description: Zdravotníci ve válečné zóně nejsou jako ze seriálu MASH. Důkazem toho je skupinka Slováků, kteří se rozhodli, že nebudou nečinně přihlížet a pojedou pomáhat přímo do centra bojů v Iráku. Matej Karlák, Oliver Valentovič spolu se třemi kolegy jsou vždy první, s kým přijdou do kontaktu ranění iráčtí vojáci a především civilisté prchající před bitvou v Mosulu. „Naším úkolem je zastavit akutní úrazy a stabilizovat raněné pro převoz,“ říkají v exkluzivním rozhovoru pro Lidovky.cz.

title: Víte, že vás chtějí zabít, říkají Slováci, jediní Evropané zachraňující životy v Mosulu

maintext:
Před tím pomáhali i kurdským Pešmergům a místním obyvatelům při postupu vesnicemi východně od Mosulu. Jak se na to připravovali? „Na to se nedá nijak připravit. Slyšíte, jak vám létají kulky nad hlavou a kolem vás dopadají projektily z minometů. Uvědomujete si, že vás chtějí zabít,“ popisují válečnou zónu slovenští záchranáři z neziskové organizace Akadémia urgentnej medicíny.
Lidovky.cz: Dělá v Iráku něco podobného jako vy ještě někdo další z Evropy?
Oliver Valentovič (OV): V této chvíli tam není nikdo jiný, který by pomáhal v terénu.
Matej Karlák (MK): Jsou tam civilní zdravotnické organizace, které ale pomáhají utečencům v kempech. V přední linii není nikdo z Evropy. Pouze jedna skupina Američanů mezi kurdskými bojovníky, kteří už postup zastavili. Tam, kde teď působíme my, přímo v Mosulu, jsme jediná civilní organizace.
Lidovky.cz: Jak jste se dostali k tomu, že jste se rozhodli odjet do Iráku? Co všechno pro to musí podobně nadšení lidé udělat?
OV: Vždycky nás ten region zajímal. Já jsem tam pracoval pro jeden civilní zdravotnický projekt, takže jsem viděl, jak to v tom prostředí funguje. Tak jsme se rozhodli, že přeregistrujeme naši neziskovou organizaci do Iráku. Museli jsme dát dohromady všechny dokumenty a posbírat všechna potřebná razítka. To trvalo asi půl roku.
MK: Razítka jsou tam celkově nejdůležitější věc, bez nich se nedá fungovat. Nejde to udělat tak, že vezmete ruksak, sednete na letadlo a jdete pomáhat, jako ta dvojice od vás z Česka, která se rozhodla pomáhat YPG. Vše musí být registrováno. Máme oficiálně v iráckém Kurdistánu povoleno pořádat kurzy, semináře a poskytovat první pomoc všem, kdo to potřebují, především civilistům.
Lidovky.cz: Vaše organizace existuje už dva roky. Vznikla tedy za tímto cílem, pomáhat v první linii bojů?
OV: Pracovali jsme v bratislavské záchranné službě a v roce 2014 jsme založili občanské sdružení, v rámci něhož jsme pořádali kurzy tohoto charakteru.
Lidovky.cz: To znamená, že jste už na Slovensku lidem říkali, jakým způsobem se chovat přímo ve válečné zóně?
MK: Spíš bych to nazval kurzy první pomoci pro pokročilé.
OV: Na Slovensku se základy první pomoci učí ze zákona pouze v autoškolách, ale ty předané znalosti jsou opravdu slabé. Červený kříž má ještě nějaké svoje, ale to je vše, jinak to neposkytují žádné organizace. Byly proto pro lidi, kteří chtěli vědět více. Jak vytahovat lidi z havarovaných vozidel, jak dělat krční límce na stabilizaci krku nebo zajistit dýchací cesty.
Celý tým Akadémie urgentnej medicíny s veliteli iráckých speciálních jednotek (mezi stojícími první zleva Oliver Valentovič, čtvrtý zleva Matej Karlák).
Lidovky.cz: Takže se ještě netýkaly chování ve vojenských operacích?
OV: Poskytovali jsme i kurz, který se jmenoval „Tactical medic“.
MK: To bylo určeno pro příslušníky ozbrojených složek, nebo pro nadšence, kteří chtěli vědět více, například jak používat turnikety na zástavu krvácení či tlakové obvazy. Ale především byly naše aktivity vždy určeny civilistům, jak slovenským zájemcům, tak v Iráku běžným lidem, na něž má válka největší dopad.
Lidovky.cz: Vy jste znalosti získali jak, přímo studiem?
MK: Máme střední zdravotnickou a záchranářskou školu.
OV: Některá specifika se ale na školách neprobírají, ani na záchranné službě, kde jsme pracovali. Takže zbytek byl o sebevzdělávání a sledování nových trendů.
Lidovky.cz: Abyste se dostali přímo na frontu, co jste ještě museli udělat?
OV: Celou dobu, co jsme řešili registraci, jsme začali navazovat kontakty. Lidi tam to zajímalo, protože takový způsob pomoci jako my nikdo jiný neposkytuje. Organizace spolupracující s kurdskými Pešmergy většinou dělaly jen výcviky vojenského charakteru.
MK: Přitom jsme se spojili s americkými kolegy, protože měli stejný cíl jako my. Oni měli dobré kontakty na generály v oblasti, tak jsme se jim nabídli, že chceme pomoct v akci, ošetřovat vojáky i civilisty.
Lidovky.cz: Museli jste se snažit, aby s vámi Kurdové chtěli spolupracovat?
OV: Museli jsme si samozřejmě budovat cíleně vztahy, ale Pešmergové nemají moc zdravotnických zkušeností. Byli rádi, že chceme dobrovolně trénovat jejich zdravotníky i běžné vojáky.
MK: Ví se, že jejich jednotky jsou spíše chudší na vybavení. Proto jsme je učili improvizovat a znát základy, například jak zastavit krvácení. Takto jsme tam s přestávkami působili několik týdnů. Stali se z nás přátelé, neustále nás zvali na večeře a čaj.
OV: Nakonec nám řekli, ať se připravíme, že tehdy a tehdy bude ofenzíva, ať jedeme s nimi.
Lidovky.cz: Cítili jste se připravení na to, co vás čeká?
MK: Na to vás nic nepřipraví. Střílí po vás, slyšíte, jak vám létají kulky nad hlavou a kolem vás dopadají projektily z minometů. Uvědomujete si, že vás chtějí zabít.
Lidovky.cz: Jaký byl váš první pocit, když jste jeli do akce?
Oba: Paráda...
MK: Ne, vždy je tam strach. Udržuje člověka při smyslech a ve střehu. Člověk je určitě vzrušený a plný adrenalinu. Jedete kolem stavby uprostřed polí, která je opuštěná, ale zůstává ve vás ten pocit, jestli někdo nevystrčí z okna hlavu a nerozstřílí celé vaše auto. Máte pořád v hlavě, že na vás může odněkud přiletět minometný granát. Když máme strach, vzpomeneme si na našeho fotografa, Američana Jorgeho, jak říká, že nechce umřít jako zbabělec. On je opravdu profesionál. Dokáže zůstat v klidu, i když deset metrů od něj vybouchne granát. Snažíme se brát si z něj příklad. Když se pak na sebe díváme zpětně na videozáznamech, je až s podivem, že pracujeme jako stroje.
Lidovky.cz: Co je na té práci v první linii nejhorší?
OV: Děti. Měli jsme vícero dětských pacientů.
MK: Jedno dítě, které jsme se snažili resuscitovat, nám zemřelo v rukách. Těch špatných zážitků je celkově hodně. Spálená těla, hummer plný kusů lidských ostatků. V jedné chvíli kolega podával nohu, ať zjistíme, která raněnému chybí.
OV: To jsou hrozné věci, ale nejhorší je utrpení dětí.
VIDEO: Zneškodnění vozidel sebevražedných teroristů Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Lidovky.cz: Když jste doma, máte to, co se děje v Iráku pořád v hlavě, nebo to dokážete oddělit a vnímáte to jako vzdálenou pracovní rutinu?
MK: Časem se na to dá zvyknout. Je ale potřeba se vypořádat s tím, že tam umírají i děti, nebo že vám nosí lidi rozstřílené či s amputovanými končetinami. Psychicky se podporujeme navzájem tím, že si o těch věcech povídáme. Ona ta práce v záchrance nás na to trochu připravila, viděli jsme spoustu různých zranění a člověk se naučí pracovat pod stresem. Aby se nezhroutil, když nedokáže zachránit jedno dítě, a mohl zachraňovat další lidi. Stalo se nám třeba, že jsme za jeden den měli 60 zraněných a z toho bylo 9 mrtvých, někdy bez hlav, bez končetin, s vyhřezlými orgány. Člověka už pak ti mrtví unaví.
Lidovky.cz: Máte na místě nějakou centrálu či základnu, ze které vyrážíte do akce?
OV: V hlavním městě autonomní kurdské oblasti Irbílu máme sklad na materiál a prostory, kde spíme.
Lidovky.cz: Kolik času trávíte v akci, jezdíte každý den znovu?
MK: V Mosulu to je tak, že musíme být v poli 5 až 7 dní v kuse. Pak na jeden den zpět do Irbílu odpočinout si, mít čas na psychohygienu, osprchovat se, doplnit materiál a zase se vrátit do akce.
Lidovky.cz: Máte čas na nějaký odpočinek i v průběhu té akce?
MK: Kurdové třeba nebojují přes noc, protože na to nemají vybavení. Takže jsme měli takové dvanáctihodinové „šichty“ od osmi nebo devíti ráno do tmy, takže do pěti až šesti večer se opravdu bojuje. Pak ještě nejpozději do devíti se ozývají nějaké výstřely. Pak už se spí.
Lidovky.cz: Když Kurdové zastavili postup, spolupracujete teď pouze s Iráčany?
OV: Ano, už jsme přímo v Mosulu.
Lidovky.cz: Jaký je rozdíl mezi taktikou v terénu a teď v zastavěném Mosulu?
OV: Je to hustě zastavěná oblast.
MK: Je to jako obsazovat Prahu. Nedostatečná koordinace Kurdů by v Mosulu nefungovala.
Lidovky.cz: V Mosulu musíte být neustále ve střehu?
MK: Tam se boj ozývá neustále. I když jsme spali v nějakém obsazeném domě, budili nás třeba v noci, že přišli nějací civilisté, kteří potřebují ošetřit. Že je trefil odstřelovač, nebo někde něco vybuchlo. Museli jsme třeba jen ve spodním prádle rychle reagovat.
OV: Hrozná věc je, že rostou počty raněných civilistů. Dříve nám za den rukama prošlo více vojáků než civilistů, teď je to v poměru 60 civilistů na 10 vojáků.
Lidovky.cz: Je to čistě kvůli hustějšímu osídlení nebo se stávají oběťmi islamistů?
OV: Bojovníci IS se na ně cíleně zaměřují a střílejí je. Také jsou oběťmi výbuchů nástražných systémů.
MK: Nikdo nebere ohledy. Auta plná výbušnin najíždějí na cíle bez ohledu na to, kolik tím trefí civilistů.
OV: Snaží se vytvořit co největší strach, čím víc obětí, tím lépe.
MK: Je třeba nepochopitelné, když k nám přijde dítě, které má jednu střelu v hrudi. Je totiž jasné, že na ně musí cíleně mířit.
Lidovky.cz: Co vás nejvíce překvapilo, když jste jeli do bojové zóny?
MK: Že auta, která jsme si půjčili od Pešmergů, nejsou opancéřovaná. Překvapila nás i (ne)strategie kurdských bojovníků.
OV: Profesionalita jejich jednotek je někdy celkem úsměvná.
Lidovky.cz: Chcete říct, že nejsou moc organizovaní?
MK: Nejsou. Ale srdcem jsou to bojovníci s velkou morálkou. Zaskočilo nás třeba, že při boji v oblasti kolem města Bašika naše kolona jela stále dopředu prostředkem nepřátelského území, stříleli na nás ze všech stran. Když jsme nakonec zastavili, zjistili jsme, že jsme v první linii. Kurdové se pak rozlezli neorganizovaně do všech stran, jako rakovina. To není úplně taktické při palbě ze všech stran.
Lidovky.cz: Nechali jste se tedy zavést do středu nejtěžších bojů a ani jste netušili, že se to děje?
OV: Prostě jsme se drželi jejich „převozové“ sanitky.
Lidovky.cz: „Převozová“ sanitka?
MK: Při ofenzívě měli jen sanitky s řidičem. Nosítka, pár obvazů a tím to končí. Žádné přístroje rychlé pomoci.
Lidovky.cz: Pešmergové v bojové linii neměli žádné své zdravotníky ani pořádné vybavení?
MK: Vysloveně ne. My máme svoje vybavení, ale toho také není moc. Pouze vše, co je potřeba na základní úrazy, střelná zranění, amputace, zajištění dýchacích cest. Nejsme jako v seriálu MASH, kdy dovezou raněné do stanu.
OV: V ideálním případě se nacházíme ne úplně v první linii, ale někde kousek za ní. Naším úkolem v akci je zastavit krvácení a připravit raněné pro převoz. Pak je to ještě půlhodinu sanitkou do středisek připravených na složitější zdravotní úkony. Odtam pak ranění cestují další dvě hodiny do nemocnice.
Lidovky.cz: Jak jste s Pešmergy komunikovali v bojových situacích, kdy se bylo potřeba rychle a operativně dohodnout? I vzhledem k tomu, že podle vašich slov byli sami špatně organizovaní.
OV: Fungovali jsme hlavně jako samostatná jednotka. Jinak máme své tlumočníky a občas velitelé mluví anglicky.
MK: Ale nejdůležitější bylo říct, kdo jsme, náš název, a vysvětlit, kde přesně se v poli nacházíme, aby tam mohli nosit raněné. Ani to ale někdy nestačilo.
Lidovky.cz: Máte příklad, kdy ta komunikace selhala?
MK: Stalo se třeba, že přijížděl v autě plném výbušnin sebevražedný útočník a všichni se otočili na útěk, i auta, tanky, děla. Kurdové fungují totiž na takové davové psychóze. Jeden začne křičet, utíkat nebo střílet a všichni to začnou opakovat.
OV: Bohužel nefunguje pravidlo „bez rozkazu nevystřelíš“, někdy si každý dělá, co chce.
Lidovky.cz: Obrátilo se to někdy nechtěně proti spolubojovníkům?
OV: Mohlo se to stát.
MK: Jednou se ke koloně zničehonic z pouště začal řítit bílý bavorák. Všichni začali křičet a otáčet se s kulomety na korbách proti němu. No a v bavoráku sedělo sedm Pešmergů, že se jedou přidat k útoku, že to nestihli ráno. Někdy prostě nemají pud sebezáchovy, všichni byli připraveni je rozstřílet. Jindy jsme se přes noc utábořili v údolí mezi dvěma nepřátelskými vesnicemi. Uprostřed noci přijel generál s televizí, které v živém vstupu říkal, jak budou postupovat. A samozřejmě si k tomu zapnuli obrovské reflektory. Úplně jednoduché cíle pro IS.
Lidovky.cz: A bojovníci IS toho nebyli schopní využít?
OV: Oni jsou na tom podobně jako kurdská armáda. Vzbuzují respekt, ale většina z nich nejsou vojáci.
MK: Samozřejmě mají šikovné odstřelovače i další specialisty. Ale několikrát jsme se dostali do situace, že na nás stříleli z minometu z několika stran, ale netrefili. Kdyby byli dobří, všechny by nás pozabíjeli. Když trávíte celý den na jedné pozici, není možné, aby vás dobří minometníci nezaměřili.
OV: Navíc Kurdové mají všude strašně moc vlajek, proto jsou vidět na stovky metrů, takže dobří protivníci by je rychle zaměřili.
Lidovky.cz: Jaký je rozdíl v přístupu irácké armády oproti Pešmergům?
MK: První rozdíl je, že jsou skutečně organizovaná armáda. Mají dobré vybavení. Vozidla mají silné pancéřování. Profesionalita je zřejmá. Navíc jsou vycvičení Američany. Čistí dům od domu, jak je naučili. Kurdové by projeli hlavní ulice, řekli, že nikde nikdo není, zapíchli vlajku na náměstí a prohlásili by město za obsazené.
OV: V Bašíce se stalo, že se šel fotit vysoký důstojník s místními, objal se s civilistou a ten se v tu ránu odpálil.
Lidovky.cz: Je vidět rozdíl i v té zdravotnické připravenosti?
MK: Irácká armáda má svoje zdravotníky a vždy k dispozici několik sanitek. Když je třeba, vozidla zavřou z obou stran ulici a mezi nimi pracují zdravotníci. Navíc deset nebo patnáct vybraných lidí má vždy za úkol chránit zdravotnický tým. Také můžeme používat jejich vybavení, které je na vysoké úrovni. Překvapilo nás i to, že vůbec neřeší, kdo je sunnita, šíita, křesťan, všichni jsou jedna armáda, drží spolu. Zdravotníkům sváží i všechny civilisty z okolí.
Lidovky.cz: Mohlo se stát, že se vám mezi civilisty do rukou dostali bojovníci IS nebo jejich sympatizanti?
OV: Je to možné, ale nevěděli jsme o tom.
MK: Když tam civilisté žili dva roky, dá se předpokládat, že mezi nimi byli sympatizanti. Například někteří telefonovali džihádistům, že jsou tam a tam mezi iráckými vojáky a hned na to na nás zaútočili. A stříleli mnohem šikovněji a přesněji než proti Kurdům, na což jsme nebyli zvyklí a museli jsme se často přesouvat. Pak jsme jen viděli, že střely trefily místo, kde jsme před chvílí byli. Celkově jsou v Mosulu šikovnější. Třeba si sami staví drony nebo pancéřují auta.
Lidovky.cz: Dá se odhadnout, kdo je sympatizant a kdo ne a předejít takovýmto útokům?
MK: Denně utíkají stovky až tisíce civilistů, takže se mezi nimi nedají vytipovat.
VIDEO: Civilisté prchající z Mosulu Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Lidovky.cz: Kolik vás je celkem v týmu?
OV: Slováci jsme tři a k tomu máme dva Američany.
Lidovky.cz: Jak jste se s nimi seznámili?
OV: Oni tam působili už před tím. „Zápaďané“ kolem neziskovek v Iráku drží spolu a často se potkávají.
Lidovky.cz: Kolikrát jste už v Iráku byli?
MK: Čtyřikrát. Ještě před začátkem zářijové ofenzivy jsme tam byli, abychom naběhli na nějaký systém. Idea byla taková být vždy měsíc tam a měsíc doma. „Naši“ Američané jsou tam skoro pořád, za celou dobu byli doma na jeden měsíc.
Lidovky.cz: Máte ve své výbavě zbraně?
MK: Myslíte tyhle? Ne, vždycky postupujeme s ozbrojenými složkami, které se o naši bezpečnost postarají.
Lidovky.cz: Museli jste s vojáky absolvovat nějaký speciální výcvik, jak se chovat pod palbou?
OV: To nikdo neřešil. Měli jsme ty vědomosti, které jsme si přivezli.
MK: Naši američtí kolegové mají vojenský výcvik, jeden je bývalý mariňák, který prošel Afghánistánem. Fotograf Jorge byl také v Afghánistánu. Takže jsme se od nich přiučili a nechali jsme si vždy poradit.
Lidovky.cz: Máte v plánu rozšiřovat svůj tým?
OV: Máme, ale pomalu. Zatím na to nemáme prostředky, abychom se rozšířili třeba o 10 lidí.
MK: Navíc chceme, aby všichni byli prověření, že zvládnou těžké podmínky. A byli schopní riskovat i život. Nechceme dělat válečnou turistiku, aby nám někdo zavolal s tím, že je bývalý voják, má tři kurzy a chce dělat zdravotníka. My sami navíc musíme vědět, s kým tam jedeme, protože v některých situacích se můžeme spolehnout jen na sebe navzájem. Druhá věc je, že závisíme na financích, od jednotlivců i firem.
Lidovky.cz: Přispívá vám třeba jako neziskové organizaci i slovenský stát?
MK: Nemáme žádné granty, ale chceme na nich v blízké době pracovat. OSN nám třeba pomáhá částečně materiálně, dostáváme od nich obvazy, pár kartonů rukavic a podobně.
OV: Pak máme soukromé dárce, třeba ze Švédska, ale i veřejnou sbírku. Z toho to nějak „lepíme“. Stále bojujeme s financemi a snažíme se fundraisovat, jak je to možné. Neděláme to pro zisk.
Lidovky.cz: Ostatně jste nezisková organizace.
MK: To ano, ale hodně lidí nám psalo, že se k nám chtěli přidat a mysleli si, že dostanou 300 dolarů na den.
Lidovky.cz: Kdy se tam chystáte znovu?
OV: V lednu pojedeme oba. Já (Oliver Valentovič – Pozn. red.) tam teď za několik dní povezu materiál pro dětské pacienty. Původně jsme totiž nepočítali, že jich bude tolik.


description: Polský řidič kamionu, kterým útočník v pondělí večer najel do vánočního trhu v Berlíně a zabil 12 lidí, byl ubodán a zastřelen v kabině vozu. Polské televizní stanici TVN24 to v úterý řekl Ariel Žurawski, vlastník dopravní firmy, které kamion patřil.

title: Řidič polského kamionu bojoval o život. Útočník ho pobodal a postřelil

maintext:
Upřesnil, že německé úřady ho požádaly o identifikaci zabitého z fotografie. Mrtvým mužem je podle něj Lukasz Urban. „Obličej měl celý nateklý a zakrvácený. Bylo zcela očividné, že bojoval o život,“ dodal Žurawski. Měl bodná i střelná zranění, podle Žurawského bylo ale zřejmé, že řidič s útočníkem bojoval.
Zaměstnanec přepravní firmy Lukasz Wonsik, který analyzoval údaje z GPS vozidla, dříve zpravodajskému webu money.pl řekl, že kamion se kdosi několikrát neúspěšně pokoušel rozjet o několik hodin dříve, než došlo k útoku. V té době už přepravní firma neměla kontakt s řidičem, jehož mrtvolu později nalezla policie v kabině.
Auto, které mělo být v pondělí odpoledne odstaveno a čekat na úterní vykládku, nečekaně nastartovalo již v 15:44 SEČ, po chvíli však motor opět zhasl. Další pokus rozjet stroj přišel o více než hodinu později v 16:52 SEČ a motor pracoval do 17:37 SEČ, aniž by se kamion pohnul.
„Řidič nepouštěl motor kvůli tomu, aby se v kabině zahřál, k tomu slouží jiné systémy. Vypadá to, jako by se s tím autem někdo zkoušel naučit jezdit. Měl problémy s jeho uvedením do chodu,“ řekl Wonsik.
K jízdě, při níž podle policie zahynulo nejméně 12 lidí, vyrazil vůz v 19:34 SEČ a na tržiště dorazil kolem 20:00 SEČ.
‚Můj bratranec to nebyl‘
Že by se sedmatřicetiletý polský řidič jakkoli podílel na akci, která byla podle policejního vyšetřování pravděpodobně teroristickým činem, vedení firmy vylučuje. „Nevíme, co se mu stalo. Je to můj bratranec. Znám ho od dětství. Dám za něj ruku do ohně,“ řekl televizi TVN24 Žurawski.
Polský řidič kamionu, který útočník zneužil k pondělnímu útoku na vánoční trh v Berlíně, byl první obětí tohoto odporného násilného činu. Dnes to podle agentury AP prohlásila polská premiérka Beata Szydlová. Ariel Žurawski, vlastník polské dopravní firmy, které kamion patřil, o svém zaměstnanci a zároveň bratranci prohlásil, že je očividné, že řidič s útočníkem bojoval do posledních sil.
„Bylo naprosto jasné, že o svůj život bojoval. Jeho tvář byla napuchlá a zakrvácená. Policie mě informovala, že utrpěl střelná zranění. Vedle toho, že byl pobodán, byl zastřelen,“ řekl Žurawski polským médiím. Dodal, že ho německá policie požádala, aby podle fotografie těla identifikoval svého sedmatřicetiletého bratrance Lukasze Urbana. Policie oficiálně uvedla, že řidič byl zastřelen.
O tom, že Urban jistě hájil kamion do poslední chvíle, je přesvědčen i jeho spolupracovník Lukasz Wonsik. „Nevěřím, že by vůz vydal a nebránil ho do konce, kdyby byl přepaden,“ řekl Wonsik.
Podle německých médií nákladní vůz, který vjel na trh na náměstí Bretscheidplatz v západní části centra německé metropole, řídil muž, který do země přišel letos jako uprchlík z Pákistánu. Policie tohoto podezřelého zadržela, ale v úterý odpoledne naznačila pochybnosti, že jde o skutečného pachatele.
VIDEO: Angela Merkelová k teroristickému útoku na trhu v Berlíně Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Kamion použitý k pondělnímu útoku v Berlíně odjel 16. prosince z Itálie, napsala agentura ANSA s odvoláním na dobře informované italské bezpečnostní zdroje, podle nichž ale mezi Itálií a zločinem v německé metropoli není žádná souvislost. Brennerským průsmykem vozidlo podle těchto zdrojů projelo v pátek v 18:00.

fasttext_language: cs


description: Severokorejský vůdce Kim Čong-un nařídil speciální vojenské cvičení, jehož cílem měl být prezidentský palác Jižní Koreje, „Modrý dům“. Informovala o tom v neděli státní tisková agentura KCNA. Nespecifikovala však, kdy přesně ke cvičení došlo. Jihokorejská armáda zůstala přes víkend ve střehu, aby KLDR nevyužila politického neklidu po vynuceném odstoupení prezidentky Pak Kun-hje.

title: Vojáci KLDR cvičili útok na maketu ‚Modrého domu‘, sídlo jihokorejské hlavy státu


description: Nehoda autobusu, dodávky a osobního vozu ve středu odpoledne zkomplikovala dopravu v Brně, zranila se při ní žena a dítě předškolního věku. Řidič autobusu nadýchal přes dvě promile. Na policejním webu to uvedl mluvčí Pavel Šváb.

title: V Brně boural opilý řidič autobusu. Vážně se zranila žena a malé dítě


description: V letošním roce se na různých místech Prahy 15 konala čtyři adventní zastavení.

title: Čtyři adventní zastavení


description: „Dvě světové hvězdy na jednom pódiu“, „unikátní vánoční koncerty“, „jeden z vrcholných zážitků předvánoční koncertní sezóny v Praze“ - tak avizovali pořadatelé tři společné koncerty Dagmar Peckové a kytaristy Štěpána Raka, které se odehrály 19., 20. a 21. prosince 2016 v pražské Lucerně. Slibována byla „důstojná a bombastická oslava Vánoc“, a idylický obrázek obou interpretů lemoval na billboardech dálnice už od prázdnin. Jaká byla realita? Dala by se označit jako „všechnopárty“ s kabaretní mozaikou volně zaměřenou na téma Vánoc.

title: „Všechnopárty“ v Lucerně s Peckovou? Balancování na hraně vkusu


description: Průzkum v lavicích českých středoškoláků ukázal, že mladí Češi mají převážně negativní vztah k uprchlíkům, věří hoaxům, nerozumí politikům, ale pokud je jim někdo názorově blízký, jde nejčastěji o prezidenta Miloše Zemana či Tomia Okamuru. Proti kamarádství s muslimem ale většina nic nemá.

title: Sonda mezi středoškoláky: věří hoaxu o uprchlících, ale s muslimem by kamarádili

maintext:
„Je nenávistný. Lidem, kteří se nad tím nepozastaví, může připadat vtipný, ale ve skutečnosti je až děsivé, jak hluboce je nenávist vůči komukoliv, ať už muslimům, Romům a dalším, ve společnosti zakořeněna,“ odpověděl jeden ze středoškolských studentů na otázku v dotazníku, co si myslí o údajném výroku proslulého herce a dramatika Jana Wericha o islámu, který koloval před rokem po sociálních sítích. Přirovnání nacistů k mohamedánům z Werichových úst ovšem nikdy nezaznělo, šlo o hoax.
Hoax pracující s údajným citátem Jana Wericha.
Experimentem neprošla polovina žáků
Že jde o smyšlenku a experiment, však studentům autoři průzkumu neprozradili. A jaký byl výsledek? Více než polovina mladých (55 procent) se nechala nachytat, a to i přesto, že sociální sítě považují za nedůvěryhodné zdroje. Lest prohlédli převážně ti, kteří se zajímají o aktuální společenské otázky. Že jde o hoax, poznalo s jistotou jen 4,8 procenta dotázaných. Ostatní si nebyli jisti či se stavěli k otázce nekriticky.
O průzkumu: Do průzkumu byly zahrnuty odpovědi 592 respondentů ve věku 14 až 20 let
ve věku Průměrný věk byl 16,62 let
Nejvíce bylo 16 a 17letých respondentů – celkem 48 %
Žen bylo 57 %, mužů 42 %
Zastoupeny jsou všechny kraje ČR zdroj: Multikulturní centrum Praha
Zmíněná otázka byla součástí celorepublikového průzkumu zveřejněného na webu migraceonline.cz, který spravuje spolek Multikulturní centrum Praha. Závěry průzkumu ukázaly, že negativnější postoj k uprchlíkům mají ti, kteří se nezajímají o aktuálním dění. S pojmem uprchlík si pak pojí negativní emoce - hlavně strach či nenávist - téměř polovina (49 %) dotázaných ve věku od 14 do 20 let. Pozitivní asociace související s případnou pomocí uprchlíkům se týkala jen 13 procent mladých, ostatní byli v přístupu k uprchlíkům neutrální. Takový výsledek kopíruje náladu v české společnosti napříč různými věkovými skupinami.
Průzkum zaměřený na projevy nenávisti mezi mladými může zároveň naznačit odpověď na otázku, jak by mladí uprchlickou krizi řešili. Téměř polovina (45,6 procenta) oslovených žáků by uprchlíky poslala zpět do země, ze které přišli, druhá nejpočetnější skupina (40,4 procenta) by je pak nechala v Česku přečkat krizi. Dvacet procent respondentů by naopak chtělo, aby vznikl plot, který by uprchlíkům zamezil v příchodu.
Poměrně jasno mají studenti i v tom, kdo by měl s uprchlickou krizí pomoci – v této souvislosti jmenovali především mezinárodní spolky EU a OSN.
Polovina dotázaných pak očekává, že se uprchlíci integrují do naší společnosti jen s občasnými problémy. Na druhou stranu (38 %) středoškolských žáků, kteří se zúčastnili projektu „BRICkS – Stop nenávistným projevům“, se obává, že krize vyústí ve válku. Průzkum ukázal ale i další zajímavý fakt – zhruba pětina studentů by sama byla ochotna uprchlíkům v nouzi pomoci. Na otázku, zda by dokázali přijmout muslimy mezi své kamarády, odpovědělo kladně víc než 56 % účastníků studie.
Nejvíc důvěry mají příbuzní
Své názory na uprchlickou krizi přejímají mladí lidé převážně ze zavedených médií, poté z rodiny, každý třetí si pak vyhledává informace sám. Jen čtvrtina dotázaných v dotazníku uvedla, že jí informace o současné situaci ve spojitosti s uprchlíky dodává škola. Přitom právě učitelé stojí vysoko v žebříčku důvěryhodnosti mezi žáky. Po rodičích a dalších příbuzných zaujímají se šedesáti procenty druhé místo.
Komu naopak žáci v otázce uprchlické krize vůbec nedůvěřují (přes 77 %), jsou politici. A to bez ohledu na to, jaké postoje jednotliví ústavní činitelé zastávají. Pokud přeci jen studenti jmenovali politiky, kteří jsou jim názorově nejbližší, uváděli především lídra hnutí Svoboda a přímá demokracie Tomia Okamuru (7,8 %), prezidenta Miloše Zemana (4,3 %), dále třeba radního z Teplic Dominika Feriho (1,8 %) a Angelu Merkelovou (1,6 %).
Důvěru mají mladí lidé také v zavedená a seriózní internetová média, většina naopak vůbec nesleduje aktivitu nevládních organizací a kontroverzních zpravodajských serverů, jako jsou například Parlamentní listy či Aeronet.cz. Sociální sítě, na kterých tráví i několik hodin denně, sledují intenzivně, ale hodnotí je jako výrazně nedůvěryhodný zdroj.


description: V pražských Letňanech dnes odpoledne hasiči, záchranáři a policisté evakuovali kvůli úniku oxidu uhelnatého 230 lidí ze zimního stadionu Ice Arena. Všichni evakuovaní byli bez příznaků otravy, hala je nyní odvětrávána. ČTK to řekl mluvčí pražské záchranné služby Dominik Horn. Zvýšenou koncentraci oxidu uhelnatého zjistili záchranáři náhodou při ošetřování úrazu. Zdrojem úniku nebezpečného plynu byla pravděpodobně rolba.

title: Ze zimního stadionu v Letňanech bylo evakuováno 230 lidí. Kvůli oxidu uhelnatému


description: Editorial agentury Bloomberg upozorňuje, že revolta proti tradičním politickým stranám v Evropě navzdory výsledku rakouských prezidentských voleb a porážce nacionalistické pravice ještě neskončila.

title: MACHÁČEK: Revolta proti EU nekončí


description: Proti zvykům svých hostitelů v Saudské Arábii se postavila německá ministryně obrany Ursula von der Leyen. Odmítla si dát na hlavu hidžáb, šátek zakrývající vlasy. Vyvolala tím vlnu negativních reakcí Arabů na sociálních sítích.

title: Německá ministryně odmítla nosit v Saudské Arábii hidžáb. Stala se terčem kritiky

maintext:
Von der Leyenová ve středu navštívila Rijád, aby se setkala se zástupcem korunního prince Mohammedem bin Salmanem al Saúdem. Svoje rozhodnutí nezakrýt hlavu šátkem odůvodnila údajně slovy: „Právo na volbu svého oblečení sdílí jak muži, tak ženy.“
Zatímco někteří na Twitteru chválili ministrynino rozhodnutí, většina arabských uživatelů projevovala své rozhořčení. Kritiky se dočkali i saudští představitelé za „pokrytectví a dvojí standard“ tím, že nedali najevo, pokud jim vadily odhalené vlasy von der Leyenové.
The Saudi general didn't seem to mind - German Defence Minister #VonderLeyen refused to adhere to #hijab during recent visit to #SaudiArabia pic.twitter.com/JqyMxqrsJX


description: Pražský městský soud odsoudil (zatím nepravomocně) na tři, čtyři a pět let vězení tři bývalé členy představenstva společnosti Key Investments. Tito tři lidé ve známé kauze, která vypukla začátkem roku 2011, podle obžaloby způsobili 45 klientům firmy škodu 874 milionů korun, když spravovali jejich peníze při obchodování s cennými papíry.

title: LÉKO: V kauze Key Investments soud lapá myšky, zločin slaví


description: Elektronická evidence tržeb se vedle provozovatelů hospod, restaurací či kaváren dotkne i zákazníků. Důvod je prostý, některé podniky totiž kvůli opatření zdražili. Systém se naplno rozběhl ve čtvrtek, ministr financí Andrej Babiš si zatím jeho fungování pochvaluje.

title: EET v první den funguje. Lidé si ale stěžují na výrazné zdražení jídla i piva

maintext:
Například v Hostinci U Dvořáků v Hradci Králové stoupla cena piva o dvě koruny za jeden půllitr, nahoru šla i cena destilátů. „Ceny poledního menu zůstávají stejné v rozmezí od 80 do 95 korun, od dneška jsme také zdražili tvrdý alkohol, protože stouply jeho ceny od velkoobchodů,“ řekl provozní hostince Pavel Škorvánek.
Stejný postup zvolily i některé podniky v sousedním Pardubickém kraji, zákazníci si připlatí třeba v kavárně Café Morricone. „Musíme zdražit všechno, maximálně je to o pět korun,“ řekl provozovatel kavárny Mahir Osmanovski.
Podnikatelé zvýšení cen obhajují nárůstem nákladů kvůli samotnému pořízení systému, jeho provozu i obsluze. „Ode dneška jsme zdražili plus minus o tři koruny, na jídle i pití. Na jídle se to projeví víc. Za novou kasu budeme platit měsíční poplatky 500 korun, to je 6000 korun ročně navíc,“ řekla provozovatelka jiné pardubické restaurace Imperial Michaela Krpatová.
Celkově se očekává, že cena piva může zdražit o dvě až čtyři koruny za půllitr. U jídla se pak předpokládá možný nárůst i o dvacet korun.
Se zavedením EET zdražila ve čtvrtek své denní menu velká část smíchovských restaurací a jídelen. O šest korun dražší polévku si dáte například v restauraci Tradice nebo Formanka v Radlické, respektive Kovákově ulici. Pět korun si za ni připlatíte v jídelně Mafra. Ceny hlavních chodů se ve zmiňovaných podnicích zvedly v průměru o patnáct korun, což odpovídá zhruba 20 % původních částek.
Smíchovská restaurace Hrom do police tak v poledne praskala ve švech. Okolní podniky totiž buď zavřely, nebo zdražily polední menu. Číšník musel některé hosty zklamat tím, že už nemá z menu vůbec nic.
Některé podniky na nový systém zareagovaly ještě ostřeji, buď na čas symbolicky přerušili provoz, nebo rovnou zavřeli.
Proti systému protestovala například Česká poštovna na Sněžce. „Jsme solidární s ostatními hospodskými, proto jsme dnes zavřeli. Se zavedením EET nesouhlasím,“ sdělil majitel poštovny Milan Blaha.
VIDEO: V Čachrově na Klatovsku majitel restaurace zavřel kvůli EET Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Hlavní autor nápadu, ministr financí Andrej Babiš, zatím chod systému kvituje, podle něj šlape bez větších potíží. „Od půlnoci bylo vydáno 752.000 účtenek. Na EET je napojeno a používá ho 36.124 uživatelů, autentizační údaje si vyzvedlo 50.770 uživatelů. Stav provozu bez problémů, průměrná odezva 97 milisekund,“ řekl Babiš krátce po poledni.
Ministr současně odmítl, že by provozní museli kvůli zavedení systému zdražovat. Odvolává se na snížení DPH pro stravovací služby z 21 na 15 procent. „A 15 procent je ještě vysoká a já bych se osobně přimlouval, aby byla ještě nižší,“ řekl ministr s tím, že by si uměl představit DPH na úrovni osmi procent.


description: Dálnice D7 byla poblíž pražského letiště večer přes hodinu uzavřená v obou směrech kvůli několika nehodám. Policisté dopravu odkláněli u Kněževsi a pražské Evropské ulice. Hlášena byla lehká zranění posádek. Příčinou nehod bylo zřejmě nepřizpůsobení jízdy stavu vozovky a počasí. ČTK to řekl středočeský policejní mluvčí Zdeněk Chalupa.

title: D7 u pražského letiště byla uzavřená


description: „Jsem zděšena, otřesena a hluboce zasažena tím, co se stalo na berlínském náměstí Breitscheidplatz,“ prohlásila ve svém úterním projevu po teroristickém činu v německé metropoli kancléřka Angela Merkelová.

title: Nenecháme se útokem zastrašit, vánoční trhy zůstanou, ozývá se z Německa


description: Do Vánoce zbývá sice ještě stále dost času, ale pokud máte rádi ořechy plněné krémem, můžete si je připravit už teď. Nechte se inspirovat.

title: Čas na vánoční cukroví.

maintext:
Ořechy plněné krémem
(na 70 ks ořechů)
350 g hladké mouky
150 g cukru moučka
120 g vlašských ořechů
250 g másla
van Houten kakao (volitelné)
formičky na ořechy
Krém:
100 g másla
100 g moučkového cukru
40 g vlašských ořechů
van Houten kakao (volitelné)
Mouku a cukr prosejte na vál. Přisypte na jemno namleté ořechy a přidejte na plátky nakrájené máslo. Pokud chcete, aby vaše ořechy byly tmavé, přidejte dvě lžíce kvalitního kakaa. Špičkami prstů zpracujte těsto do pomyslné drobenky a poté ho spojte pomocí hrany dlaně. Vytvořte kouli a zabalte ji do dvou vrstev potravinové fólie. Takto připravené těsto by mělo odpočívat v lednici minimálně 2 hodiny, ale lepší je nechat ho přes noc.
Troubu si předehřejte na 160 stupňů. Těsto napěchujte do formiček na ořechy. Nezapomeňte nechat prohlubeň na krém. Ořechy pečte v troubě asi 8 minut. Hotové ořechy ještě zatepla vyklepněte z formiček, nechte zchladnout a plňte krémem. Jsou ihned měkké, tudíž je nemusíte nechávat odležet.
Krém
Máslo pokojové teploty mixujte v kuchyňském robotu 7 minut jen samotné, dokud nenabude na objemu. Bude krásně nadýchané a světlé. Do másla pak přidejte cukr podle chuti a ořechy. Pokud máte světlé ořechy, hodí se tmavý krém. Přidejte tedy 4 lžíce kvalitního kakaa a promíchejte, dokud nebude krém hezky zabarvený. Krém naneste do zdobícího pytlíku s úzkou trezírovací špičkou a nastříkejte ho do ořechů. Pokud nemáte sáček, ořechy můžete promazat pomocí nože.
Do vánoc sice zbývá ještě docela dost času, nicméně já jsem s přípravami začala trochu dříve a zpříjemnila si adventní čas typickým vánočním cukrovím – plněnými ořechy  Pokud jste kouzlu tohoto cukroví propadli stejně jako já, připravte si je ke kávičce v adventní neděli nebo jimi potěšte v „mikulášském balíčku“ 
Recept pro KitchenAid.cz vytvořila Ivana Jindřichová z blogu Cat & Cook


description: Zlidovělá mše Hej mistře! Jakuba Jana Ryby neodmyslitelně patří k vánočním svátkům a období adventu. Svěží, melodické dílko rožmitálského kantora oslovuje i lidi křesťanstvím nepolíbené a stalo se symbolem Vánoc. První provedení Rybovy České mše vánoční pravděpodobně zaznělo - s autorem u varhan - před 220 lety - při půlnoční mši v noci ze 24. na 25. prosince 1796 v kostele Povýšení sv. Kříže ve Starém Rožmitále.

title: Slátanina! prohlásili kdysi o Rybovce. K českým Vánocům patří už 220 let

maintext:
Premiéru bez fanfár - před nepříliš velkým počtem posluchačů v malém vesnickém kostelíku - podle dobových zápisů provázelo bubnování deště a vanutí silného větru. Vánoce 1796 byly navíc bez sněhu. Svým radostným poselstvím a poetikou Rybova mše musela zaujmout hned napoprvé, protože se zřejmě rychle rozšířila po kraji. V té době jednatřicetiletý skladatel si jí však nijak zvlášť necenil, alespoň o tom neexistuje žádná zmínka. Mohl to být jen jeden z kamínků rozsáhlé kompoziční mozaiky, který v Rybově případě čítal přes 1500 skladeb duchovních i světských.
„Je to skladba, kde autor nic nepředstírá, tvoří jasně a prostě, nemyslí na kontrapunkt a mistrovskou skladbu, ale na posluchače, a pod rukama - možná aniž to sám tuší - mu vzniká opravdu geniální kus,“ myslí si o „Rybovce“ varhaník a dirigent Robert Hugo. Podle odborníků je Rybova mše nejen posluchačsky vděčná, ale nečiní nijak přehnané nároky ani na interprety. Sbory zvládnou amatéři, stejně tak orchestrální party. Snad jen sólové hlasy „vyzní“ lépe od školených pěvců.
V první polovině 19. století, kdy se podle historiků hrála hlavně na kůrech venkovských kostelů, Rybova mše prakticky zlidověla, ve 20. století prošla renesancí, tiskem byla poprvé vydána v roce 1930.
Rybova mše má málo společného s tradiční latinskou mešní kompozicí, snad jen formální členění. Jde spíše o vánoční hru o zvěstování a příchodu pastýřů k jesličkám. K její oblíbenosti přispělo jistě i to, že je ryze česká. Ryba ji napsal záměrně prostým stylem, aby byla co nejvíce srozumitelná. Původní partitura se nedochovala. „Originální je jen obálka, v níž byl uložen opis skladby. Opisů je řada, některé mají odchylky. Na to, jak zněla skladba tak, jak ji Ryba opravdu napsal, s jistotou nedovede odpovědět nikdo,“ vysvětluje Hoyer.
„Urážka církevní hudby“
Církvi se popularita České mše vánoční svého času moc nezamlouvala. Svědčí o tom například autentická poznámka neznámého církevního hodnostáře na klatovském opisu „Rybovky“ z roku 1864: „Slátanina tato, kteráž za bezpříkladnou urážku církevní hudby považována býti musí, jest po dlouhá léta okrasou Narození Páně v Klatovech a běda řediteli kůru, kdyby kocovina tato neprovozovala se aspoň dvakrát o Vánocích...“ Skladba vyšla v roce 1930 poprvé tiskem a její renesance vlastně nikdy nepřestala. Naopak pronikla i do Evropy a je jedním z nejhranějších českých děl.
Dnes nese v Rožmitále jméno Jakuba Jana Ryby zdejší škola, stejně jako základní umělecká škola. Působí tu i Společnost Jakuba Jana Ryby, která pečuje o jeho odkaz. Rodák z Přeštic na Plzeňsku (26. října 1765), všestranně nadaný umělec i spisovatel a také pokrokový učitel, ukončil svůj život sebevraždou 8. dubna 1815. Nebylo mu ani 50 let a mnoho radosti ze života si neužil. Možná těch pár šťastných chvil vtělil hluboce věřící Ryba právě do díla, které jej tak nečekaně proslavilo.


description: Nemusí se spoléhat na dodávky s humanitární pomocí, stačí jim debetní karta. Mezinárodní uprchlické organizace dávají syrským uprchlíkům v Libanonu karty s penězi, za které si mohou kupovat základní potřeby pro celou rodinu.

title: Syrští uprchlíci se už nemusí prát o krabice s pomocí. Dostávají bankovní karty

maintext:
Karty mají za cíl zjednodušit předávání pomoci a umožnit uprchlíkům, aby měli víc možností, jak naložit se svěřenými prostředky a mohli si například vybrat, jaké jídlo či léky za ně koupí. Karty by měly platit 5 let jako kompenzace za pět let trvající válečný konflikt v Sýrii, informovala agentura AP.
Na kartách přibývá měsíčně v průměru 175 dolarů (asi 4500 korun). Rodiny dostávají na každého člena 27 dolarů (téměř 700 korun). Na zimní měsíce pak dostávají rodiny jednu kartu se 170 dolary navíc.
Peníze pocházejí od libanonské neziskové organizace Lebanon Cash Consortium. Na iniciativě se podílí ale také Úřad Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) a agentura OSN World Food Programme (WFP), jejímž cílem je zajistit potravinovou bezpečnost obětem živelných katastrof a válek.
Karty vrací důstojnost
Organizace distribuovaly kolem milionu debetních karet mezi uprchlíky, kterých je v Libanonu celkem zhruba 1,5 milionu. Jedním z těch, kteří díky tomu mohou žít alespoň trochu normální život, je Moussa. S deseti dětmi a dvěma manželkami utekli ze syrské Rakky před Islámským státem.
„Když se spoléháte na dovezené krabice s pomocí, postrádá to důstojnost. Stačí nestihnout přijít brzo a strkání a vrážení u nákladních vozidel vám vezme svobodu a důstojnost,“ řekl pro BBC.
V libanonských uprchlických táborech funguje systém, který kontroluje, aby lidé nemohli získané peníze zneužít a posílat je jiným osobám třeba přímo do Sýrie.
„Uprchlíci jsou každý měsíc upozorněni, že jim přišly nové peníze. Mohou si je pak vybrat v nejbližším bankomatu,“ popsala systém Dana Sleimanová z UNHCR.
Nedostává se však na všechny, někteří Syřané si stěžují, že o kartu požádali, ale čekají marně. Privilegia syrských uprchlíků kritizovali i někteří Libanonci. V jejich zemi je totiž množství lidí, kteří sami nedokáží uživit své děti. Řešením proto bylo, že debetní karty dostávají i oni.
10 miliard z EU
S podobnou iniciativou přišla i Evropská unie. V říjnu oznámila, že vyčlení v přepočtu téměř 10 miliard korun, aby zajistila také ve spolupráci s WFP bankovní karty pro Syřany v Turecku, kterých tam je okolo tří milionů.
Ti, kteří se snaží žít mimo uprchlické tábory, by měli dostávat měsíčně 100 tureckých lir (735 korun) na člena rodiny. „Chceme, aby si byli schopní platit nájmy, účty či jídlo, cokoliv, co budou potřebovat,“ vysvětlil pro server NPR šéf Červeného půlměsíce, který se na iniciativě také podílí, Mehmet Gulluoglu.
Vyvstávají však otázky, jestli je 100 lir měsíčně dostatečná pomoc. „Potkal jsem uprchlíky, kteří žijí v jeskyních, protože nemají, kam jinam jít. 100 lir měsíčně může v životech takových lidí udělat velký rozdíl,“ uvedl mluvčí WFP Jonny Hogg.


description: Přestavba muzea v národním přírodním parku Biesbosch v provincii Severní Brabantsko je tak povedená, že tento projekt získal již několik architektonických cen, tu poslední nedávno v Eindhovenu.

title: Zelené pyramidy muzea Biesbosch. Nejlepší holandská stavba roku

maintext:
Architekti ze studia Marco Vermeulen získali nejvyšší holandské ocenění Dutch Design Award v kategorii staveb udělované každoročně v rámci festivalu Dutch Design Week. Přesvědčila nejen zajímavá architektura, ale také přidaná ekologická hodnota projektu.
Muzeum bylo kompletně přeměněno a rozšířeno o nové křídlo, které se díky velkým proskleným stěnám otvírá do krásné přírody okolo a skrývá pod svou střechou restauraci a prostor pro dočasné výstavy současného umění. V původních částech muzea je stálá expozice přibližující historii a rozvoj tohoto unikátního regionu, knihovna, multifunkční divadlo, vstupní prostor s recepcí, muzejní obchod a kanceláře. Budovu, její interiér i venkovní prostor navrhlo Studio Marco Vermeulen, zatímco design výstav vytvořilo Studio Joyce Langezaal.
Travnaté střechy jako zelené pyramidy
Aby se předešlo zbytečnému plýtvání materiálem a energií, byla původní hexagonální struktura několika pavilonů, které tvořily komplex muzea, zachována, ale dostala společně s novou částí i nové originální zastřešení pokryté travním porostem, takže muzeum se jakoby zanořuje do země nebo spíš připomíná zelené pyramidy ze země vyrůstající. Střecha tak dodává stavbě nejen uměleckou ale také ekologickou hodnotu - slouží jako dobrá izolace. Mezi střechami se pak mohla vytvořit dobrodružná stezka jako výstup na malou horu s krásným výhledem.
Návrat k vodě
Muzeum se nachází v oblasti tzv. polderů (vysušené země). Jako součást národního programu vodní bezpečnosti byla ale část polderů o výměře 4450 hektarů vrácena opět do původního stavu, tj. zaplavena a vznikla tak retenční oblast chránícící zbytek krajiny před dalšími záplavami. Místo, kde stojí muzeum, se tak proměnilo v ostrov a název muzea se proměnil na Biesbosch MuseumEiland. Původní muzeum bylo již zastaralé a nebylo připravené pojmout velké množství návštěvníků. Nebyl tam dostatek stravovacích kapacit a také stálá expozice potřebovala opravy.
Minimální spotřeba energie
Nová i stará část je navržena tak, že minimalizuje spotřebu energie. Skleněné průčelí je vyplněno novým moderním žáruvzdorným sklem, které eliminuje potřebu žaluzií. Zapuštění stavby na severozápadní straně a střecha pokrytá travním porostem slouží jako perfektní tepelná izolace. V chladných dnech tato biomasa udržuje v domě stabilní teplotu. Teplo je zajištěno topením v podlaze, topí se biomasou. Během teplých letních měsíců je voda z řeky využívána ke chlazení vzduchu v muzeu.
Vrby čistí odpadní vodu
Sanitární odpadní voda se čistí přes vrbové filtry, což je novinka v celém Holandsku. Toto čištění vody pomocí biomasy se nazývá helofytenfilter. Vrby absorbují z odpadní vody nitráty a fosfáty, které jim slouží jako živiny a pomáhají jim v růstu. Vyčištěná voda je potom odváděna mokřadem dál do řeky. Tento vrbový filtr o rozloze 100 m2 vyčistí veškeré odpadní vody z muzea a restaurace. Když jsou větve vrb jednou za dva roky pořezány a usušeny, jejich dřevo poslouží jako biopalivo pro muzeum nebo pro další účely.
Synergie s přírodou
Výběrová komise Dutch Design Awards ocenila vyzrálý a komplexní projekt nejen na poli architektury, ale i krajinotvorby. Komise ocenila dosažený výsledek přestavby, ale i fakt, že nový design byl vytvořen na základě původní stavby a nedošlo tak k její demolici. Zaujala nejen budova, ale také celkové přírodní prostředí a přidaná ekologická hodnota. Architekti vytvořili perfektní synergii s okolní přírodou.
Tento projekt ukazuje možnost transformace zastaralé architektury sedmdesátých let a představuje novou cestu, jak naložit s krajinou. Architekti úspěšně dosáhli obojího, soudě nejen podle dosažených cen za architekturu, ale i podle počtu návštěvníků, kteří se do muzea hrnou. Za celý rok 2012 navštívilo muzeum okolo 35 tisíc návštěvníků, zatímco přibližně stejný počet návštěvníků přišel do muzea jenom první tři měsíce po jeho novém otevření v létě 2015.


description: USA odmítly vyjednávat s Ruskem o syrském městě Aleppo. Řekl to v úterý ruský ministr zahraničí Sergej Lavrov. V pondělí přitom sám oznámil, že v úterý nebo ve středu začnou v Ženevě americko-ruská jednání, v nichž se dohodnou podmínky pro odchod povstalců bránících východní část rozděleného města.

title: Jednání Ruska a USA o Aleppu padla. Podle Kremlu je odmítl Washington


description: Chtěly jsme zjistit, zda tu od naší poslední návštěvy před čtyřmi lety neusnuli na vavřínech. Interiéru věnovali majitelé značnou péči: emblematický žlutý fiátek na traverzách nad barem, surové dřevěné obložení stěn zdařile doplněné deskami stolů z přírodního dřeva a směsicí barevných kovových židlí.

title: 500 restaurant. Mírné zhoršení a třísky na hraně stolu


description: Bývalá hejtmanka Ústeckého kraje Jana Vaňhová pozastavila členství v ČSSD. ČTK to řekl místopředseda chomutovské ČSSD Miloň Houda. Vaňhová, která čelí s dalšími 23 lidmi obvinění v aktuální kauze machinací v Regionálním operačním programu (ROP) Severozápad, byla předsedkyní stranické buňky v Chomutově.

title: Obviněná exhejtmanka Vaňhová pozastavila členství v ČSSD


description: Anketu Slovo roku na serveru Lidovky.cz, v níž volí čtenáři, vyhrál s velikým náskokem výraz „pražská kavárna“. Získala téměř 36 procent hlasů čtenářů. Stříbrnou příčku pak obsadilo slovo „Brexit“, které získalo necelých 26 procent. Trojici slov na pomyslném stupni vítězů uzavírá výraz „Czechia“ s necelými 14 procenty. Naopak na úplném chvostu žebříčku skončila slova zika, inkluze, hospoda či účtenka.

title: ‚Pražská kavárna‘. Čtenáři serveru Lidovky.cz ji zvolili slovem roku 2016


description: Kapela Jelen uzavřela své turné k desce Vlčí srdce sobotním koncertem před plným Velkým sálem pražské Lucerny. Všichni přítomní fanoušci byli z vystoupení nadšení. Skupina Jelen všem dokázala, že se po třech letech svého působení zařadila mezi špičku české hudební scény.

title: Vyprodaná Lucerna tleskala Jelenovi. Kapela posledním koncertem uzavřela své turné


description: Nově zvolený americký prezident Donald Trump konzultuje své kandidáty na ministry s Barackem Obamou. Ve středu řekl, že se současného prezidenta několikrát ptal, co si myslí o různých adeptech na pozice ministrů. Prohlásil také, že v několika případech si Obama volbu ministra velmi pochvaloval.

title: 'Miluji jeho nápady.' Trump s Obamou konzultuje obsazení svého kabinetu

maintext:
„Jeho doporučení beru velmi vážně. Jsou tam i lidé, které jmenuji, nebo jsem už jmenoval, a Obama si je velmi považuje,“ řekl v The Today Show televizní stanice NBC republikánský prezident.
Kromě personálních věcí prý Trump s Obamou probírá i největší výzvy, kterým Amerika bude v budoucnu čelit.
Že spolu dosluhující a nastupující hlava státu několikrát mluvili a radili se o nových ministrech, potvrdil i mluvčí Bílého domu Josh Earnest. „Prezident reaguje na dotazy a telefonáty svého nástupce,“ řekl mluvčí pro CNN. Dodal, že Obamu těší, když může poradit a asistovat nové administrativě.
Rozporuplně na Trumpův výběr reagoval Obamův viceprezident Joe Biden. Někteří ministři jsou podle něj velmi dobrou volbou, o jiných však hovořil velmi kriticky. „Myslím, že nikdo přesně neví, jak se budou chovat nově jmenovaní ministři. Důležité ale je zůstat ostražití a poukázat na to, když administrativa bude směřovat k poškozujícím a nebezpečným rozhodnutím,“ řekl Biden.
Trumpovy pravidelné diskuze s prezidentem Obamou se jeví překvapivě vzhledem k tomu, že při předvolební kampani byli navzájem hodně kritičtí. Trump několik let zpochybňoval Obamův rodný list a po celou kampaň kritizoval jeho zdravotnickou reformu. Naopak na svou osobu slyšel od Obamy posměšnou kritiku kvůli politické nezkušenosti.
„Musím vám říct, že jsem před tím Obamu vlastně nikdy nepotkal. Ale přiznávám se, že ho mám rád. Miluji jeho nápady, ačkoliv se často v názorech velmi lišíme,“ řekl ve středu Trump. Jestli jsou sympatie vzájemné, ale není jasné. Mluvčí Bílého domu Earnest nechtěl specifikovat, co si Obama myslí o svém nástupci.
Poprvé se oba politici potkali v Bílém domě dva dny po Trumpově volebním vítězství. Už na tehdejší schůzce mezi nimi bylo patrné zlepšení vzájemných vztahů. Obama řekl, že chce, aby jeho nástupce uspěl a udělá vše pro to, aby převzetí moci bylo co nejhladší. „Těším se na to, že se ještě mnohokrát potkáme,“ předpověděl tehdy Trump možné konzultace se svým předchůdcem.


description: Podle inspektorů životního prostředí přináší každý šestý bižuterní výrobek kontrolovaný od začátku letošního roku zdravotní rizika. Před Vánoci tak varují veřejnost, aby při pořizování bižuterie byla opatrná a nakupovala raději v prověřených prodejnách. Jiná varianta, jak nákupu zdravotně závadných výrobků předejít, podle nich totiž neexistuje.

title: Rakovina či záchvaty kvůli bižuterii? Tu závadnou jen tak neodhalíte, tvrdí odborník

maintext:
V zdravotně závadné bižutelrii se z těžkých kovů v nadlimitní míře objevují nejčastěji nikl, olovo a kadmium. Povolené limity mnohdy překračují až tisícinásobně. Způsobit přitom mohou rakovinu, genetické mutace či vážné kožní problémy, varuje v rozhovoru pro server Lidovky.cz Lukáš Kůs, vedoucí oddělení České inspekce životního prostředí, které se kontrolou bižuterie zabývá.
Lidovky.cz: Co výrobce k používání těchto kovů v takové míře vede? Přináší jim to nějaké výhody?
Domníváme se, že jde o ekonomickou úsporu kvalitnějších materiálů. Nemáme to ale přímo ověřené, protože výrobci takové bižuterie jsou nejčastěji z východní Asie a k nám se dostávají většinou prostřednictvím zahraničních e-shopů.
Lidovky.cz: V čem jsou pro lidské tělo nebezpečné?
Nikl způsobuje nepříjemné podráždění kůže, u hodně senzitivních jedinců jsou popsány i případy astmatických záchvatů. Olovo může mít vážné a nenávratné účinky na nervovou soustavu, ovlivňuje ale také mozkový vývoj u dětí či vývoj plodu. Kadmium je známý jako karcinogen a genotoxická látka, která se kumuluje v lidském těle, například v játrech a ledvinách. Ta může způsobit nežádoucí mutace.
Kontroly inspekce ČIŽP provedla od počátku letošního roku do konce listopadu kontrolu 237 bižuterních výrobků .
. U 43 výrobků (tedy 17 procent) zjistila, že obsahovaly více těžkých kovů, než je dovoleno.
než je dovoleno. Šesti dodavatelům nebezpečné bižuterie uložila pokuty v celkové výši 215 tisíc korun.
Například jeden typ náušnic ve tvaru sovy obsahoval až 91 procent kadmia . V tomto případě byla povolená hodnota překročena až 9100krát .
. V tomto případě byla povolená hodnota . Inspekci při odhalování nově napomáhá speciální rentgenový spektometr , díky němuž inspektoři zjistí obsah těžkých kovů během několika vteřin přímo ve skladech distributorů.
, díky němuž inspektoři zjistí obsah těžkých kovů během několika vteřin přímo ve skladech distributorů. Jestliže spektometr ukáže nadlimitní množství těžkých kovů, výrobek je následně otestován v akreditované laboratoři.
Dojde-li k potvrzení nebezpečnosti výrobku, s dodavatelem je zahájeno správní řízení. Kromě zaplacení pokuty a stažení výrobku z prodeje, jej musí odevzdat i k ekologické likvidaci.
Lidovky.cz: Vyskytují se v nějakých barvách ty nadlimitní hodnoty častěji? Dá se to specifikovat?
To bohužel nelze konkretizovat, právě v tom bižuterie představuje nebezpečí. Nedá se říct, že pokud to bude mít takový odstín, je s tím problém, a naopak. Je potřeba se spoléhat na ověřené řetězce prodejců.
Lidovky.cz: Má zákazník vůbec šanci takový výrobek při nákupu odhalit?
Domnívám se, že nikoliv.
Lidovky.cz: Jak tomu tedy předejít?
Víme, že problémy se vyskytují především u tržnic a u neověřených prodejců, tam to riziko stoupá. Je tak skutečně potřeba dávat pozor, aby si zákazníci kupovali zboží v ověřených řetězcích.
Fotografie bižuterie, v níž byly při kontrole nalezeny překročené limity kadmia. Lukáš Kůs na snímku uprostřed.
Lidovky.cz: Jsou prodejci povinni své zboží na přítomnost těžkých kovů kontrolovat?
Kontrolovat nikoliv, ale jsou zodpovědní za to, že když jej sem dovezou, tak splňuje evropské předpisy. Závisí to i na jejich dodavatelských vztazích, u koho si šperky objednají, aby pak případné problémy hradil ten, u koho si zboží z třetí země přebrali.
Lidovky.cz: Může si zákazník svůj výrobek po koupi nějakým způsobem překontrolovat?
Zákazník může dát šperk na rozbor do akreditované laboratoře, případně na screeningové (monitorovací – pozn. red.) měření do komerčních laboratořích. Pak bych doporučoval, aby se podíval na internet, jaké komerční laboratoře tuto možnost nabízí. Za obě varianty ale musí zaplatit.
Lidovky.cz: Kolik takový rozbor stojí?
Vše se odvíjí se od množství. Předtím, než jsme si pořídili vlastní přístroj, jsme do laboratoří předávali velké množství a cena se pohybovala řádově kolem dvou set korun za screening. U akreditovaných laboratoří pak kolem tisíce korun. Screeningová metoda má navíc tu výhodu, že během ní nedojde ke zničení předmětu, kdežto u akreditovaných rozborů je potřeba předmět různě upravit, aby bylo možné přesně zjistit stanovený obsah.
Díky spektometru inspektoři zjistí obsah těžkých kovů během několika vteřin přímo ve skladech distributorů.
Lidovky.cz: Co může zákazník při koupit nebezpečné bižuterie udělat? Má právo na reklamaci?
Může ji odevzdat tomu, kdo ji prodal a ten by ji měl následně stáhnout z prodeje.
Lidovky.cz: Upozorňují vás zákazníci na takové výrobky?
Existuje celá řada možností, na jejichž základě probíhají kontroly. Provádíme je jak na základě podnětů od veřejnosti, například od někoho, kdo měl při nošení šperků problémy, tak v rámci systému Rapex. To je informační systém pro varování před nebezpečnými výrobky, který u nás spravuje ministerstvo průmyslu a obchodu. V současné době ale probíhají kontroly i v rámci projektu Evropské chemické agentury REACH-EN-FORCE, který se zaměřuje na plnění povinností dodavatelů a omezené látky.
Máte zkušenosti s nebezpečnou bižuterií? Způsobila vám zdravotní komplikace? Popište nám svou zkušenost na e-mail: robert.sattler@lidovky.cz.
Lidovky.cz: Kde jinde kromě bižuterie se ještě těžké kovy nacházejí?
Problém s těžkými kovy může být u barev či různých barviv v předmětech. Často zjišťujeme i obsah rtuti v bateriích.


description: Ústavní soudkyně Kateřina Šimáčková rozhodně nepatří mezi justiční profesionály – formalisty. Její rozhodnutí jsou v mnoha ohledech nová. Nejen proto se o jejích verdiktech vedou vášnivé polemiky.

title: Šimáčková: Beztrestné nemůže být vše, co se stane ve sněmovně. Imunita se nesmí zneužívat

maintext:
Vyměnila advokátní talár za soudní Kateřina Šimáčková (52) vystudovala Právnickou fakultu Masarykovy univerzity v Brně. Později získala doktorandský titul. Patnáct let se věnovala advokacii a přednášela. Následoval justiční přerod. Nejprve byla v roce 2009 jmenována soudkyní Nejvyššího správního soudu a o další čtyři roky později došla na pomyslný Olymp. Stala se soudkyní Ústavního soudu. Zastupuje Česko například v Komisi pro demokracii prostřednictvím práva (Benátské komise) a ve Výboru pro výběr soudců Soudu pro veřejnou službu EU. Má se také stát ad hoc soudkyní Evropského soudu pro lidská práva. Domluví se čtyřmi světovými jazyky.
LN: Vysvětlete mi, jak je možné, že padla obžaloba na expremiéra Petra Nečase kvůli trafikám, když trio exposlanců stíhané být nemůže, jak už dříve rozhodl Nejvyšší soud?
K probíhajícím případů či k citované kauze tří exposlanců se nemohu vyjadřovat. Na Ústavním soudě jsme o nich nerozhodovali. Jako specialisté na ústavní právo jsme nicméně sledovali soudní výklad článku 27 Ústavy, který vymezuje imunitu poslanců a senátorů. A náš senát, ve kterém jsem byla soudkyně zpravodajka, se vyjadřoval k rozsahu indemnity, tedy beztrestnosti za projev poslance, v jiném případě (šlo o případ poslance Otto Chaloupky, který se podle obvinění policie dopustil projevu nenávisti proti Romům na Facebooku – pozn. red.). Na základě tohoto případu jsme provedli přesnější vymezení, co je imunita a indemnita a proč je vůbec máme. Zdůraznili jsme, že není možné, aby všechny trestné činy, které se stanou na půdě Poslanecké sněmovny, byly kryty poslaneckou indemnitou.
LN: Na základě čeho jste k tomu dospěli?
Ústava chrání svobodný projev poslanců a senátorů, přičemž projev je vyjevení informací, názoru či myšlenky. Není to projev vůle či úkon – jako dát někomu úplatek, uzavřít s někým smlouvu a podobně. Když se v Listině základních práv a svobod a v Ústavě objevuje slovo projev, tak se tím myslí realizace svobody projevu a vyjádření názoru. Debata v parlamentu totiž musí být velmi svobodná. Poslanci a senátoři nesmí být potrestáni za to, co zazní v parlamentní debatě. Znovu ale říkám, že projev je zpravidla slovní vyjádření informace, myšlenky a názoru. V nálezu jsme pak uvedli i další kurióznější možnosti projevu, které poslanci využívají.
LN: Jaké?
Poukázali jsme na to, že projevem je třeba spálení vlajky anebo vhození sněhové koule do jednacího sálu - což provedl americký senátor na protest proti řečem o oteplování. Je to tedy projev v tom nejširším slova smyslu. Chráněný projev musí být pronesen během jednání parlamentu, indemnitou není chráněno, pokud by například někdo někomu dával úplatek ve sněmovní kanceláři. Přece nemůže být beztrestné vše, co se stane v budově jménem Poslanecká sněmovna. Musíme být velmi obezřetní, aby nebyla imunita zneužívána.
LN: Jak je upravena imunita poslanců jinde ve světě?
Čím více na západ a čím rozvinutější demokracie, tím jsou ke svým veřejným představitelům přísnější. Pro mě je velmi důležité ochránit svobodnou debatu v parlamentu, protože je to skutečně podstatné pro demokracii. Není to ale výsada či privilegium parlamentáře. Indemnita je funkcionální nutnost, aby parlament pracoval co nejlépe.
LN: Nakolik je tento nález závazný, aby se jím do budoucna řídily ostatní soudy?Ústava stanoví, že nálezy Ústavního soudu jsou závazné pro všechny. Ústavní soud to vykládá tak, že závazné nejsou jen zrušující výroky Ústavního soudu, ale i takzvané nosné důvody. Těmi se rozumí stěžejní argumenty, které Ústavní soud k rozhodnutí vedly.
Osobně se domnívám, že soudní rozhodnutí jsou silná právě podle toho, jaká je jejich argumentační kvalita. Nerada se v oblasti práva bavím o tom, kdo má větší razítko. Jde o to, kdo umí svůj názor lépe vyargumentovat, odůvodnit a také například opřít nejen o národní, ale i mezinárodní prameny. Myslím si, že právě tento nález, se kterým jsem si dala velký kus práce, vykládá rozsah poslanecké indemnity přesvědčivě.
LN: Jak vypadá vlastně práce na takovém rozhodnutí Ústavního sodu?
Shromáždili jsme veškerou literaturu a judikaturu, která je k dispozici v Česku. Využili jsme naše analytické oddělení, které se může s dotazy obrátit na ostatní ústavní soudy ve světě. Důsledně vycházím z judikatury Evropského soudu pro lidská práva, abych nevystavila Česko riziku, že bude odsouzené za porušení lidských práv. Konzultovala jsem to i s jinými ústavními soudci, kteří nebyli členy našeho senátu a kteří se specializují na parlamentní procedury.
V senátu jsme se jasně dohodli, že rozhodnutí bude zamítavé a že by bylo dobré, abychom překonali argumentaci Nejvyššího soudu, protože jejich příliš velkorysý výklad ochrany poslanců je neudržitelný. Vzpomínám si, že jednu větu cizelovali všichni členové senátu, aby se nám podařilo vyjádřit vše, co jsme chtěli.
Celý rozhovor čtěte ve středečních LN.


description: V noci na úterý ve věku 89 let zemřela francouzská herečka Claude Gensacová, která často zastávala roli filmové partnerky komika Louise de Funèse. Informovala o tom agentura AFP. Čeští diváci Gensacovou znají především jako manželku svérázného četníka ze Saint Tropez Ludovica Cruchota, kterého ztvárnil právě de Funès.

title: Zemřela herečka Gensacová, filmová žena ‚četníka‘ Louise de Funèse


description: Američtí herci Mila Kunisová a Ashton Kutcher oznámili narození druhého potomka. Tentokrát se jedná o chlapce, informovala v pátek agentura DPA. Podle informací amerických médií přišel chlapec na svět ve středu. Jméno potomka však oba rodiče zatím tají.

title: Kunisová a Kutcher přivítali druhého potomka. Jméno chlapce zajím oba herci tají


description: Na bezpečnost během silvestrovských oslav v Kolíně nad Rýnem bude dohlížet 1500 policistů, tedy přibližně desetkrát více než loni, kdy zde převážně přistěhovalci ze severní Afriky masově napadali ženy. Na tiskové konferenci v tomto západoněmeckém městě to v pondělí uvedli zástupci radnice a policie.

title: Loňské útoky se nesmí opakovat. Na Silvestra v Kolíně dohlédne 1500 policistů


description: Čeští vojáci v zahraničních misích trávili Vánoce sledováním pohádek, zpíváním koled, hraním šipek i u bramborového salátu nebo buchet. V Iráku si sehnali od místních i vánoční stromeček. Na svých webových stránkách to uvedla armáda. Vánoce v zahraničí strávilo kolem 400 českých vojáků.

title: Vánoce v misích: vojáci sledovali pohádky i zpívali, v Iráku sehnali i stromeček


description: Britská královna Alžběta II. se v soukromí vyslovila pro odchod své země z Evropské unie. Tvrdí to politická redaktorka BBC Laura Kuenssbergová, která se odvolává na svůj zdroj. Novinářka respektovaného média tak podpořila podobné dřívější tvrzení bulvárního deníku The Sun, které Buckinghamský palác odmítl jako zavádějící.

title: Královna Alžběta podporovala brexit, tvrdí redaktorka BBC

maintext:
Od panovnice Spojeného království se tradičně očekává politická neutralita.
Královna se podle Kuenssbergové vyjádřila ve prospěch takzvaného brexitu na soukromém obědě, který se konal před letošním červnovým všelidovým hlasováním, v němž Britové rozhodli o vystoupení své země z EU. Novinářka informaci o Alžbětině názoru předtím nezveřejnila, protože ji měla jen od jednoho zdroje.
„Při neformálním rozhovoru s jedním z mých kontaktů (mi) řekli: Víš co? V určitém okamžiku to vyjde najevo a já ti (to) říkám teď a nevím, jestli se toho BBC dotkne, ale královna lidem na soukromém obědě sdělila, že si myslí, že bychom z EU měli odejít,“ prohlásila Kuenssbergová podle serveru listu The Guardian.
„Při tom obědě zřejmě řekla: Nevidím důvod, proč nemůžeme prostě odejít. V čem je problém?,“ dodala redaktorka s tím, že se jí ale informaci nepodařilo rychle nezávisle ověřit.
O údajné královnině podpoře brexitu informoval už v březnu britský bulvární deník The Sun. Jeho tvrzení ale Buckinghamský palác odmítl jako zavádějící a na list si úspěšně stěžoval u britské novinářské asociace IPSO. The Sun přesto tehdy uvedl, že na své zprávě trvá. Odvolával se v ní na nejmenované zdroje, podle kterých královna nesouhlas s členstvím v EU vyslovila nejméně dvakrát za poslední desetiletí.


description: Necelých půl roku po odchodu z Downing Street představila manželka bývalého britského premiéra Davida Camerona vlastní módní značku. Modely z dílny Samanthy Cameronové budou k dostání od jara, napsal dnes list The Daily Telegraph.

title: Manželka expremiéra Camerona


description: Nad poslední premiérou Dejvického divadla – hrou Interview v režii Martina Myšičky – panují menší rozpaky, především si divák obeznámený s tvorbou této scény musí položit otázku, jak a proč se takový titul dostal na repertoár.

title: RECENZE: Interview aneb Dejvické divadlo v mezičase

maintext:
Autorem hry je scenárista stejnojmenného filmu z roku 2003 Theodor Holman. Text je to určitě napsaný obratně a svižně, ale svůj stín nepřekročí – je to bulvár jak vyšitý. Úspěšně sugeruje psychologický ponor a tváří se, že seká do živého, ale přesně jak žánr velí, úspěšně klouže po povrchu. Budí dojem, že jde proti různým klišé, ale ve skutečnosti s nimi jen méně okatě pracuje. Děj je prostý a zachovává jednotu času a děje – politický novinář poněkud nestandardně přichází za filmovou hvězdou, aby s ní udělal rozhovor. Přirozeně z toho není odvázán, neboť jej právě daleko víc zajímá blížící se pád vlády než zpověď mladé herečky, o kterou se vydatně zajímá bulvár a propírá její fyzické přednosti. Celkem předvídatelně se počne vyjevovat, že se bude hrát jinak, než jak jsou karty rozdány: herečka není úplně pitomá a novinář zase není žádná oběť, ale občas také pragmatický pazneht.
Theodor Holman: Interview. Dejvické divadlo. Veronika Khek Kubařová, Jaroslav Plesl
Jejich duel se od počátku nese v takřka pravidelně se střídajících sinusoidách pohrdání až nenávisti a sympatií a citové blízkosti. Oba aktéři se vzájemně snaží zmást a vytvořit o sobě jiný dojem. jejich dialog šikovně udržuje při životě neustálé zpochybňování toho, co bylo řečeno, a nakonec se neplánovaně dostanou do nejbolavějších míst. Jenže to celé šustí papírem – na tuhle uměle vytvořenou konstrukci se ale sotva někdo nachytá. Jaroslav Plesl (novinář) a Veronika Khek Kubařová (herečka) ovšem všechny ironické repliky, jedovatosti a výpady pronášejí pěkně, šťavnatě a jeden do druhého se zakusují s velkou chutí. Je to partnerství rovnocenné, propracované, dialogy v jejich pojetí mají pointu, jen je škoda, že jim občas není rozumět, „šumlování“ je skutečnou bolestí posledních dejvických inscenací. Jejich konflikt ale drží tempo a přirozenou gradaci, a to i přesto, že jim to scéna příliš neulehčuje, posouvání pohovek a přeskupování dalšího mobiliáře je úplně zbytečné ozvláštňování stejně jako otevírání či zavírání šatníku a hrdinčino opakované převlékání.
Interview určitě není žádná presovaná nuda, je to průměrně zábavný komorní kousek, který ale patří do jiného divadla. Jestli je něco jako nadechnutí se v mezičase, prosím. Ale asi se nedá přehlédnout, že v Dejvicích trochu problém je: po odchodu dvou šéfů Miroslava Krobota a Michala Vajdičky je tu znát jistá bezradnost nebo nevyváženost. Herecký soubor na sebe stále dobře slyší a ani jeho obdivuhodný styl nezmizel, ale výchozí situace se mění. Před pár lety tu byl hvězdou jen Ivan Trojan, dnes je slavná většina ansámblu, hraje ve filmech a seriálech a to divadelní práci ovlivňuje Neříkám, že nutně negativně, ale změna to je. I když je to vývoj logický a sláva a příležitosti se dostavují přesně po takových výkonech, jaké Dejvické divadlo léta předvádělo. Možná Interview v dnešním kontextu leckomu tak vadit nebude, ale postavím-li vedle něj třeba někdejší Krobotovy inscenace jako Hamlet nebo Muž bez minulosti, jsme rázem úplně jinde...


description: Moskevská policie evakuovala v ruské metropoli tři nádraží, reagovala tak na anonymní telefonát, v němž někdo pohrozil bombou. Ukázalo se, že jde o planý poplach.

title: Policie v Moskvě evakuovala kvůli hrozbě explozí tři nádraží, šlo o planý poplach


description: Ve Francii stále hrozí další teroristický útok, ale o nějaké konkrétní hrozbě v době Vánoc se neví. Řekl to v sobotu ředitel francouzské policie Jean-Marc Falcone. V rozhovoru pro sobotní vydání listu Journal du Dimanche ale připustil, že nebezpečí je nyní zvlášť vysoké.

title: Vysoké nebezpečí útoku o Vánocích. Konkrétní hrozbu však Francie nemá


description: Stovky policistů, včetně pyrotechniků se psy a hlídek na člunech, budou střežit Prahu během oslav Silvestra a Nového roku. Zesílený dohled policie ve spolupráci se strážníky a pražským Dopravním podnikem naváže na opatření po teroristickém útoku v Berlíně. Informace o konkrétním hrozícím nebezpečí ale policisté nemají. Na policejním webu to oznámila mluvčí pražské policie Andrea Zoulová. V pohotovosti budou během oslav také hasiči a záchranáři.

title: Prahu na Silvestra ohlídají stovky policistů. V akci budou čluny, psi i experti na bomby


description: Tragikomedie režisérky Maren Ade se stala prvním filmem režírovaným ženou, který vyhrál Evropské filmové ceny, letos udělované v sobotu 10. prosince v polské Vratislavi. Film reflektuje vztah stárnoucího, svérázným humorem posedlého muže v krizi, který se pokouší obnovit uvadající vztah s dcerou, úspěšnou korporátní manažerkou. Tvůrci si odnesli celkem pět sošek - kromě ceny za nejlepší film byla Maren Ade oceněna také za nejlepší režii a nejlepší scénář.

title: Díky za ty vtipy, tati! Německá mystifikace Toni Erdmann ovládla evropské filmové ceny


description: Rada bezpečnosti OSN schválila rezoluci, která po Izraeli požaduje, aby ukončil výstavbu židovských osad na okupovaném palestinském území. Spojené státy, které židovský stát vždy v předchozích hlasováních v OSN podporovaly, se tentokrát hlasování zdržely. Dokument tak mohl projít.

title: Historický mezník? OSN vyzvala Izrael k ukončení výstavby židovských osad


description: Při nehodě na dálnici D2 za Brnem ve směru na Břeclav jedna osoba zemřela, dalších pět lidí je zraněných. Informoval o tom brněnský policejní mluvčí Bohumil Malášek. Nehoda, při níž se převrátila dodávka, dálnici uzavřela. Na místě zasahují také hasiči.

title: D2 uzavřela nehoda. Jeden člověk zemřel, pět je zraněných


description: Průřez celoživotním dílem slavného fotografa Josefa Sudka, včetně snímků, které v Česku nebyly nikdy vystaveny, prezentuje výstava v Národní galerii Kanady v Ottawě. Letošní rok se připomíná 120. výročí jeho narození a 40. výročí jeho úmrtí, české výstavní instituce však takto rozsáhlou výstavu nepřipravily. Konalo či koná se jen několik přehlídek připomínající jeho užitou tvorbu. Výstava v kanadské národní galerii, která má druhou největší sbírku Sudkových snímků, se zaměřuje výhradně na jeho volnou tvorbu.

title: V Kanadě začala obsáhlá výstava k poctě legendy české fotografie Josefa Sudka


description: Irácké jednotky jdou v Mosulu od úspěchu k úspěchu. Americký ministr obrany Ash Carter je optimistický po sedmi týdnech ofenzivy, kterou jednotky USA podporují ze vzduchu. V pondělí prohlásil, že kompletní osvobození severoiráckého města může přijít ještě před lednovým stěhováním Donalda Trumpa do Bílého domu.

title: Mosul padne, než se Trump přestěhuje do Bílého domu, věří ministr obrany USA

maintext:
Třicetitisícová koalice iráckých speciálních sil, kurdských Pešmergů a sunnitských kmenů a šíitských milicí rychle postupovala a dále postupuje směrem k centru metropole. Stěžejní roli hrají irácké speciální jednotky vytrénované americkými kolegy. I přes pokračující úspěchy se však nečeká, že by se uskutečnil slib iráckého premiéra Hajdara Abádího o porážce Islámského státu (IS) do konce roku.
Podle šéfa Pentagonu Cartera by však mohly koaliční jednotky minout cíl premiéra pouze o pár týdnů. Postup zpomaluje složitý terén městské zástavby a vynalézavost džihádistů. Kromě běžných minometných a odstřelovačských útoků islamisté skrývají v zástavbě bomby a na irácké vojáky útočí sebevražední útočníci v autech.
„Bude to ještě těžký boj, ale stihnout to do 20. ledna je reálné,“ prohlásil podle agentury Reuters Carter. Připustil, že situaci v Iráku začíná ovlivňovat i počasí. „Irácké speciální jednotky jsou ale připraveny na jakékoliv podmínky,“ dodal ministr obrany.
Iráčtí elitní vojáci obsadili téměř celou východní část Mosulu. Obrněná divize irácké armády navíc v úterý postoupila z jihovýchodu do blízkosti řeky Tigris, která protéká centrem města. Vojáci jsou podle generála Abdala Amíra Rašída Jaralláha kilometr a půl od řeky. Vstoupili podle něj do nemocnice Salám ve čtvrti Vahda, která stojí na jihovýchodě města.
„Změnili jsme taktiku - nasadili jsme víc lidí a útočíme na několika frontách, abychom převzali iniciativu a zabránili bojovníkům DAIŠ (Islámského státu) zorganizovat protiútoky,“ řekl zdroj armády Reuters.
V držení IS ale stále zůstávají asi tři čtvrtiny celého města, které sloužilo jako jedno z logistických i politických center celého islamisty ovládaného území. I proto mají bojovníci IS velmi dobré vybavení a v pátek zahájili na několika místech protiofenzivu.
Aby se nevzdávali, vzkázal islamistům i mluvčí IS Abu al-Hassan al-Muhadžer ve zveřejněném audiozáznamu. „Ničte jejich auta a nepřestávejte s nájezdy na jejich pozice. Ať zakusí ve svých úkrytech mizérii, se kterou se potýkáte i vy,“ vzkázal mluvčí podle Reuters obráncům sousedního města Tal Afar, které leží na spojnici Mosulu se Sýrií a je pod tlakem šíitských milic. Ty postupují ke klíčové metropoli ze západu.


description: Na dvoukolovém vozítku segway, na kterém je od soboty zakázaný vjezd do historického centra Prahy, zatím strážníci přistihli sedm lidí. Údaje ke 13:00 řekl ČTK mluvčí Městské policie hlavního města Prahy Jan Čihák. Podrobnosti zatím znal ke dvěma případům, v obou byli přistiženými cizinci a platit museli symbolickou stokorunovou pokutu. Za jízdu na vozítku v zakázané oblasti mohou strážníci uložit pokutu až 2 tisíce korun.

title: Pražští strážníci na zakázaných segwayích přistihli zatím sedm lidí


description: Evakuace z východní části syrského města Aleppo byla v neděli podle syrské státní televize obnovena. Jako první podle reportéra televize odjíždějí autobusy s povstalci a jejich rodinami.

title: Evakuace Aleppa se opět rozjela. Autobusy pro povstalce byly pod palbou


description: Policie pátrá po kapsáři, který na přelomu listopadu a prosince okradl v nákupním centru v pražské Vinohradské ulici dva nepozorné muže. „V současné době vánočních svátků pachatelé využívají roztržitosti nakupujících a především toho, že nehlídají své věci,“ uvedl Ladislav Beránek z oddělení prevence PČR Praha.

title: Policie upozorňuje na předvánoční kapsáře. Lidé by měli být více obezřetní


description: Na Karlově náměstí v Praze ve čtvrtek večer zasahují policisté a záchranáři. „Přijali jsme oznámení o poranění 16leté dívky v prostoru veřejného telefonního automatu na Karlově náměstí v důsledku nejspíš detonace neznámého předmětu. Oznámení je zprostředkované přes matku poškozené dívky,“ řekla serveru Lidovky.cz mluvčí pražské policie Andrea Zoulová.

title: Na Karlově náměstí v Praze se ozvala zřejmě exploze. Zraněná je 16letá dívka, zasahuje pyrotechnik


description: Jeden typ školy automaticky neznamená, že žáci dostanou stejnou vědomostní výbavu. Alespoň ne v Česku. "Dlouhodobě třeba školy v Karlovarském, Ústeckém a Moravskoslezském kraji vycházejí ve srovnání s ostatními hůř," řekl LN Tomáš Feřtek ze společnosti EDUin. Podobně se ukázaly rozdíly mezi gymnázii už v roce 2011, poté co ministerstvo školství zveřejnilo výsledky prvního kola státních maturit.

title: Propast mezi českými školami se prohlubuje. Horších je jen osm zemí

maintext:
Úroveň tuzemských škol je čím dál odlišnější. A to bez ohledu na to, zda se jedná o školu základní, střední, či učiliště. Aktuálně na to upozornilo mezinárodní šetření PISA, které u patnáctiletých testovalo úroveň přírodovědné, matematické a čtenářské gramotnosti. V rámci zemí OECD se Česko v této kategorii umístilo téměř na chvostu – horších bylo jen osm zemí. Překvapivě nejhůře dopadlo Nizozemsko. Uvnitř školy tak velké odchylky ve vědomostech žáků nejsou, mezi jednotlivými vzdělávacími zařízeními jsou už ale podle analýzy rozdíly nadprůměrné. Na celkových výsledcích žáků se kvalita instituce podepsala dokonce ze 44 procent. Průměr zemí OECD přitom v tomto ohledu činí 31 procent.
„Začíná to už selekcí v předškolním věku, kdy ne pro každé dítě v každé lokalitě byla dostupná kvalitní školka,“ sdělil Daniel Münich ze CERGE EI. Další zlom nastává na konci páté třídy – ti „chytřejší“ odcházejí na víceletá gymnázia. „Jsou pak považováni za elitu, za ty, kdo si zaslouží studovat,“ myslí si Feřtek.
„Nejlepší učitelé jsou většinou tam, kde jsou nejlepší žáci. Ale tyto fenomény dosud v Česku nikdo nesledoval,“ upozornil Münich.


description: Tunisan Anis Amri, kterého policie viní z pondělního útoku na vánoční trh v Berlíně, slíbil věrnost teroristickému hnutí Islámský stát (IS) a jeho vůdci abú Bakru Bagdádímu. Příslušné video v pátek zveřejnila agentura Amak, přes kterou islamisté komunikují. Informuje o tom agentura Reuters. Francie odmítá komentovat Amriho cestu do Itálie přes její území. Úřady již identifikovaly všechny oběti.

title: IS zveřejnil video, na kterém Amri slibuje věrnost. Vyzval na něm k dalším útokům


description: Evakuace povstalců a obyvatel z východní části syrského Aleppa dobytého armádou dosud nezačala. Informovala o tom exilová Syrská organizace pro lidská práva (SOHR) s tím, že důvod není znám. Podle agentury Reuters rebelové z prostojů obvinili šíitské milice bojující po boku vládních sil.

title: Evakuace lidí z Aleppa má zpoždění. Civilisté pálí své věci, bojí se rabování


description: Kazašská tajná policie ve středu provedla na třech místech v zemi razie proti islamistům a zadržela při nich nejméně 16 osob. Oznámila to v tiskové zprávě místní kontrarozvědka KNB. Zatčení extremisté podle ní šířili v Kazachstánu názory blízké teroristickým organizacím Al-Káida a Islámský stát.

title: Kazašská policie podnikla razie proti islamistům. Zadržela 16 údajných extremistů


description: Z povstaleckých čtvrtí na východě Aleppa odcházejí v nepřetržitém proudu civilisté, za poslední dva dny už je jich asi 50 tisíc. Oznámilo to v sobotu ruské ministerstvo obrany. Vládní jednotky podle něj přerušily ofenzivu, aby umožnily evakuaci civilistů. Naopak Syrská organizace pro lidská práva (SOHR) uvedla, že prudké boje pokračují. SOHR situaci v Sýrii sleduje z Británie a tvrdí, že má v terénu síť informátorů.

title: Východní Aleppo opouštějí desítky tisíc lidí, tvrdí Rusové


description: Správa Pekingu a dalších čínských měst v sobotu zakázala vyjet do ulic polovině automobilů. Až do 21. prosince platí nejvyšší stupeň znečištění ovzduší a města chtějí omezením dopravy smog redukovat. Dnes jsou v Pekingu a jeho okolí zavřeny také továrny, školy a staveniště.

title: Čína bojuje se smogem. Polovina aut v Pekingu má zakázáno vyjet


description: Krajští kriminalisté vyšetřují vážné poranění mladé ženy z Litvínova na Mostecku. Cizinec, který je podezřelý z jejího napadení, po činu utekl. V neděli odpoledne se přihlásil na policii v německém Chemnitz (Saské Kamenici), řekla v neděli krajská policejní mluvčí Veronika Hyšplerová.

title: Cizinec pobodal ženu v Litvínově, policii se přihlásil v Německu


description: Kdo byste tak řekli, že je už několik let nejpůjčovanějším českým spisovatelem v našich veřejných knihovnách? Ani Michal Viewegh, ani Zdeněk Svěrák, ale Vlastimil Vondruška. Čtenáři si ale nepůjčují jenom jeho středověké kriminálky, nýbrž i Přemyslovskou nebo Husitskou epopej, což jsou několikasvazkové tlusté bichle, dosti nepohodlné na čtení v posteli. Na Vondruškovy knihy mají některé knihovny pořadníky a někteří čtenáři vypěstovanou závislost.

title: Na jeho knihy jsou pořadníky. Národ má krizi identity, hledá vzory, říká Vondruška

maintext:
Není to ale jen v tom, že jednašedesátiletý autor kápnul na ten správný žánr a umí přístupně psát. Je taky pilný jak včelka – až se zdá, že mu psaní jde jako Baťovi pásová výroba cviček. Knihu napíše i za šest týdnů a vydat sedm titulů ročně pro něj není problém. Má už milion sto tisíc prodaných výtisků, protože rovněž v marketingu je dobrý – za rok dělá na padesát talk show s autogramiádami v knihovnách po celé vlasti.
Bývá narváno. Jak by taky ne, když vzdělaný spisovatel vypráví o „hříšných lidech království českého“. Jako rocková hvězda má svou show zadanou na dva roky dopředu.
Na druhou stranu se jeho knihy netěší stejné popularity u kolegů historiků a literárních kritiků. Někteří mu vyčítají, že minulost je v jeho podání příliš barvotisková a dokonce že se výpady proti muslimům podílí na rozdmýchávání xenofobie ve společnosti.
Jste dnes překvapivě asi nejúspěšnější český spisovatel...
(skočí mi do řeči) Proč překvapivě? No dovolte!
No protože bych fakt nečekala, že nejpůjčovanější v českých knihovnách budou historické epopeje.
Jenže ono to má logiku. Totiž kdykoli se tenhle národ dostal do nějaké krize identity, kdykoli si lidé nerozuměli se svými panovníky a měli pocit, že jim jsou upírána jejich práva, obraceli se k historii.
My si dnes nerozumíme se svými panovníky? A máme krizi identity?
To stoprocentně. Já to vidím i z reakcí čtenářů. Za Rakouska-Uherska se taky hojně četl Jirásek. Když mají zkrátka lidé pocit, že svět nekráčí tak, jak by měl, hledají vzory. Podvědomě se snaží zjistit, jak to dělali naši předkové.
Máte jistě výhodu v tom, že jste vzděláním historik a etnograf. Že jste napsal desítky odborných publikací o životě ve středověku.
Ano, zabýval jsem dějinami všedního života, takže nějaké obecné povědomí mám. Větší výhodou ale je, že mě to naučilo pracovat s prameny a chápat historické souvislosti. Kdykoli ale píšu novou knihu, stejně si vždycky jdu dohledat nějaké speciální reálie. Konkrétně třeba u Husitské epopeje musím jít do husitských kronik.
Říká se, že dějiny se opakují. Opakujeme nějaké fatální chyby našich předků?
Většina rozumných historiků tvrdí, že historické soudy by se měly dělat až tak s odstupem jedné dvou generací. Minimálně. Je ale zřejmé, že každá civilizace prochází podobným vývojem, jako prochází člověk svým životem.
Takže civilizace podléhají nějakému neodvratnému rytmu jako živé bytosti?
Zcela jistě. Před pár lety vyšel sborník Kolaps a regenerace, kde právě přední čeští historici tenhle rytmus popisují. Všechny civilizace tím procházejí – každá se narodí, je mladá, silná, ambiciózní. Zesílí, užívá si vrchol své moci. A pak vždycky následuje únava a stárnutí.
V jakém okamžiku se podle historiků nachází Evropa?
Jsme už na té sestupné trajektorii, stoprocentně. Kdybych to měl přirovnat k nějakému období, tak asi k 3., 4. století starověkého Říma, kdy už Řím byl za zenitem své moci. Měl ještě obrovský potenciál, ale už ho nedokázal aktivovat. Římané byli příliš změkčilí, odmítali válčit – kdežto za Caesara bylo ctí každého Římana bojovat za vlast. Teď už ne. Teď se chtěli válet, protože měli sociální dávky v podobě „chléb a hry“. Takže najímali Germány, aby za ně bojovali. Ta skvělá římská civilizace vlastně zanikla z neochoty hájit své hodnoty. A my jsme v podobné situaci: Evropa není ochotná hájit své hodnoty.
Celý rozhovor s historikem a spisovatelem Vlastimilem Vondruškou o samopalu a dobrých botách, chlípném středověku a taky o tom, že zatímco barbaři stáli před branami Říma, senátoři se hádali, kdo bude mít sochu na náměstí, si přečtěte v magazínu Pátek LN.
V magazínu dále najdete:
Reportáž z kočičích kaváren, které najdete po celém Česku a jejichž kořeny sahají do Japonska.
Rozhovor s neotesaným architektem Martinem Rajnišem nejen o jeho nejnovějším díle, vzducholodi v pražské galerii Dox.


description: Bývalý předseda ČSSD a někdejší premiér Jiří Paroubek zvažuje návrat do politiky. Údajně ho k angažmá v sociální demokracii lanaří dvě její organizace. Pražská ČSSD však jeho návrat vylučuje. Paroubek kritizuje současné vedení strany za slabé výsledky. Podle něho měl Bohuslav Sobotka svolat programovou konferenci.

title: Slabinou ČSSD je, že nemá moc výrazného

maintext:
LN: Nelitujete, že jste z ČSSD před pěti lety odešel?
Mám li být otevřený, tak lidsky to pro mě bylo asi jedno z nejšťastnějších období života, protože jsem měl příležitost být u své dcery mnohem víc než třeba před lety u svého syna. Žena onemocněla, takže bylo dobře, že v té době už jsem nedělal politiku, protože zcela nepochybně to byl jeden z důsledků mého politického angažmá, toho obrovského tlaku, který na nás byl. Samozřejmě ale nevylučuji, že bych se do politiky vrátil.
LN: Proč ČSSD voličsky i preferenčně dlouhodobě oslabuje? Jsou nedostatky v kampani či v programu?
Myslím, že od každého něco. U kampaně bych řekl, že má nejmenší vliv, protože nejlepším volebním štábem je vláda. Když v ní působíte, jste vidět a kampaň de facto probíhá neustále. Jde ale o to, abyste měl alespoň trochu výrazné ministry a výrazného premiéra. Bohužel tohle je v případě ČSSD trochu slabina. Ministři za sociální demokracii včetně premiéra určitě zvládají rutinně své úkoly, ale to základní je, že chybí konflikt levice a pravice. Sociální demokracie ani komunisté nepřicházejí s tématy, která by polarizaci přinášela.
LN: Není už dělení na pravici a levici minulostí? Politika se za poslední roky citelně změnila a voliči spíše vyhledávají tváře a silné lídry.
Myslím, že jde o přechodný jev. Nové tváře mohou přece nabízet i takzvaně staré politické strany. Podívejte se, v západní Evropě pořád střet levice pravice trvá, v Německu půjde o to, jestli bude možné vytvořit stabilní levicovou vládu po volbách do bundestagu tvořenou sociálními demokraty, zelenými a levicí, a nebo naopak stabilní středopravicovou vládu tvořenou klerikály a liberály.
Velký rozhovor s Jiřím Paroubkem čtěte v pátečních Lidových novinách.


description: Na jednu porci předkrmu budete potřebovat čtyři žabí stehýnka. Chcete si na Silvestra dopřát specialitu? Připravte rodině či známým francouzskou delikatesu - žabí stehýnka s bazalkovou majonézou. Je to opravdu jednoduché.

title: Famózní a jednoduchý. Zkuste na Silvestra připravit žabí stehýnka


description: Fotograf Josef Sudek se narodil před 120 lety. Jeho tvorbu letos představila prestižní galerie Jeu de Paume v Paříži, nyní jeho snímky vystavuje Národní galerie Kanady v Ottawě. Kurátor výstavy Vladimír Birgus vysvětluje, jak Sudka vnímá zahraniční publikum.

title: Nostalgie, originalita i kontakty. Co proslavilo Josefa Sudka po celém světě?

maintext:
LN: Jeho slavné fotografie poetické zahrady znala v zahraničí odborná i laická veřejnost již od 60. let. Sudek měl v cizině desítky výstav, jak se mu podařilo proniknout do mezinárodního povědomí?
U Sudka vždy pracovalo několik asistentů, tzv. uč-mučů, kteří mu pomáhali v ateliéru nebo v plenéru. Jedním z uč-mučů byla Sonja Bullatyová, která pocházela z pražské židovské rodiny. Za války ji nacisté deportovali do Lodže, přežila pochod smrti. V roce 1945 začala pracovat u Sudka. Po několika měsících odjela do New Yorku, kde si založila fotografické studio. Sudek posílal Sonje své fotografie, věděl, že je dokáže dostat k těm správným lidem. Díky ní se poprvé jeho tvorba představila v Americe. Podobně fungoval také lékař Josef Brumlík, který bydlel v New Yorku a znal Sudka z předválečné doby. Od 60. let se jeho fotografie vystavovaly po celém světě.
LN: Proč myslíte, že se zahraničnímu publiku Sudkovy fotografie zalíbily?Představoval pro ně osobitou personu, inspiroval ho surrealismus, funkcionalismus, ale měl svůj originální styl, který nelze zařadit ani do jednoho směru. Myslím, že se lidem líbí hlavně ta nostalgie, klid, krásné světlo na fotografiích. Díky zahraničním kontaktům se jeho snímky dostaly do prestižních galerií, například Gettyho Musea v Los Angeles nebo Muzea výtvarného umění v Houstonu. Sudek byl už od šedesátých let zmiňován v odborné literatuře po celém světě. Vyšlo o něm třicet monografií. Zajímavé je, že ač žil v Československu a do ciziny téměř necestoval, kurátoři si k němu našli cestu. Jezdili za ním do Prahy a šířili jeho fotografie dál do světa. Škoda že podobné štěstí neměl třeba Josef Čapek. Věřím, že by se proslavil jako Kupka. Bohužel je Čapkovo dílo v zahraničí téměř neznámé. Většina jeho obrazů totiž zůstala u nás, v soukromých nebo státních sbírkách.
LN: Letos se Sudkova tvorba představila na retrospektivě v Paříži a nyní v Kanadě, kde je druhá největší sbírka jeho fotografií. Proč právě tam?
Jeden bohatý sběratel odkoupil většinu pozůstalosti Bulattyové a Brumlíka, ve sbírce má i další české fotografy. Díky tomu je v Kanadě druhá největší kolekce sudkovských fotografií. Tu hlavní má Uměleckoprůmyslové museum v Praze, kde je na 20 tisíc jeho fotografií, v Ottawě jich mají 1700. Je to pro nás velká čest, že právě tato výstava byla vybrána jako zahajovací pro Kanadský fotografický institut v Ottawě. Zvláštní je, že se letos v zahraničí konaly dvě velké výstavy na počest Josefa Sudka, ale u nás byly jen menší prezentace jeho díla. Poslední velkou retrospektivu měl před dvaceti lety v Belvederu na Pražském hradě.
LN: Podle jakého klíče jste sestavili kolekci pro Ottawu?
Celkovou koncepci jsme vymysleli tři: kromě mne se na přípravě podílela kanadská kurátorka Ann Thomasová a britský historik fotografie Ian Jeffrey. Od začátku jsme chtěli Sudka představit jako autora volných děl, jenom okrajově ukazujeme jeho zakázkovou tvorbu. Jsou tam například portréty Emila Filly nebo Jaromíra Funkeho. Portrétování ale nikdy nebyla Sudkova doména. Před válkou bral hodně zakázek, kromě portrétování fotil také architekturu například v Hradci Králové nebo v Kolíně. Po roce 1945 zakázky omezil a věnoval se hlavně volné tvorbě. Zajímavé je, že Sudek vlastně nikdy nemusel tolik pracovat. Zdědil dům po otci v Kolíně, měl snad nejvyšší honoráře mezi českými fotografy. Když se Baťa zpozdil s placením, Sudek mu poslal pohled s jasným příkazem: „Koukejte zaplatit, nebo nas..t!“
LN: Sudek si řadu let budoval image chudáka, chodil v obnošených šatech, bydlel v malinkém bytě. Proč myslíte, že se takhle stylizoval?
Byla to pro něj svým způsobem taková hra na dvojí život, zřejmě aby si co nejvíce zachoval nezávislost... Sudek moc dobře věděl, jak je důležité, aby umělec mohl tvořit a nemusel každý den řešit, z čeho zaplatí účty. Proto pomáhal začínajícím výtvarníkům. Oni mu pak dávali svoje obrazy. Sudek je skladoval v domě na Újezdě, kde měl ateliér. Po jeho smrti se zjistilo, že jsou tam místnosti přecpané obrazy, které jsou dnes v Národní galerii.
LN: Co je na kanadské výstavě, která je otevřena do konce února, k vidění?
Jsou tam ukázky ze všech významných cyklů i dosud nevystavované barevné snímky nebo mnoho variací pigmentů. Fotografie jsou zapůjčené nejen ze sbírky v Ottawě, ale také z Prahy, Los Angeles nebo Houstonu. Sudek velmi rád experimentoval s různobarevnými uhlotisky, stejnou fotografii kopíroval na několik způsobů. Na výstavě tak můžete vidět jednu scénu a její barevné variace. Hodně zajímavá jsou také tzv. puřidla, která se v zahraničí představují ve větším počtu poprvé. Jsou to neobvyklé adjustáže, které Sudek dělal v 50. letech s architektem Rothmayerem. Mezi dvě skla spojená olovem dávali staniolové nebo zlaté podklady. Sudek tuhle kolekci vystavil jen jednou, v 60. letech v Praze. Kritikům se ale nelíbily, prý je to moc archaické, teď je naopak kritika oceňuje jako odvážné experimenty.
LN: V Ottawě jsou také práce ostatních autorů. O koho se jedná?
Naše výstava končí snímky, které Sudek nafotil pár měsíců před smrtí. Jsou to barevná zátiší z jeho bytu. Kromě sudkovských fotografií představujeme také jeho současníky: Funkeho, Rösslera a následovníky – Petra Helbicha nebo Jana Svobodu. K výstavě vyšel rozsáhlý katalog v angličtině a francouzštině.
LN: Kromě fotografií jsou na výstavě také materiály z jeho soukromého archivu...
Jsou to nejrůznější vzkazy, kde například píše, co má uč-muč zařídit. V těch dopisech je vidět jeho hravost. Psal všechno foneticky. Jen jediný dopis je gramaticky správně, když píše o úmrtí své maminky. On si pořád takhle hrál, třeba když na něco nechtěl odpovědět, řekl Já se musím zeptat bráchy, ale on žádného bratra neměl.


description: Neziskové organizace, obce, kraje, firmy, úřady nebo vysoké školy budou moci, s výjimkou hlavního města, opět žádat o peníze na zřízení a provoz dětských skupin. Ministerstvo práce na ně v operačním programu Zaměstnanost vyčlenilo zhruba 350 milionů korun, díky kterým by mohla vzniknout až stovka nových dětských skupin. Žádosti o dotace začne přijímat 1. února 2017. Sdělil to mluvčí ministerstva Petr Habáň.

title: Stát dá stamiliony na hlídání dětí firmám, univerzitám i obcím. Ale jen mimo Prahu


description: Režisérka Helena Třeštíková dokončila celovečerní dokument Strnadovi, ve kterém sledovala osud manželského páru 35 let od jeho svatby do současné doby. Život rodiny Třeštíková zaznamenávala v rámci časosběrného projektu Manželské etudy, jehož původním cílem mělo být zkoumání příčin rozvodovosti mladých lidí a jehož první část vysílala Česká televize v roce 1987. Nový film se v kinech objeví od 19. ledna, uvedla režisérka na dnešní prezentaci v Praze.

title: Helena Třeštíková dokončila

maintext:
V roce 1980 oslovil Třeštíkovou Krátký film, aby po dobu šesti let od svatby sledovala šest manželských párů. V roce 1986 byl dokončen první díl. V letech 1999 až 2005 se režisérka ke svým hrdinům vrátila a vznikly Manželské etudy po 20 letech. Hrdiny snímku byli i Strnadovi, rodiče pěti dětí a majitelé obchodu s nábytkem, kteří spolu vydrželi po pokračovaní etud ještě dalších deset let, které Třeštíková znovu zaznamenala.
„Na počátku šlo o dva studenty architektury se skromnými plány v socialistickém Československu. Po převratu v roce 1989 začali podnikat, zažili chvíle dobré i zlé. Dnes šedesátníci se ohlížejí za svým životem,“ řekla ČTK filmařka. Podle ní jsou Strnadovi druhým nerozvedeným párem z těch, které sledovala.
„Pochopitelně jsme tehdy nemohli tušit, do čeho jdeme. V průběhu let jsme se však s režisérkou spřátelili a na kameru zvykli. Prostě jsme si povídali. Jsem otevřená, takže mi to nedělalo problém,“ řekla ČTK Ivana Strnadová. Výsledný tvar pokaždé viděli jako první, ale nikdy se nestalo, že by s nějakou scénou nesouhlasili. A přitom v jejich životě nastaly i dramatické chvíle. „V příběhu Strnadových se kromě manželských vztahů zrcadlí i vztahy s dětmi, víra ve vlastní schopnosti, odhodlání vzít život do vlastních rukou a podnikat. A také jejich schopnost to upřímně reflektovat,“ dodala Třeštíková.
Strnadovy uvede do kin společnost Aerofilms. Její zástupce Jiří Šebesta považuje snímek za inspiraci pro všechny, kteří by chtěli milovat, ale bojí se zranění. Za manuál, jak žít život, i když to někdy nepasuje.
Už v době natáčení Manželských etud po 20 letech režisérka spolupracovala s producenty Kateřinou Černou a Pavlem Strnadem z Negativu, kteří do kin uvedli její filmy Marcela, René, Katka, Soukromý vesmír a Mallory. Třeštíková se svou časosběrnou metodou zaujala i ve světě, v roce 2008 Evropská filmová akademie ocenila její snímek René jako nejlepší evropský dokument.


description: Svařené víno, pečené kaštany, vůně perníku nebo klobás. Vídeň těchto dní je městem dvou tváří. Na straně jedné stánky plné lidí na některém z vídeňských vánočních trhů. Vedle toho ale i vrcholící kampaň před nedělními opakovanými prezidentskými volbami.

title: Vánoční Vídeň. Volby


description: Podle syrské opozice se podařilo zajistit novou dohodu, která umožní dokončit evakuaci východní části města Aleppo. Zahájena byla ve čtvrtek, ale od pátku je přerušena. Syrský vládní zdroj potvrdil existenci nové dohody s tím, že dokončení evakuace z Halabu je nyní vázáno na odjezd lidí ze čtyř dalších míst.

title: Podle syrské opozice existuje nová dohoda o Aleppu. Od pátku je však přerušena