosinci na povrch díky letošnímu zrušení studia. Bývalí zaměstnanci totiž začali otevřeně hovořit o některých zážitcích.

title: Vývojářům ukradl materiály, ti ho vystopovali a „vyhrožovali“ mu


description: Na tvorbě her se podílela, podílí a bude podílet spousta lidí. Ale následující pánové mají mezi nimi speciální místo.

title: 12 tvůrců, kteří změnili videoherní svět

maintext:
Tvorba videoher je lákavý (a náročný) obor, do kterého se žene spousta nadšenců. Někteří s vidinou hromady peněz, jiní s touhou změnit videoherní svět. Málokomu se to povede, ale je pár těch, kteří to zvládli. Kteří tvůrci se podle nás nesmazatelně zapsali do historie?
1. Hironobu Sakaguchi
Hironobu Sakaguchi
Nechceme, aby to znělo stereotypně, ale Asiaté jsou na videohry machři. Speciálně pak usměvavý pán Hironobu Sakaguchi. Ten v roce 1987 přišel s titulem Final Fantasy. Slíbil si, že pokud hra neuspěje, vrátí se zpět na univerzitu, ze které odešel. Školní batoh znovu oprašovat nemusel. Z Final Fantasy se stala extrémně úspěšná série, které se prodalo kolem 115 milionů kusů po celém světě a výrazně ovlivnila žánr her na hrdiny.
Přínos Sakaguchiho pro herní svět byl v roce 2000 oceněn místem v Síni slávy organizace Academy of Interactive Arts & Sciences. Hironobu se pokusil uplatit i jako režisér, na kontě má například film Final Fantasy: The Spirit Within z roku 2001, ale ten, bez ohledu na recenze, prodělal více než 90 milionů dolarů. Tvůrce v roce 2003 opustil studio Square (aktuálně Square Enix), pod jehož hlavičkou vzniká série Final Fantasy a založil vlastní společnost Mistwalker, která stojí například za hrou Blue Dragon.
2. Ralph H. Baer
Pokud se někomu přezdívá „Otec videoher“, je jasné, že to nebude pro nic za nic. Baer je považován za osobu, která stála za zrodem myšlenky videoherních konzolí pro domácí využití. Už v roce 1951 se začal touto ideou zabývat, ale v dané době se jeho nápady nedočkaly nadšených ohlasů. Trvalo 15 let, než měl šanci se téhle tématice intenzivněji věnovat. Dostal k dispozici 2 500 dolarů a byli mu přiděleni dva spolupracovníci, inženýři Bill Rusch a Bill Harrison. Díky jejich společné snaze vznikla konzole „Brown Box“.
Koluje historka, že ve chvíli, kdy byla konzole předvedena patentovému úředníkovi, seběhlo se celé patro a všichni si chtěli dosud nevídanou novinku vyzkoušet. Komerční verze se dostala do prodeje v roce 1972, a to pod jménem Magnavox Odyssey (výroby se ujala firma Magnavox). Prodalo se zhruba 340 tisíc kusů. To inspirovalo jiné společnosti (například Atari), aby začaly po tomto odvětví zábavy také pokukovat. Je na místě zmínit, že Baer je i tvůrcem první světelné pistole. Zemřel 6. prosince 2014.
3. Michael Morhaime
Michael Morhaime na Blizzconu 2016
Samozřejmě v našem přehledu musí figurovat i někdo z Blizzard Entertainment a volba padla na prezidenta a spoluzakladatele této legendární společnosti.
Důvody není úplně nutné objasňovat, ale jen pro úplnost, Blizzard nabídl hráčům ikonické projekty jako Warcraft, Starcraft, Diablo nebo legendu žánru MMORPG (massive multiplayer online role-playing game) World of Warcraft, kterou stále zbožňují miliony hráčů. Není tak divu, že Michael obdržel za svou práci několik prestižních cen a v roce 2008 byl uveden do Síně slávy Academy of Interactive Arts & Sciences. A Morhaime se netěší pouze z vitríny plné cen, ale také z toho, že se jeho odměny, které dostává od Blizzardu, počítají v milionech dolarů.
4. Will Wright
Will Wright
Tenhle nenápadný herní designér je jednou z nejvýraznějších osob v branži. A není divu, na kontě má legendární budovatelskou strategii SimCity z roku 1989, díky které se dostal do povědomí hráčů.
Ale opravdovou hvězdu z něj udělal jiný titul, a to „simulátor života“ The Sims. Jde o nejúspěšnější videoherní sérii pro PC, které se po celém světě prodalo více než 175 milionů kusů. The Sims jsou nejvýraznějším dílkem tohoto tvůrce, ale stydět se nemusí ani za jiný počin jménem Spore z roku 2008, kterého se za první tři týdny prodalo více než 400 tisíc kusů. Bonusem pak byly velmi pozitivní recenze.
5. John Carmack
John Carmack
Asi málokdo nám bude oponovat, pokud prohlásíme, že John je jedním z nejznámějších videoherních tvůrců vůbec. A také nejoceňovanějších. Má na svém kontě spoustu různých trofejí. Ty ani nebudeme vyjmenovávat, protože by to bylo na samostatný článek.
Není divu, že je John tak populární, vždyť díky němu jsme si mohli užívat projekty jako Commander Keen, ale především Wolfenstein 3D, Doom nebo Quake, na kterých pracoval jako hlavní programátor. Carmack proslul také tím, že vytváří grafické technologie, které často používají i jiní tvůrci. V roce 2013 začal Carmack spolupracovat na brýlích pro virtuální realitu Oculus Rift, což byl důvodem, proč opustil vývojářské studio id Software. A aby se náhodou nenudil, založil společnost Armadillo Aerospace, která se zaměřuje na cesty do vesmíru pro veřejnost.
6. Ed Boon
Ed Boon
Série Mortal Kombat je velmi populární a patří mezi nejoblíbenější bojovky, ale to není hlavní důvod, proč se Ed Boon objevuje v našem výčtu nejzajímavějších videoherních tvůrců.
Vybrali jsme ho proto, že jeho „dítko“ Mortal Kombat bylo jednou z příčin pro vznik věkové klasifikace her v několika zemích. Krvavá bojovka velmi výrazně přispěla k tomu, že byl v USA vytvořen systém ESRB (Entertainment Software Rating Board) a v Austrálii Australian Classfication Board. Kromě toho se Mortal Kombat stal předlohou pro jeden z mála snesitelných filmů na motivy videoher.
7. Hideo Kojima
Hideo Kojima
Bývalý viceprezident společnosti Kojima Digital Entertainment a současný ředitel Kojima Productions stojí hned za několika úspěšnými sériemi, ale tou bezesporu nejznámější je Metal Gear, která pomohla definovat žánr stealth akcí.
Z Metal Gearu se stala extrémně populární značka, prodalo se přes 27 milionů her ze série. A stejně jako většina zmíněných kolegů i Hideo se může pochlubit množstvím různých cen (včetně MTV Game Award). Kromě Metal Gearu spolupracoval titulech Policenauts nebo Castlevania: Lord of Shadows. I ty mají slušné množství fandů.
8. Sid Meier
Sid Meier
Co by to bylo za přehled nejvýraznějších herních tvůrců, kdyby v něm nefiguroval Sid Meier, který si získal srdce hráčů díky sérii strategií Civilization. Někteří jdou tak daleko, že ho označují za „Otce amerických videoher“. A není to úplně přehnané.
V roce 1982 Sid Meier a Bill Stealey založili firmu MicroProse, která zaštítila legendární tituly, jako je zmíněná Civilization, ale také například Railroad Tycoon nebo Sid Meier ́s Pirates!. Meier ovšem neusnul na vavřínech, aktuálně působí ve společnosti Firaxis Games (v roce 1996 se stal spoluzakladatelem), která nabídla vynikající XCOM 2. Sid nezapomněl ani na svou milovanou Civilization, nedávno se objevil titul Sid Meier ́s Civilization VI. I ta se dočkala především pozitivních ohlasů.
9. Gabe Newell
Gabe Newell
Gabe měl teplé a velmi (ale velmi) dobře placené místečko v Microsoftu, ale přesto neměl dojem, že je to pro něj to pravé ořechové, a tak po 13 letech softwarový gigant opustil a společně s dalším bývalým zaměstnancem Microsoftu Mikem Harringtonem založili v roce 1996 firmu Valve. A za to jsou jistě mnozí hráči opravdu rádi, protože Valve stojí za kultovními hity jako Half-Life a Half-Life 2, Counter-Strike, Portal, Team Fortress , Dota 2 nebo Left 4 Dead.
Newell se ovšem proslavil i něčím jiným, a to tím, že je docela rázný kritik. Vyjádřil se v tom smyslu, že například vývoj her pro PlayStation 3 je „pohromou na mnoha úrovních“, službu Xbox Live označil za „katastrofu“. A stejný výraz použil i pro operační systém Windows 8. Gabe si může dovolit být otevřený. Jeho jméno má váhu. Nejen že obdržel ocenění BAFTA za působení ve videoherní branži, ale kromě toho je jeho jmění odhadováno na 2,2 miliardy dolarů.
10. Shigeru Miyamoto
Shigeru Miyamoto
Japonský šikula Shigeru se ve videoherní branži pohybuje už dlouhé roky. V roce 1977 se přidal k Nintendu, a to by mu mělo být hodně vděčné, protože Miyamoto stál u zrodu oblíbených projektů jako je Donkey Kong, The Legend of Zelda a nebo série her s Mariem, což je nejúspěšnější videoherní značka všech dob (prodalo se více než 528 milionů kusů her). Kromě toho měl velmi důležitou roli při tvorbě konzole Wii, která pomohla s popularizací pohybového ovládání.
Pokud jde o tvorbu her, Shigeru vyznává velmi jednoduchou filozofii. Nevěří v to, že si titul vyzkouší různé testovací skupiny lidí, které pak zhodnotí, zda jde o povedenou záležitost nebo ne. Miyamotův přístup je jednodušší, předpokládá, že to, co baví jeho, bude bavit i ostatní. A zatím mu to vychází.
Mimochodem, Shigeru se pyšní několika zajímavými přezdívkami. Časopis Time ho nazval „Spielbergem videoher“ a „Otcem moderních videoher“ a The Daily Telegraph použil termín „mnohými považován za nejdůležitějšího herního tvůrce všech dob“.
11. Peter Molyneux
Peter Molyneux
Molyneux nemá na kontě ty naprosto nejúspěšnější projekty (i když prodejnost některých jeho her se pohybuje v řádech milionů), ale je tvůrcem nebo spolutvůrcem velmi originálních titulů. Spoluzakladatel legendární firmy Bullfrog Productions přišel například s konceptem na první titul, ve kterém si člověk „hraje na boha“ Populus, ale také pomohl se vznikem oblíbené série Fable, zábavných her Dungeon Keeper nebo klasického Theme Parku. Tolik historie. Z jeho aktuálního působení na herní scéně jsme však přinejmenším rozpačití (číst profil).
12. Alexej Pažitnov
Autor Tetrisu Alexej Pažitnov
Musíme zmínit i ruského tvůrce Alexeje Pažitnova, který v roce 1984 vytvořil legendární hru Tetris. Ta mu vynesla místo mezi nejvýraznějšími tvůrci. Tetris byl první hrou, která byla dovážena ze Sovětského svazu do USA. Navíc se často umisťuje na předních příčkách žebříčků nejpopulárnějších her. Tetrisu se napříč různými platformami prodalo více než 495 milionů kopií, což z něj dělá nejprodávanější hru vůbec. Alexej se samozřejmě snažil na úspěch Tetrisu navázat, ale to se mu trošku očekávatelně nepovedlo. Ovšem nemusí kvůli tomu být smutný, jedna hra stačila k tomu, aby se nesmazatelně zapsal do historie.
A je to, dvanáct videoherních tvůrců, kteří v digitálním světě zanechali velmi výrazný otisk. Zajímavých tvůrců samozřejmě existuje mnohem více, ale tihle pánové utkvěli v paměti nám. A vy můžete v diskusi napsat, který šikula je podle vás ikonou videoherní branže. Je to třeba Christopher Weaver, zakladatel Bethesda Softworks? Nebo snad někdo úplně jiný?


title: Adventura Indiana Jones and the Last Crusade je nově v nabídce GoGu

maintext:
Klasická adventura Indiana Jones and the Last Crusade je spolu s několika dalšími hrami od současného majitele práv Disneyho (Tron 2.0, Armed and Dangerous a Stunt Island) v nabídce digitální distribuce GoG. Týden bude k mání se slevou 25 procent za 4,19 eura, tedy zhruba 115 korun.
Indiana Jones and the Last Crusade


description: Podívali jsme se na hry, které by měly vyjít během roku 2017 a na něž se velmi těšíte. Favority nám napište a diskuze.

title: Nejočekávanější hry roku 2017

maintext:
Jakub Žežule
Asi největší očekávání ve mně budí kovbojka Red Dead Redemption 2, na druhou stranu však příliš nevěřím, že její vydání autoři stihnou. Těsně za kovbojku se pak řadí japonská hra na hrdiny Persona 5 a její západní protějšek Mass Effect: Andromeda.
VIDEO: Horizon Zero Dawn - E3 2016 Gameplay Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Hodně zvědavý jsem i na chystané pokračování střílečky Destiny, samurajskou řežbu Ni-Oh, nebo nádherný Horizon: Zero Dawn, který na mě zatím působí jako pravěký mix Zaklínače a Assassin’s Creed. Konečně velkou srdcovkou bude remaster Final Fantasy XII.
Jan Hanáček
Jako každý rok jsou nejočekávanější hry následujících dvanácti měsíců ty, které jsem očekával na mém harddisku už tento rok. A že jsem se v hodně případech nedočkal. Můj seznam her tedy připomíná výčet stálic s visačkou „work in progress“, na které se čeká tak dlouho, dokud se neumře.
VIDEO: Šerm v Kingdom Come: Deliverance Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Torment: Tides of Numenera je můj jasný favorit, protože se na něj opravdu těším. U Kingdom Come: Deliverance mě zase zajímá, jestli se celý herní koncept nezhroutí jako domeček z karet. No a na další Mass Effect s podtitulem Andromeda mám zase škodolibý zálusk proto, že chci zjistit, do jaké míry mají v Bioware a EA touhu dojit už pohřbenou krávu. Tak snad se alespoň jedné z nich dočkám.
Andrej Brabec
Quake Champions - má očekávání spojená s Quake Champions kolísají mezi nadějí a úzkostí. První informace o hře nezněly příliš pozitivně. Zdálo se, že se klasická značka sveze na popularitě Overwatche a promění se na týmovou akci plnou hrdinů a speciálních dovedností.
Prvky by však měly hrát jen vedlejší roli a jádro série prý zůstane netknuté. V potaz je navíc třeba vzít excelentní oživení DOOMa, které vzniklo taktéž v id Software. Existuje proto šance, že Quake Champions budou přesně tím vytouženým návratem série.
VIDEO: První záběry z hraní Quake Champions Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Battalion 1944 - klasické pojetí síťových stříleček z druhé světové války hernímu průmyslu chybí. A propagační materiály k Battalionu brnkají na tu správnou strunu. Herní náplň ve stylu starého Medal of Honor, Call of Duty 2, či Enemy Territory? Ano, prosím. Tvůrci slibují hru zaměřenou na dovednosti, bez obtěžujících odemykatelných prvků a vylepšování výbavy.
Pořádná hra pro virtuální realitu - virtuální realita přináší nevídané možnosti. Stále jí však chybí tituly, které by zařízení pomáhaly prodat. Na nejmenované redakční zařízení tak zatím sedá prach a my netrpělivě čekáme, až nám nějaká hra konečně vytře zrak. A budeme se k ní chtít vracet znovu a znovu.
Half-Life 3 - ok, beru zpět. Není apríl.
Honza Lysý
For Honor - Dva čtyřčlenné týmy složené z vikingů, samurajů nebo rytířů, kteří se melou hlava nehlava? Mou pozornost hra For Honor má. Předpokládám, že z toho vyleze hodně zběsilá záležitost, která mě odrovná. Jen doufám, že v dobrém slova smyslu.
VIDEO: Příběhové video k For Honor Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Mass Effect: Andromeda - to, že se těším na další přírůstek do série Mass Effect asi není žádným překvapením. Předchozí díly byly fantastické, takže jsem zvědavý, jak dopadne další projekt, který vtáhne hráče do lákavého světa plného nebezpečných mimozemských ras, zběsilých soubojů a tajemství.
Tekken 7 - sedmý Tekken si už relativně dlouho mohou užívat asijští fandové herních automatů, ale my si budeme muset ještě chvíli počkat. Ale já to vydržím. Věřím, že se to vyplatí a do rukou se nám dostane skvělá a roztomile praštěná bojovka s propracovanými herními mechanismy a svéráznými postavami. Ať už je řeč o starých známých, nebo nováčcích.
God of War - chudák drsňák Kratos, nebude mít chvilku klid. Poté, co si zařádil v Řecku, se přesunul směrem na sever a naivně předpokládal, že tam bude mít klid. Ale samozřejmě se pletl. A já jsem za to sobecky rád, protože se už nemůžu dočkat další strhující akční jízdy. I když mě trošku děsí péče o caparta, který je k vidění v uvolněných materiálech. Snad nebude moc na obtíž.
VIDEO: God of War - E3 2016 Gameplay Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Injustice 2 - i v případě Injustice mám určité obavy. Ty se týkají možnosti vylepšování kostýmů bojovníků, což by mělo ovlivnit jejich schopnosti. Mám docela strach, že to negativně ovlivní hratelnost, která se stane hodně nevyváženou. Ale přesto se víc těším, než bojím. Bojovka plná komiksových postav, na kterou dohlížejí tvůrci Mortal Kombat? To zní hodně dobře. A pokud se mezi bijci dočkáme i Black Canary.
Michael Mlynář
Upřímně řečeno, nemám zatím o hrách roku 2017 kdovíjaký přehled, ale zatím to vypadá, že kdyby se zadařilo, u mě doma bude v zápřahu hlavně PS4. Ve své době pro mě bylo poněkud nepochopitelné, že studio Naughty Dog zvládlo vedle úžasné série Uncharted tak nějak bokem vytvořit i postapo parádu The Last of Us, ale dnes už se nedivím ničemu a prostě se jen strašně těším na druhý díl.
VIDEO: The Last of Us Part II Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Nové Gran Turismo bude zaměřeno především na soutěžní hraní a multiplayer, takže to nebude úplně pro mě, ale stejně si tam pár koleček odkroužím. Mám tu značku rád už od prvního dílu na PS1. A taky se mi zdá, že na současné generaci konzolí to je s pořádnými závodními hrami takové jakési divné. Kdovíjak moc jich tedy není.
No a druhá věc, u níž si budu stříhat metr, je nová Yakuza. V zásadě je mi jedno, jestli je řeč o předělávce prvního dílu, nebo fungl novém šestém dílu. Těším se na obě. Asi jsem v Česku jediný takovýto postiženec, ale já tu sérii prostě zbožňuji. Již jen proto, že prostředí japonských měst tu vypadá naprosto autenticky, hlavní hrdina je bourák a dámičky v hostess klubech bývají krásné.
Ondřej Zach
Mně už nezbývá, než zopakovat vyřčené. Pokud se dočkáme pokračování postapokalyptické akce The Last of Us či westernu Red Dead Redemption 2, není co řešit, tohle je sázka na jistotu. Zvědav jsem ne řežbu For Honor, v níž si jdou po krku samurajové, vikingové a rytíři. Nadchla mě i beta Ni-oh, což je obtížná hra připomínající Dark Souls, jen zasazená do samurajského prostředí.
VIDEO: Days Gone - E3 trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Nenechám si ujít ani poněkud klišé postapo řežbu Days Gones s motorkářem, který po smrti milované ženy hledá důvod žít v zombie světě (ano, zní to hrozně). V případě bojovek u mě vítězí Tekken, takže sedmička je další povinnost. Ze závodů pak určitě Forza Motorsport 7. A konečně pořád doufám, že Nintendo zaboduje s konzolí Switch. Nová Zelda a vylepšené / rozšířené závody Mario Kart 8, to bude zábava na desítky hodin.
VIDEO: Utajovaná konzole od Nintenda se jmenuje Switch Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Honza Srp
Nejvíc zvědavý jsem momentálně na český Kingdom Come. Dan Vávra je v nezáviděníhodné pozici a poté, co několik let značně nevybíravým tónem upozorňoval, co všichni ostatní tvůrci počítačových her dělají špatně, musí konečně sám ukázat, jak že to tedy má být. Poslední dobou vypadá dění kolem hry poměrně nejistě a škodolibí hráči dávají každé klopýtnutí autorům sežrat, já ale pevně věřím, že v tom nejdůležitějším, tedy v odvyprávění originálního a smysluplného příběhu v neokoukaném prostředí, hra uspěje.
VIDEO: Vampyr je nová hra od autorů Life is Strange Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Jinak se opatrně těším na spoustu titulů, s žádostí o rezervaci na recenzi a domácími švestičkami ze zahrádky půjdu k našemu nejskvělejšímu šéfredaktorovi, budiž jeho jméno nadosmrti velebeno, v první řadě s těmito hrami: Horizon: Zero Dawn, protože si Sony kvalitu svých exkluzivních her umí pohlídat, Vampyr, protože Dontnod už nadvakrát dokázali, že umí napsat skvělý příběh a Prey, protože jednoduše vypadá naprosto fantasticky.


description: Model Ben se díky měsícům v posilovně i usilovné práci maskérů proměnil v Zaklínače. Výsledkem je kalendář s třinácti fotografiemi. Vydává ho přímo Ben ztělesňující Geralta.

title: OBRAZEM: Pozor na bradavky. Zaklínačův kalendář jimi nešetří


description: Trailery s největším počtem zhlédnutí na YouTube nemusí být nutně ty nejzajímavější, proto jsme rozhodli, že se s vámi podělíme o vlastní výběr. V anketě nebo diskuzi můžete vyjádřit svůj názor i vy.

title: Vybíráme nejzajímavější trailery roku 2016

maintext:
Resident Evil VII (Oznamovací trailer)
Nejvíc šokující oznámení z letošního herního svátku E3 fanouškům připravila upoutávka na sedmý Resident Evil. Do poslední sekundy nikdo z diváků netušil, o jakou hru vlastně jde. Odhalení v samotném závěru traileru nemělo chybu. Vtipná reakce je například zde. Níže se můžete podívat na upoutávku streamovanou přímo z konference, první trailer s písní Go Tell Aunt Rhody si můžete pustit zde.
VIDEO: Resident Evil 7 - The Kitchen Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
The Last of Us: Part II (Trailer z PSX 2016)
Překvapení jako hrom bylo i oznámení druhého The Last of Us na akci PSX na začátku prosince. Firma Sony si nechala ukázku vysněného pokračování až na samotný konec konference a fanoušky v ní ujistila, že se vrátí oba hlavní protagonisté oslavované jedničky. Part II čekáme ale až tak v roce 2019.
VIDEO: The Last of Us Part II Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Star Wars Battlefront: Death Star (DLC trailer)
Pokud máte rádi Hvězdné války, jistě vás potěšil trailer k stahovatelnému obsahu pro Star Wars: Battlefront, který je zaměřený na Hvězdu smrti. Samozřejmě nikde není ani vidu ani slechu po „respawnovací“ obrazovce, na kterou budete během hraní stejně koukat asi nejčastěji. Ale o tom trailery jsou.
VIDEO: Star Wars Battlefront: Death Star Gameplay Trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Civilization 6 (Oznamovací trailer)
Zajímavou formu zvolili autoři oznamovacího traileru na šestou „Civku“. Hlas herce Seana Beana doprovází koláž obrazů z dějin lidské civilizace. Vidíme Monu Lisu, Gándhího, vylodění v Normandii, nebo start vesmírné rakety. Strategií už moc nevychází, proto si šesté Civilizace moc vážíme.
Uncharted 4: Thief’s End (Příběhový trailer)
Příběhový trailer na Uncharted 4 se nese v duchu hollywoodských trháků a ohromí především fantastickou grafikou a různorodostí úrovní. Rozloha a ambice hry jsou z traileru patrné na první pohled. Trailer navíc nějak nepřeháněl a hra byla opravdu skvělá.
Mafia 3 (One Way Story trailer)
V případě třetí Mafie naopak platí, že upoutávka předčí samotný produkt. Píseň Son of a Preacher Man doprovodila sestřih z poutavého příběhu hry, který se však ve výsledku utopil ve zbytečné herní vatě zanesené bugy a retardovanou umělou inteligencí. Navzdory tomu všemu byla třetí Mafie zdaleka nejprodávanější hrou série a velkou zásluhu na tom má i tento trailer.
VIDEO: Mafia 3 přichází. Trailer je plný krutostí Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Quake: Champions (Trailer z E3 2016)
Bethesda oživila značky Doom i Wolfenstein, nyní přichází řada na Quake. Ačkoliv jsme po nedobrých zkušenostech se síťovou složkou Doomu obezřetní a speciální schopnosti jednotlivých postav nám sem příliš nepasují, držet nadšení na uzdě není v případě Quakea snadné. Velkou zásluhu na tom má i parádní úvodní trailer, kterým Bethesda nastartovala letošní herní svátek E3. Na slibné záběry z hraní se můžete podívat zde.
For Honor (Trailer z E3 2016)
Upoutávka na For Honor nadchne především technickým zpracováním a prací kamery v druhé části traileru. Mnozí namítnou, že nejde o prezentaci grafiky přímo ze hry, tento argument však v dnešní době grafických downgradů finálních produktů už zkrátka neobstojí. Zde máte alespoň jasno.
Death Stranding (Oznamovací trailer)
Pravděpodobně nejzáhadnější projekt, který je v současné době ve vývoji, představuje Death Stranding od tvůrce série Metal Gear Solid. V bizarní upoutávce z letošní E3 jsme viděli hlavního hrdinu, kterého ve hře ztvární Norman Reedus. Nedávno bylo oznámeno, že jeho úhlavního nepřítele si střihne herecká hvězda Mads Mikkelsen.
Dark Souls 3: Ashes of Ariandel (DLC trailer)
Trailery na Dark Souls 3 byly povedené všechny, upoutávka na stahovatelný obsah Ashes of Ariandel je však asi nejlepší. Parádní hudba, fantastické scenérie a nervy drásající atmosféra hry z traileru čiší každým coulem.
The Legend of Zelda: Breath of the Wild (Trailer z E3 2016)
Dlouho očekávaná Zelda pro Wii U a tehdy ještě neoznámenou konzoli Nintendo Switch vyhrála nejednu anketu „Nejlepší hra E3 2016“. Trailer jako takový staví na obdiv barevný, pohádkový svět, který budou moci hráči s hlavním hrdinou Linkem volně prozkoumávat. Zaujme především širokou paletou různých činností, monster i jednotlivých lokací.
Red Dead Redemption 2 (Oznamovací trailer)
Autoři série Grand Theft Auto se po nezvykle dlouhé odmlce vrací s novým dobrodružstvím situovaným na Divokém Západě. Trailer na RDR2 se řadí spíše k takzvaným „teaserům“ a příliš toho neukazuje, přesto se jeho zveřejnění řadí k nejvýznamnějším herním momentům roku. Těch pár záběrů vypadá náramně dobře.
VIDEO: Red Dead Redemption 2 - první trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Final Fantasy XV (Trailer Reclaim your Throne)
Patnáctá Final Fantasy vyšla letos po dlouhých deseti letech vývoje a mezi hlavní motivy patří přátelství čtyř hlavních postav. Tomu odpovídá jak zvolená píseň Stand by Me, tak jednotlivé scény traileru. I přes vysokou číslovku v názvu FFXV stále působí unikátním dojmem.
Battlefield 1 (Příběhový trailer)
Cynikové by mohli bravurně zpracovaný, ale poněkud patetický příběhový trailer k Battlefieldu 1 přirovnat k reklamě na životní pojištění od Walta Disneyho. Přesto ukázce nelze upřít kouzlo a i přes špatné zkušenosti s příběhovými kampaněmi předešlých Battlefieldů dokáže trailer navodit naději, že tentokrát bude o co stát. Jak to nakonec dopadlo, si můžete přečíst zde.
VIDEO: Battlefield 1 - ukázka z kampaně pro jednoho hráče Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Forza Horizon 3 (Trailer z E3 2016)
Nádherně vypadající závody Forza Horizon 3 v upoutávce nadchnou i ty, kteří jinak závodním hrám příliš neholdují. Krásná grafika jednotlivých lokací i vozů, denní i noční doba a celková různorodost hry dávala tušit, že Horizon 3 nebude dělat sérii ostudu. Nedělala, Emanuel Svoboda ji v recenzi označil za závodní událost roku.
VIDEO: Forza Horizon 3 - E3 trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
DOOM (Startovní trailer)
Pokud vás dostatečně nenavnadily ostatní trailery na znovuzrozenou klasiku DOOM, upoutávka při příležitosti vydání hry dokázala nalomit i ty největší skeptiky. Rychlé tempo a parádní hratelnost je z ní patrná na první pohled a závěrečný záběr na hlavního hrdinu kosícího démony představuje mrknutí směrem k fanouškům originálu.
Persona 5 (Trailer z E3 2016)
Ukázku na pátý díl série Persona ocení především příznivci japonských her a anime žánru. Trailer dává tušit, že anime bude grafickému stylu hry dominovat na plné čáře a nezůstane jen u filmečků. Bláznivější postavy byste ve hrách hledali jen těžko.
Witcher 3 (Trailer GOTY edice)
Zaklínač 3 je prostě famózní a trailer na edici obsahující všechna vydaná rozšíření to jenom potvrzuje. Skoro to působí jako upoutávka na ne jednu, ale hned několik her. Ohromná spousta silných příběhů, monster a postav dělá z třetího Zaklínače jednu z nejlepších her všech dob a letošní trailer to jenom potvrzuje.


description: Co potěšilo a příjemně překvapilo a co naopak zklamalo a naštvalo? Vracíme se k Doomovi, virtuální realitě nebo Mafii 3 a přinášíme pětici dobrých a pětici špatných zpráv roku 2016.

title: Pět dobrých a pět špatných herních zpráv letošního roku


description: Zatímco ve čtenářské anketě Hra roku 2016 můžete hlasovat až do konce roku, na ty nejlepší letošní herní kousky se mezitím podíváme i z pohledu redakce.

title: Hry roku 2016 podle redakce Bonuswebu

maintext:
Jakub Žežule
Letošek byl nezvykle vyrovnaný a na hru roku podle mého aspiruje hned několik kousků, a to z radikálně odlišných důvodů. Mohl by to být Hitman, protože jsem u něj strávil spoustu času a jeho epizodický formát mu ohromně svědčí. Nebo Uncharted 4, která předchozí díly hravě překonává a nabízí osobnější příběh, fantasticky ztvárněné postavy i dechberoucí grafiku. Pak tu je Dishonored 2 (nyní již s New Game Plus) a její geniální design úrovní a mrazivá atmosféra. A co třeba adrenalinová jízda Doom a její stylový návrat ke kořenům, nebo Zaklínač: O víně a krvi, který považuji za jeden z vůbec nejpovedenějších datadisků všech dob?
VIDEO: Final Fantasy XV – Dawn Trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Nakonec pro mě mezi tou vší parádou přece jen vyniká dvojice otlučených veteránů The Last Guardian a Final Fantasy XV. Na obě hry jsem čekal prakticky deset let a i přes jejich nemotornost a všechny nepříjemnosti mi ve výsledku připravily nejsilnější zážitky letošního roku. V jiných případech by mě neohrabaná kamera a spol. donutila nad hrou zlomit hůl, jenže u těchto dvou nezapomenutelných dobrodružství jakoby to vůbec nepřicházelo v úvahu. Letošní rok si tak nakonec budu pamatovat především díky nim.
Honza Srp
V únoru mě uchvátil Firewatch a já od té doby marně čekal na jiný titul, který by se mi alespoň srovnatelně dokázal dostat pod kůži. Určitě neříkám, že je to dokonalá hra, a Jakubovy argumenty v recenzi jsou oprávněné, ale jakožto osobitá originální jednohubka na jeden večer je to prostě dokonalé. Tak má dle mého vypadat nezávislá tvorba!
VIDEO: První krůčky ve Firewatch Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Na druhém místě pak určitě Quantum Break, vysokorozpočtová příběhová střílečka, jakých už se poslední dobou moc nedělá. Dal jsem si ji na jeden zátah, seriálové výplně využíval k občerstvení, a když jsem někdy kolem druhé hodiny ráno vyřídil na nejtěžší obtížnost finálního bosse, cítil jsem onu zvláštní kombinaci nadšení ze skvěle odvedené hry a smutku z toho, že už je konec. Vzhledem k obrovskému přetlaku nových titulů se mi to již moc často nestává.
Na pomyslném třetím místě jsem dlouho uvažoval o Uncharted 4, ale nakonec musím přiznat, že mě hra trochu zklamala. Po geniálním The Last of Us už mi další variace na Indiana Jonese přijde prostě málo, i když je jinak po všech stránkách perfektní. Takže volím Deus Ex, byť jsem ho ještě nedohrál.
VIDEO: Sedmnáct minut z futuristické Prahy v Deus Ex Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Za zklamání roku pak rozhodně považuji Mafii 3, na níž je vidět ohromné množství práce, a kdyby si někdo dal více práce s příběhovou částí, mohlo to dopadnout úplně jinak.
Ondřej Zach
Letos vyšlo několik velmi dobrých her, ale žádnou bych asi neoznačil za výjimečnou. Nejblíže tomu měla post-apokalyptická hra na hrdiny The Division, jejíž svět mě pohltil na desítky hodin. Nebyla dokonalá, ale spojení chytlavých přestřelek s věrohodným zpracováním New Yorku a velkým smyslem pro detail mě dostalo. Neváhal jsem a pořídil jsem si k tomu i knížku New York Collapse, což je doprovodný průvodce přežitím.
VIDEO: Ukázka z hraní The Division Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Na druhém místě zmíním rozsáhlý datadisk The Following k zombie akci Dying Light. Přidává venkov, ježdění v bugině ve stylu Carmageddonu, temné rozuzlení příběhu a hlavně ještě lepší požitek z masakrování zombíků. Tomu říkám datadisk.
Opomenout nemůžu ani Uncharted 4. Úžasná výprava, skvělé dávkování příběhu, akce a hádanek, to je zkrátka mix, kterému se jen těžko odolává. Animace jsou navíc kompletně in-game, takže máte pocit, že hrajete film.
VIDEO: Ukázka z hraní Dying Light: The Following Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Dále bych chtěl zmínit znepokojivou nezávislou jednohubku INSIDE. Váhal jsem také nad fantastickými závody Forza Horizon 3, ale je fakt, že u trojky jsem v porovnání s dvojkou vyhořel překvapivě brzo. Baví mě i týmovka Overwatch, a to i díky přístupu Blizzardu, který svoje hry bere jako běh na dlouhou trať. Ale jako hru roku ho nevnímám.
Andrej Brabec
Ačkoliv to letos vypadalo na papírově slabší rok, většina mnou očekávaných titulů se vydařila. Božský DOOM dokázal, že střílečky i v sólo režimu stále ještě mohou být zábavné. Příběh totiž vyměnil za hráčské dovednosti a kosit pekelníky v něm byla naprostá slast.
Titanfall 2 byl obstojným pokusem o oživení nápadité značky, který však opět zapadl. Pravděpodobně kvůli nedostatečnému marketingu a vydáním mezi Call of Duty a Battlefieldem. Hra je to přesto výtečná.
VIDEO: Ukázka z hraní střílečky Overwatch Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Je mi ale jasné, že se budu pravidelně vracet jen k Overwatchi. Při volbě hry roku tak váhám mezi DOOMem a Overwatchem. DOOM pro herní průmysl považuji za přínosnější a doufám, že napomůže návratu frenetických akcí na výsluní. Overwatch je však titul, který zabaví na další roky. Ať si tedy prvenství mezi sebou rozdělí obě hry.
Michael Mlynář
Už někdy předloni jsem si byl jistý, že hrou roku pro 2016 pro mě bude druhý Mirrors’s Edge, ale z výsledku jsem byl nakonec poněkud rozpačitý. Nebylo to zkrátka to, co jsem čekal. Mojí druhou jistotou pak byl nový Deus Ex, ale k tomu jsem se popravdě řečeno ještě pořádně nedostal. Ale i kdybych se dostal, tak by byl vítěz asi stejně jasný.
VIDEO: Aktualizovaná verze ukázky z Uncharted 4 Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Obrazně řečeno totiž stačí, aby Nathan Drake „otevřel hubu“ a má mě na své straně. Akční honba za pokladem je prostě skvělá i počtvrté, a když znáte předchozí tři díly, tak je ještě lepší. Skvělá akce, skvělý příběh, skvělé postavy, skvělé dialogy. Gigantický poklad pirátského bosse Averyho může zůstat zakopaný na věky, když máte tuto hru.
Honza Lysý
S radostí musím poznamenat, že tento rok mě pár kousků opravdu dobře pobavilo. Nebudu tvrdit, že jsem hodně tápal, které tři videohry jsou mými favority, v tom jsem měl skoro hned jasno. Slušných až skvělých titulů se mi v rukou ocitlo několik, následující trio si mě ovšem získalo nejvíc.
Overwatch - Pecce od Blizzardu jsem hodně vděčný, protože mi zvedla sebevědomí. Mám on-line střílečky rád, ale krutou pravdou je, že v nich nejsem zrovna zdatný. Avšak v případě Overwatche se mi docela daří. Už jsem byl dokonce mnohokrát vyhlášen hvězdou zápasu, a to jsem téměř ronil slzy dojetím a chtěl děkovat rodičům a všem, co mě podporovali. Pokud mám chuť si trochu ulevit od stresu, tak vytahuji disk s Overwatchem a rychle ho cpu do konzole. Jednoduše vynikající propracovaná svižná záležitost s bezva postavami.
Dark Souls III -Nejsem zrovna trpělivý typ. Vlastně jsem dost velký nervák, a pokud mi něco nejde, tak s tím mám tendenci za minutu maximálně dvě třísknout o zeď. Proto mě dost překvapuje, že si mě série Dark Souls tak získala. Ne, že bych se u ní nevztekal, byl jsem u ní často rudý jako rajče, ale ve finále vždy převládl onen skvělý pocit uspokojení, když se mi po hodině snažení podařilo odrovnat dalšího úděsného bosse.
VIDEO: Dark Souls 3 - launch trailer Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Mortal Kombat XL-Bojovky jsou mým srdcovým žánrem a tak mě samozřejmě mrzí, že už se jich neobjevuje zrovna velké množství. Ale tento rok jsem měl štěstí, protože vyšla rozšířená edice Mortal Kombat X s trefným označením XL. Užil jsem si ji. Přístupné herní mechanismy, slušná nabídka postav, roztomile zvrácené násilí, to nejde nemilovat. Trhání hlav je prostě zábavné i po letech.
Jan Hanáček
Titulů, které jsem si v uplynulém roce skutečně užil, nebylo zase tak moc. Moji hipsterskou duši toužící po originalitě na velmi krátkou chvíli uspokojil novátorský SuperHot, duši strategickou zase šestá Civilization. Hra, která mě však nejvíce překvapila a u které jsem strávil nejdelší dobu, bude nejspíš nový DOOM.
VIDEO: Inovativní střílečka Superhot vyjde koncem února Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
V to, že by mohl být staromilským „osvěžením“ mezi všemi rádoby-realistickými FPS, jsem doufal už při jeho vývoji. S majestátní razancí, s jakou se po vydání skutečně prohnal po našich obrazovkách, jsem ovšem nepočítal. Jde o hru, která kombinuje to nejlepší ze starého a současného světa hraní a ukazuje, že nostalgie nemá nic společného s ubrečenou rezignací ve stylu „tenkrát to bylo lepší“. Je to minimálně nejlepší akce roku.


maintext:
Grand Theft Auto V teoreticky vlastní každý desátý Brit
12:42 , aktualizováno 12:42
Jen v Británii se herního hitu Grand Theft Auto V prodalo 6 milionů kopií. To by odpovídalo 10 % populace, hra však během let vyšla i pro novou generaci konzolí a PC. Někteří lidé tak budou vlastnit více kusů.


description: Střílečka Overwatch se obratem zařadila mezi nejúspěšnější hry všech dob. S dvaceti miliony kusů patří na žebříček nejprodávanějších titulů a její průměrné hodnocení se pohybuje okolo 90 %.

title: Blizzard nechce usnout na vavřínech. Odhalil, co plánuje s Overwatchem


title: Lednové hry s PS Plus zdarma: Day of the Tentacle a This War of Mine

maintext:
Předplatitelé služby PlayStation Plus získají v lednu šest her zdarma a tentokrát není nadílka vůbec špatná. Na PlayStation 4 stojí za zmínku výborný simulátor přežití ve válce z pohledu civilisty nazvaný This War of Mine: The Little Ones (recenze) a adventura Day of The Tentacle Remastered (podporuje cross-buy na PS Vita).
This War of Mine: The Little Ones Day of the Tentacle Remastered
Na PlayStation 3 to jsou akční závody Blazerush a spíše průměrná akce The Swindle (s podporou cross-buy na PS4 a PS Vita). Majitelé Vity získají logický rychlík Azkend 2 a akci Titan Souls.


description: Každého z nás trápí nějaký handicap, či osobní nedostatek. Dokážeme jej proměnit v zisk? John Scatman byl zpěvák, který koktal dokonce i když zpíval. Ba co víc, on se o svém handicapu nebál zpívat ve svých písních. Svým pozitivním přístupem změnil svůj nedostatek v přednost. Jeho písně povzbuzují spoustu podobně postižených lidí a nám ostatním ukazují sílu lidského ducha. Necháme se životním příběhem našeho hrdiny inspirovat?

title: John Scatman - Udělejte ze svého handicapu přednost!

maintext:
Každého z nás trápí nějaký handicap, či osobní nedostatek. Dokážeme jej proměnit v zisk? John Scatman byl zpěvák, který koktal, dokonce i když zpíval. Ba co víc, on se o svém handicapu nebál zpívat ve svých písních. Svým pozitivním přístupem změnil svůj nedostatek v přednost. Jeho písně povzbuzují spoustu podobně postižených lidí a nám ostatním ukazují sílu lidského ducha. Necháme se životním příběhem našeho hrdiny inspirovat?
John Scatman se narodil jako John Larkin v roce 1942 v Kalifornii. Již brzy v dětství se ukázalo, že ho životem bude provázet nepříjemná vada řeči - koktání. Jistě si každý dovedeme představit řadu ústrků, které musel prožívat jako dítě. John se však nevzdal a snažil se uspět jako hudebník. Jako ideální možnost sebevyjádření, při kterém nemusel mluvit se ukázala hra na klavír. Na tento hudební nástroj hrál pravidelně od svých 12 let. V dospělosti se tak živil jako profesionální jazzový pianista.
Umění zvítězit sám nad sebou!
Jak čas plynul, Johnovi stále více scházela možnost více se hudebně vyjadřovat. Hledal tak více příležitostí, jak i přes své koktání začít zpívat. Velmi ho inspiroval Elly Fitzgerald a Louise Armstrong, díky nimž si osvojil techniku scatového zpívání.
Jednou přišel jeho manažer s nápadem, že by mohl zkusit skloubit scatové zpívání s moderní taneční hudbou a hip hopem. Velký milovník jazzu John měl kvůli svému koktání velký strach takhle vystupovat. Jeho manželka mu proto navrhla, aby ve svých písních zpíval přímo o svém handicapu - o koktání. Dostalo se mu tak velké možnosti proměnit přímo svůj problém ve svůj prospěch. A tak se zrodil John Scatman a jeho neslavnější píseň Scatman (Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop - 1995).
Píseň je pojata jako podpora lidem, kteří mají stejný zdravotní problém jako John. V singlu je vyzývá, aby vzdorovali nepříjemným životním skutečnostem a aby se nikdy nevzdali. Z písně se stal záhy hit a Johna katapultoval mezi hvězdy.
Tohle je stručný příběh zpěváka, který i přes svůj strach nakonec našel odvahu riskovat neúspěch a vystoupit se svým zpěvem na jeviště.
Ať už máme jakýkoliv handicap, neměl by být pro náš život určující. Jsme to my, kteří se každý den rozhodujeme, jaký přístup zvolíme ke svým problémům a nedostatkům. Podstatné je dokázat plnohodnotně žít, navzdory nepříznivým podmínkám. Příklad Johna Scatmana nám jasně ukazuje, že svůj nedostatek můžeme proměnit ve své vítězství. Co jiného může být cennější než vítězství nad sebou samým?
Tomáš Krahulec
Pokud se Vám článek líbil sdílejte jej prosím na Facebooku. Děkuji.


description: Magazín s články na témata osobního růstu, myšlení, inspirace a motivace. V magazínu dále najdete články s těmito tématy: životní styl, partnerské vztahy, rodinné vztahy, společnost, práce, úspěch, peníze, podnikání, investice, finanční gramotnost. Připraveny jsou pro vás recenze knih, převážně charakteru osobního rozvoje. Přečíst si můžete motivující příběhy slavných a úspěšných lidí, nebo potěšit svou duši inspirujícími příběhy. Přemýšlej je online magazín pro přemýšlivé lidi!

title: Leadership - vedení lidí jako životní styl

maintext:
Každá organizace, tým lidí nebo spolek potřebuje svého lídra. To znamená člověka, který bude mít vizi, který lidi povede, nadchne je pro danou činnost a probudí v nich tvůrčí potenciál. Správný leadership je tak nezbytně důležitou složkou v každé lidské organizaci. Jak se však stát uznávaným lídrem? Co je to správný leadership a jak se v něm můžeme zlepšovat a růst?
Stephen R. Covey vysvětluje, že „leadership znamená hovořit s druhými o jejich hodnotě a potenciálu tak jasně, až si je začnou sami uvědomovat“ Znamená to tedy, že leadership je styl vedení a motivace jednotlivých členů týmu. Co je důležité pro úspěšný leadership? „Práce s posláním, jeho definice a jasná a pravidelná komunikace se členy týmu“ říká Peter F. Drucker, který doplňuje: „Lídr stanovuje cíle, volí priority, určuje a udržuje standardy.“ Vždy je však zapotřebí onoho zkušeného mentora – lídra, který povede svěřené lidi a ukáže jim cestu.
Rozdíl mezi lídrem a manažerem.
Na začátek bychom měli vyjasnit, kdo to vlastně je lídr. Často si ho totiž lidé pletou s manažerem. Manažer je člověk, který věci řídí. Stará se o běžný chod organizace, firmy. Dělá každodenní exekutivní rozhodnutí. Kdežto lídr určuje směr, strategii firmy, nebo organizace.
Pěkným přirovnáním to v jedné ze svých knih rozlišil Stephan R.Covey. Jedna tlupa indiánů se prosekávala mačetami ven z hustého pralesa. Několik indiánů vzadu radilo svým kolegům, jak lépe sekat porost, jak správně ostřit mačety. Řídili střídaní pracujících a odpočívajících. Jeden indián však vylezl na vysoký strom a udával směr, kudy se mají ubírat. Z našeho příběhu je patrno, že oni „řídící“ indiáni byli prototypem manažerů. Lídrem byl indián, který udával směr cesty, kudy se dostat ven z pralesa.
Lídr jde příkladem!
Jaké jsou vlastnosti lídra? První důležitá vlastnost lídra je vytrvalost. Je to právě vytrvalost správným směrem, která otevírá cestu k úspěchům. Píle, pečlivost a celkové nasazení pro věc jsou další nezbytné vlastnosti každého správného lídra. Důležité je rovněž charisma. Lídr potřebuje ostatní lidi přesvědčit o svém názoru. Lídr musí být zodpovědný a loajální člověk. Lídr se nesmí bát udělat rozhodnutí. Obecně bychom mohli říci, že za lídra nehovoří slova, ale jeho činy.
Lídrem se nerodíme, lídrem se stáváme!
Jak se můžeme stát lídrem? Odpověď je nasnadě. Nejlepší je praxe, podpořená vhodným vzděláním, kde člověk získá nezbytné zkušenosti a dovednosti. Každý můžeme na sobě pracovat. Vzdělávat se, číst, chodit na kurzy. Osobně bych každému doporučil knihu 7 návyků vůdčích osobností od Stephena R.Coveyho. Inspirující a poučné může být také navštívit konkrétní seminář, který se tématu leadership aktivně věnuje.
Možností je zkrátka více, záleží jen na nás, co všechno podnikneme. Mějme však na paměti, že stejně jako plavání jsme se naučili jedině tím, že jsme zkoušeli plavat, tak i správně vést lidi se naučíme jedině tím, že se o to budeme znovu a znovu pokoušet. Již samotným vedením druhých se sami učíme. Úkolem lídra je najít v druhých to nejlepší, co v nich je a pomoci jim to následně rozvíjet. Věřím však, že najít v sobě to nejlepší je i úkol pro každého z nás!
Tomáš Krahulec


title: Chcete se rychle naučit cizí jazyk? Hlavně mluvte!


title: Úspěšní lidé, kteří začínali od nuly

maintext:
Podnikání není určeno jen lidem, kteří jsou finančně zajištění, začínat lze doslova i od nuly. Čistým důkazem je celá řada lidí, kteří stojí za velkolepými projekty a značkami, které nás provází na každém kroku. Většina úspěšných lidí si za svým snem ujde dlouhou cestu a možná vás překvapí, že se jedná o lidi, které sami znáte. Představíme si několik z nich.
Louis Vuitton
O značce Louis Vuitton slyšela už většina lidí, tedy zejména žen. Jedná se o jednu ze světově nejprestižnějších a nejvyhledávanějších značek od společnosti zaměřující se na výrobu zavazadel, kabelek, modních doplňků i oblečení. Málokdo však ví, že za jejím založením stojí mladý chlapec, který ve 13 letech utekl z domova, kvůli rodinným problémům. Louis Vuitton dosáhl velkého bohatství, ale začínal jako chudý chlapec bez jakýchkoliv prostředků.
Dlouhou dobu pracoval pouze za stravu, dokud se nedostal k řemeslu, které se mu stalo osudným. V 16 letech se dostal do Paříže, kde začal pracovat v dílně Monsieura Marechala na výrobu zavazadel. Louis byl natolik zručný, že vyráběl zavazadla i pro královskou rodinu a když se rozhodl opustit zaměstnání, aby mohl založit vlastní dílnu, jednalo se o skvělé rozhodnutí. Jeho jméno bylo již známé a nic mu nebránilo, aby mohl svoji působnost rozšiřovat. O výrobky z jeho dílny byl velký zájem ze širokého okolí. Samostatnou dráhou položil základ velké společnosti, která v následujících letech rostla a postupně se stala ikonou ve světě módy.
Roman Abramovič
Tento miliardář je považován za 13. nejbohatšího Rusa. Mnoho lidí si ho spojuje s klubem Chelsea, který si zakoupil, jiní zase s velkými a úchvatnými jachtami, které rovněž vlastní. Ačkoliv je Abramovič nesmírně bohatý, cesta k jeho bohatství byla velmi krkolomná a spojená s tvrdou pílí a podnikatelským umem. Roman se stal již v raných letech sirotkem. Matka mu zemřela, když mu byl rok, otec mu zemřel, když mu byly tři roky. O jeho úspěch se následně postarala nezdolná touha něco dokázat, schopnost navázat obchodní vztahy s vlivnými lidmi a pochopitelně také jeho povaha, díky které se i přes nepřízeň osudu nikdy nevzdal.
Walt Disney
Walt Disney Company je gigant, který každoročně vydělává nehorázné sumy za to, že produkuje pořady a filmy pro mladé diváky. Snad každý zná animáky, které se nám již od dětství vryly do paměti. Mnoho lidí říká, že bez tohoto muže by mělo několik generací dětí nudné dětství a nejsou daleko od pravdy.
Walt Disney se nenarodil jako boháč, spíše naopak. Vyrostl na farmě, kde kreslil sousedům obrázky za peníze. Jeho zájem o umění se rozrostl, když začal pracovat jako karikaturista pro školní noviny. Do Hollywoodu vstoupil s 20 dolary v kapse a zasloužil se o vznik multimiliardové společnosti nesoucí jeho jméno.
Pokud je i vaším snem dosáhnout úspěchu, ale máte hluboko do kapsy, vezměte si příklad z těchto osobností. Nenechte se odradit neúspěchy, vaše vytrvalost a píle se vám mohou stát důkazem, že peníze nejsou jediným faktorem, který rozhoduje o vaší budoucnosti.
autor článku: Petr Pokorný


title: Chcete největší dárek na světě?

maintext:
Kdo nemá rád dárky? Asi jedině Ježíšek na Štědrý den. Nicméně přiznejme si to, každý je rád obdarováván. Každého potěší i maličkost, když od druhého něco dostane. Máme to v naší povaze člověka, radovat se z dárků. Víte, jaký je ten největší dárek, který můžete od někoho dostat? Přemýšlejte. Co to asi bude?
Trochu ze široka.
Začněme trochu z jiného konce než se pustíme do toho největšího dárku. Pojďme se zamyslet nad tím, čím chceme být všichni nejčastěji obdarováváni a čím nejméně? Jsou to peníze? Jsou to květiny? Jsou to suvenýry z cest? Jídlo? Objetí? Polibky? Oblečení nebo šperky? Uznání? Pochvala? Napadá Vás něco dalšího? Každý touží sám po něčem úplně jiném. Každý má vlastní největší přání. A to je i v pořádku. Každý touží právě po tom svém.
Když už darujeme, chceme taky něco dostat.
Wikipedia sice DAR definuje jako to, co "je něco cenného nebo žádoucího, co se prostřednictvím darování dobrovolně převádí z majetku dárce do vlastnictví obdarovaného, a to bez proti hodnoty." Moc s tímto výrokem nesouhlasím. Proč?
Dar měl význam v minulosti vřelosti, vstřícnosti, přátelskosti, mírumilovnosti, úcty a podřazenosti. Když budeme dnes k sobě upřímní, dárkem chceme vůči druhému vytvořit určitý závazek. Dar bez očekávání dle mého neexistuje. Vnitřně chceme a očekáváme, že druhá strana udělá to samé. Kolikrát to nemusí být dárek stejného ražení, stejné hodnoty, který jsme dali my. Uspokojíme se s uznáním, pohlazením, úsměvem, radostí druhých, vděčnosti, se zmínkou o nás, jednoduše reakcí, kterou jsme darem chtěli v druhém vyvolat. To je dar nazpět. To je to, kvůli čemu jsme darovali někomu něco my sami - to je onen závazek, pouto, které si vytváříme darem samotným. Máme rádi dárky právě z tohoto důvodu vzájemného vytváření závazků - neviditelných provázků spojení s druhými.
Na koho jsme zapomněli?
Darovat je správné, obdarovávat své blízké nás naplňuje a máme z toho radost. Rituál darování uznáváme všichni natolik, že ho posíláme dál a dál. A zvláště i v dnešní konzumní době. Asi si teď řeknete: "Samozřejmě, vždyť dávám dárky dětem, své ženě nebo přátelům, rozdávám se, co mi síly a peněženka stačí!" To je super. A víte, na koho jste při tom všem nejspíše zapomněli?
Co darovat něco sami sobě? Obdarovat sebe sama s vědomím, že si dáváme dárek, že se odměníme? Zkusili jste to někdy? Někdy je důležité a potřebné být sobecký do té míry, že onen závazek budeme vyžadovat sami po sobě. Jak to myslím?
Darujme sami sobě.
Tak, jak myslíme s dary na ostatní, a doufáme ve vytváření neviditelných provázků s ostatními skrze naše dary, bychom měli myslet i sami na sebe. Pořizujeme si věci, permanentky do wellness center, oblečení, zájezdy, atd. bez toho, abychom jsme se tím vším obdarovávali. Vše, co si takto pořizujeme je prázdné a bezduché. I samotné jídlo.
Darujeme-li si sami sobě něco, má to ihned pro nás jiný význam. Vše si hned jinak i užíváme a prožíváme. Máme radost, věci se stávají větší, chutnají lépe, jsou hezčí, plnější, intenzivnějí, barevnější, svěžejší. Někdo si možná řekne, že to je pošetilé a marnotratné, darovat něco sám (sama) sobě, i něco tak obyčejného, jako je jídlo, není. Buďte sobečtí a prospějete nejen sobě, ale i svému okolí. Budete překvapení.
Už tedy víte, jak získáte ten největší dárek na světě? Ano. Tím, že se obdarujete sami. Nepotřebujete peníze, nepotřebujete ani spousty času. Obdarujte se sami všemi smysli. Kdo jiný než vy ví, co máte sami rádi? Každý má ve své hloubi své vlastní největší přání. A to je jak jsem řekl i v pořádku. Darujte si to své. Dělejte to samé, co doposavad jen s tím rozdílem, že si to darujete! Hodinu relaxování ve vaně, čtení knížky, posezení s přáteli, projížďku na kole, dobrou večeři, sprchu, procházku, atd. Tvořte a sdílejte. Svět je tak barevný!
Poděkujte si.
Až to někdy uděláte, poděkujte si, našli jste cestičku ke štěstí. Vnímejte, že mít sebe rád je to nejdůležitější, bez toho nemůžete mít rádi ostatní, bez toho nebudete dávat radost druhým. Onen pomyslný provázek daru vůči Vám samotným bude chtít víc a víc, bude Vaším vodítkem na cestě k Vašemu štěstí.
autor kouč Jaromír Průša
www.NaCestěsKoučem.cz


description: Film Dálnice 60 (Interstate 60) je film,který vás donutí přemýšlet nad svým životem a nad svými hodnotami. V článku je rovněž ukázáno,že člověku se vyplatí dívat se na svět očima dítěte. Vždyť stále znovu a znovu můžeme objevovat nové věci.

title: Dálnice 60 - film, který vám otevře oči

maintext:
Máte rádi filmy, které vás donutí přemýšlet a klást si otázky o vlastním životě? Film Dálnice 60 je originální a vtipný snímek, který vám nenásilnou formou nabídne podměty k zamyšlení a inspiraci pro váš vlastní život.
Ve filmu se setkáváme s mladým hlavním hrdinou Nealem Oliverem, který není spokojen se svým dosavadním životem. Trápí ho spousta skutečností, přesto však není schopen svůj život jakkoliv změnit k vlastní spokojenosti.
Na svých narozeninách vysloví tajemné přání poznat odpovědi na otázky ve svém životě. Jeho zajímavé přání uslyší kouzelný O.W.Grant, který v Americe plní lidem jejich touhy a přání.
Neal tak dostane za úkol doručit balíček do Denveru. Jet má po tajemné neexistující dálnici 60. Cestou potkává spoustu zajímavých lidí, se kterými se dostává do ještě zajímavějších situací. Události, které s nimi prožívá mu vyjevují pravdu o něm samém.
Během cesty plné zážitků tak zjišťuje spoustu pozoruhodných skutečností, které zásadním způsobem zasáhnout do jeho dosud stereotypního života. Nakonec však objeví překvapení největší...
Vidíme co čekáme, že uvidíme...
Film nabízí spoustu podmětů k zamyšlení. Uvedu jeden příklad. Scéna, kterou můžete shlédnout vpravo jako ukázku z filmu nám velmi hezky ukazuje, že naše konformita při vnímání skutečnosti nás může ochuzovat o nové poznatky a zážitky. Kolik z nás se dokáže dívat na svět očima dítěte?
Skutečnost, že hodně lidí nejsou takoví, jací se nám zdaj,í na první pohled, by nás měla vést k větší opatrnosti před vynášením neuvážených a rychlých soudů.
Pro každého z nás může být velmi přínosné pokusit se podívat na věci z druhé stránky. Každá věc má svůj rub a líc.
Film Dálnice 60 (Interstate 60) je o hledání odpovědí na životní otázky, které si každý z nás nevyhnutelně pokládá. O kvalitě filmu vypovídá i vysoké hodnocení na ČSFD.cz kde si taktéž můžete přečíst komentáře diváků.
Trailler k filmu Dálnice 60 (Interstate 60) - bohužel jen v angličtině.
Pokud znáte podobné filmy, neváhejte se o ně podělit níže v komentářích.
Tomáš Krahulec


description: Vánoce můžou být někdy hodně stresující. Co je pro nás však skutečně důležité? Chceme prožít Vánoce v klidu a míru nebo ve stresu?

title: Dohání vás vánoční stres k šílenství?

maintext:
Tak jako každý rok nyní vrcholí přípravy na vánoce. Nakupujeme, uklízíme, vaříme, pečeme jako o závod. Co Je však skutečně důležité pro to, abychom mohli prožít šťastné a veselé vánoce?
Většina z nás je před Vánoci neustále zaneprázdněna. Často se snažíme na poslední chvíli všechno dohnat. Dárky kupujeme tradičně ve spěchu poslední týden před vánoci, při čemž často koupíme první věc, která nám padne do oka. Děláme hromadné nájezdy na supermarkety, abychom nakoupili všechny potřebné potraviny. Uklízíme, čistíme, leštíme, jako kdyby k nám měl přijet minimálně prezident. Určitě stojí za zmínku, že Ježíšek se narodil ve špinavém chlévě. Tím samozřejmě nechci říci, abychom neuklízeli, jen chci poukázat na to, abychom dokázali ve všem hledat správnou míru.
Svátky pohody, klidu a míru nebo KONZUMU a STRESU?
Pokud totiž budeme neustále ve stresu, tak výsledek bude maximálně ten, že až nastane štědrý den, budeme podráždění, nervózní, vyčerpaní a možná i frustrovaní. Často pak následuje křeč typu "nyní se musím usmívat a být na všechny příjemný". Měli bychom si uvědomit, že co zasejeme to také sklidíme. Respektive, jak se na vánoce připravíme, tak je potom i prožijeme. Je velmi smutné, když si po vánocích musíme říci: "konečně už je to za námi…". Vždyť vánoce jsou především o radostném sdílení pohody, klidu a míru v rodinném kruhu.
Jak se vyhnout předvánočnímu stresu?
Univerzální recept zřejmě neexistuje. Někteří lidé budou jistě tvrdit, že je lepší dát si na všechno hodně času. Jistě známe ženy, co pečou cukroví jíž od začátku prosince. Jsou lidé, kteří dárky nakupují celý rok a před vánoci se tak vyhnou složitým úvahám co komu pod stromeček.
Drtívá většina z nás, však řeší věci na poslední chvíli a ocitá se tak v nepříjemném stresu. Zde pro nás může platit zlaté pořekadlo, že méně je více. Vždyť nemusíme stihnout udělat všechno perfektně. Například méně cukroví může znamenat více pohody a času a méně nabraných kil.
To jak vánoce prožijeme, záleží prostě jen a jen na nás a našem rozhodnutí.
Přeji vám všem, ať jsou vánoce pro vás dny odpočinku a ztišení.
Tomáš Krahulec
Podobné články:
Opravdový odpočinek není zahálka!


description: Novoročním zamyšlení nad uplynulým rokem. Autorka se zamýšlí nad uplynulým rukem a příkládá vlastní pohledy jak analyzuje uběhlý rok pomocí svého děníku.

title: Novoroční deník - zamyšlení nad uplynulým rokem

maintext:
Zítra je poslední den v roce a mnozí z nás jsou právě zaneprázdněni přípravou oslav příchodu Nového roku. Neznám nikoho, kdo by ignoroval přelom roku a nevnímal by jej jako předěl, jako konec starého a počátek nového. Proč? Napadá mne tisíc odpovědí na otázku proč ano a proč ne. Byla by to polemika na dlouho.
Pro spoustu lidí je to den jako každý jiný - přinejmenším pro tu část obyvatel Země, která se řídí jiným kalendářem. Možná také pro ty, kteří slouží v nepřetržitých provozech - stejná povinnost jako každý jiný den. Pro mnoho jedinců je více symbolem něčeho nového - příchod jara, protože se vše probouzí a je to skutečný počátek nového života. Hmatatelný, ne jen jakési datum, poslední řádek v kalendáři.
Naopak, pro někoho je výměna starého diáře za nový nejen uzávěrkou pracovních povinností či nutností poznačit si všechny narozeniny a svátky blízkých či významná výročí v nadcházejícím roce. Je to jakási nová startovní čára, jiný závod, příležitosti a naděje. Nový letopočet dává nový význam příštím dnům a to nejen pro numerologa.
Když se řekne novoroční, napadá mne několik všeobecně známých slovních spojení - novoroční přání, novoroční přípitek, novoroční předsevzetí. Přejeme si navzájem šťastný nový rok, aby byl lepší než ten právě končící. Vše symbolicky zpečetíme půlnočním přípitkem a pro mnohé je to příležitost s něčím začít anebo naopak skoncovat.
Novoroční deník - užitečný pomocník v našem životě.
Za sebe přidám jedno své vlastní slovní spojení - novoroční deník. Před několika lety jsem si po půlnoci začala do zvláštního notesu zapisovat svá ohlédnutí za odcházejícím rokem. Padl na mě splín, a já měla nutkavou potřebu sdělit své pocity.
Arch papíru bylo nejlepší řešení. Psala jsem vše, co se mi běželo hlavou. Všechny postřehy ohledně právě končícího roku, co se mi povedlo, co mohlo být lepší a na co bych nejraději zapomněla. Logicky jsem pak přidala pár slov o tom, co chci vylepšit v tom novém roce, který právě začal. Žádná předsevzetí ve stylu nebudu kouřit, mimochodem jsem nekuřačka, ani ve stylu diet či abstinence. Nejednalo se o konkrétní zadání, ale o definované úkoly pro nadcházející rok. Byla to jen řada přání, pár úvah na téma budoucnost, obecná zamyšlení se nad vším pěkným, co bych ráda v příštím roce potkala, několik málo vět o tom, zač bych se ráda o další silvestrovské noci pochválila. Bylo to velmi jednoduché a pomohlo mi to utřídit si myšlenky. Trochu bilancování, trochu plánů pro nadcházející rok. Nemám ráda předsevzetí, závazky vzniklé při bujarých oslavách a většinou nevalně končící v zapomnění. Proto mé plány byly jen jakýmsi určením směru, kterým se vydám. Jako když si řekneme, že dovolenou chceme strávit u černého moře a pak si teprve vybereme přesnou destinaci a nakonec hotel. Já začala v novoročním deníku pouhým nasměrováním svých prvních kroků v novém roce.
Rok se pak sešel s rokem a bylo velmi zajímavé přečíst si ty řádky s odstupem dvanácti měsíců. S třistašedesátipěti dny zkušeností navíc. Některé myšlenky se staly bezcennými, některé vyzněly naprázdno, zcela mimo cíl, některé bylo nutné trošku opravit, avšak našly se i takové, které by měly být uvedeny znovu do života. Malinká část přání byla splněna a obohatila mě a za pár zdolaných překážek jsem si zasloužila pochvalu. Ocenila jsem důležitost těch chvil, kdy jsem v klidu přemýšlela nad tím co bylo a nad tím co chci aby bylo dále. Byl to důležitý začátek, jak se naučit určit směr, kterým jít. Když jsem se ohlédla, viděla jsem cestu, kterou jsem šla. Byla přímější, díky předem definovanému směru. A tak jsem pokračovala. Připsala jsem pár dalších poznatků a nových myšlenek a přidala něco málo přání pro další rok.
Za pár chvil budu svůj novoroční deník otevírat již po desáté. Budu v něm listovat, číst si a zase v něm přibude několik aktuálních vět. Tenhle spontánní nápad, náhodný počin, se mi velice osvědčil. Dnes už vím, že takhle nějak si má člověk vždy plánovat cestu ke svým cílům. Naučila jsem se, že je lepší mít alespoň stručný plán než být bez jakékoli vize. Přijde mi zvláštní, že pokud chceme jet na výlet, řekneme si kam pojedeme, víme proč tam jedeme a co tam chceme vidět, naplánujeme si trasu, zjistíme autobus anebo vlakový spoj, připravíme se na cestu a vyrážíme správným směrem. Výlet bereme tak zodpovědně a svůj život plánuje málokdo z nás pečlivěji než dovolenou! Pokud vůbec víme, co v životě chceme, jaký máme cíl. O podrobném plánu ani nemluvě. Ale to je už jiné téma. Zkrátka mám ráda ty chvilky, kdy v klidu usednu nad svůj novoroční deník. Je to pro mne milé připomenutí dosavadní cesty a nenásilný příslib něčeho lepšího do budoucna.
Je to pro mne již jakási tradice, můj malý osobní rituál, kterým opět přivítám nový rok a za tím starým se ohlédnu a opět si uvědomím, že i letos jsem cestou potkala všelicos a že vždy jsem bojovala ze všech sil, v rámci svých momentálně nejlepších schopností a možností. Toto vědomí je přeci dobrým začátkem!
Romana Vašendová
deník
inspirace
sebedisciplína
zamyšlení Podobná témata:


description: Zamyšlení nad faktory, které nás ať již přímo či nepřímo připravují o peníze. Článek hlavně poukazuje na jev inflace, která výrazně ukrajuje z našich úspor.

title: Víte, kdo vám skrytě krade peníze?

maintext:
Peníze používáme každý den. Tvoří nedílnou součást naše života. Snažíme se je vydělávat. Učíme se s nimi pracovat. Umíme je však dostatečně chránit?
Jak v dnešní době chráníme své peníze? Dříve lidé schovávali své peníze převážně doma. Dneska máme banky, trezory či bezpečnostní schránky. Před zloději, kteří kradou peníze fyzicky, je tato ochrana ve většině případů dostatečná.
Když se tak zamýšlím nad ochranou peněz, napadá mě, že by možná byla příhodnější otázka: Jak si v dnešní době představujeme zloděje? Zloděj, dnešní doby nemusí být jen zakuklenec, který na nás vytáhne pistoli... V dnešním světě na nás číhá daleko více nástrah, které doslova kradou naše peníze.
Kdo všechno nás dnes o peníze skrytě připravuje? Každého z nás napadne jistě něco jiného. Někoho napadne, že různé daně a poplatky státu, jiný zase bude poukazovat na zbytečné a často skryté bankovní poplatky. Řada z nás si jistě bude stěžovat na předražené tarify našich mobilních operátorů. Osobně však za největšího a nejrafinovanějšího zabijáka našich úspor považuji inflaci.
Inflace - neviditelný zloděj peněz.
Proč zrovna inflaci? A co to vlastně vůbec je inflace? Když jsem se ptal současných maturantů, kteří maturují ze společenských věd, dostal jsem odpověď, že inflace je zvýšení cen zboží. To však není až tak úplně pravda. Inflace je v první řadě zvyšování peněžní zásoby v čase, což má za následek snížení kupní síly peněz. Teprve důsledkem toho je zvýšení cen zboží. Jinými slovy, vaše peníze ztratí na své hodnotě. Jejich číselná (nominální) hodnota sice zůstane stejná, vy si však za ně koupíte méně zboží či služeb.
Uvedu konkrétní příklad. Za posledních 15 let byla průměrná meziroční inflace 3,5 %. To znamená, že pokud jste v roce 1996 vložili na obyčejný účet 100 000 Kč, tak nyní v roce 2012 má vašich 100 000 Kč reálnou kupní hodnotu pouhých 58 602 Kč. Tohle dělá s vašimi penězi inflace!
Mohli bychom dále rozvádět, jak se inflace měří a co všechno ji způsobuje. Tento článek si však neklade za cíl vysvětlit celou problematiku inflace, proto vás odkážu na Wikipedii, kde najdete podrobnější informace. Cílem tohoto článku je motivovat k zamyšlení nad skutečností, že peníze jsou a budou znehodnocovány! Státy vytvářejí čím dál větší a větší deficity, mají obrovské dluhy a inflace je jedna z nejpravděpodobnějších možností, jak se pokusí těchto nakumulovaných závazků zbavit. Zkrátka státům inflace vyhovuje, protože je to ideální způsob jak skrytě zdanit občany.
Češi věří bankám…
I když inflace takto významně ukrajuje z našich peněz, zřejmě nám to příliš nevadí. Protože když jsem zjišťoval, kde mají Češi uloženy své peníze, zjistil jsem, že v bankách máme uloženo zhruba 2,6 bilionu korun. Naproti tomu v investičních fondech, akcích a dalších cenných papírech zhruba jen 250 miliard korun! Drtivá většina Čechů své úspory ukládá do bank.
Mít peníze uloženy v bance je taky jistá forma investice. Kolik procent úroku vám však nabídne banka? Jaké je reálné zhodnocení vašich peněz, je-li vůbec nějaké? Nad těmito otázkami je více než vhodné se zamyslet, pokud své uspořené peníze hodláte vložit do banky.
V dalším článku si rozebereme možnosti jak se chránit před inflací. Zamyslíme se nad tím, co je to vlastně investice a ukážeme si, do čeho je možné v dnešní době investovat.
Tomáš Krahulec
inflace
peníze
úspory
zamyšlení Podobná témata:


description: Ve věku 76 let zemřel v noci z neděle na pondělí vědec Petr Hájek, který byl mezinárodně uznávanou osobností v oboru matematické logiky. Za své zásluhy byl oceněn v oblasti vědy na českém i mezinárodním poli medailí Za zásluhy. Zabýval se zejména matematickými základy fungování počítačů nebo takzvanou fuzzy logikou.

title: Zemřel Petr Hájek, slavný český vědec. Zkoumal „fuzzy“ logiku nejistoty

maintext:
Stalo se tak po krátké nemoci. Informovala o tom Hájkova rodina. V roce 2006 získal Hájek od tehdejšího prezidenta Václava Klause medaili Za zásluhy.
Hájek se narodil 6. února 1940 v Praze, vystudoval Matematicko-fyzikální fakultu Univerzity Karlovy v Praze a také Hudební fakultu Akademie múzických umění.
Fuzzy logika Tzv. fuzzy, tedy neostrá logika, zkoumá situace s nejistými hodnotami Zatímco klasická (Boolean) logika pracuje se stavy 1 (pravda) a 0 (nepravda), fuzzy logika (česky někdy též mlhavá logika) umí počítat i s nejasnými a přechodovými stavy mezi nulou a jedničkou. Patří tak mezi „vícehodnotové logiky“ a je vhodná pro popis komplexního reálného světa. Pojem zavedl v roce 1965 ázerbájdžánský matematik Lotfi Zadeh (původní článek v PDF). Hájek ze zabýval například matematickým popisem fuzzy logiky a jejími důsledky pro současné i budoucí aplikace (studie).
Ovlivnil směřování matematické logiky a její praktické využití v umělé inteligenci. Je spoluautorem knihy o aritmetice (Metamathematics of first-order arithmetic, 1993), která je klíčovou monografií oboru. Položil také matematické základy fuzzy logiky, která má široké praktické uplatnění nejen v počítačovém řízení a umělé inteligenci.
„Klasická logika pracuje se dvěma možnostmi - výrok je pravdivý a výrok je nepravdivý,“ vysvětlil Hájek v rozhovoru pro ČRo. „V přirozeném jazyce ale je spousta možností, kdy věci mohou být více či méně pravdivé. Je tento člověk vysoký? Je. A tamhle ten? Ten je bezesporu velmi vysoký. Čili výrok o něm, že je vysoký, je víc pravdivý, než o tom prvním. (...) To je právě ta fuzzy logika. Začalo to všechno profesorem Lotfi Zadehem, který v roce 1965 formuloval pojem fuzzy množiny, neostré množiny, do které věci patří více či méně. (...) Já jsem ukázal, že tohle se dá také chápat jako čistě matematická, přesná logika, která je formulovaná jako logika s více pravdivostními hodnotami, které lze srovnávat, více pravdivé-méně pravdivé. A to se hodí na studium takových věcí, které jsou vágní.“
Profesor Hájek je autorem nebo spoluautorem několika knih a zhruba 300 odborných studií a článků, které publikoval převážně v zahraničních časopisech (viz přehled publikací). Napsal čtyři učebnice. Byl editorem několika renomovaných odborných časopisů a členem zahraničních vědeckých společností.
Hájek odmítl spolupráci s STB
Členem Učené společnosti ČR byl Hájek od roku 1996. V letech 1992 až 2000 byl ředitelem Ústavu informatiky Akademie věd ČR, v letech 1996 až 2003 také prezidentem Společnosti Kurta Gödela.
Hájek za socialismu odmítl spolupráci s StB a to mu zřejmě zavřelo cestu k akademickému postupu. Až po revoluci v roce 1989 byl jmenován docentem (1993) a profesorem (1997). Je držitelem řady ocenění, mezi nimi i čestné medaile Akademie věd ČR za zásluhy na poli vědy a humanitních ideí z roku 2006.
Hájek nebyl „jen“ matematikem. Na Akademii múzických umění vystudoval hru na varhany. Celých čtyřicet let působil jako varhaník v evangelickém kostele u Klimenta v Praze v Klimentské ulici. „Jsem od dětství věřící křesťan, evangelík,“ uvedl Petr Hájek. „Je to pro mě hodně důležitá oblast. Nedělám varhanickou službu jenom jako nějakou produkci, ale jako součást bohoslužby.“
Petr Hájek byl v minulosti v médiích zaměněn se svým jmenovcem, novinářem Hájkem, bývalým mluvčím Václava Klause. „Obrátili se na mě (v roce 2006, pozn. red.) redaktoři různých novin a rozhlasu, jestli jsem to já, kdo má být vyznamenán, nebo ne. Pak se to vyjasnilo,“ vzpomíná na nedorozumění Hájek. „Pomohlo to k tomu, že jsem se se svým jmenovcem, mluvčím prezidenta, na té oslavě setkal, vyfotografovali jsme se spolu.“ Jeho dalším jmenovcem je profesor Petr Hájek, který rovněž vyučuje na ČVUT.
Podívejte se na Hájkovou přednášku na téma fuzzy logiky: