description: U Mutěnic na Hodonínsku se v pátek asi z 30 metrů zřítilo rogalo, sedmapadesátiletý pilot po pádu zemřel. Řekla to policejní mluvčí Štěpánka Komárová. Neštěstí se stalo před 15:00, událost policie vyšetřuje.

title: Na Hodonínsku se zřítilo letadlo. Pilot zemřel ještě před příjezdem záchranářů


description: Snahou šesti obviněných v nové kauze podnikatele Sahrama Abdulaha Zadeha bylo, aby svědci vypovídali nepravdivě a aby byli křivě obviněni policisté, soudci a státní zástupci. ČTK to dnes řekl státní zástupce Michal Galát. Mezi obviněnými je i policista a dva advokáti.

title: Žalobce: V kauze Zadeh šlo o křivé obviněni policistů i soudců

fasttext_language: cs


description: Šlo o vzorové protižidovské vystoupení, v němž řečník citoval antisemitské evergreeny, ohradili se zpětně zástupci židovské komunity v Praze vůči slovům, která zazněla 17. listopadu na Letné. Tam se sešlo zhruba 500 příznivců Miloše Zemana. Mezi nimi nechyběl ani Jaroslav Mencl, autor výroků o „židovské nadvládě“. Podle policie, která jeho proslov zkoumala na vlastní popud, však nešlo o trestný čin.

title: Antisemitské evergreeny, odsoudili pražští Židé projev na srazu Zemanových příznivců


description: Když 10. května 1869 v USA propojili východní a západní úsek Pacifické železnice, do posledního pražce zarazili zlatý hřebík. Ten v sobotu u tunelu Radejčín k vidění nebyl, ale sláva je to i tak veliká. Po letech se konečně propojí jižní a severní úsek dálnice D8. Je to víc než jen jeden úsek. Je to symbol. Jednak toho, že se otvírá přímé dálniční spojení na Drážďany a Berlín. A pak i širšího důvodu k bilanci.

title: PETRÁČEK: Kam jsme dojeli po 50 letech výstavby dálnic

maintext:
D8 uzavírá padesát let budování dálnic u nás. To, co se dělo předtím (plány, projekty, rozestavěné úseky), patří k prehistorii. Ale skutečná historie začala až v roce 1967 zahájením stavby dálnice D1. Takže: kam jsme za ono půlstoletí dospěli? Můžeme vůbec hovořit o skutečné dálniční síti, nebo jen o rozvíjení jejího projektu?
Když v Utahu dokončili Pacifickou dráhu, bylo to jen šest let po začátku stavby dlouhé 3077 kilometrů. Oproti tomu působí 1247 kilometrů českých dálnic postavených za 50 let směšně. Jistě, toto srovnání je absurdní, neboť jde o jiné technologie, normy, právní a společenské prostředí. Ale i srovnání daleko férovější – například s výstavbou dálnic v Polsku – dopadá pro nás neblaze. A to je země, z jejíž dopravní infrastruktury jsme si ještě před dvaceti lety dělali spíše legraci.
To jsou širší problémy než sesuv horniny na D8. Dálnice přibývají pomalu. Loni to číslo poskočilo jen proto, že úřady do škatulky dálnice přesunuly i rychlostní silnice. Ano, teď oslavujeme dvojí dálniční spojení s Německem a jedno se Slovenskem (zděděné z federace), ale stále chybí pořádné spojení s Polskem a Rakouskem. A jestli struktura našich dálnic něco připomíná, tak spíše centralizovanou pavučinu s pevným těžištěm v Praze než široce dostupnou síť, jako je tomu v Německu. To nevypovídá o promyšleném systému v zemi, která leží uprostřed střední Evropy a je notoricky závislá na kontaktech a spolupráci se sousedy.
Budování českých dálnic vykazuje jeden společný problém. Každý projekt se rozděluje na krátké úseky, které se postupně začínají stavět, přičemž jako poslední přicházejí na řadu ty nejkomplikovanější. Na tom drhlo dokončení D5 (obchvat Plzně), D8 (průchod středohořím), spoje do Polska a Rakouska (přes Mikulov, či přes Břeclav?) i projekt D3 (kudy přes Sázavu?). Vzejde z toho po dokončení D8 nějaká lekce? Budou se příště problémy komplikovaných úseků řešit jako první? Výplatu by na to nikdo nevsadil.


description: Evakuace všech 130 turistů, kteří v sobotu uvízli v horské lanovce v Itálii, skončila úspěšně. Kolem půlnoci to oznámil šéf tamějších záchranářů Adriano Favre. Provoz lanovky přerušil silný vítr, který dosahoval rychlosti 150 kilometrů v hodině.

title: Záchrana 130 turistů v Itálii trvala 8 hodin. Podívejte se, jak akce probíhala


description: Při příležitosti pátého výročí úmrtí exprezidenta Václava Havla odemykáme archivní článek z Pátku LN. Přečtěte si rozhovor s Milanem Hofmanem, který se z StB dostal mezi disidenty a stal se na několik let členem Havlovy ochranky.

title: Když jsem odcházel z StB, kolega na mě mířil pistolí, vzpomíná člen Havlovy ochranky

maintext:
Byl to malý svět. Když se měl Havel stát prezidentem, členové jeho ochranky z Občanského fóra se sešli s komunistickými bodyguardy, mezi nimiž byl i Milan Hofman. Znali se. Všichni dělali karate.
Vystudoval „strojárnu“ a přemýšlel co dál. Z tak trochu naivních představ uvažoval o kariéře u tehdejší policie, Sboru veřejné bezpečnosti (SNB). Milan Hofman měl rád auta a SNB je, jak se tehdy mylně domníval, měla mít nadupaná. Být v garážích a starat se o tyhle vozy ho lákalo. Zřejmě díky svým úspěchům ve sportu nakonec u policie dělal úplně jinou práci.
LN: Jak jste se k ochrance dostal?
Už na policejní akademii jsem se zajímal o bojové sporty. Začal jsem o ochrance přemýšlet a opět mě tam k mému překvapení vzali. Dostal jsem se k páté správě Státní bezpečnosti – pod StB jsme byli kvůli federální působnosti. Odšlapal jsem si službu na odboru nazvaném Lípa, kdy jsme hlídali federální shromáždění, vládu a bydliště různých papalášů. Pak jsem přešel na odbor, kde jsme měli na starost osobní ochranu ústavních činitelů a návštěv z Východu i Západu.
LN: Ke Gustávu Husákovi jste se nedostal?
Ne, tam mohli jen prověření a zasloužilí soudruzi. Byl to první odbor, takový stát ve státě. Já nikdy ani nebyl v KSČ.
LN: Byl jste důstojník StB. To vás ke vstupu nenutili?
S ostatními mladými kolegy jsme to odkládali, říkali jsme, že se na to „ještě necejtíme“. Musím říct, že u nás na ochrance byli jen dva kovaní soudruzi. S těmi jsme se bavili jen v případě nutnosti, zbytek byli dobří kluci. Měli jsme rádi svoji práci a jen jednou začas jsme museli něco odsedět na různých schůzích.
Připomeňte si, jak slavné osobnosti vzpomínaly na Václava Havla při příležitosti jeho nedožitých 80. narozenin.
LN: V listopadu 1989 vám bylo 28 let. Jak jste vnímal to, co se v Praze dělo?
Jak se zavřely dveře a „kovaní“ nebyli v dohledu, tak jsme se otevřeně bavili o tom, co se děje, že to muselo přijít a že je to dobře. Měli jsme jen strach, jestli tam není odposlech. Ale nezavřeli nás, takže asi nebyl. Do té doby jsem se o politiku nezajímal – a až teď jsem se začal dozvídat o Havlovi a spol.
LN: Jak došlo k tomu, že jste přešel k prezidentské ochrance?
Cvičil jsem hodně karate a znal některé lidi, kteří dělali ochranu Občanského fóra. My jsme na páté správě měli malinkatou místnost, a když jsme po přípravě čekali na začátek nějaké akce, bývalo nás tam i kolem dvaceti. A někdy kolem půlky prosince se otevřely dveře a v nich stál Vašek se svojí suitou.
MILAN HOFMAN Milan Hofman se rozhodl z ochranky Václava Havla odejít v březnu 1991, kvůli časové náročnosti tohoto povolání trpěla rodina. Dnes by v nenápadném a skromném muži v malém obchodu s autolaky poznal osobního strážce jen málokdo.
LN: Vašek?
Václav Havel. Koukal na nás, my na něj. Najednou se od nich směrem ke mně ozvalo: „Ty vole, co tady děláš?“ (smích) U nás byl i Petr Pávek, skvělý judista. Začalo se jednat o tom, že vybudování a vedení prezidentské ochranky převezme právě on. Když k tomu došlo, řekl mně a Pepíku Šteflíkovi, ať se oblékneme a jdeme do kanceláře prezidenta republiky. Začal jsem se tedy převlékat, když ke mně přistoupil jeden starší, ambiciózní kolega, který si zřejmě ze žalu nad probíhajícími událostmi přihnul. Namířil na mě revolver, jako že mě zastřelí.
LN: To vás považoval za zrádce dělnické třídy?
Asi, mě zajímala ta práce, a ne nějaká politika. Obrátil jsem se na něj a řekl mu: „Tak se aspoň pořádně tref.“ Oblékal jsem se dál, ostatní kluci mu mezitím zbraň vzali. A já nastoupil jako Havlův bodyguard. Princip ochranky je nezávislý na místě či režimu.
LN: Dali jste se tedy dohromady s lidmi z OF v čele s Františkem Kollmanem. Jak jste je vnímali?
Byli to v této oblasti amatéři, ale jinak chytří lidé: samí doktoři, inženýři. A také profíci přes bojové sporty. Jenže ochranka je o něčem jiném. Snažili jsme se jim za pochodu vysvětlit, co a jak. Pánbůh nad námi stál a všechno probíhalo hekticky, ale v pohodě.
LN: Ani při prezidentské volbě se nevyskytly žádné problémy?
Pamatuji si jen jeden „zádrhel“. Václav byl přichystaný vejít do Vladislavského sálu, když ho oslovil šéf Kanceláře prezidenta a řekl mu soudruhu. Václav se zastavil a tím svým typickým způsobem se uchechtl. „Nóó, děkuju, ale já nejsem soudruh.“ Ten pán byl najednou rudý jak jeho legitimace.
Bývalí bodyguardi Václava Havla. Zleva: Jiří Vrbský, Petr Jákl, František Kollman a dole Milan Hofman.
LN: Jaký byl Havel svěřenec?
Byl to inteligentní, milý a vtipný člověk a nechal si poradit. Když se však rozhodl, tak jsme museli zastavit a šli třeba na pivo do hospody. V Československu to bylo v pohodě, byli jsme na to připraveni. Ale americká tajná služba z toho byla na mrtvici. Miloš Forman mu totiž řekl, že v jakési zapadlé newyorské tmavé uličce je dobrý pub. Tak jsme tam pěšky vyrazili a Američané z toho byli vyděšení... Ale nakonec se to zvládlo bez nejmenšího problému.
LN: Dokdy jste dělal prezidentského bodyguarda?
Odešel jsem v březnu 1991, bylo to strašně časově náročné. Někdy jsem přijel domů, osprchoval se, převlékl a jel zase pryč. Z rodinných důvodů jsem s tím musel skončit. Pak jsem dělal ochranku u soukromých společností a teď už mám dlouho obchůdek s autolaky v Praze-Běchovicích.


description: Syrská armáda obnovila útoky na povstalecké části města Aleppo. Uvedla to v pátek Syrská organizace pro lidská práva (SOHR), která situaci v Sýrii sleduje z Británie a tvrdí, že má v terénu síť informátorů. Ruský ministr zahraničí Sergej Lavrov v Hamburku své čtvrteční tvrzení o zastavení bojů. Prý myslel jen přerušení na krátkou dobu, v níž mají civilisté dostat možnost odejít.

title: Syrské dělostřelectvo nemá v plánu přerušit boje a útočí na východní Aleppo


description: „Lidské tělo je stroj, který sám natahuje své pružiny, živý obraz nepřetržitého pohybu.“ Když před čtvrt tisíciletím psal francouzský lékař Julien Offray de La Mettrie svůj tehdy rebelský spisek Člověk stroj, nemohl tušit, že se jeho materialistická vize naplní v polích u Prahy.

title: KLESLA: Člověk-stroj v Amazonu, aneb Bezosovi univerzální roboti


description: Syrští povstalci drží už jen malou část Aleppu, která je plná civilistů a je silně bombardována vládními silami. Uvedla to povstalecká skupina Džabhat aš-Šámíja, která má zastoupení v Turecku a na kterou se odvolává agentura Reuters.

title: Povstalci ztrácejí pozice v Aleppu a čelí silnému bombardování

maintext:
Povstalci v Aleppu podle zástupce této skupiny nemají žádné informace o americko-ruských jednáních ohledně řešení situace v Aleppu. Bez zásahu zvenčí podle něj vše může skončit tragicky, protože rebelové čelí situaci, v níž si mohou vybrat jen mezi smrtí a zajetím.
Agentura AFP informuje o intenzivním bombardování povstaleckých čtvrtí, z nichž během noci uprchlo více než 10 tisíc civilistů. Povstalci podle ní ztratili 85 procent území, které ovládali ve východní části města. V obklíčeném zbytku území chybí vše, zejména potraviny, tvrdí exilová Syrská organizace pro lidská práva (SOHR) s odvoláním na své pozorovatele na místě.
Koncentraci vládních sil na dobytí Aleppu, což by podle analytiků mohlo vést ke zvratu v celé občanské válce, využívají bojovníci radikálního hnutí Islámský stát (IS) k opětovným útokům na Palmýru, kterou vládní síly osvobodily před devíti měsíci. Intenzivní ruské nálety v noci vytlačily ozbrojence z pozic obsazených během soboty, dnes ale IS přes spřízněnou agenturu Amak sdělil, že se jeho bojovníci zmocnili hradu nad tímto starobylým městem.
Krize v Sýrii začala v březnu 2011 demonstracemi proti vládě prezidenta Bašára Asada. Násilné potlačení protestů vedlo k ozbrojenému povstání, které přerostlo v občanskou válku. Chaosu využili radikální islamisté, aby ovládli část Sýrie i sousedního Iráku. Boje v Sýrii si podle odhadů vyžádaly už přes 300 tisíc obětí.


description: Čeští a rumunští policisté odhalili sedmičlenný gang Rumunů, kteří údajně vydělávali na tom, že nabízeli své krajanky zákazníkům v pražských nočních podnicích. V tiskové zprávě to dnes uvedl mluvčí centrály proti organizovanému zločinu Jaroslav Ibehej. Muži podle něj účelově navazovali milostné vztahy s dívkami z chudých rodin. Pod příslibem zajištění práce v zahraničí je pak přepravili do Prahy a přinutili je k prostituci.

title: Gang ‚bratranců’ nutil v Česku chudé Rumunky k prostituci

maintext:
Kriminalisté tvrdí, že organizovanou skupinu tvořili muži z rumunské oblasti Dambovita ve věku od 23 do 31 let. Gang podle policie tmelily příbuzenské vazby, část podezřelých jsou bratranci. Kvůli obchodování s lidmi muži údajně kontaktovali rumunské dívky po dobu nejméně tří let. Některé z žen se za ně i provdaly. V Praze pak pachatelé využili toho, že na nich dívky byly závislé kvůli neznalosti jazyka i prostředí a nedostatku peněz.
„Mladé ženy ve věku od sotva dosažených 18 do 27 let pocházely z chudých rodin s nízkou životní úrovní, bez další životní perspektivy a vzdělání. Prakticky veškeré získané finanční prostředky z prostituce měly předávat podezřelým osobám, které si pro ně pravidelně přijížděly do České republiky. Ženy rovněž měly peníze zasílat do Rumunska prostřednictvím finančních společností,“ uvedl Ibehej.
Každý z podezřelých podle něj pravidelně získával peníze minimálně od dvou partnerek, které o sobě vzájemně věděly a soupeřily spolu o mužovu přízeň. Od loňského roku podle policie gang získal přes 3,8 milionu korun a několik tisíc dolarů.
Sedm členů údajné organizované skupiny zadrželi policisté v Rumunsku, muži následně putovali do vazby. Čeští policisté zajistili při domovních prohlídkách na území ČR elektronická data a vyslechli devět svědků. Věc prověřují pro podezření z obchodování s lidmi, trestní řízení však následně předají do Rumunska, kde jsou muži obviněni navíc i z kuplířství, lichvy a praní špinavých peněz. Podle Ibeheje je pravděpodobné, že trestnou činnost páchali po celé Evropě.


description: Jako zdroj financí pro spřátelené politiky, podnikatele a manažery měl fungovat dotační program ROP Severozápad, z kterého plynuly evropské peníze do Ústeckého a Karlovarského kraje. Aby měli přístup k dotacím bezpečně zajištěný, vznikla kvůli tomu organizovaná skupina s rozdělenými rolemi. Alespoň to vyplývá z usnesení o zahájení trestního stíhání, s nímž se server Lidovky.cz seznámil.

title: Zločinecká skupina a vybrané projekty s ‚tečkami’, popisuje kauzu ROP policie

maintext:
V kauze policie od pondělí vyšetřuje dohromady 24 lidí, podle kriminalistů jde za nimi škoda 13,9 miliard korun. „Jak vyplývá z dosavadního výsledku vyšetřování, cílem manipulace s hodnocením projektů přihlášených do soutěže o poskytnutí dotací bylo, aby byly poskytnuty především projektům, na jejichž realizaci měly zištný zájem vlivné osoby z politicko-podnikatelského prostředí z Ústeckého a Karlovarského kraje. V tomto smyslu založily organizovanou zločineckou skupinu za účelem obohatit spřátelené osoby a následně i sebe,“ zní jedna z klíčových pasáží usnesení.
V květnu 2008 podle policie začala platit nepsaná dohoda, jak ohýbat rozdělování evropských dotací. Úmluvu spolu měla uzavřít pětice nejsilnějších politiků v rámci obou krajů - Jana Vaňhová, Arno Fišera, Pavel Kouda, Jakub Pánik a Tomáš Hybner (všichni z ČSSD). Součástí dohody bylo, že se evropské peníze budou porcovat v poměru 60 ku 40 ve prospěch Ústeckého kraje. Současně vybudovala systém takzvaných tlačených projektů, které měly při schvalování dotací prioritu.
V průběhu času výše uvedená pětice spolu s tehdejšími bossy severočeské ODS Danielem Ježkem a Alexandrem Novákem podle policie průběžně určovala, jakým žádostem o peníze se vyhoví. U vybraných projektů zanesených do tabulek se proto dělaly tečky, na což dohlížel Ježek. Dotace schvaloval řídící výbor ROP Severozápad, v němž seděli opět politici. Aby se k nim na stůl dostaly „správné“ projekty, musel se zmanipulovat proces hodnocení žádostí. Klíčoví hodnotitelé tak na základě „teček“ obdrželi pokyn, komu udělit nejvíce bodů.
Projekty se účelově hodnotily v letech 2008 až 2011
„Policejní orgán zajistil originály formulářů bodového hodnocení hodnotící komise. Plyne z nich, že po celou dobu fungování ROP Severozápad nebylo hodnocení prováděno objektivně a nezávisle, nýbrž podle všem hodnotitelům daných instrukcí nebo podle vzorového zadání,“ stojí v usnesení. Ježek, Novák, Vaňhová a spol. tím měli porušit hlavní směrnice EU, na nichž se regionální dotační programy vystavěly.
Jana Vaňhová jako hejtmanka v roce 2011.
Skupina stála na přesně rozdělených rolích nadřízenosti a podřízenosti. Nejvyšší velení náleželo Novákovi s Ježkem a pětici politiků ČSSD včetně Vaňhové, provádění rozkazů zajišťovali dva první ředitelé dotačního úřadu Petr Kušnierz a Petr Vráblík spolu se svým zástupcem Jiřím Červinkou a dnešním šéfem karlovarské ČSSD Petrem Navrátilem.
Pěšáky plnící nařízení představovali samotní hodnotitelé projektů. Mezi ně patřil například někdejší předseda severočeské ODS Petr Fiala (neplést se stejnojmenným předsedou strany - pozn. red.), bývalý ředitel pobočky ŘSD v Chomutově Renné Komínek (ODS) či bývalý ředitel Správy a údržby silnice Ústeckého kraje Vladimír Macholda.
Kolik to všechno stálo? Zmanipulovaným procesem hodnocení měly projít projekty za 13,9 miliard korun. Z usnesení vyplývá, že podle zadaného klíče se posuzovaly všechny žádosti o peníze od května 2008 do září 2011. LN v usnesení napočítaly stovky žádostí, kterým se body rozdávaly účelově. Mimo jiné šlo například o rekonstrukci silnice mezi Českou Kamenicí a Jiříkovem s dotací 320 milionů korun, lanovku na ústecký zámeček Větruše (dotace 61 milionů) či Hotel 99 v Chomutově (dotace 50 milionů).
Kauzu rozpracoval ještě ÚOOZ, vyšetřování „nakopl“ Kušnierz
Skupina za sebou vleče obvinění z řady trestných činu, z nichž nejzávažnější jsou podle zjištění LN poškození finančních zájmů zájmů Evropské unie, účast na organizované zločinecké skupině, zneužití pravomoci úřední osoby, podplácení či sjednání výhody při zadání veřejné zakázky. Daniel Ježek, údajně stěžejní postava případu, čelí obvinění ze sedmi trestných činů, ty nejtěžší se trestají až 12 lety vězení.
Aktuální kauzu měli kriminalisté, tehdy ještě z Úřadu pro odhalování organizovaného zločinu (ÚOOZ), rozdělanou od března 2013, ale v lednu 2015 se dostali do slepé uličky. Jenže v září prověřování nakoply nové důkazy, které policie získala díky exřediteli Kušnierzovi. Bývalý šéf dotačního úřadu policii opakovaně podrobně popsal, jak systém fungoval. Jeho výpovědi policie podepřela dalšími zajištěnými důkazy, jako jsou odposlechy, maily či písemné dokumenty z průběhu hodnocení projektů.
„Výpovědi plně korespondují s dalšími důkazy, kterými policejní orgán disponuje. Jednotlivě i v souhrnu odůvodňují trestní stíhání,“ stojí v usnesení. Jednotliví aktéři dotačního příběhu navíc už nějaký čas před svým obviněním docházeli na policii podávat vysvětlení či později na výslechy, i z toho vyšetřovatelé vycházejí.
Novák je v USA, Kouda by si měl jít pro obvinění tuto sobotu
Pachatele nakonec sebrala policie v úterý, do středy je vyslýchala. Podle informací LN většina odmítla vypovídat, řada z nich si podala proti obvinění stížnost. „Ohlásili jsme ji do protokolu. Do konce příštího týdne ji budeme odůvodňovat, protože to je rozsáhlé,“ sdělil LN advokát Vaňhové Jaroslav Beneš.
S obviněním nesouhlasí ani Daniel Ježek, který jako jediný skončil ve vazbě. Naopak „druhý velitel“ Alexandr Novák si dosud usnesení o svém stíhání nepřevzal, protože má být zahraničí. Podle serveru Seznam Zprávy je na Floridě.
Pavel Kouda (dříve ČSSD) býval náměstkem hejtmanky Ústeckého kraje Jany Vaňhové.
Obvinění zatím nemá v ruce ani další důležitá postava kauzy Pavel Kouda, do pátku byl totiž taky mimo Českou republiku. „Mohu potvrdit, že klient je na zahraniční dovolené naplánované před zhruba třemi měsíci,“ řekl ve čtvrtek serveru Lidovky.cz jeho právní zástupce Vencislav Sabotinov.
Bývalý náměstek exhejtmanky Vaňhové si prý jel zalyžovat do Itálie. „Zároveň mohu uvést, že se v tomto týdnu po svém návratu dostaví na místo určené policejním orgánem,“ dodal advokát. Podle informací serveru Lidovky.cz se Kouda přihlásí na teplické expozituře Národní centrály proti organizované zločinu už tuto sobotu odpoledne. Jak se vyšetřovatelé postaví k pobytu v Nováka v cizině, zatím není jasné. „Nic takového nekomentujeme,“ řekla serveru Lidovky.cz vrchní žalobkyně Lenka Bradáčová.


description: Policie v noci na neděli zadržela devětatřicetiletého muže podezřelého ze sedmi sobotních výhrůžek bombou v Praze. Oznámil uložení bomb v nemocnicích i na hlavním nádraží. Při zadržení byl muž opilý, bombou hrozil už dřív. Na webu to oznámil mluvčí pražské police Jan Daněk.

title: Policie zadržela podezřelého ze sobotních výhrůžek bombou v Praze


description: Před dvěma lety tu soudci spjatí s duchovním Fethullahem Gülenem vynášeli verdikty v kauze Ergenekon, tedy v pokusu o puč s cílem svrhnout tureckou vládu. V úterý se v budově istanbulského vězení ve čtvrti Silivri ocitli na lavici obžalovaných lidé souzení mimo jiné právě kvůli tomu, že se hlásili ke Güllenově hnutí.

title: Turecko rozjelo procesy kvůli puči. S policisty i spisovatelkou Erdoganovou


description: Devin trpí vzácnou vývojovou vadou, narodila se bez vaginálního otvoru, děložního čípku a její děloha nebyla plně vyvinutá. Díky podpoře okolí a několika chirurgickým zákrokům je teď možné, že bude mít vlastní dítě.

title: Žena trpí vácnou vadou, kvůli které má umělou vagínu. Teď se pokouší o dítě


title: Miliardář Sehnal obnovuje stranu ODA, v září ji zaregistroval

maintext:
Foto Van Renelt , MAFRA Pavel Sehnal, majitel a šéf finanční skupiny SPGroup. | foto:
PRAHA Miliardář Pavel Sehnal se rozhodl obnovit známou politickou značku z 90. let, Občanskou demokratickou alianci (ODA), v září ji zaregistroval na ministerstvu vnitra do rejstříku politických stran a hnutí. ODA sídlí na adrese Sehnalovy skupiny SPGroup, šéfové skupiny jsou zároveň ve stranickém vedení. Napsal to server Seznam Zprávy.
Sehnal, do jehož skupiny SPGroup patří například pojišťovna Slavia, akvapark s hotelem v Čestlicích u Prahy, výstaviště v pražských Letňanech nebo realitní společnosti AAABYTY.CZ, dává svůj zájem o politiku najevo delší dobu. Pravidelně pořádal diskuse, kam zval politiky nebo podnikatele. Na konci roku 2013 si jako lobbistu najal bývalého premiéra za ODS Petra Nečase. Z českých miliardářů se před Sehnalem začali politice věnovat Andrej Babiš a Ivo Valenta. Majitel koncernu Agrofert Babiš inicioval vznik hnutí ANO, vlastník hazardní společnosti Synot a senátor Valenta stojí za Stranou soukromníků. O svých politických ambicích bude Sehnal podle serveru informovat na tiskové konferenci ve druhé polovině ledna. V předsednictvu obnovené ODA jsou vedle Sehnala jako šéfa zapsáni výkonný ředitel SPGroup Petr Kachlík a obchodní ředitel Jiří Staněk. V petici za založení strany se píše, že ODA „vzniká za účelem působení především v komunální politice a že chce podporovat podnikání a prosazovat elektronické volby na všech úrovních“. Sehnal se podle Seznamu hodlá v lednu sejít se zakladateli původní ODA, tedy s Danielem Kroupou a Pavlem Bratinkou, kteří název v roce 1990 vymysleli. Kroupovi se obnovení ODA nezdá být dobrý nápad. „Ta strana svou historickou úlohu již splnila,“ řekl serveru. „Zakládat novou stranu je dobré s novým programem. Klíčovou roli musí sehrát její výrazné osobnosti, nikoliv použitý název,“ dodal Kroupa. Kořeny původní ODA sahaly k disidentským bytovým seminářům v 80. letech, v 90. letech měla malá pravicová strana poměrně stabilní okruh sympatizantů. Až do prosince 1997 byla ODA členkou vládních koalic, s jejími představiteli je do značné míry spojena transformace ekonomiky. Z řad ODA ve vládách zasedali například Vladimír Dlouhý, Jan Kalvoda, Tomáš Ježek, Jiří Skalický, později Vlasta Parkanová či Karel Kühnl. Po skandálech se stranickým financováním ODA postupně svůj vliv ztrácela. Pro volby do Sněmovny v roce 1998 ani nesestavila kandidátku, o čtyři roky později byla součástí projektu Čtyřkoalice, který se však ještě před volbami především kvůli dluhům ODA rozpadl. Aliance nakonec kandidovala sama, avšak neuspěla; zanikla koncem roku 2007.


description: Muže podezřelého z útoku na vánoční trh v Berlíně zastřelili v severoitalském Miláně, uvedla agentura Reuters s odvoláním na italské bezpečnostní zdroje. Italský ministr vnitra potvrdil, že policie zastřelila ve městě nedaleko Milána podezřelého z útoku v Berlíně Anise Amriho, a to podle otisků prstů a tělesných proporcí.

title: Muže podezřelého z útoku v Berlíně zastřelili v Miláně. Identifikovali ho podle otisků prstů


description: Lukáš Nečesaný počká na verdikt Nejvyššího soudu (NS) na svobodě. Soud mu přerušil výkon 13letého trestu vězení za pokus o vraždu kadeřnice v Hořicích na Jičínsku, dokud nerozhodne o jeho dovolání. V minulosti už NS jednou nařídil, aby justice Nečesaného kauzu znovu projednala.

title: Nečesaný počká na rozhodnutí Nejvyššího soudu na svobodě, má přerušený trest


description: Produkovali hudbu legendám československého popu jako Karel Gott, Josef Laufer nebo duo Kamélie. Stáli u zrodu hitů jako „Můj čas“ k legendárnímu předlistopadovému seriálu Sanitka. Petr Dvořák a Pavel Růžička, známí pod přezdívkou ORM, jsou považováni za průkopníky elektronické hudby v Československu.

title: Od seriálu Sanitka k undergroundu. Unikátní kompilace dua ORM vyšla v Londýně

maintext:
Průřez jejich nezávislou tvorbou z období let 1979 – 1984 nyní poprvé vychází v Londýně díky dvojici DJů a producentů původem z Čech a Slovenska, Olinu Soldánovi a Robertu Schönovi z uměleckého kolektivu Little Beat Different.
Ačkoli jsou Pavel Růžička a Petr Dvořák známí především díky spolupracím se stálicemi popového nebe, jejich příběh je také silným vykreslením kontextu dobové politické situace. Umělecké aktivity dua ORM před listopadem 1989 se často odehrávaly na pozadí neustálého rebelství proti tehdejšímu režimu a díky odhodlání pracovat s co nejlepšími nástroji své doby se často dostávali do konfliktu s místními autoritami.
Pro vlastní tvorbu tak používali téměř podomácku vyrobené efekty a syntetizátory západní výroby, které často do země dopravovali za velmi složitých okolností. Jejich hudba se vyznačuje ojedinělou technickou invenčností a neúnavnou kreativitou, kterou oba producenti hýří dodnes.
“Tato kompilace se vztahuje k pohnuté době v evropské historii a ta by neměla být zapomenuta,” říká Olin Soldán. Zároveň dodává, že je to naprosto klíčová výpověď o tehdejším stavu hudebnímu průmyslu a kultury vůbec. Spolu s Robertem Schönem zdůrazňují kvalitu nahrávek, které byly zremasterované z originálních pásek speciálně pro tuto příležitost. Jejich plánem je postupně vydat celou sérii podobných kompilací zaměřenou na východoevropský underground z doby před rokem 1989, a zprostředkovat tak vůbec poprvé tuto hudbu západnímu trhu.


description: Továrenská desítka stojí za pozornost nejen proto, že se sládkovi Jakubu Veselému povedla, ale získala navíc, stejně jako minipivovar Továrna Pivovar, Slaný jeden z metálů při udělování Výročních cen 2016 časopisu Pivo, Bier & Ale.

title: Pivní novoty: Továrenská 10° z nové Továrny Pivovar, Slaný


description: Prezident Miloš Zeman lituje, že se naplnila jeho varování o útocích v Evropě. Uvedl to mluvčí prezidenta Jiří Ovčáček. V reakci na útok v Berlíně připomněl prezidentovo odmítání uprchlíků na českém území.

title: Zeman v reakci na berlínský útok odmítl uprchlíky na území České republiky


description: Polský nejvyšší soud odmítl žádost o vydání světově uznávaného režiséra Romana Polanského do USA, kde mu hrozí trest kvůli sexu s nezletilou dívkou. Soudci zamítli odvolání podané generálním prokurátorem a potvrdili verdikt soudu nižší instance. Dnešní rozhodnutí je konečné a není proti němu odvolání, informovala agentura PAP.

title: Polský nejvyšší soud odmítl vydání Polanského do USA


description: Tunisan Anis Amri, který najel uneseným kamionem do lidí na vánoční trhu v Berlíně, už několik hodin před činem střelnou zbraní vážně zranil na hlavě polského řidiče Lukasze Urbana. Urban ztratil mnoho krve, a už tedy nemohl s teroristou v kabině těsně před útokem bojovat, jak se dosud spekulovalo.

title: Polský řidič nemohl útok kamionem v Berlíně zastavit. Nebyl při vědomí


description: Nález opuštěného zavazadla uzavřel v úterý odpoledne zhruba na hodinu rušnou pražskou magistrálu u hlavního nádraží ve směru do centra. Zavazadlo prověřil pyrotechnik, ale neobjevil nic podezřelého. Sdělil mluvčí policie Tomáš Hulan. Pražská magistrála je jednou z nejfrekventovanějších silnic v Praze.

title: Magistrálu zavřel nález podezřelého zavazadla


description: Nezisková charitativní organizace, nabízela setkání s prezidentem za milion dolarů v rámci akce Opening day 2017. Nadaci založili synové budoucího amerického prezidenta, Eric a Donald jr. Trumpovi. Akce se měla uskutečnit již druhý den po inauguraci. Trumpovi se od události po zveřejnění distancovali.

title: Nadace Trumpových synů nabízela přístup k otci prezidentovi za milion dolarů

maintext:
Nabídka byla neuvěřitelná. Dárci, kteří by byli ochotni vypsat šek na 500 tisíc nebo milion dolarů mohli získat přístup k prezidentovi Spojených států den po jeho zvolení prezidentem. Následně by získali možnost absolvovat několikadenní lovecký výlet nebo rybaření s prezidentovými dětmi.
Brožura publikovaná TMZ nabízela různé cenové balíčky v rozmezí od 25 tisíc do jednoho milionu. Například za 25 tisíc dolarů si mohli dárci pořídit lístky na akci a vzpomínkové předměty. S rostoucí hodnotou darů stoupala nabídka až k setkání s prezidentem a čtyřem podepsaným kytarám od vystupujících umělců.
„Akce Opening day a detaily o kterých bylo informováno jsou sotva ve stádiu počátečních konceptů a nebyly schváleny Trumpovou rodinou,“ stojí v prohlášení prezidentského týmu. Podivné na celé situaci je, že Trumpovy děti jsou podle Centra pro veřejnou integritu zapsaní jako ředitelé celé společnosti.
Peníze pro charitu
Tento způsob vybírání peněz na charitu je ve Spojených státech normálním jevem. Každý z prezidentů několikrát za svůj mandát pořádá akce, na kterých vybírá peníze na dobročinné účely.
„Jsou zde dva zásadní rozdíly oproti normálním charitativním setkáním s politiky. Za prvé nevíme, co za charitu to je. Vyvstává tedy otázka, kdo z akce benefituje,“ řekl pro televizi MSNBC David Fahrenthold, reportér Washington Post. „Za druhé zaplatit částku milion dolarů za setkání s prezidentem, takhle přímo to nikdy ve Washingtonu nefungovalo,“ dodal reportér. Novináři se také neměli možnost se dozvědět, kdo by akci případně sponzoroval a setkal by se tak přímo s prezidentem.
Akce se podle Fahrentholda uskuteční, ačkoliv se od ní Trumpova rodina veřejně distancovala. „Jediné, co je diskutabilní, je rozsah účasti Trumpových.“
Donald Trump v minulosti kritizoval Hillary Clintonovou za stejný způsob vybírání peněz pro Nadaci Clintonových. Označoval ji jako „křiváckou Hillary“ právě kvůli tomu, že byla schopná vybírat peníze za setkání s lidmi. Narozdíl od Trumpa ale byla Clintonová s to prokázat, kam peníze z nadace putují.
Problematická situace kolem oddělení byznysu a politiky provází Trumpa již od prezidentské kampaně, když Trump odmítl poskytnout k nahlédnutí daňová přiznání. Po zvolení prezidentem odmítl Trump předat své firmy do tzv. „slepé důvěry“ a převedl pravomoci ve firmách na své děti.


description: O umožnění stýkání se s bratry Denisem a Davidem Michalákovými bude u norského soudu usilovat také jejich dědeček Jiří Pavelka. Otec Evy Michalákové, které byly děti v roce 2011 odebrány, od loňského září pětkrát žádal o možnost návštěvy dětí. Ani jednou mu nebylo vyhověno.

title: Sourozence Michalákovy chce vídat jejich dědeček. Norský soud žádost pětkrát zamítl


description: Policista, kterého v neděli napadl na Českobudějovicku osmnáctiletý mladík nožem, v úterý dopoledne zemřel v nemocnici. Policista po útoku podstoupil operaci, ale i po ní zůstal ve vážném stavu. Mladík ohrožoval své příbuzné poblíž městyse Olešník, proto na místo vyjeli dva policisté.

title: Zemřel policista, kterého na Českobudějovicku nožem a tyčí napadl mladík


description: Evakuace východní části severosyrského města Aleppa, která začala ve čtvrtek, se v pátek zastavila. Poté co za posledních 24 hodin enklávu opustilo až 9500 lidí, se celý proces zablokoval po zásahu provládních šíitských milic.

title: Evakuace Aleppa je prý zastavená kvůli radikálům z Al-Káidy


title: Neberu to jako katastrofu, napsal esoterik, jehož dívku přejel vlak. Smrt vyšetřuje policie

maintext:
Policie ČR - ilustrační foto | foto: Shutterstock
PRAHA Policie řeší případ smrti jednadvacetileté dívky Michaely T., která zemřela poté, co přebíhala společně se svým partnerem koleje. On stihl před rychlíkem utéct, ona už ne. Na jejím facebookovém profilu se krátce po tragické události objevily informace o nehodě i zemřelé, které sepsal její přítel, ezoterik Petr M. „Já to neberu jako katastrofu, protože vím, že všechno je vždycky v pořádku,“ uvedl například.


description: Leteckou záchrannou službu bude v Ústeckém kraji v lednu a únoru zajišťovat dosavadní provozovatel, firma DSA. S ministerstvem se dohodla na dvouměsíčním dodatku, který by měla ve čtvrtek odpoledne podepsat. Řekl to místopředseda představenstva firmy Daniel Tuček.

title: Leteckou záchrannou službu z Ústí bude další dva měsíce zajišťovat DSA


description: U fotbalového stadionu v Istanbulu explodovala nálož, nejméně 20 lidí je zraněno.Podle ministra vnitra zatím není jasné, zda při útoku někdo zemřel. Útok byl patrně namířen proti policistům, kteří také tvoří větší část zraněných. Další člen vlády označil výbuch za teroristický čin. Jen několik minut před tím odjel ze stadionu autobus s hráči Bursasporu s českým útočníkem Tomášem Necidem. On i jeho spoluhráči jsou v pořádku.

title: U istanbulského stadionu vybuchla nálož. Český fotbalista Necid z něj odjel těsně před explozí


description: Pražská ČSSD neuvažuje o žádné formě spolupráce s někdejším předsedou strany a premiérem Jiřím Paroubkem. V tiskové zprávě to uvedl předseda krajského výkonného výboru strany a ministr zdravotnictví Miloslav Ludvík. Paroubek ve čtvrtek v Lidových novinách a Mladé frontě DNES uvedl, že je připraven k návratu do politiky a vyjednává o něm se stranickými buňkami sociální demokracie.

title: Paroubkovi jde jen o sebe, spolupráci s ním vylučujeme, prohlásila pražská ČSSD

maintext:
Paroubek po sněmovních volbách v roce 2010 rezignoval na funkci předsedy ČSSD, protože strana navzdory vítězství nezískala dost mandátů na sestavení vlády. Jeho vztahy se stranou se pak zhoršily a Paroubek z ní v říjnu 2011 vystoupil a založil stranu Národní socialisté - levice 21. Ve volbách ale nový subjekt neuspěl.
Pražský výkonný výbor ČSSD dnes v tiskovém prohlášení uvedl, že nevidí šanci, že by schválil případnou Paroubkovu přihlášku o opětovný vstup do ČSSD. Podle stanov strany by přitom právě v Praze musel Paroubek přihlášku podat, dodal výbor.
Ludvík uvedl, že Paroubkova aktivita není snahou pomoci ČSSD. „Jiří Paroubek se v uplynulých šesti letech výrazně vůči ČSSD vymezoval, založil vlastní politické uskupení, se kterým kandidoval v několika volbách i proti ČSSD, vždy s katastrofickým výsledkem,“ uvedl Ludvík. Paroubkovi podle něj jde o jeho vlastní profit.
Výbor považuje za omezené i Paroubkovy šance, aby do voleb šel jako nestraník na kandidátce pražské ČSSD. „Nejprve by musel získat nominaci, o které hlasuje příslušná okresní konference. O finálním návrhu kandidátní listiny pak rozhoduje hlasování všech členů ČSSD z krajské organizace. A je tedy velmi nepravděpodobné, že by Jiří Paroubek takovouto nominaci v Praze získal,“ uvedla pražská organizace.


description: Ministr zdravotnictví Miloslav Ludvík (ČSSD) hájil před poslanci takzvaný protikuřácký zákon, který bude Sněmovna v pátek schvalovat. Označil jej v úvodním slově za důležitou normu, jež posílí ochranu lidí před návykovými látkami. Předloha má zejména zavést úplný zákaz kouření v pohostinstvích a omezit taky alkohol.

title: Úplný zákaz kouření v restauracích i omezení alkoholu. Poslanci schvalují nový zákon


description: Kód CRISPR–Cas9 definitivně ovládl genetické inženýrství a aspiroval na Nobelovu cenu. Je to technika, která už hodně dokázala, ale ještě mnohem víc se od ní čeká. Pravděpodobně během nejbližších let vylepší rostliny na polích, sníží počet komárů, kteří na lidi přenášejí nemoci, pozmění vlastnosti zvířat ve stájích a možná i těch, s nimiž si hrajeme doma. A může ovlivnit i léčení nádoru přímo v pacientovi.

title: Nová genetická revoluce. Budeme jíst zelí s pozměněnými vlastnostmi?

maintext:
V letošním roce nebylo měsíce, v němž by vědecká periodika neinformovala o nějakém novém uplatnění vskutku revoluční technologie genetického inženýrství CRISPR-Cas9 ve výzkumu. Z Číny přišla zpráva, že tamní výzkumníci díky ní v laboratoři geneticky upravili kašmírské kozy tak, že ceněné vlny dávají o třetinu víc. Ve Švédsku oznámil Stefan Jansson z univerzity ve městě Umea, že tímto postupem s kolegy vytvořili zelí se změněnými vlastnostmi, a veřejně je spořádali s těstovinami na místní zahradnické výstavě. Stali se tak prvními lidmi, kteří jedli rostliny vzniklé novou technikou.
Ve Spojených státech schválili pokus, při němž budou do přírody na Floridě vypouštěni zvláštní samečkové komárů. Lidem to vadit nebude, protože krev sají pouze samičky, samečkům stačí nektar z rostlin. Tito samci však budou geneticky upraveni tak, aby jejich potomstvo zemřelo ještě ve stadiu larvy. Dobře vyhlížející, vykrmení komáří samečkové by se v přirozeném výběru měli jevit jako skvělí nápadníci, kteří k sobě nalákají samičky a znemožní jim efektivní rozmnožení. Takto by se měl zredukovat počet komárů, kteří přenášejí virus zika i virus nesmírně bolestivé horečky dengue. Modifikovaní samečkové samozřejmě postupně vymřou a s nimi zmizí i jejich genetická úprava. Zajímavé je, že Floriďané experiment schválili v referendu – s výjimkou obyvatel té oblasti, kde bude probíhat...
Rychlé a přesné stříhání
Genetické inženýrství, tedy umělé změny v genomu mikroorganismů, rostlin i živočichů, není nic nového. Až dosud však požadované kousky DNA přenášely do genomu buněk „ochočené“ viry. Někdy dokonce výzkumníci třeba do rostlinných buněk stříleli malé projektily ze zlata nebo wolframu obalené požadovanou DNA, která se tam pak zachytila. I tyto postupy jsou rychlejší než klasické šlechtění, ale nejsou moc přesné. Teď už však zřejmě zamíří do učebnic a encyklopedií. Nahrazuje je právě mnohem přesnější metoda CRISPR-Cas9.
Vědci při jejím využití vlastně okopírovali imunitní systém bakterií, které se chrání před viry „přestřižením“ virové DNA na kousky. Obdobně je nyní v laboratoři možné vyslat k hledanému úseku DNA komplex (tvoří jej RNA a bílkovina z bakterie zvané Cas-9), který požadované místo v dědičné informaci najde a přeruší je. Takto je možné „vystřihnout“ a odstranit nežádoucí kus DNA, vzniklou mezeru pak buněčný mechanismus sám opraví a přerušené konce napojí. Vědci však také dokážou do vzniklé mezery dopravit jiný kousek DNA, který buňka považuje za svůj a mezeru vyplní jím. Takto vznikají organismy s vlastnostmi pozměněnými tak, jak vědci chtějí.
Na poli, v laboratoři, v továrně
Evropané se genetického inženýrství bojí – a jsou se svým strachem ve vyspělém světě osamoceni. Vidět je to hlavně v zemědělství. Ve světě se pěstují geneticky upravené odolné zemědělské plodiny, díky nimž zemědělci šetří chemické postřiky i pohonné hmoty, protože nemusí tak často jezdit na pole. Evropa úrodu z nich každopádně dováží – bez genově upravené sóji by například nebylo čím krmit evropský dobytek.
Ve farmaceutickém průmyslu je situace jiná, ten i v Evropě vyrábí léky pro lidi v geneticky upravených bakteriích. Medicínskému bádání zase prospívají geneticky upravená laboratorní zvířata: mušky octomilky se používají pro výzkum genetiky, rybky zebřičky pro poznání raného vývoje organismu, myši, potkani či opice pro výzkum nádorů nebo třeba neuroloe gických onemocnění a tak dále. Výsledky přebírají lékaři, aby se s jejich pomocí dozvěděli, jak nejlíp léčit lidi. Genetické inženýrství umožňuje geny vypínat nebo dodávat nové, takže se rychle pozná, jaký vliv na nemoc mají. A dokáže dokonce stvořit laboratorní zvířata s vlastnostmi, které jsou pro výzkum lidských nemocí nejlepší. Čeká se také, že díky genetické modifikaci budou třeba moci v tělech prasat vyrůst orgány, jež půjde transplantovat lidem, aniž by vyvolaly odmítavou imunitní reakci.
A všude sem technika CRISPR-Cas9 vnáší větší rychlost, pohotovost, zacílenost. I díky ní začaly letos na podzim v Číně a brzy začnou i v USA experimenty slibující přelom v léčbě nádorů: vědci při nich lidským onkologickým pacientům změní DNA v bílých krvinkách typu T, které jsou součástí imunitního systému. Chtějí, aby upravené krvinky zaútočily na nádor a zničily ho. A to letošní rok představuje teprve začátek očekávatelného, mnohem masovějšího využití této metody.
Kdo si připíše zásluhy?
V dnešní vědě není úplně jednoduché určit, kdo vlastně využití techniky CRISPR-Cas9 vymyslel. Ve vědě působí mnoho týmů nezávisle pracujících ve stejnou dobu na obdobných problémech, ale samozřejmě se navzájem inspirují, sledují výsledky, které publikovali jejich „konkurenti“, a navazují na ně.
A do toho se míchají patentové přihlášky. Nyní probíhá ostře sledovaný patentový spor. Na jedné straně stojí Kalifornská univerzita v Berkeley, kde působí vědci pod vedením Jennifer Doudnaové. Na straně druhé figuruje Ústav Eliho a Edythe Broadových v americké Cambridgi, který spojuje síly tamní Harvardovy univerzity a Massachusettského technologického institutu. Tam pracuje tým, který vede Feng Zhang. Ve sporu jde o to, kdo z nich objevil který aspekt techniky CRISPR-Cas9 dřív, kdo jej první využil a podobně.
Argumenty znějí asi tak, že to byla Doudnaová, která s kolegy první popsala, jak tato metoda přirozeně funguje v bakteriích, a dokázala ji využít při úpravách DNA ve zkumavce. Oproti tomu Zhang se spolupracovníky techniku využil i pro úpravy DNA v živých zvířatech a v lidských buňkách a považují to za nový přínos, nikoli za přirozené pokračování práce kalifornských vědců.
Nejde ovšem jen o to, kdo se bude moci chvástat prvenstvím. Ústav, který získá právo na klíčové patenty, bude vybírat licenční poplatky od společností, které postupy využijí v běžné praxi. Dokazování a rozhodování rozhodně není jednoduché. A ve vědeckých kruzích se proslýchá, že už ovlivnilo i udělování letošních Nobelových cen.
Obvykle se vědec tohoto uznání dočká až po desetiletích od svého objevu, když si výbory pro udělování cen ujasní, že jde o léty ověřený výsledek. Jen výjimečně může objevitel získat medaili v době, kdy si ještě živě pamatuje, jak na svém objevu pracoval. Poznávání techniky CRISPR-Cas9 se datuje teprve od roku 2012. Ale v akademických kruzích se už cení hodně vysoko, takže panovalo široké očekávání, že si její tvůrci už letos vyslouží Nobelovu cenu. Jenomže dokud běží patentové spory, nemohou švédští akademici rozhodnout, komu by ji měli přiřknout či v jakém poměru ji rozdělit. Tak třeba příště.


description: Jeho jmenování vzbuzuje kontroverze. 41 let zůstal věren ropné společnosti ExxonMobil, kde je už 10 let ve funkci výkonného ředitele. Teď ale Rexe Tillersona čeká změna. Z byznysových kruhů by se na přání nově zvoleného amerického prezidenta Donalda Trumpa měl přesunout do čela diplomatického aparátu.

title: Trumpův ministr zahraničí? Skaut a tvrdý byznysmen, kterého v Moskvě každý zná

maintext: The thing I like best about Rex Tillerson is that he has vast experience at dealing successfully with all types of foreign governments.


description: Práci s kůží má v krvi. Tradice ševců a koželužníků se táhne po celém rodu, vyrůstal na vesnici a řemeslu se učil od otce. „Začátky byly trochu krkolomné. Tradiční ševcovské metody jsem poznával postupně, ale pro mě, zručného kluka z vesnice, to nebyl až takový problém. Měl jsem možnost vidět tátu zvládat všechna možné řemesla a vše jsem se od něj učil a odkoukával,“ říká v rozhovoru pro server Lidovky.cz.

title: Svou první botu jsem vyrobil na kancelářském stole, ale teklo do ní, říká švec

maintext:
Lidovky.cz: Jaké emoce se vám vybaví jako první, když se řekne slovo boty?
Jsou to příjemné, ale i rozporuplné emoce. Poctivá kožená bota je krásná věc, výrobek, ke kterému mám nejsilnější pouto. Zároveň pro mě byla velká výzva dotáhnout výrobu tak komplexního předmětu k dokonalosti a začátek samozřejmě provázely nezdary.
Lidovky.cz: Práci s kůží máte v krvi. Tradice ševců a koželužníků se táhne po celém rodu ze strany vaší maminky. Vzpomenete si na moment, kdy se z vašeho koníčka stala opravdová profese?
Ten moment pro mě vlastně ještě nenastal. Stále je to můj koníček, baví mě to a dělám to s vášní. Myslím, že pokud člověk něco nedělá ze srdce, dřív nebo později to nebude fungovat. To, že se tohle řemeslo stalo mou profesí, je tak vlastně trochu mimoděk. Navíc ta rodová tradice byla v minulé generaci přerušena a já se o ní dozvěděl až následně. Začínal jsem tedy prakticky bez zkušeností, od začátku.
Lidovky.cz: Jaká byla vaše první vyrobená bota?
Byla někde příliš velká, někde příliš malá, tuhá a teklo do ní, protože jsem použil špatný materiál. Vyráběl jsem ji pro svou přítelkyni Denisu v obýváku na kancelářském stole.
David Šuška David Šuška vystudoval soukromou střední školu se zaměřením na informační technologie. Během studia však toužil po praxi, proto studium opustil a začal pracovat jako grafik a webdesigner. Touha po hmatatelném výsledku jeho práce ho přivedla k řemeslné tvorbě s kůží. Vycestoval na půl roku do Indonésie za účelem obnovy a smazání všech zaběhnutých pravidel. Po návratu do České republiky už za počítač neusedl a pokračuje v řemesle. Nyní se naplno věnuje ruční výrobě obuvi, pod svým jménem, ve staré hájence na samotě hluboko v lese.
Lidovky.cz:
Původní profesí jste grafik a designér. Byly pro vás, jako pro člověka, který nemá ševcovskou zručnost a vzdělání, začátky těžké? Jak jste si osvojil sedlářské a ševcovské metody?
Začátky byly trochu krkolomné. Tradiční ševcovské metody jsem poznával postupně, ale pro mě, zručného kluka z vesnice, to nebyl až takový problém. Měl jsem možnost vidět tátu zvládat všechna možné řemesla a vše jsem se od něj učil a odkoukával. Až později, v pubertě, mi učarovaly počítače a tak jsem se dostal k webdesignu, grafice a programování.
Lidovky.cz: Až donedávna se šefcovské řemeslo v České republice vůbec nevyučovalo. To se však změnilo: Střední škola obchodně technická ve Zlíně otevřela letos obor Výrobce obuvi. Proč se u nás dlouhodobě toto řemeslo neučilo?
Přesně vám na to neodpovím, ale obecně bych řekl, že kvůli nedostatku zájmu. Jednak dnes řemeslo není pro mladé moc sexy, což je vidět i v jiných oborech a pak taky lidi nevyžadují kvalitní a poctivě vyrobenou obuv. V mnoha případech si raději koupí nepadnoucí boty, které deformují chodidlo jen kvůli ceně nebo značce. Přitom v botách trávíme velkou část dne. Bohužel vše podléhá trendům. Věřím ale, že se ten trend začíná pomalu měnit a ševců bude přibývat.
Lidovky.cz: Vítáte tento krok?
Začátkem roku jsem byl v této škole dobrovolně „zavřený“ měsíc v ševcovské dílně. Pan Taláš zachránil celou výrobní linku ještě z původních školních dílen. Spřátelili jsme se, je to super chlap. Bylo to velmi přínosné. Hodně jsme se bavili o učebním oboru, o dětech, které se tam učí, a jak je motivovat a inspirovat. Zajímal ho i můj koncept ohebné a lehoučké „barefoot“ obuvi (obuv s velmi tenkou podrážkou, která umožňuje pocit jako při chůzi naboso). Snažím se propagovat řemeslo a jít tak příkladem a jsem moc rád, že se to nakonec povedlo a několik učňů se k oboru přihlásilo.
Lidovky.cz: Vraťme se ještě k samotné tvorbě obuvi. Jak probíhá její výroba?
Při výrobě bot na míru je první krok obkreslení chodidel klienta. Díky moderním technologiím to může udělat klient i sám a výsledek poslat e-mailem, ale upřednostňuju osobní kontakt – rád s klientem strávím nějaký čas, abych zjistil, jakou má o botách představu, co od nich čeká a mohl to zapracovat do návrhu. Pak se přesně podle obkreslené nohy vyrobí kopyta, která slouží jako forma pro boty. Díky tomu je každý pár bot jedinečný, takže musím i design svršku vždy přizpůsobit. Následuje vyřezávání, kosení a šití svršku, který se na kopyto napne již s napínací stélkou a přichází na řadu hodiny ručního šití hrubými nitěmi. Tím dojde k ukotvení svršku a vytvoření podešve. Celý proces zabere zhruba 3 - 4 týdny.
Lidovky.cz: Materiály na obuv a nářadí nakupujete výhradně na Moravě, je pro vás podpora tamních řemeslníků rozhodující?
Ano, vždy začínám v mém okolí. Je úžasné bavit se s řemeslníky, jako jsem já, slyšet jejich názor a pohled na věc. Ve velkých firmách postrádám tenhle osobní přístup a připadá mi neekologické nakupovat u zahraničních dodavatelů, když mohu to samé sehnat u nás na Moravě. Rád podpořím místní, kteří se snaží něco smysluplného dělat. A nemusí to být jen řemeslníci, ale i místní farmáři nebo majitelé malých potravin, železářství aj. nákupním centrům se vyhýbám.
Lidovky.cz: Jak vypadá váš typický zákazník?
Jsou to lidé, kteří vědí, co chtějí. Přitom nezáleží na jejich postavení, boty si u mě objednal student, právník, ochránce přírody i profesionální hokejový brankář. Chtějí lehkou, ohebnou a opravitelnou obuv, která jim poskytne svobodu a vydrží mnoho let. Důležitý je pro ně i etický a ekologický aspekt lokálně vyrobené obuvi.
Lidovky.cz: Může si u vás objednat i boty na míru?
Všechny boty, které jsem zatím vyrobil, byly ručně šité na míru klientova chodidla. Momentálně pracuji na vývoji univerzálních tvarů a standardizovaných velikostí, ale jen proto, abych zvýšil dostupnost mých bot více lidem. Baťa ze mě nebude, nemám rád velkovýrobu. Je neosobní. Nechci, aby se ze mě stal ředitel či majitel. Mojí vášní je vývoj, pokud se mi podaří vyrábět ve větším objemu, zůstanu jeden z článků výrobního procesu, mezi ostatními.
Lidovky.cz: Jaká je životnost vašich bot?
Používám velmi kvalitní materiály, boty jsou celokožené, ručně šité původními metodami. Upravil jsem si metodu šití do rámu pro aplikaci na barefoot obuv a mohu proto nabídnout výměnu podešví. U barefoot obuvi je to zásadní, velmi tenká podrážka se prochodí rychleji. Za svými botami si stojím. Zatím to nemohu dokázat, ale věřím, že pokud o ně bude člověk řádně pečovat, vydrží léta. A může to být jejich životnost i v řádu desítek let.
Lidovky.cz: Na jaké nejhezčí místo jste vy osobně vzal vaše boty na výlet?
Podle mého jsou nejhezčí místa u nás v Beskydech. Ale moje sandále Tara se mnou cestovaly i po Indonésii a líbilo se mi na ostrově Lombok i na Bali. Každému podle chuti.
Lidovky.cz: Co chystáte v nejbližší době?
Mám co dělat s obuví na míru, takže v nejbližší době budu zavřený v dílně. V Praze budu prezentovat svou práci na vánočním Lemarketu. Snad na místě taky něco ušiju. Připravuji i novinky na letní sezonu, kdy můj čas naplno vytěžují barefoot sandále TARA. A jako vždy budu následovat svou vášeň a uvidím, kam mě zavede.


description: Bývalý senátor USA John Glenn zemřel ve čtvrtek ve věku 95 let v Ohio State University Wexner Medical Center. Oznámil to guvernér amerického státu Ohio John Kasich. Glenn byl třetím občanem USA, který letěl do vesmíru, a prvním, který se dostal na oběžnou dráhu Země. V roce 1997, kdy mu bylo 77 let, se zúčastnil své poslední mise v raketoplánu Discovery, a stal se tím nejstarším člověkem, který se kdy vypravil do vesmíru.

title: Zemřel nejstarší muž, který kdy byl ve vesmíru. Johnu Glennovi bylo 95 let

maintext:
V roce 1962 Glenn jako první Američan obletěl zeměkouli. V rámci téměř pětihodinové mise Mercury-Atlas 6 provedl oblet Země hned třikrát. Stal se třetím Američanem a celkově pátým člověkem ve vesmíru. Byl posledním žijícím členem skupiny sedmi pilotů, vybraných k tomu, aby se stali prvními astronauty.
Před týdnem byl hospitalizován v nemocnici, která se specializuje na rakovinu. Podle tamních médií se zdravotní stav někdejšího stíhacího pilota Glenna zhoršil od operace srdce v roce 2014 a následné mozkové mrtvice
„John Glenn je a vždy bude hrdinou v rodném Ohiu. Jeho dnešní odchod je důvodem ke smutku nás všech,“ uvedl Kasich.
První Američan na oběžné dráze
V únoru 1962 pronikl John Glenn jako první Američan na oběžnou dráhu Země a pomohl tak napravit reputaci amerického vesmírného programu po vítězství Sovětského svazu v pomyslném souboji o prvního člověka v kosmu, kterým se stal v roce 1961 Jurij Gagarin. V říjnu 1998 se zase ve svých 77 letech stal nejstarším člověkem, který kdy zavítal do vesmíru. Tento americký astronaut, jehož život se dnes ve věku 95 let uzavřel, po úspěšné vojenské a vesmírné kariéře také 24 let zasedal v americkém Senátu.
Bojový letec i astronaut
Pro létání se rodák z města Cambridge v Ohiu nadchl již v dětství. Během druhé světové války studoval matematiku, ale po napadení Pearl Harboru Japonci ze studií zběhl k námořnímu letectvu. Vyznamenal se jako bojový pilot v Pacifiku. Za války se stihl také oženit a v 50. letech se zúčastnil operací během korejské války. Na předních stránkách novin se objevil už v roce 1957, kdy za tři hodiny a 23 minut s tryskovým nadzvukovým letounem překonal trasu z Los Angeles do New Yorku. V roce 1959 byl přidělen do projektu Mercury, jehož cílem bylo vynést člověka na oběžnou dráhu kolem Země a bezpečně ho vrátit zpět.
Necelý měsíc po letu Gagarina se v kosmu ocitl Glennův kolega Alan Shepard, letěl však pouze po balistické dráze. Jako další v pořadí byl vybrán právě Glenn, tehdy čtyřicetiletý, nejstarší z prvních sedmi kandidátů amerického kosmického programu.
Tři oblety planety za pět hodin
V malé kabině kosmické lodi Friendship 7 odstartoval podplukovník Glenn do vesmíru 20. února 1962. Za čtyři hodiny a 56 minut uskutečnil tři oblety planety. Během letu musel přejít na ruční ovládání a navíc zavládly obavy z oddělení ochranného tepelného štítu lodi. Glenn nakonec bezpečně přistál v Atlantiku u Bahamských ostrovů a stal se z něj národní hrdina. „Bylo mi jasné, že se něco trhá na okraji kabiny. Hořící kousky se trhaly a svištěly kolem okénka... Když se to tak vezme, mohl to být velmi ošklivý den,“ shrnul lakonicky svůj historický let.
Politická kariéra
Z aktivní služby u námořnictva a z programu vesmírných letů odešel Glenn kolem roku 1965 do hospodářské sféry, kde působil ve vedení firmy Royal Crown Cola. Vedle manažerské kariéry si postupně začal budovat i politickou. Do Senátu kandidoval poprvé v roce 1970, neuspěl však už v primárních volbách. Jako senátor za rodný stát Ohio vstoupil do Washingtonu až o čtyři roky později. Zabýval se energetickou, vojenskou a zahraniční politikou.
V roce 1976 se tento přítel rodiny Kennedyových pokoušel i stanout po boku Jimmyho Cartera jako kandidát na funkci viceprezidenta. A v roce 1984 zase ztroskotal ve snaze stát se kandidátem demokratů na prezidentský úřad. Senátorem byl až do roku 1999.
Nejstarší člověk ve vesmíru
O návratu do vesmíru prý uvažoval téměř 30 let. Žádosti o další expedice mu vedení NASA zamítalo údajně i z obavy, že by případný neúspěch, který by mohl skončit Glennovou smrtí, mohl ochromit americký kosmický vývoj.
V červnu 1997 začal Americký Národní úřad pro letectví a vesmír (NASA) zkoumat vliv stavu beztíže na staré lidi a Glenn se nabídl na tento projekt. Jeho následná devítidenní mise v raketoplánu Discovery na přelomu října a listopadu 1998 vyvolala nadšené i nesouhlasné reakce.
Glenn se stal ve svých 77 letech nejstarším člověkem ve vesmíru a unikátní byl také fakt, že NASA ho z lékařského hlediska sledovala přes 40 let, od doby, kdy vstoupil mezi astronauty. Na palubě raketoplánu se tehdy do vesmíru vydal i plakát (ve formě mikrofiše) se stovkou podpisů studentů jednoho pražského gymnázia.
Později se Glenn, otec dvou dětí, zviditelnil v souvislosti s ukončením projektu raketoplánů, kdy hlasitě volal po tom, aby raketoplány létaly do doby, než za ně budou mít Spojené státy odpovídající náhradu. Raketoplány přestaly létat v červenci 2011, ani po pěti letech ale náhradu nemají.


description: Původně si myslel, že jeho prací bude něco docela jiného. „Rodiče říkali, že národ bude pořád potřebovat najíst, že zemědělství je stabilní obor. Tak jsem šel na zemědělskou školu,“ vysvětloval před časem Robert Šlachta. Po vzoru bratra ale později vstoupil do policie. A právě v ní se stal zřejmě nejznámějším detektivem v Česku. Posledních deset let vedl protimafiánskou jednotku.

title: Důstojnické sbohem Šlachty. Odchod nejznámějšího policisty bylo slyšet


description: Syrští povstalci, které ze vzduchu podpořily turecké letouny, usmrtili v noci na sobotu na severu Sýrie 68 radikálů z řad Islámského státu. Informovala o tom v sobotu turecká armáda s tím, že intenzivní střety v okolí města Al-Báb nadále pokračují.

title: Povstalci ve spolupráci s Turky zabili 68 radikálů Islámského státu

maintext:
Turecká armáda se Al-Báb snaží dobýt již několik týdnů, své vojáky má v sousední zemi od srpna. Zapojila se do tažení proti IS, ale bojuje i proti syrským Kurdům a brání jim, aby získali souvislé území jižně od turecké hranice. V bojích v oblasti Al-Bábu zaznamenala armáda tento týden velké ztráty, o život přišlo nejméně 16 jejích vojáků.
Turecká armáda oznámila, že celkem bylo při nočních útocích zasaženo 141 islamistických cílů a při náletech bylo zničeno jedno z velitelství radikálů. O život rovněž přišli dva povstalci a jeden utrpěl zranění.
Turecká organizace Blocks již v pátek uvedla, že turecká vláda zablokovala přístup k některým webovým stránkám, aby zabránila šíření videa zachycujícího upálení dvou tureckých vojáků. IS toto video zveřejnil ve čtvrtek večer s komentářem, že je to záznam smrti dvou zajatých tureckých vojáků. Bojovníci IS je údajně zadrželi právě v okolí města Al-Báb.


description: Požár kamionu převážejícího osobní auta uzavřel ve čtvrtek brzo ráno na Pražském okruhu nájezd na hradeckou dálnici D11 ve směru od mladoboleslavské D10. Oheň způsobil škodu odhadem za pět milionů korun, rozšířil se od kola kamionu. Řekl to zástupce velícího důstojníka pražských hasičů Jaromír Piesch.

title: Požár kamionu s auty na Černém mostě poškodil most, škoda se odhaduje kolem 5 milionů korun

maintext:
Most, po kterém nájezd vede, mohl být poškozen požárem. Statik most posoudil a povolil jeho zprovoznění, dodala mluvčí pražské policie Andrea Zoulová. Silnice by se tak podle ní mohla otevřít kolem poledne.
Kamion s pražskou poznávací značkou hořel pod nadjezdem. Požár byl ohlášen krátce před 4:00, nikdo při něm nebyl zraněn. Hasiči museli z kamionu vynést propanbutanovou láhev, uvedl Piesch. „Z osmi aut, která převážel, bylo šest totálně zničeno požárem, dvě se podařilo uchránit,“ dodal.
Podle zástupce hasičů se mohl oheň rozšířit od přehřátých brzd. „Podle prvotních informací požár vznikl v důsledku technické závady jedné z pneumatik,“ uvedla Zoulová.
Při požáru nikdo nebyl zraněn, hasiči museli z kamionu vynést propanbutanovou láhev, uvedl Piesch. „Z osmi aut, která převážel, bylo šest totálně zničeno požárem, dvě se podařilo uchránit,“ dodal.
Podle zástupce hasičů oheň zřejmě poškodil i vozovku, rozsah škod zjišťují pracovníci Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD). „Vlivem požáru došlo s největší pravděpodobností k poškození mostu, takže na místo bude muset přijet statik. Zprovoznění mostu se protáhne,“ řekla Zoulová. Osobní auta mohou uzavírku objet přes kruhový objezd u obchodu Ikea. „Pro nákladní auta bude lepší, když pojedou po okruhu,“ doporučila policejní mluvčí.
Policie z nájezdu odkláněla dopravu, protože bylo podezření, že oheň poškodil most a v něm uložené kabely. „Na místo byl proto přivolán statik, který situaci odborně zhodnotil a doporučil její zprovoznění,“ řekla k silnici Zoulová. Auta mohla uzavírku objet přes kruhový objezd u obchodu Ikea.


description: Snímek Rogue One: Star Wars Story, který natočil tvůrce Godzilly Gareth Edwards, je prvním snímkem ze série Anthology ze světa Star Wars. Jde o takzvaný spin-off, tedy příběh odvozený od hlavní linie projektu, který rozvíjí jeden její motiv. Děj snímku, který dorazí do českých kin 15. prosince, se odehrává krátce před událostmi Star Wars: Epizoda IV - Nová naděje z roku 1977.

title: Ve čtvrtek na Star Wars. Rogue One: Star Wars Story vstupuje do českých kin


description: Vratislav Brabenec se narodil v roce 1943. V letech 1963 - 1969 studoval teologii na Komenského evangelické bohoslovecké fakultě v Praze. Spolupracoval s kapelou The Plastic People of the Universe. V roce 1976 byl zatčen za údajné výtržnictví v souvislosti s koncertem v Postupicích a odsouzen k osmiměsíčnímu nepodmíněnému trestu. Stal se signatářem Charty 77. V roce 1982 odešel do exilu a do vlasti se vrátil až v roce 1997.

title: Estébákům jde odpustit mnoho. Řeči o únosu dcery ale ne, říká chartista Brabenec

maintext:
Fenomén undergroundu nebyl výjimečný jen hudební tvorbou a životním postojem jeho členů, zvláštní byl i svým intelektuálním podhoubím, ve kterém se mísil často bezprostřední vztah ke křesťanství a odkazy na literární, básnickou i filozofickou avantgardu. V tomto smyslu patřil ‒ vedle Ivana Martina Jirouse ‒ k jeho nejvýraznějším členům i hudebník a básník Vratislav Brabenec. Posunul The Plastic People of the Universe k experimentálnímu projevu a autorské tvorbě českých textů i hudby a byl také jedním z lidí, který svou osobností propojil underground s disentem. Za své nekompromisní postoje zaplatil osmiměsíčním vězením, soustavnými výslechy a sledováním a nakonec i emigrací do Kanady, ke které ho brutálním způsobem donutila StB v rámci akce Asanace v roce 1982. Do Čech se natrvalo vrátil až po patnácti letech.
První srážky
Vratislav Brabenec je válečné dítě, narodil se 28. dubna 1943 v Praze a vyrůstal v Horních Počernicích. Z války si mnoho nepamatuje, podle svědectví rodičů však z okna fascinovaně sledoval souboje letadel, jako by „na nebi hořely hračky“. V pěti letech utrpěl první srážku, tehdy za ní ovšem stála nešťastná náhoda. Porazilo ho auto. Několik dnů byl v kómatu a potom měsíce strávil nehybně v posteli. Další srážky následovaly několik let poté, tentokrát už s komunistickým režimem.
Jeho metody Vratislav Brabenec začal vnímat na základní škole, kde ‒ stejně jako v celé zemi ‒ po roce 1948 začaly čistky a z kateder mizeli jeho oblíbení učitelé. Vzpomíná například na katechetu, který svým žákům oznámil, že se loučí, protože musí odejít na brigádu do Kladna. „Samozřejmě kecal, nejspíš šel sedět,“ komentuje to Vratislav Brabenec. Když pak v roce 1957 nastoupil na zemědělskou technickou školu v Mělníce, narazil přímo on sám. Atmosféra tam prý vládla dosud stalinská. Učitelé používali studenty jako námezdnou sílu, a ti, místo aby se učili zahradnickému umění, chodili jednotit a okopávat řepu a jeden měsíc z prázdnin museli povinně vypomáhat při žních. „Naučil jsem se svázat a stavět panáky, ale bylo mi to k ničemu,“ vypráví Vratislav Brabenec.
Svobodu a volnost prožíval především při hře na saxofon a klarinet, které se učil v lidové škole umění. Protože ale odmítal vstoupit do svazácké kapely, tamní Svaz socialistické mládeže tři měsíce před jeho maturitou podal návrh, aby ke zkoušce nebyl připuštěn a šel pracovat do zemědělství. Zachránil ho profesor Ulrich, který návrh odmítl a doporučil jej na místo správce parků a zahrad města Příbram. Vratislav Brabenec tam ale dlouho nevydržel. „Chtěl jsem hrát muziku a vídat se s přáteli,“ vysvětluje, „po dvou letech jsem se octnul v Praze, střídal zaměstnání jako technik a projektant v různých zahradnických podnicích.“
V mělnické zahradnické škole se však nestřetával jen se svazáky. Jeho spolužákem byl Svatopluk Karásek, budoucí evangelický kněz, písničkář a disident, s nímž založil skupinu Potkani a později divadlo malých forem, které však nemělo dlouhého trvání. Pod jeho vlivem se rozhodl studovat teologii a v roce 1963 nastoupil na Komenského evangelickou bohosloveckou fakultu. Studií sice po čtyřech letech zanechal a přiznává, že nepařil mezi vzorné studenty, křesťanství pro něj však zůstalo silným inspiračním zdrojem, což se odráží mimo jiné v jeho básnických a písňových textech nebo hudebním pojetí Pašijových her velikonočních (1978).
Vedle studií se intenzivně věnoval hudbě. Hrál na klarinet ve swingovém souboru The Cats Jass Band, který pracoval s experimentální poezií a lettrismem. A psaní se věnoval i on sám, přičemž velký vliv na něj měl experimentální básník Vladimír Burda, za jehož smrtí na počátku sedmdesátých let údajně stála StB. V roce 1968 Vratislavovi vyšly jeho první básně v evangelickém týdeníku Kostnické jiskry. V tom čase pak napsal libreto k jazzovým Pašijovým hrám, které posléze předvedl se skupinou Pavla Smetáčka a Spiritual kvintetem v kostele svatého Martina v Praze.
Vratislav Brabenec
Setkání s Plastiky
Okupaci sovětských vojsk v srpnu 1968 zaspal. Po návratu z pražského večírku do Počernic s ním bratr cloumal v posteli s tím, že „pod oknama jezděj tanky“. Vratislav se jen obrátil na bok, a teprve když rachot neustával, vyhlédl ven a zíral, jak „po Poděbradské třídě jede tank za tankem a na nebi hučej antonovy“. Díky studiu bohosloví se na poslední chvíli, v roce 1969, dostal na několikaměsíční stipendium do Anglie. Tenkrát ho napadlo, že by mohl emigrovat, protože prý nikdy netrpěl iluzí o reformovatelnosti komunismu nebo socialismu s lidskou tváří. Naopak věřil, že komunistický režim už bude v Československu navždy nebo že se jeho konce nedožije. „Šedesátej osmej jsem jim nezbaštil,“ tvrdí. Z Anglie se nakonec po sedmi měsících vrátil, protože měl pocit, že by tu „někdo měl zůstat, a později mi nějak docházely síly“. Už tam však vnímal, jak politická situace doma tuhne. Když si šel prodloužit pobyt, úředník československé ambasády na něj křičel a jednal s ním jako s poddaným: „Říkal jsem si, jestli se mám vůbec vracet. A po návratu už to bylo v háji. Stačí pár exemplárních trestů a zklidní se každej,“ říká Vratislav Brabenec.
Jeho radostí zůstávala hra na saxofon, kterou zaujal Ivana Martina Jirouse. Znali se z různých mejdanů a koncertů a z akcí tzv. Křížovnické školy čistého humoru bez vtipu, která se během šedesátých let scházela v hospodě U Svitáků a z jejíhož středu vyšlo v první polovině 70. let recesistické a happeningové hudební těleso Sen noci svatojánské band, v němž Brabenec také působil. V roce 1982 jej Martin Jirous pozval na první zkoušku The Plastic People of the Universe. Členové kapely prý ale Vratislava Brabence nepřijali úplně s nadšením. „Na ty moje jazzmanský návyky nebyli moc zvědaví,“ vypráví. Nechtěl navíc hrát předělávky angloamerických písní a namítal, že po odchodu zpěváka Paula Wilsona by měli zpívat česky. Milan Hlavsa tak přinesl básně Egona Bondyho a brzy on i Vratislav Brabenec začali psát vlastní texty a hudebně zpracovávali básně českých poetů a spisovatelů, například Ladislava Klímy. „Křepčení nad angloamerickými vzory mi vždycky, i dneska, připadá pitomý,“ dodává Vratislav Brabenec.
I během působení v kapele se dál věnoval psaní poezie, povzbuzen zejména kladným ohlasem ze strany básníka a výtvarníka Jiřího Koláře a tím, že se jeho básně začaly objevovat v různých samizdatových sbornících.
Utahování smyčky
Osudy 20. století Lidovky.cz pro čtenáře vybírají zajímavé osudy lidí zapsané a uložené v digitálním archivu Paměť národa. Jste přesvědčeni, že autentické vzpomínky lidí, jichž se bezprostředně dotkly dějiny 20. století, musejí být zachovány? Vidíte smysl ve vyprávění příběhů, které v učebnicích dějepisu nejsou? Staňte se členy Klubu přátel Paměti národa a podpořte natáčení svědectví. Další životní osudy najdete na lidovky.cz/pribehy.
Skupina se scházela po malostranských hospodách, zkušebnou jim nejčastěji byl dům
Brabencovy matky v Horních Počernicích. Zatím sice nikdo z nich nebyl na výslechu StB, ale citlivě vnímali útoky na své přátele a fanoušky a sami byli pod neustálým tlakem. Normalizační režim nepřipouštěl existenci jiné než jím podporované a ideologicky zaměřené kultury. Odlišný umělecký projev systematicky a cíleně likvidoval. Umělci jako Vratislav Brabenec tak přímo čelili dilematu, zda se přizpůsobit a fakticky režimu sloužit, či tvořit svobodně, ale riskovat nevyhnutelný konflikt s totalitní mocí. Oficiální režim po kapele požadoval úpravu repertoáru, počeštění názvu kapely nebo zkrácení dlouhých vlasů. Vratislav Brabenec se však společně s kapelou The Plastic People of the Universe diktátu moci podřídit odmítal.
Primární touhou přitom podle jeho slov nebylo totalitní systém rozkládat, ale svobodně žít a tvořit. Přesto nebo právě proto se tito umělci dostávali do stále vážnějších konfliktů s mocenským aparátem. Skupině například nebylo umožněno nahrát žádné album. Její příznivci tak byli často odkázáni jen na nekvalitní a mnohokrát kopírované záznamy z koncertů. Podstatný zvrat ve vztahu mezi kapelou a StB nastal v roce 1973, kdy byl Plastikům upřen profesionální status a fakticky přišli o možnosti legálně koncertovat. Od roku 1974 hrála kapela už jen na neoficiálních koncertech pro zvané, nezřídka konaných pod rouškou svatby některého z příznivců kapely či přátel. Dne 30. března 1974 se zúčastnila koncertu v Rudolfově u Českých Budějovic, na který se sjely stovky jejích příznivců. Koncert ale násilně rozehnala Veřejná bezpečnost a Plastici vůbec nevystoupili. Bezprostředně poté následovaly soudní i mimosoudní postihy fanoušků a jejich pokutování. Kapele a s ní i Vratislavu Brabencovi se tehdy ještě přímá perzekuce vyhnula, ale 1. září 1974 po vystoupení na tzv. Prvním festivalu druhé kultury, konaném v sokolovně v Postupicích u Benešova, a zejména po koncertu v Dolních Bojanovicích v roce 1976 už následovaly tvrdé postihy.
Soudní fraška
Komunistická policie v roce 1976 členy skupiny zatkla a spolu s dalšími představiteli undergroundu je postavila před soud za údajné výtržnictví. „Stavěli nás v poutech ke zdi. Když jsem se vyklonil, viděl jsem, jak přivádějí další: Charlie Soukupa, Svatopluka Karáska, Milana Hlavsu a další. Následoval téměř desetihodinový výslech, to už jsem věděl, že je to se mnou špatný,“ vypráví Vratislav Brabenec. Soudní proces byl fraška. Z důvodu ohrožení veřejné mravnosti byla z hlavního líčení vyloučena veřejnost. Obvinění znělo: výtržnictví a pobuřování veřejnosti, čehož se Plastici měli dopustit hlasitou hudební produkcí a používáním vulgárních slov ve svých písních. Svědci obžaloby se rozcházeli ve svých tvrzeních a ti, kteří měli svědčit ve prospěch The Plastic People of the Universe, nebyli k soudu připuštěni. Vrcholem byla závěrečná řeč obhájců, kdy podle záznamů soudu došlo k „ohrožení veřejné mravnosti“, o což se nejvíce postaral JUDr. Karel Štěpánek. Když povstal k závěrečné řeči, byl obklopen horou knih, z nichž trčely lístečky, jimiž si založil inkriminované stránky. Aby dokázal, že používání vulgárních slov může mít v literatuře a poezii i funkční význam, citoval z české i světové literatury vulgární slova v jejich kontextech a spojeních.
Rok 1978 na Hrádečku. Zleva: Vratislav Brabenec, Jiří Kabeš, Martin Jirous, Václav Havel.
„Jeho plaidoyer mělo akademickou úroveň, bylo hodno docenta z Filozofické fakulty, katedry české a světové literatury. Nepamatuju si už všechno, bohužel to nikdo nenahrál, nahrávat se tehdy nesmělo,“ vypráví Vratislav Brabenec. „Začal Haškovou předmluvou k Osudům dobrého vojáka Švejka, pokračoval básní Jaroslava Vrchlického Rytíř Smil, lidovou písní Baruško, vem mě s sebou na lůžko, pak přišla světová literatura, z té francouzské si pamatuji na jeho citáty z románu Gargantua a Pantagruel či na slavné nemravné verše Francoise Villona Balada o tlusté Margot nebo Balada o pěti otvorech v ženském těle.“ Pak následovala literatura německá, americká, anglická, nechyběl ani William Shakespeare, a nakonec ruská. Citát z ní byl třešničkou na jeho řeči: „Vážená paní předsedkyně, vážení přísedící, také Vladimír Iljič Lenin používal sprostá slova.“ JUDr. Štěpánek vzal z oněch desítek knih jednu v červené vazbě, označenou jako Výbor z díla V. I. Lenina, svazek IX, otevřel označenou stránku a citoval: „Vladimír Iljič Lenin píše soudruhu Zamjatinovi: Buržoasní zákonodárství je na hovno. Tolik Vladimír Iljič Lenin.“ Bylo těžké zadržet smích, zejména při pohledu na kamenné obličeje příslušníků StB. Ze soudního líčení byla sice vyloučena veřejnost, v jednací síni Okresního soudu Praha-západ seděli jen prorežimní novináři a důvěrníci obžalovaných. Podařilo se tam však dostat Václavu Havlovi ‒ tehdy ještě nebyl mezi členy StB obecně známý, a tak se vydával za důvěrníka jednoho z obžalovaných, za jeho bratra. O pár dní později vysílala jeho zprávu o procesu Svobodná Evropa a Plastiků se zastávaly zahraniční osobnosti, jakými byl například nobelista Heinrich Böll, americký básník Allen Ginsberg, z českých autorit například filozof Jan Patočka.
Konečný verdikt soudu byl absurdní, ale neúprosný: všichni obvinění se dopustili veřejně hrubé neslušnosti a činy spáchali jako členové organizované skupiny, čímž se dopustili trestného činu výtržnictví. Za to byli všichni odsouzeni k nepodmíněným trestům odnětí svobody ‒ Ivan Jirous v trvání osmnácti měsíců s výkonem ve druhé nápravně výchovné skupině, Pavel Zajíček v trvání dvanácti měsíců, Svatopluk Karásek a Vratislav Brabenec v trvání osmi měsíců, přičemž všichni tři byli zařazeni k výkonu trestu do první nápravně výchovné skupiny.
Vězení
Ze svého vězeňského pobytu Vratislav Brabenec vzpomíná jen na několik málo obrazů: na samotku, kde strávil první čtyři dny, a na svého prvního spolubydlícího, ze kterého se záhy vyklubal policejní provokatér. Vratislav Brabenec to řešil tak, že se s ním bavil jen o nejzákladnějších věcech jeho nového vězeňského života, který se scvrknul na téma cigarety a jídlo. Po 14 dnech pak bachaři Vratislava převedli do jiné cely, kterou sdílel s mladým Romem. „Ptal se mě, proč si pořád čtu. Když jsem mu odpověděl, že mě to baví a proč si nečte se mnou, opáčil, že to neumí,“ vzpomíná Vratislav Brabenec. „Řekl mi ale: ,Hele, kdyby tam bylo něco o lese nebo holkách, přečti to nahlas.’ A tak jsem mu některé scény četl i třikrát a pozoroval jsem, jak on ty scény skutečně vidí a jak se u toho dojímá.“ Mezi další obrazy jeho vězeňského života pak patří hustě potetovaná těla spoluvězňů, která pozoroval jako živé obrazy během sprchování, a scéna, kdy si ho jeden z kápů pozval na pohovor ‒ musel mu vyprávět, jak to na koncertech Plastiků chodí a co během nich zažil. Mezi ty méně romantické vzpomínky patří hygienické podmínky na malých celách a chování bachařů.
Asanace
Poté, co se Vratislav Brabenec ocitl na svobodě, podepsal prohlášení Charty 77, a to už v prosinci 1976 v bytě v Pařížské ulici, který se později podle jeho tvrzení ukázal jako konspirační. Už v lednu 1977 byl předvolán k výslechu, jednomu z mnoha, které měly v dalších týdnech a měsících následovat. StB mu nabídla spolupráci výměnou za to, že by mohl dál pracovat v zahradnictví. Odmítl. Nastoupil do Veltrus na dělnický post, ale díky známému tam fakticky pracoval jako zahradník. Vydržel tam ale jen měsíc, v březnu se opět objevila StB a postarala se, aby byl propuštěn. Pásl krávy a střídal různá zaměstnání.
Nátlak StB byl soustavný. Na výsleších v Bartolomějské byl i třikrát týdně a běžně tam musel snášet fyzické útoky. „Když mě začali mlátit, bylo hlavní zůstat sedět, protože na zemi začala taková ta okopávačka do ledvin,“ vypráví. „Jednou jsem takhle zmlácenej vyšel z Bartolomějský, cestou jsem si koupil Rudý právo, tím jsem se na Karlově náměstí přikryl a hrozně dlouho jsem brečel. Ne nad sebou, možná nad nima, nevím. Bylo to takový divný. Vyprávěl jsem o tom později Magorovi, kterýmu tou dobou taky rozbili držku a pak mu předložili papír, aby podepsal, že proti němu při výslechu nebylo použito fyzický násilí. Magor jim na to řek: ,A tady někdo někoho mlátil?‘ Jako že si toho ani nevšim... Byl lepší, no.“
Nátlak StB vyvrcholil v roce 1981, po zahájení akce Asanace. Rozkaz k této akci vydal ministr vnitra Jaromír Obzina 21. prosince 1977. Jejím cílem bylo rozložení a izolace čelných představitelů Charty. Akci nejednou provázely metody psychického a fyzického násilí, jak se měl opět přesvědčit i Vratislav Brabenec. Jednou ráno mu pět členů StB oznámilo, že mu unesli dceru. „Manželka mi prý vzkazuje, ať s nimi začnu spolupracovat, jinak už ji neuvidíme. Řekl jsem: Ne. Tak se mě zeptali, jestli ji chci ještě někdy vidět. Dodnes to s nima nemám vyřešený. Dá se odpustit, když ti při prohlídce vypijou všechen alkohol, když ti ukradnou tvoje oblíbený knížky, ale nedá se odpustit, když ti řeknou, že ti unesli dvouletou dceru. Takže mám s těmi pěti estébáčky nevyřešený konflikt. Jednou jsem v téhle souvislosti říkal Havlovi: ,Viděl jsem tvoje Odcházení, vážím si tvýho Pokoušení, nechtěl bys ještě napsat Odpuštění?‘ A Havel odpověděl: ,To si každej musí napsat sám.‘“
Brutální nátlak Vratislav Brabenec nakonec nevydržel a rozhodl se opustit republiku. Zlomovým okamžikem byla noční návštěva estébáků, kteří mu během domovní prohlídky řekli, že by bylo lepší, kdyby odjel, jinak ho zatknou. „,No představte si, pane Brabenec, že mi vám přijdeme udělat domovní prohlídku a v tý vaší skříni tady najdeme samopal a budou tam i otisky vašich prstů, a to když my dáme k soudu, tak víte, co se stane.‘ To jsem si lehce přepočítal,“ vypráví. „V tý době jsem byl chartista, undergroundovej průserář a do toho pokus o ozbrojené povstání, za to bych dostal i provaz.“
Odchod ze země prožíval velmi bolestně. S ženou Marií Benetkovou a dcerkou Nikolou odcestoval vlakem do Rakouska, odkud zhruba po třinácti měsících zamířili do Kanady.
Emigrace
V Kanadě strávil Vratislav Brabenec téměř 15 let. Živil se jako zahradník a zahradní architekt. Po revoluci v roce 1989 se původně vracet nechtěl. „Volal mi Honza Brabec, který s námi nějakou dobu hrál na bicí, že začala revoluce a co dělám. Řekl jsem mu, že jsem zrovna koupil barák s výhledem na oceán a sleduju, jestli nepřiplujou velryby. Za pár týdnů mi volal Magor, že ho pustili z Valdic a že musím okamžitě přijet do Prahy a dát si s ním pivo. Řekl jsem: ,Já vám na tu vaši revoluci seru.‘ Přijel jsem až v roce 1990. A skutečně jsem vzal dalekohled a díval se na ty připlouvající velryby,“ vypráví Vratislav Brabenec. Natrvalo zpět domů se s ženou vrátil až v roce 1997. Od roku 1992 však občas jezdil do původní vlasti, a to zejména proto, že mu už oficiálně vycházela jeho tvorba, například básnická sbírka Sebedudy (1992) nebo próza Karlín – přístav (1995).
Nebyl to odboj
Vratislav Brabenec pojímá působení uměleckého undergroundu poněkud odlišně než I. M. Jirous. Činnost undergroundu neoznačuje za systematickou destrukci socialistického režimu. Zdůrazňuje, že jej osobně oficiální režim příliš nezajímal. Jeho primárním zájmem byla tvůrčí svoboda. „Nebyl to boj, nebyl to odboj,“ namítá Brabenec. „Kdyby se komunisti nezajímali o nás, nezajímali bychom se ani my o ně. My jsme je ignorovali, to byla pro nás nejsilnější možnost, jak jim dát najevo, že si jich nevážíme, jak je urazit. To jsem používal i při výsleších: ,Chcete se napít?‘ ‒ ,Ne.‘ ‒ ,Kouříte?‘ ‒ ,Ano.‘ ‒ ,Chcete cigáro?‘ ‒ ,Ne.‘ Taky jsem pak za to dostal přes držku.“
Nesouhlasí s dnes již historiky i veřejností obecně přijatým a zautomatizovaným označením soudního procesu, ve kterém byl odsouzen, jako procesu s hudebníky kapel PPU a DG 307. Poukazuje, že z celé kapely PPU byl odsouzen pouze on a její umělecký manažer I. M. Jirous. Vratislav Brabenec byl ‒ společně s dalšími třemi odsouzenými z roku 1976 ‒ v roce 2003 zproštěn viny rozhodnutím Nejvyššího soudu. Částečně byl také finančně odškodněn. Jelikož ale jeho trýznitelé z dob komunismu z řad StB a z řad tehdejší justice nebyli za jeho odsouzení a pozdější vyděračské praktiky a fyzické násilí vedoucí k jeho odchodu do exilu nikdy fakticky právně postiženi, cítí křivdu a nespravedlnost.
V současnosti Vratislav Brabenec stále působí jako člen kapely The Plastic People of the Universe a věnuje se literární a publicistické činnosti a psaní básní. Obecně zastává názor, že v lidském životě je třeba také usilovat o určitou radost. Tu mu dnes přináší zejména hudební a literární tvorba.


description: Na třetím albu nazvaném Nahubu předvádí mimořádně talentovaný zpěvák Ondřej Ruml to, co je z mnoha jeho aktivit nejefektnější. Prezentuje se totiž bez pomoci hudebních nástrojů, všechny zvuky alba vznikly – "na hubu".

title: RECENZE: Ondřej Ruml je až druhý po Bobbym McFerrinovi

maintext:
Minulé album Ondřeje Rumla, který je jinak znám především jako muzikálový zpěvák a spolupracovník na projektech Michala Horáčka, bylo jednou z velmi zajímavých událostí roku 2014 na domácí scéně.
Zpěvák na něm totiž za doprovodu jazzového Matej Benko Quintetu interpretoval vesměs slavné písně Jaroslava Ježka, Jiřího Voskovce a Jana Wericha. Projekt pojal sice s pietou, ale bez zbytečné usedlosti, písním dodal podobnou přidanou hodnotu, jakou dostávají ve světovém měřítku jazzové standardy z takzvaného velkého amerického zpěvníku. V tomto přístupu k české národní klasice byl vlastně první, alespoň v takto rozsáhlém a kompaktním tvaru.
Do aleluja
Rumlova novinka je ovšem ze zcela jiného soudku, přestože i na ní najdeme několik coververzí. Samozřejmě, zásadní rozdíl je v onom zmíněném konceptu. Totiž v nazpívání všech partů, které slyšíme, metodou a capella, ovšem nikoli sborem, jak je to běžné, ale jedním zpěvákem.
Ve studiu to relativně není takový problém, stopy lze vrstvit do aleluja, Ondřej Ruml ovšem s takovýmto programem také občas vystupuje, a tam pracuje s elektronickým přístrojem, tzv. looperem, který jednotlivé stopy přes připojený mikrofon zacykluje do smyček, se kterými se dá potom dále nakládat.
„Nebudu zapírat, že velkou inspirací je mi Bobby McFerrin,“ přiznává Ondřej Ruml na svých webových stránkách. To je jistě chvályhodné odkrytí karet, zároveň je ale třeba dodat, že právě v tomto srovnání, paralele tvorby, je problém alba Nahubu. Málo platné, je to velmi výrazná a ojedinělá koncepce, a McFerrin má na její autorství nepochybné morální právo.
Každý jeho potenciální následovník se na něj vždycky musí logicky odkázat – anebo se vůči němu vymezit něčím, co by McFerrina jaksi přesahovalo nebo míjelo. S ničím takovým ovšem Ruml nepřišel. Neboli: horší než svůj americký vzor vlastně není. Ale už od podstaty prostě zůstává jaksi „druhý“.
Bluegrass v krvi
Kdyby album Nahubu vyšlo na vinylovém elpíčku, bylo by dělení na strany A a B jednoduché. Na první by mohly být autorské Rumlovy skladby, většinou zpívané beze slov (výjimkou je Štěstí zdraví aneb Tak trochu vánoční píseň, ve které v poněkud africkém stylu Ruml zhudebnil i Otčenáš), na druhé straně pak coververze. Tedy to, co je v a capella verzích vděčné a často slýchané, byť většinou v podání pěveckých sborů.
Mezi vysloveně „provařené“ songy právě tímto způsobem provedení (na internetu najdeme desítky verzí) je Hit The Road Jack Percyho Mayfielda, kterou proslavil Ray Charles. Její hybný rytmus a pro vokální zpracování vděčné aranžmá z ní dělá posluchačsky přívětivé číslo, které je středobodem alba.
Z podobného soudku hitovek, které zná každý, si Ruml – pravda, masovému posluchači možná zbytečně až příliš po srsti – vybral ještě Stand By Me Bena E. Kinga a Chan Chan, největší hit projektu Buena Vista Social Club.
Vlastně zajímavější jsou coververze české, jednak známá Praha bolestivosti Roberta Křesťana, ve které vokální aranžmá zajímavě vystihuje náladu písně, jednak, z podobného soudku, instrumentálka Luboše Maliny z téže kapely Ossian. Ta ukazuje nejen rychlost, se kterou je Ruml schopen frázovat, ale především to, že jako bývalý banjista má zpěvák bluegrassové cítění stále v krvi.
Vlastní skladbičky Ondřeje Rumla jsou hodně stylově rozprostřené: od prosluněné Pierre Richard po vokální meditaci Nebe. Zcela zvláštní kapitolou jsou africké inspirace. Je dost pravděpodobné, že se zpěvák zhlédl v afrických sborech typu Ladysmith Black Mambazo, kteří se proslavili spoluprací s Paulem Simonem na albu Graceland.
Velmi dobře to slyšíme ve zpěvákově vlastní Zimbaye, stejně jako v převzaté Lion Sleeps Tonight, jejíž kořeny sahají až do 20. let do jižní Afriky a jmenovaný sbor ji v posledních dekádách několikrát nahrál.
Nebudeme-li samotný princip vzniku tohoto alba považovat za exhibici (což jistě není nutné), nejsympatičtější na Rumlovi jako vokalistovi i autorovi je právě neexhibičnost. Přestože je při soustředění z nahrávky slyšet jeho výborná technika i rozsah, rozhodně z ní neční. Skoro to vypadá, jako by natočit takovou desku byla ta nejlehčí věc na světě. Což není.


description: Novým primátorem Chomutova se stal Marek Hrabáč z hnutí ANO. Dosavadní náměstek primátora ve funkci nahradil Daniela Černého z hnutí PRO Chomutov, kterého společně se všemi jeho kolegy z hnutí v pondělí zastupitelé odvolali.

title: ‚Puč‘ na chomutovské radnici. Novým primátorem je Marek Hrabáč z ANO


description: Více než 2500 ukrajinských vojáků a 7500 civilistů přišlo na východě Ukrajiny o život během bojů se separatisty v Donbasu podporovanými Ruskem. V úterý to uvedl ukrajinský prezident Petro Porošenko, který vinu za tyto oběti přičetl nejvyššímu ruskému vedení. Až dosud OSN odhadovala počet obětí konfliktu, který vypukl v dubnu 2014, na asi 9600, a to včetně separatistů.

title: Podle Porošenka si válka v Donbasu vyžádala 10 000 mrtvých

maintext:
„Celkový počet obětí dosáhl 10 000. Rusko připravilo o život nejen více než 2500 našich vojáků z ozbrojených sil a dalších složek, které brání zemi a dělají to velice profesionálně, ale také 7500 civilistů na Ukrajině,“ řekl Porošenko během vyznamenávání obránců vlasti při příležitosti armádního svátku.
Bilance není konečná. Podle listu Ukrajinska pravda, odvolávajícího se na údaje z ukrajinského ministerstva obrany, byl mezitím na východě země další voják zabit v boji a další raněn.
Podle prezidenta se v současnosti ve vojenských nemocnicích léčí 125 zraněných vojáků. S některými se šéf státu setkal v ústřední vojenské nemocnici v Kyjevě.
Porošenko zdůraznil, že veškerá vina za smrt a zranění Ukrajinců spočívá na ruském vedení. „Tento smrtelný hřích tíží duše nejvyššího vojenského a politického vedení Ruské federace, které se snaží obnovit impérium a pohrdá životy a osudy lidí,“ zdůraznil.
Náčelník generálního štábu ukrajinské armády Viktor Muženko dříve v jednom interview uvedl, že v Donbasu padlo celkem 3064 ukrajinských bojovníků, z čehož 2636 byli vojáci a z nich 2148 padlo v boji.
Jakkoli Kyjev a Západ obviňují Rusko z vojenské podpory separatistů, Moskva jakékoli zapojení do ukrajinského konfliktu popírá, nejvýše připustila účast ruských „dobrovolníků“ na straně separatistů.
Nyní se podle Porošenka na „dočasně okupovaných ukrajinských územích nachází okolo 700 ruských tanků, 1200 ruských obrněných vozidel, více než tisícovka ruských dělostřeleckých zbraní a více než 300 raketometů“. Tak mohutné síly „na jedné straně svědčí, že se nás bojí“, ale „na druhé straně to svědčí, že kdykoli se na nás může vrhnout nejen toto všechno, ale i to, co je soustředěno u ukrajinsko-ruských hranic“.
Porošenko v této souvislosti vyzval k dalšímu zvyšování bojeschopnosti ukrajinských ozbrojených sil v příštím roce. Oznámil také uzavření více než 40 kontraktů na dodávky různých obranných prostředků za celkem 1,5 miliardy dolarů (asi 38 miliard Kč). Upřesnil, že jde o obrněná vozidla, pozorovací přístroje, spojovací prostředky, radary a další.


description: Česko-francouzská dvojice manželů Dupasových přinesla do Prahy svěží fusion vítr, jaký tu ještě nebyl. Francouzská jídla z tuzemských surovin a zároveň elegantně odlehčené české pokrmy s francouzským šmrncem, to vše vás čeká v bistru Kuizin. Asi největší debata se při přípravě menu v bistru Kuizin vedla o toastu z houskového knedlíku zapečeném ve stylu francouzské speciality croque monsieur.

title: České pokrmy s francouzským

maintext:
„Přišlo mi to už moc praštěné, nevěřila jsem, že by toast z knedlíku mohl fungovat. Můj muž s šéfkuchařem Karlem Jílkem vždycky vymyslí nějakou extravaganci, ale já jsem ten, kdo ji má prodat hostům. Takže nejdřív musí přesvědčit mě, abych dokázala já přesvědčit hosty, že jídlo stojí za to,“ říká Tereza Dupas, která je spolumajitelkou pražského rodinného bistra.
Mezi Francií a Českem
Knedlík zapečený se šunkou a sýrem, ale také s pečenými paprikami, creme fraîche nebo houbovou omáčkou se na menu Kuizin nakonec objevuje pravidelně a je hraniční ukázkou toho, jak může vypadat francouzsko-česká fusion gastronomie. „Naším cílem je dělat českou kuchyni francouzským způsobem: tedy používat lokální suroviny, ale připravovat je francouzskou metodou. Používáme víc zeleniny, než je pro českou kuchyni typické, odlehčujeme původní recepty od tuku, snažíme se kombinovat jen pár surovin,“ vysvětluje filozofii Stephane Dupas, druhý z majitelů Kuizin a taky ten, kdo stojí u vzniku zdejšího konceptu.
Tereza Dupas Tereza Dupas (30) Narodila se v Litomyšli, vystudovala anglistiku a nějaký čas pobývala v irském Limericku. Když se vrátila do Česka, hledala zrovna firma Power and Magic Development člověka, který umí dobře anglicky a zároveň zvládne asistentskou práci a produkční úkoly. A tak nastoupila jako podřízená Stephana Dupase. Jejich vztah brzy přešel do partnerského. „Když jsem mu poprvé udělala telecí, řekl si, že nejsem tak špatná partie.“ Společná vášeň pro vaření a kulinární svět je postupně přivedla k otevření podniku v pražské Rybné ulici.
„Bylo dost těžké najít šéfkuchaře, který by byl všechno tohle schopný respektovat. Mladí čeští šéfkuchaři dost často chtějí hromadu exkluzivních a exotických ingrediencí a z nich stvořit umělecké dílo. Tohle není naše cesta, zajímá nás vaření v domáckém stylu, ne to restaurační. Naštěstí jsme narazili na Karla Jílka, který je sice Čech, ale sedm let vařil v Londýně ve francouzské restauraci. Je tedy šéfkuchařem, ve kterém se potkává vše, co jsme chtěli: zná obě kuchyně, z nichž vycházíme, a má puristický styl.“
Stephane se k vaření dostal po letech v byznysu počítačových her. Ty byly jeho velkou vášní, ale nakonec v práci ztratil motivaci jít dál. „Hledal jsem něco, co mě bude bavit a zároveň mě to uživí. Já i má žena Tereza jsme vášniví kuchaři a to nás nasměrovalo k otevření restaurace.“ Základem konceptu Kuizin jsou suroviny. „S nimi to stojí a padá. Když mám dodávku krásných pstruhů, tak k nim jenom připravíme omáčku z másla a citronů, trochu pečeného fenyklu, a jinak necháme rybu, aby dokonale vynikla ve své přirozenosti.“
Dvě tři základní suroviny jsou podle Stephana Dupase akorát, aby vytvořily jídlo podle jeho gusta: takové, jaké chce nabízet svým hostům. „Jednou ze zásad, které důsledně následujeme, je pofrancouzšťování českých pokrmů. Takže když děláme koprovku, servíruje se s pošírovaným vejcem. Nebo bramborové knedlíky naplníme místo uzeného masa hromádkou ragú z kance. Tímhle receptem vlastně odkazujeme na francouzské ravioly, které se naplní masem z ragú a přelijí zredukovanou omáčkou, která zbyla.“
Pofrancouzšťování českého ale není jedinou cestou, kterou v Kuizin jdou. Spojení totiž funguje i naopak. „Když připravíme blanquette, tedy telecí na smetaně, trochu změníme složení omáčky a podáváme ji s karlovarským knedlíkem. Hovězí dělané na burgundský způsob zase dusíme na rulandském modrém z Moravy a podáváme k němu zelené fazolky a brambory.“
Třetím zdrojem inspirace je pro Stephana Dupase moderní vegetariánská kuchyně. „Bramborový koláč je trochu podobný savojským tartiflette, ale vynechali jsme sýr. Burgery děláme z luštěnin, místo kečupu hosté dostanou domácí paprikovou omáčku.“
Dýňová limonáda
Kuizin funguje v týdenním rytmu. Otevřeno je jenom od pondělí do pátku a večeře se nepodávají. „Zkoušeli jsme celodenní provoz, ale připadalo nám dost komplikované udržet stejnou kvalitu až do pozdních večerních hodin. Raději zavřeme dřív, ale všechno bude stoprocentní. Máme malý tým a jídlo vymýšlíme jiné na každý den. Snažíme se pokaždé brát ohled na hosty, kteří nejí maso – je jich překvapivě dost.“
Menu vždy začíná sezonní polévkou, osmi hlavním jídlům předchází předkrm. Dnes jej tvoří výběr delikates shrnutý pod názvem České tapas. „Je to několik druhů klobásek a sýrů z Krasolesí, střídají se taky různé druhy vlastních výrobků: někdy uděláme variaci na klasické francouzské rillettes – příští týden bude třeba z králíka.“
Vymýšlení menu mají na starosti Stephane Dupas a šéfkuchař Karel Jílek. Spolu chodí dvakrát týdně na trh a hledají, co by se jim hodilo do kuchyně. A pak z jednotlivých kousků skládají jídelní lístek. Provoz samotný, personální věci a vůbec organizaci má na starosti Tereza Dupas. „Mám ráda, když věci mají svůj řád, jsou dobře zorganizované. V tomhle je restaurační provoz trochu adrenalinový, přichází spousta momentů, kdy je třeba improvizovat. Pokazí se lednička, kuchař si zlomí nohu, v půlce dne najednou nefunguje sporák... a plány můžete hodit za hlavu, musíte řešit aktuální záležitosti. Na tuhle část práce si pořád zvykám.“
Ovšem není to jenom nehmotná, byť úmorná provozní činnost, jíž se Tereza Dupas věnuje. „Dnešní štrúdl jsem pekla já, vyrábím taky domácí limonády. Zkuste třeba tu dýňovou, zajímavá je jeřabinová. Limonády jsou moje srdeční věc, teď jsem byla na Vysočině na šípkové farmě, kde jsem sbírala základ na sirup, co budeme přidávat do podzimních limonád. I tady se snažíme držet sezonní rytmus, a tak jsem na konci léta jedné zákazníci musela vysvětlovat, že jahodová limonáda bude vážně zase až za rok.“
Stephane Dupas Stephane Dupas (44) Pochází ze severu Francie, vystudoval Science politique. Po škole se přihlásil ještě na ekonomickou školu s jasným plánem – jít pak pracovat do firmy, která produkuje počítačové hry. A přesně to se stalo, naskočil do rozjetého týmu firmy Power and Magic Development, připravujícího hru Mafia 2. „Šlo vlastně o to, propojit a nasměrovat k cíli programátory, produkční i kreativní složku – asi tři sta lidí. Takže moje jméno je to, co vidíte v titulcích Mafia 2 jako první.“ Stál ještě u zrodu tenisové hry Top Spin – na té už pracoval v Česku, kam se přesunul po čtyřech letech v Londýně. A zde se taky rozhodl herní byznys opustit a otevřít si restauraci.
Dýňová limonáda má krásný intenzivní odstín a výraznou chuť výchozí suroviny, výsledné aroma však vůbec není banální: koření skvěle zafungovalo. Na všem, co v Kuizin ochutnáte, je cítit, že recepty jsou vyladěné lidmi, kteří se vaření věnují vlastně pořád. „Ani na dovolené nezanedbáváme kulinární stránku. A doma si taky pořád vaříme, i když už to není tak často jako dřív. Každý z nás má v repertoáru jídlo, které ten druhý zbožňuje. Já mám moc ráda, když mi Stephane udělá míchaná vajíčka: taková jako on prostě nikdo neumí a já je taky od nikoho jiného nejím.“
Když se v domácnosti Dupasových zrovna činnost nesoustředí kolem sporáku, rádi spolu hrají počítačové hry: třeba virtuální bowling. „Rádi zajdeme i na ten skutečný, ale moct si zahrát jen tak doma, to nás vážně baví.“ I když jsou počítačové hry a jídlo na první pohled disciplínami vzdálenými, Stephane Dupas nachází styčných bodů dost: „Vždycky když jsem se pouštěl do nějaké práce, ať už to byl herní byznys, nebo restaurace, bylo mým hlavním cílem dělat něco, co baví lidi, kteří daný produkt tvoří, něco kreativního a zajímavého. A pak je tam ještě druhá stránka: jídlo i počítačové hry jsou něco, co ocení široké publikum, odpočinou si u toho, mají radost.“
Nadšení, se kterým o svém zaměstnání mluví šéfkuchař Karel Jílek, dává za pravdu tezi, že vaření pro hosty je radost a výzva. „Máme sice pevně dané mantinely, což jsou lokální suroviny a francouzsko-český přístup, ale o to je zábavnější se do nich vejít a vymýšlet, čím hosty zase potěšíme. Tereza někdy říká, že jsme prdlí, když vidí nějakou novou věc, co jsme si vysnili. Ale všechny tři nás baví řešit tyhle malé rébusy dokola. Nad menu dokážeme strávit půl dne. Otevřeme si lahev vína, a i když řešíme práci, vlastně sníme a hrajeme si s fantaziemi.“
Článek vyšel v magazínu Esprit.


description: Předsedou středočeské ČSSD se stal Jan Hamáček. Zvolili jej v sobotu dopoledne sociální demokraté na své krajské konferenci v Praze. Předseda Poslanecké sněmovny byl jediným kandidátem. Kromě Hamáčka, který měl osm nominací, měl na předsedu kandidovat se dvěma nominacemi i poslanec Richard Dolejš, ten se ale podle kuloárních informací rozhodl o funkci neucházet.

title: Žádné překvapení. Jan Hamáček se stal předsedou středočeské ČSSD


description: Sporem o vzácný gotický obraz Madony z Veveří se bude znovu zabývat odvolací Městský soud v Praze. Nejvyšší soud (NS) mu případ vrátil, žádá dílčí doplnění, řekla mluvčí Obvodního soudu pro Prahu 1 Alena Novotná. Obvodní soud případ řešil jako první instance. Obraz vysoudila církev od Národní galerie. Momentálně je v Diecézním muzeu v Brně.

title: Městský soud v Praze musí znovu řešit spor o Madonu z Veveří


description: Poslanci ANO do vedení sněmovny vybrali svého místopředsedu Radka Vondráčka. Měl by nahradit místopředsedkyni dolní komory Jaroslavu Jermanovou, která se rozhodla rezignovat kvůli zvolení středočeskou hejtmankou. O nominaci rozhodli poslanci ANO ve středu večer v tajném hlasování. Informovala o tom mluvčí hnutí Lucie Kubovičová.

title: Jermanovou ve vedení sněmovny nahradí Vondráček, rozhodli poslanci ANO


description: Pražský městský soud v úterý projedná dvě žaloby související s březnovou návštěvou čínského prezidenta v Praze. Nejprve se bude zabývat stížností demonstrantů nevpuštěných na Hradčanské náměstí, poté bude řešit žalobu mužů, jimž policisté přikázali odstranit z oken vlajky Tibetu a Tchaj-wanu.

title: Dvě žaloby související s návštěvou čínského prezidenta projedná soud