description: Ve Velinách na Pardubicku zahynul ve středu před jednadvacátou hodinou čtyřiadvacetiletý řidič. Pravděpodobně ve vysoké rychlosti vylétl ze silnice a narazil do brány u domu.

title: Náraz do brány vymrštil auto na strom, mladý řidič zemřel

fasttext_language: cs


description: Obyvatelé Králík na Orlickoústecku se loni ubránili snaze ministerstva vnitra přeměnit prostory bývalého výchovného ústavu na pobytové centrum pro uprchlíky. Stát se však tohoto areálu vzdát nechce. Ministerstvo spravedlnosti uvažuje o zřízení ženské věznice.

title: Vězeňská služba chce zřídit v Králíkách ženskou věznici

maintext:
„Vzhledem k přeplněnosti věznic se snažíme jednak rozšiřovat stávající věznice a rovněž řešíme možnost bezúplatného převodu volných objektů jiných složek státu na vězeňskou službu. Plánujeme, že bychom v králickém objektu vybudovali menší ženskou věznici v nejlehčím stupni zabezpečení, kde by byly umísťovány odsouzené ženy za mírnější delikty. V souladu s novou koncepcí vězeňství chceme, aby odsouzení byli umísťováni co nejblíže k místu bydliště, v této věznici by si tedy primárně odpykávaly tresty ženy z Pardubického kraje, “ řekl při své čtvrteční návštěvě králické radnice generální ředitel Vězeňské služby České republiky Petr Dohnal.
Podle něj to bude přínosem i pro město. „Vězeňská služba na straně jedné dostane možnost využít prázdný a vhodný objekt a tím poskytne nejen nová pracovní místa pro obyvatele Králík, ale také dodavatelské prostředí pro tamní podnikatele a společnosti,“ dodal Dohnal.
Studie na toto téma neexistuje, ale obecně lze říci, že věznice jsou - samozřejmě podle jejich velikosti - významnými zaměstnavateli a také, protože musí být zásobované, významnými odběrateli. V Králíkách by mělo být za mřížemi umístěno přibližně 200 žen.
Představitelé města vzali záměr na vědomí s poukazem na to, že je nutné s ním seznámit občany města Králíky a dát jim možnost k vyjádření. Za tímto účelem se obě strany dohodly na uskutečnění setkání s občany 25. září 2016.
„V rámci více než hodinové diskuse jsme ministru spravedlnosti a generálnímu řediteli Vězeňské služby položili mnoho otázek týkajících se především chodu zařízení s ohledem na bezpečnost občanů města. Přestože jsme na všechny otázky dostali odpověď, považujeme za nutné dát občanům možnost k vyjádření jejich názoru,“ uvedla starostka Jana Ponocná.
Experimenty hejtmana nebaví
Návštěva ministra spravedlnosti Roberta Pelikána (ANO) a generálního ředitele Vězeňské služby ČR Petra Dohnala velmi nemile překvapila hejtmana Martina Netolického (ČSSD), tím spíš, že o ní nebyl předem informován.
„Ministerstvo spravedlnosti přichází s dalším experimentem, který může ohrozit několikaleté úsilí kraje, ale i soukromého sektoru o zatraktivnění celé oblasti. Obdobné experimenty mne však již nebaví,“ vzkazuje hejtman ve svém vyjádření pro média s názvem „Nechte Králicko na pokoji, pane ministře“.
„Pokud něco Králicko nyní potřebuje, jsou to byty a ne kriminál,“ reaguje hejtman, který se chce plánované besedy v Králíkách zúčastnit s tím, že bude hájit „naše pozice“ a neustále opakovat stejné důvody, kterými před časem argumentoval ministerstvu vnitra. Tedy že potenciál Králicka je jednoznačně v rozvoji cestovního ruchu.


description: Pořád nic a propad na úplný suterén tabulky. Další nulový zisk hokejistů Dynama má navíc o to horší pachuť, že si na Dynamu smlsli jeho úhlavní rivalové z Hradce Králové. Mountfield na svém ledě sice rychle prohrával, když se po 144 vteřinách prosadil útočník Tomáš Kaut, jenže pak už patřil zamlžený vnitřek hradeckého stadionu jeho dlouhodobým uživatelům, kteří nakonec první letošní derby „mechu a perníku“ opanovali poměrem 8:2. Hosté tak schytali nejvyšší direkt v historii vzájemných derby.

title: Bída hokejistů pokračuje, v derby schytali ostudný debakl


description: Jakub Kutílek, lídr koalice Pro otevřený kraj, krajský šéf Strany zelených, do loňského léta pracoval na pardubickém magistrátu jako dopravní specialista. Pak ale odešel, protože se mu nelíbilo, jakým způsobem nové vedení město řídí.

title: Šéf zelených: V nemocnicích by měl lidem pomáhat ombudsman

maintext:
„Po komunálních volbách jsem byl zaskočen s tím, že jsme se z médií začali dozvídat priority, jaké má město v dopravě. Vnímám odbor architekta jako koncepční pracoviště, byl bych očekával, že nové vedení přijde a bude s námi o tom nějak diskutovat,“ říká k tomu krajský šéf zelených Jakub Kutílek, který nyní na úřadu městské části Brno střed pracuje jako dopravní specialista.
Koalici Pirátů, zelených a hnutí Změna vede třicetiletý politik do voleb s jasným cílem - překročit pětiprocentní hranici nutnou pro získání křesel v zastupitelstvu.
Proč by vás lidé měli volit? Co by se změnilo, kdybyste získali tři čtyři místa?
Je pravda, že nemáme ambici volby vyhrát, ale dostat se do zastupitelstva. Když dostávám otázku, co bych první udělal jako hejtman, tak po zkušenosti na pardubické radnici vím, že první věc je seznámit se s tím, jak to tam chodí, a nesypat priority z rukávu.
Ale když kandidujete, tak víte o věcech, které se vám nelíbí, nebo ne?
Ano, ale není to tak, že bych na kraji viděl palčivý problém, který je třeba razantně řešit, ale v mnoha oblastech je co zlepšovat.
Jste odborník na dopravu, co byste chtěl změnit?
Bavíme se o tom, že by se měla stavět další dopravní infrastruktura. Silnice první i druhé třídy, nebo železniční tratě jsou zaneseny v zásadách územního rozvoje kraje (pozn. redakce: územní plán kraje), ale plány jsou zbytečně velkorysé a nejsou v nich absolutně žádné priority. Zatímco tranzitní nákladní doprava po silnici projíždí skrz Vysoké Mýto a Litomyšl, z plánované trasy D35, která by měla obchvátit Litomyšl a Vysoké Mýto, se v Pardubickém kraji postavil jediný úsek - naprosto zbytečné třetí patro opatovické křižovatky. To je velká výzva pro kraj, aby byl aktivnější v plánování a nastavování priorit.
Krajští politici opakovaně slibují cyklostezku, která by propojila Chrudim, Pardubice a Hradec, ale kvůli potížím s výkupy pozemků zůstalo jen u slov. Víte, co s tím?
V zásadách územního rozvoje Pardubického kraje jsou významné dopravní koridory, ale nejsou v nich cyklostezky. Jestli by si nějaká stezka zasloužila, aby tam byla zakotvena jako veřejně prospěšná stavba, tak je to právě Labská stezka. Nemůžeme trasovat dálnice nebo železnice podle toho, kde se nám podaří a nepodaří získat pozemky, a stejně velký důraz bychom měli klást i na páteřní trasy pro pěší a cyklisty.
K čemu to pomůže? Pochybuji, že je v praxi možné vyvlastnit půdu kvůli cyklostezce.
To si myslíte vy, ale územní plánovači říkají pravý opak. Když může být veřejně prospěšnou stavbou dálnice, tak jí může být i cyklostezka. V Pardubickém kraji bychom se určitě zasadili o to, aby několik hlavních cyklotras včetně Labské stezky byly zakotveny v zásadách územního rozvoje.
Takže byste byl pro, aby kraj vybudoval cyklostezku i za cenu vyvlastnění?
Ano, kraj ve spolupráci s obcemi.
V programu máte „jasné ne spalovně nebezpečného odpadů v Rybitví“. Co ale jako krajský politik můžete dělat? Chtěl byste spalovnu, kterou chce soukromá firma modernizovat a spustit, koupit z krajských peněz?
Ne. Nepochybně je veřejným zájmem, aby spalovna nebyla. Kdybychom si ale přiznali, že jediným způsobem, jak hájit veřejný zájem, je ten, že se z toho vykoupíme, aby tady někdo nezamořoval ovzduší spalovnou a dopravou, tak by to bylo smutné.
A přece se to v Pardubicích chystá...
To je otázka pardubické samosprávy. Samospráva, méně krajská, ale spíše komunální v Rybitví, má nástroje, jak ovlivňovat toto řízení.
Říkáte tedy jasné ne, ale jako krajský politik byste to moc neovlivnil, nebo se pletu?
Kraj schvaluje plán odpadového hospodářství, a může nastavit ambicioznější plány v otázce třídění a recyklace odpadů. Když je méně odpadů ke spalování, soukromý investor má menší motivaci si pořizovat kapacitní spalovnu odpadů.
Zaujalo mne, že navrhujete novou funkci ombudsmana pro krajské nemocnice. Proč?
Máme v programu ombudsmana pro pacienty, ale zároveň bychom chtěli podobnou pozici vytvořit i pro zaměstnance.
Dva ombudsmany?
Chtěl jsem se vyhnout tomu, abychom obě tyto pozice nazývali ombudsmanem, podstatné je, jak by to mělo fungovat. Vnímám to tak, že ombudsman bude mít autoritu a schopnosti neformálně řešit nějakou nespokojenost a hledat způsob, jak to narovnat.
Pokud má pacient důvod k nespokojenosti, byl by to institut, kde se to neřeší jako stížnost, se kterou je nutné se nějak vypořádat, ale prostor, kde je možné o tom diskutovat. V případě zaměstnanců sice jejich potíže mohou řešit odbory, ale ty nemají jednoduchou pozici. Přál bych si, aby odbory byly silnější a mohly jednat s menšími obavami nebo bez obav, ale zatím taková situace není.
Chcete sedět v zastupitelstvu kraje, ale byl jste se vůbec někdy podívat na to, jak ta jednání vypadají?
Byl jsem se tam podívat jednou a byla to tristní zkušenost. Chodil jsem na pardubické zastupitelstvo a třebaže pardubická radnice nezveřejňuje podklady, což je podle mne chyba, člověk se z rozprav a od předkladatelů alespoň dozví, o čem se jedná.
Zatímco na krajském jednání nikdo nediskutuje, že?
Je tam dvojnásobně bodů než na městském zasedání, ale nejenže nejsou podklady a nikdo nediskutuje, ale chybí slovo předkladatele. Pan hejtman zavelí, že se hlasuje o tom, co zastupitelé dostali, veřejnost nedostala nic, neví nic, v rozpravě zpravidla nikdo nevystoupí, takže hejtman ji okamžitě ukončí a hlasuje se, opět se neřekne o čem, a za hodinu a půl se jde domů.
Proto jste mne ve svém programu pobavili, že tohle chcete vysílat on-line...
Jenže my chceme zveřejňovat i podklady. Vím, že zveřejnit nelze všechny údaje, které dostanou zastupitelé. Muselo by to jít přes naprogramovaný informační systém, který by rozpoznal, co se má anonymizovat, aby to úředníkům nepřidalo práci. Byl bych rád, kdybychom na kraji takový systém vytvořili a nabídli jej i obcím a hledali s nimi řešení společně.


description: Osmdesát památek a dalších zajímavých objektů Pardubickém v kraji se o víkendu připojí ke Dnům evropského dědictví. Návštěvníkům budou zdarma přístupné hrady, zámky, kostely, ale také rozhledny, muzea a galerie. Otevřou se i místa, která nebývají běžně přístupná.

title: Šance pro zvídavé. Desítky běžně nepřístupných míst se o víkendu otevřou


description: Mezi veřejností nepopulární inkluze, která má umožnit chodit do běžných tříd i dětem s menším mentálním postižením, ještě nezačala. Ve Svitavách a na Litomyšlsku však už začíná měnit chod mateřských či základních škol.

title: Inkluze na dohled. Školy získají na společné vzdělávání desítky milionů

maintext:
Třebaže chystané společné vzdělávání „zdravých“ a mentálně postižených dětí vyvolalo hodně emocí, v praxi letos v září nejenom nepřišla do základních škol žádná revoluce, ale ani žádná změna.
Něco se přesto děje. Na Svitavsku míří do základních škol desítky milionů korun z Evropské unie na to, aby se na takzvanou inkluzi připravily. Do škol přímo ve Svitavách půjde 35 milionů, téměř 73 milionů korun na tři roky získala na podobný projekt pro školy ve městě a okolních obcích i Litomyšl.
Prostředků je dost, ale snadné to nebude. Peníze mohou odstranit nedostatek odborníků a asistentů pro postižené děti, klíčové je ale pro inkluzi, tedy zařazování všech dětí do běžné školy, získat učitele a rodiče.
Ve Svitavách nevybojovalo pro své školy peníze město, ale ředitelka lačnovské základní školy Radka Renzová, která nový způsob výuky propaguje.
„Je to skvělé, že tyto peníze pro naše školy zajistila, úžasná věc. Už je možné zaplatit asistenty pedagoga, školní psychology a samozřejmě proškolování a vzdělávání učitelů,“ řekl vedoucí odboru školství a kultury Městského úřadu ve Svitavách Jiří Petr.
Každá ze škol dostane peníze na pomůcky, budou akce pro rodiče, workshopy i zajištěna možnost doučování. Děti s postižením ale do tříd podle Renzové ještě nepřijdou. „Inkluze, to neznamená integraci jednoho žáka do třídy, jde o změnu přístupu, má dopad na celé společenství, nejen na všechny děti, rodiče, i učitele, měla by se změnit atmosféra školy,“ uvedla Renzová.
Inkluze má vést ke spokojenosti dětí i učitelů
Renzová připouští, že učitelé jsou ze změn trochu vyděšení. „Máme tři roky na to, je přesvědčit, že to je správná věc. Jsou peníze, možnosti, lidé, pomůcky odborníci, kteří tomu rozumí, a na konci by mělo být spokojené dítě a spokojený učitel,“ uvedla Renzová.
Velmi podobný projekt rozjela i Litomyšl, která získala 73 milionů korun. „Bude se jednat o sociální integraci dětí a žáků, včetně začleňování romských dětí do vzdělávání, v 15 základních a školách a v 22 mateřských školách, které se nacházejí na území spadajícím pod Litomyšl, jako obec s rozšířenou působností,“ uvedla vedoucí odboru školství a sociální péče Městského úřadu Litomyšl Milada Nádvorníková.
„Ředitelé škol jsou rádi, že dostanou finance na školní asistenty, už dnes jsou ve školách děti, které potřebují větší péči,“ uvedl starosta Litomyšle Radomil Kašpar.
Právě nedostatek speciálních pedagogů, školních psychologů a zkušených školních asistentů je podle Nádvorníkové největší překážkou inkluze, kterou nyní lze ve třídách s vysokým počtem dětí uskutečnit jen obtížně. Další bariérou je podle ní malá připravenost některých pedagogů pro práci s těmito dětmi.
I na Litomyšlsku peníze z Unie zajistí doučování na základních školách a prostřednictvím dvou klubů a kroužků na každé základní škole podpoří rozvoj čtenářství, matematické gramotnosti a rozvoj cizího jazyka. Od září příštího roku budou peníze i na školní psychology a speciální pedagogy pro základní i mateřské školy.
Otázkou je, co se stane, až peníze po třech letech dojdou. „Předpokládám, že tendence podporovat inkluzi bude i pak,“ uvedl starosta Radomil Kašpar.
„Po třech letech už z ministerstva a od Evropské unie peníze budou, o tom vůbec nepochybuju,“ uvedla Renzová.


description: Bezmála třicet tisíc korun zaplatil Pardubický kraj za to, aby mohl hejtman Martin Netolický z ČSSD a jeho náměstek Roman Línek z KDU-ČSL tento týden letět do Paříže na středeční vernisáž výstavy Památky mé země v budově ředitelství UNESCO v Paříži. Politici tvrdí, že jejich cílem bylo lobbování.

title: Na vernisáž do Paříže? Letěli jsme tam lobbovat za hřebčín, říká hejtman

maintext:
Výstava představovala památky České republiky, ale trvala jen pět dní a nebyla přístupná veřejnosti, jen zaměstnancům a návštěvníkům centrály UNESCO. Vernisáže se zúčastnilo pár desítek lidí.
Expozici Pardubického kraje vedle modelu litomyšlského zámku vévodila velká fotografie z Národního hřebčína v Kladrubech nad Labem s průvodním slovem Martina Netolického a Romana Línka. Na dalších panelech byly obrázky dětí ze třetích a čtvrtých ročníků základních škol v Litomyšli, Pardubic a Chrudimi.
Pardubický kraj za účast na výstavě zaplatil 200 tisíc korun, politikům uhradil letenky a ubytování za dvě noci.
Snažili jsme se pomoci hřebčínu, vysvětlují politici
Hejtman tvrdí, že nešlo o cestu kvůli vernisáži. Skutečným smyslem podle něj bylo lobbování za to, aby Národní hřebčín Kladruby nad Labem byl zapsán na Seznam světového kulturního dědictví UNESCO.
„Byla to šance se na jednom místě setkat se zástupci této instituce, osobně jsem to bral jako lobbing. Snaha o zapsání Kladrub na seznam UNESCO už trvá řadu let, pan náměstek vytvořil pracovní skupinu, která má za cíl tuto věc co nejvíce uspíšit a zdá se, že se jednání blíží ke kýženému cíli,“ uvedl hejtman Martin Netolický s tím, že s Línkem vedli v Paříži jednání s viceprezidentem UNESCO.
Národní hřebčín Kladruby nad Labem jsou ale stále na začátku cesty, přihlášku podají pravděpodobně příští rok.
„Sešli jsme se také se zástupcem generální ředitelky UNESCO a ředitelem programu ochrany památek Francescem Bandarinem. Dozvěděli jsme se, jak celý zhruba dvouletý proces posuzování po podání přihlášky probíhá,“ uvedl Roman Línek k jednáním v Paříži.
Politici tvrdí, že výstava měla smysl, třeba i proto, že ji mohlo vidět 1200 zaměstnanců centrály UNESCO.
„Model litomyšlského zámku je nový a budeme jej dále samozřejmě používat,“ řekl Netolický.


description: Výstavba dálnice D35 se přiblížila o další krok. Silničáři mají na stole nabídky uchazečů o archeologické práce, které chtějí zahájit ještě letos. Navíc vypsali i soutěž na samotnou stavbu.

title: Vykopávky pod D35 se blíží, navíc silničáři urychlí i tendr na stavbu

maintext:
Není to sice ještě žádné klepání na základní kámen. Přesto se příprava stavby dálnice D35 dočkala dalšího milníku. Úderem deváté hodiny ráno včera vypršela lhůta pro podání nabídek na provedení záchranného archeologického výzkumu na prvních dvou úsecích „pětatřicítky“ z Opatovic nad Labem k Ostrovu.
„Do listopadu by měla být podepsána smlouva. Výzkum bude trvat 12 měsíců. K tomu musíme připočíst tři měsíce zimní přestávky v každém roce, takže konec by měl být v dubnu 2018,“ prohlásil ředitel pardubické pobočky Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD) Bohumil Vebr.
Silničáři měli původně otevírat obálky už 5. září. Kvůli doplnění však termín dvakrát posunuli (psali jsme o tom zde). Vzhledem k letitému zpoždění zahájení stavby klíčové komunikace v kraji je však dvoutýdenní opoždění zanedbatelné.
Silničáři museli poprvé soutěžit
Zatímco doposud zadávalo ŘSD archeologické práce na menších stavbách přímo muzeím, tak v případě D35 muselo vypsat veřejnou soutěž.
„Nechápeme to. Majitelem nálezů je stejně kraj. Měli jsme to vždy vytendrované v rámci stavby. Nyní to bylo v předstihu,“ uvedl Vebr.
„Jedná se o naprosto výjimečný rozsah archeologických prací, kdy jsme se po konzultacích s Ministerstvem pro místní rozvoj rozhodli přistupovat k zadávání takto významných archeologických prací jako k veřejné zakázce podle zákona o veřejných zakázkách – a postupovat tak s péčí řádného hospodáře při výběru nejvýhodnější nabídky,“ objasnil důvody pro vypsání tendru mluvčí ministerstva dopravy Tomáš Neřold.
Počet zájemců o vykopávky, které měly dle zadání vyjít na více než 540 milionů korun, není známý. Nicméně odhad silničářů hovořil o zhruba třech desítkách. Celý úsek je totiž rozdělený na šest částí. Navíc se zvlášť soutěží objemné zemní práce a archeologická činnost, takže zakázka má celkem 12 částí.
„Hodnocení bude složité. Máme firmy z Francie i Maďarska. Budeme muset zjišťovat, zda jsou vůbec oprávněni provádět výzkum. Kraj má obavu, kam budou převezené nálezy. Zkrátka může s tím být problém,“ připustil šéf Vebr.
Archeologové by měli dle ŘSD začít pod mosty
Silničáři chtějí s vítězem alespoň ujednat, aby mohly na pole vyrazit i stavební stroje a v předstihu zahájit stavbu větších mostů, které jsou na 26kilometrovém úseku tři.
„Nevíme, koho vybereme a zda nás tam archeologové pustí. S muzeem jsme byli pokaždé dohodnutí, že nám přednostně provedou průzkum pod velkými objekty v trase, jako jsou právě mostní estakády. Na část staveniště nás tedy pustili, ale může se stát, že to vyhraje někdo, kdo nás tam nepustí, protože ze zákona nemusí,“ zmínil možné riziko Vebr.
ŘSD sice hodlalo zanést podmínku vpuštění do zadání zakázky, ovšem kvůli možné diskriminaci ji nakonec muselo vyškrtnout.
Včera silničáři zveřejnili i oficiální zadání zakázky na samotnou stavbu D35 úseků z Opatovic do Časů a z Časů do Ostrova. Předpokládaná cena za oba úseky je v součtu zhruba 9,6 miliardy korun. Termín pro podání nabídek mají firmy do 22. listopadu, ale zdaleka není vyloučené, že se prodlouží.
Při hodnocení se bude z 90 % hledět na cenu, zbytek tvoří délka záruční doby. Soutěž má být dvoukolová. Stavba má dle zadání trvat tři roky.
ŘSD se snaží přípravu uspíšit, o čemž svědčí načasování vypsání zakázky. Podmínky tendru totiž zveřejnilo v době, kdy ještě nezískalo stavební povolení. K němu potřebuje mít vykoupené všechny pozemky, kterých je v trase více než 1 200. Momentálně už jich mají silničáři ve vlastnictví 98 %. Vypořádat se musí na několika katastrech s posledními jednotkami majitelů, u kterých běží vyvlastnění, popřípadě dědická řízení.


authors:
Autor
Voda Z Loučné Nebyla Řešení

description: Na nebezpečí, které znamenají pro zásobárny kvalitní spodní vody opuštěné a nezajištěné vrty, upozorňují zástupci Vysokého Mýta. To spolu s dalšími městy na území, sahající přes Litomyšl až k Poličce, které leží na takzvané Vysokomýtské synklinále, z níž čerpají vysoce kvalitní vodu. Zatím.

title: Kvalitu vody ohrožují zapomenuté vrty, jeden slouží pro ukotvení májky

maintext:
Lidé ve východní části Pardubického kraje se bojí, že přijdou o kvalitní vodu. To by mohly zkazit a znečistit zapomenuté a nekontrolované vrty, k nimž se dnes nikdo nehlásí.
Na území Vysokomýtské synklinály, která dodává vodu desítkám tisíc lidí, můžou být takových průzkumných hydrogeologických vrtů stovky. Desítky z nich jsou přitom v kritickém stavu.
V sedmdesátých a osmdesátých letech je vyhloubili nejen na Vysokomýtsku, ale prakticky ve všech vodárensky významných oblastech na území České republiky vodohospodáři.
„Drtivou většinu z nich dnes ale nikdo nepoužívá. Jsou opuštěné, u řady z nich se ani neví, kde jsou. A hrozí kontaminace těchto rezervoárů. Zejména u artéské vody pak hrozí, že tlak vystřelí zhlaví vrtu a bude se z něho valit nekontrolované množství vody pryč do potoků a řek. V některých případech to mohou být až stovky vteřinových litrů,“ říká místostarosta Vysokého Mýta Martin Krejza, který na problém upozornil i ministra životního prostředí Richarda Brabce při jeho návštěvě Pardubického kraje.
Jako „nejhrozivější“ příklady uvedl například vrt v Makově na Svitavsku, z jehož zhlaví dnes čouhají klíny. „Protože vždycky v květnu do tohoto vrtu místní zaklínují májku. To je jeho jediné využití. Na tomto území, které připomíná nějakou buš, je zase zcela odkrytá šachta. Kdyby do ní někdo spadl, stěží se někdy najde,“ říká Krejza.
Voda z Loučné by nebyla řešení
Vysoké Mýto na řešení problému spolupracuje s městem Litomyšl, obě čerpají vodu ze stejné podzemní zvodně, která má rozlohu desítek kilometrů a sahá až k Poličce či Orlici u Letohradu.
„Pokud by s touto vodou ze synklinály nastal problém, museli bychom se vrátit k vodnímu zdroji z Loučné, ale tam už se blíží míra dusičnanů k hranici normy pro pitnou vodu. Pokud by normu překročila, nemohli bychom zdroj používat a nastal by v Mýtě velký problém s vodou,“ říká Martin Krejza a podotýká, že voda z Vysokomýtské synklinály je tak kvalitní, že splňuje bezpečně i požadavky na kojeneckou vodu.
Nepoužívané vrty by mohly ohrozit kvalitu vody v okolí. Jeden z nezajištěných vrtů.
Zástupci Vysokého Mýta by rádi, aby ministerstvo pomohlo obcím řešit problém opuštěných vrtů finančně, ale i metodicky.
„Jak vrty zajistit technicky, se ví. Některé je možné ucpat, některé uzavřít a ponechat pro nějaký případ v rezervě, další třeba pro pozorování. Ale není to ve finančních silách žádné vodohospodářské společnosti ani města. Sanace takového vrtu je nákladná záležitost a může stát i stovky tisíc korun,“ upozorňuje místostarosta Krejza.
Potíže s vrty má i Žamberk
Podobný problém má například i Žamberk s takzvanou Kyšperskou synklinálou. Také starosta Žamberku Jiří Dytrt hovořil s ministrem v Pardubicích, ale odmítl MF DNES odpovědět nejen na to, kde takové vrty jsou, ale také na to, jaký problém pro Žamberk a ostatní obce tyto vrty mohou znamenat, jak by si představoval řešení problému těchto vrtů či jestli se o ně má třeba začít starat stát.
„Z důvodu zajištění bezpečnosti obyvatel nebudeme zveřejňovat údaje k nezajištěným vrtům. Společnost, zabývající se dodávkou pitné vody, vynakládá velké prostředky na ostrahu funkčních vrtů a z důvodu bezpečnosti těchto a nezajištěných vrtů nebudeme zveřejňovat další informace,“ sdělil starosta Žamberku Jiří Dytrt a posléze dodal, že dotazy přeposlal manažerovi sdružení Orlicko Antonínu Fialovi, protože on má o vrtech největší povědomí a sdružení bylo zadavatelem kontrolních vrtů.
„My teď řešíme, jak vrty zabezpečit, protože máme obavy, aby nám někdo nezneužil nebo nepoškodil pitnou vodu. Proto sdružení konkrétní údaje nechce zveřejňovat. S místostarostou Krejzou nyní soukromě žádáme ministra o nějaký návrh řešení,“ vysvětluje starosta Žamberku Jiří Dytrt.


description: Socha české patronky svaté Anežky, kterou měli možnost spatřit lidé ve více městech Pardubického kraje, doputuje v sobotu do Vatikánu. Bude umístěna mezi další plastiky do Kaple svatých patronů Evropy v podzemí baziliky svatého Petra. Této cti se dosud žádný český sochař nedočkal.

title: Papež v sobotu převezme sochu Anežky pro baziliku svatého Petra


description: Podpisy pod peticí přibývají, ale oprava Dělnické ulice v pardubické průmyslové zóně není v dohledu. Radnice se do ní chce pustit až ve chvíli, kdy získá pozemky, které jsou pod ní. Radní proto vyzvou jejich majitele, aby je převedli.

title: Zdevastovanou Dělnickou ulici opraví Pardubice až po převzetí pozemků


description: Pardubičtí muzejníci dají veřejnosti šanci si na zámku prohlédnout čtyřapůlmetrovou truhlu z dob Viléma z Pernštejna. O její vzácnosti svědčí již cena, kterou za její zhlédnutí nasadili - 180 korun, snížená 90 korun.

title: Lidé mohou spatřit vzácný trezor Pernštejnů, prohlídek bude jen devět


description: Ekologická organizace Greenpeace zahájila v úterý na třídě Míru v Pardubicích kampaň namířenou proti prodloužení chodu chvaletické elektrárny do roku 2030. Aktivistům vadí, že úřady bez ekologického auditu a diskuse s veřejností souhlasily s rekonstrukcí dvou bloků elektrárny.

title: Greenpeace sbírají podpisy za ukončení provozu chvaletické elektrárny

maintext:
Modernizace za bezmála tři miliardy začala už letos na jaře.
„Kdyby rekonstrukce nebyla povolena, jedinou alternativou by bylo, že Chvaletice v roce 2020 skončí, což je přesně to, co bychom rádi. Rekonstrukce umožní elektrárnu, která je současníkem Škody 120 a černobílého televizoru Orava, provozovat až do roku 2030,“ uvedl vedoucí energetické kampaně Greenpeace Jan Rovenský.
Úřady i elektrárna argumentují, že nikdo nepožadoval, aby chvaletická elektrárna v roce 2020 ukončila provoz, jen bylo určeno, za jakých podmínek může fungovat dál.
Zatímco i na relativně drobné stavby je však nutné zpracovat ekologický audit, v případě modernizace elektrárny jej úřady nevyžadovaly. Posudek na akci, která má emise snížit, podle nich nebyl nutný.
Ekologičtí aktivisté jsou ale přesvědčeni, že úřady porušily zákon, když souhlasily s modernizací bez pořízení posudku vlivu stavby na životní prostředí. Nezisková organizaci Frank Bold Society stavební povolení napadla správní žalobou. Teoreticky by soud mohl vydat předběžné opatření a rozjetou stavbu zastavit, nicméně je to velmi nepravděpodobné.
Snižujeme emise, argumentuje Severní energetická
Organizace Greenpeace kritizuje i politické strany, které se v kampani před krajskými volbami otázkou budoucnosti chvaletické elektrárny nezabývají.
„Jde přitom o největší zdroj znečištění v Pardubickém kraji,“ uvedl Rovenský.
Zájemce o kampaň Greenpeace zve na třídu Míru, tam by měl být až do voleb stánek, kde lidé získají informace o vlivu chvaletické elektrárny na životní prostředí. Zároveň si tam mohou nechat změřit vitální kapacitu plic nebo podepsat petici, která vyžaduje postupný utlum uhelných elektráren.
Postup ekologů odmítá vedení elektrárny, které tvrdí, že podniknuté kroky přispívají ke zlepšení životního prostředí.
„Chvaletická elektrárna modernizuje svůj provoz a snižuje tak emise škodlivých látek i prachu, což je pozitivní právě pro plíce a zdraví obyvatel Pardubicka i celé České republiky,“ říká mluvčí skupiny Severní energetická Gabriela Sáričková Benešová.
„Je neuvěřitelné, že proti tomuto zlepšení ekologičtí aktivisté protestují, místo aby ho vítali,“ dodala mluvčí.


description: Obálky už měly být rozlepené počátkem září. Tehdy poprvé ale Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD) změnilo termín, během kterého se mohli uchazeči hlásit o zakázku na záchranný archeologický výzkum pod budoucí dálnicí D35. Tento týden měla lhůta vypršet, ale datum se opět posunulo.

title: Silničáři opět posunuli lhůtu pro podání nabídek na vykopávky pod D35

maintext:
Archeologické práce na prvních dvou úsecích D35 z Opatovic nad Labem do Ostrova mají podle zadání ŘSD vyjít na více než půl miliardy (psali jsem o tom zde). Možnost podání nabídek byla původně do 5. září, ale poté dostali kandidáti čas do úterý 13. září. Ovšem už ani toto datum neplatí a nově se mohou zájemci hlásit do 20. září.
ŘSD prodloužení termínu vysvětluje tím, že uchazeči kladou doplňující otázky, na které jim musí silničáři odpovědět.
„Musíme postupovat podle zákona. Pokud jsou dotazy, musíme přiměřeně protáhnout lhůtu pro podání nabídek. Po dobu doplnění, která mění zadávací podmínky, musíme posunout otevírání obálek,“ uvedl ředitel pardubické pobočky ŘSD Bohumil Vebr.
Zdržení se však dala očekávat. Pro silničáře v Pardubickém kraji je totiž vypsání veřejné zakázky v takovém rozsahu jedinečné. Kromě pár kilometrů „hradecké“ D11 a krátkého úseku D35 ze Sedlic do Opatovic zatím krajem žádná dálnice nevede.
„Doteď jsme archeologický výzkum netendrovali, ale zadávali je přímo muzeím. Nejasnosti tam jsou, protože s tím nemáme zkušenosti,“ přiznává šéf Vebr.
Velké mosty chtějí silničáři stavět dříve
I s přestávkami mají práce trvat déle než rok. Silničáři by rádi s vítězným kandidátem ujednali, aby mohli začít stavět v předstihu větší mostní objekty.
„Pokud nás ale archeologové nepustí na staveniště, nemůžeme stavbu zahájit. Rozsah prací je hrozně veliký,“ řekl Vebr.
Na trase vyrostou tři velké mosty, jejichž stavba zabere více času, než zbytek dálnice. Silničáři proto doufají, že by pozemky poblíž Labe, Loučné a železničního koridoru mohli svými stroji obsadit dříve (více čtěte zde). Je však zřejmé, že požadavek na přednostní stavbu mostů by museli silničáři zanést i do podmínek výběrového řízení na samotnou stavbu.
„Pokud se s archeology dohodneme, že nám uvolní staveniště v místě budoucích velkých objektů, tak to musíme dát i do tendru. V opačném případě by hrozilo, že by po nás chtěl zhotovitel náhradu za to, že jsme mu nepředali staveniště jako celek,“ vysvětlil Vebr.
Hodnotící komisi pro posouzení nabídek už vláda schválila. Zatím nadále běží i výkupy pozemků. Silničářům chybí poslední jednotky. Tento týden se v katastru nemovitostí objevila informace, že na katastru obce Ostrov běží převod podílů na třech pozemcích, které silničáři delší dobu vyvlastňují.


description: Policistům se podařilo vypátrat surového lupiče, který přepadl sedmašedesátiletého muže z Chocně. Oloupil ho poslední červencový den na náměstí Svobody.

title: Policie dopadla cizince, který surově zaútočil na seniora v Chocni


description: Téměř osm a půl tisíce dětí zahájilo školní rok v 17 městských základních školách v Pardubicích. Poprvé se do tříd s taškou na zádech vydalo na 1 100 prvňáčků, což je zhruba stejně jako v loňském roce.

title: Do základních škol v Pardubicích chodí 8 400 dětí, už jsou skoro plné


description: Zastupitelé Chrudimi v pondělí rozhodli, že věnují kraji pozemek, na kterém vznikne nová základna Zdravotnické záchranné služby (ZZS) Pardubického kraje. Záchranáři budou vyjíždět z budovy mezi tratí a městským okruhem naproti sídlišti U Stadionu.

title: Výjezd z chrudimské nemocnice nevyhovuje, záchranáři se proto přestěhují


description: Kriminalisté zjišťují okolnosti úmrtí muže, který byl nalezen v příkopu u silnice na Chrudimsku mezi obcemi Tuněchody a Ostřešany. V jeho blízkosti také leželo jízdní kolo.

title: V příkopu ležel mrtvý muž s kolem. Neví se, jak dlouho


description: Okresní soud v Pardubicích uznal vinným bývalé vedení kulturního centra ze zpronevěry. Dopustilo se jí vyplácením fiktivních faktur, na nichž mimo jiné figurují jména Lumíra Sokola nebo vedoucího kanceláře primátora Pardubic Radima Jelínka

title: Kauza Kulturního centra končí. Soud rozdal podmínky a sebral chatu

maintext:
Bývalé ředitelce Kulturního centra Pardubice Romaně Vojířové a jejímu ekonomickému náměstkovi Michalu Straškovi udělil soud trest odnětí svobody na 2,5 roku s podmíněným odkladem na na 3,5 roku a úhradu škody.
„Odsouzení společně minimálně od druhé poloviny roku 2010 do konce první poloviny roku 2014 neoprávněně použili pro vlastní potřebu finanční prostředky Kulturního centra Pardubice. Aby to zastřeli, společně do účetnictví zakládali fiktivně vystavené faktury, o nichž věděli, že k jejich plnění ve formě služeb nedošlo. Svým jednáním způsobili škodu v celkové výši 1 239 900 korun,“ uvedla předsedkyně soudního senátu Anna Sobotková.
Podle obžaloby se vedení centra domluvilo s firmami na vystavení fiktivních faktur s tím, že jim za desetiprocentní provizi peníze zase vrátí. Z těchto zdrojů pak vedení vyplácelo odměny zaměstnancům, ale i sobě. Bez dokladů.
Strašek navíc po dohodě s Vojířovou neoprávně z peněz kulturního centra uhradil školné za studium Vojířové na Metropolitní univerzitě Praha, a to ve výši 96 tisíc korun.
Čile prováděli činnosti nekalého charakteru, řekla soudkyně
„Jednalo se o studium, které bylo soukromé, nikoli pro potřeby kulturního centra. Učinili tak bez vědomí zřizovatele, tedy města Pardubice. Navíc studium spadá do období, kdy se v kulturním centru čile prováděly činnosti nekalého charakteru,“ řekla Sobotková.
Strašek pak sám v letech 2011 - 2013 z rozpočtu organizace odčerpal 39 750 korun. „Aby to zastřel, do účetnictví založil fiktivní faktury, které vystavil Radim Jelínek za moderaci kulturních programů, ačkoliv věděl, že Jelínek žádnou z těchto akcí ve skutečnosti nemoderoval,“ uvedla Sobotková.
Vojířová musí během 500 dní zaplatit 500 tisíc korun, jinak jí hrozí roční pobyt za mřížemi. Straškovi byl udělen trest propadnutí náhradní hodnoty, a to zajištěné rekreační rodinné chaty včetně stavební parcely. Obžalovaní musí společně uhradit Kulturnímu centru Pardubice způsobenou škodu 1 335 900 korun, Strašek navíc musí zaplatit téměř 40 tisíc korun.
Rozsudek je nespravedlivý, řekla Vojířová
„Rozsudek mi přijde hrozně nespravedlivý. Mám zaplatit peníze, které jsem si nenechala pro sebe, ale rozdala zaměstnancům - a ještě v domnění, že jsou to naprosto legální odměny,“ řekla Vojířová.
„Kdybych vyplácela nelegální odměny, rozhodně bych to dělala za zavřenými dveřmi a potají. Byly to naprosto veřejné tabulky, opravdu jsem pověřila Michala Straška, aby vypracoval tabulky odměn pro zaměstnance, byl to jejich přímý nadřízený. Regulérně jsem je vyplácela - v domnění, že se jedná o reálné odměny. Vyplácela jsem je zaměstnancům, nenechávala jsem si je pro sebe. Ty peníze teď ani nemám z čeho zaplatit,“ uvedla Vojířová, která se stejně jako při své pondělní závěrečné řeči neubránila slzám. Proti rozsudku se hodlá odvolat, Strašek k soudu nedorazil.
Celá kauza odstartovala před dvěma lety, a to náhodou. Jeden ze zaměstnanců kulturního centra totiž v počítači vyhledával odměny za soutěže, ale místo toho objevil tabulky s odměnami pro zaměstnance, které neměly doklady.
V zálohovaném duplikátu počítačové složky se nacházely podivné faktury, na nichž jsou fakturovány práce, které nikdo nevykonal, nebo byly předražené. Tato složka byla přístupná pouze Straškovi. Faktury podle soudu vznikly s vědomím Vojířové.


description: Pardubice se mohou chlubit tím, že jsou spojeny se dvěma muži, kteří měli zásadní vliv na rozvoj dopravy v Čechách. Ovšem zatím aviatik Jan Kašpar ani stavitel železnic Jan Perner nemají ve městě žádnou svoji důstojnou sochu. V nejbližších měsících by se měli dočkat oba.

title: Vedle Kašpara s vrtulí se Pardubice dočkají i sochy Pernera mezi pražci


description: Ze třídy Míru v centru Pardubic se odpoledne vypravil průvod koní na Pernštýnské náměstí. Kočáry a povozy si prohlížely desítky zvědavců. Akce má nalákat na víkendovou výstavu koní.

title: Centrem Pardubic pochodovali koně, průvod lákal na víkendovou výstavu


title: Podle výzkumu muži v kraji zanedbávají prevenci rakoviny

maintext:
Rakovina je slovo, z něhož jde strach. Výsledky výzkumu o vztahu lidí v Pardubickém kraji k rakovině ukazují, že je až ochromující. Alespoň v tom smyslu, že se většina mužů vyhýbá šanci utkat se s ní včas díky prevenci.
„V průměru pouze 24 procent mužů absolvuje některé z preventivních onkologických vyšetření rakoviny prostaty, tlustého střeva, varlat nebo kůže,“ uvedl Filip Hrubý, tiskový mluvčí výzkumníků.
Ženy jsou přitom podle něj v přístupu k prevenci odpovědnější než muži, onkologické preventivní prohlídky absolvuje 78 procent z nich.
Mezi důvody, kterými muži ospravedlňují zanedbávání preventivních prohlídek, dominují subjektivní pocit zdraví (46 procent) a fakt, že nepovažují prevenci za důležitou (43 procent), respektive o ní neví (31 procent). Z výzkumu totiž také vyplynulo, že 58 procent mužů nepřímo svaluje vinu na svého praktického lékaře - uvedli, že je jejich praktik neinformuje o nutnosti preventivních prohlídek.
„Vysoké procento oslovených nepovažuje prevenci za důležitou. Toto zjištění by mělo být varovným signálem,“ komentoval tyto údaje přednosta pražské onkologické kliniky Luboš Petruželka.
Prevence v procentech 78 % žen absolvuje preventivní onkologická vyšetření 24 % mužů absolvuje preventivní onkologická vyšetření 58 % mužů údajně lékař o možnosti prevence neinformoval
Například vyšetření karcinomu tlustého střeva a konečníku by měli lidé po padesátce podstupovat každé dva roky. V této rizikové skupině však 15 procent mužů v Pardubickém kraji uvedlo, že vyšetření neabsolvuje vůbec. Dostatečně často se na tuto prevenci dostaví jen 40 procent mužů nad padesát let. Ještě častěji, tedy jednou ročně, by měli muži podstoupit preventivní vyšetření prostaty. Tuto prohlídku zcela ignoruje 25 procent mužů starších 50 let. Poctivou docházkou na prohlídky se může pochlubit jen 20 procent z nich.
Samovyšetření varlat, které by měl každý dospělý muž provádět alespoň jednou za měsíc, podle výsledků průzkumu skupiny Sanofi a agentury Millward Brown téměř polovina respondentů naprosto vynechává. Poctivě ho provádí jen 15 procent mužů v Pardubickém kraji.
Jedním z projektů, který se snaží postoj českých mužů k prevenci civilizačních onemocnění změnit, je akce „STK pro chlapy“ Nadačního fondu Petra Koukala. „Čísla v průzkumu jasně dokazují, jak se muži staví k péči o své zdraví. Chceme to změnit. Až se chlapi začnou o své zdraví starat jako o své auto, budeme mít vyhráno,“ řekl zakladatel fondu badmintonista a olympionik Petr Koukal, který prodělal rakovinu varlat.


description: Na začátku léta soud vydal předběžné opatření, podle něhož měly Pardubice doplatit firmě Syner 11 milionů za opravu třídy Míru. Primátor Martin Charvát po poradě s právníky usoudil, že neposlechne. Případ tak skončí u soudu.

title: Město neposlechne soud. Za opravu pardubického bulváru firmě nezaplatí


description: Ačkoli první dva dny návštěvy prezidenta v Pardubickém kraji proběhly debaty na zaplněných náměstích bez problémů, vykřikujícího chlapce v Letohradu odvedla policie. V samém závěru besedy s lidmi na náměstí začal křičet „špína, hnus, fašismus“.

title: Mladíka si odvezla policie. Na Zemana křičel „špína, hnus, fašismus“

maintext:
Zprvu se zdálo, že na letohradském náměstí není nikdo, kdo by s názory prezidenta Zemana nesouhlasil. Alespoň to vyznívalo z bouřlivých potlesků, kterými lidé vyjadřovali spokojenost se Zemanovými výroky.Jen malá skupinka tiše postávajících studentů s transparentem Stydím se za svého prezidenta byla ve větším hledáčku prezidentské ochranky.
„Špína, hnus, fašismus,“ začal křičet mladík ve chvíli, když letohradský starosta Petr Fiala předával Miloši Zemanovi dar v podobě skleniček na víno.
„Nevím, kdo tam řve, ale neandrtálci také řvali,“ reagoval hned prezident.
Umlčet se mladík nenechal ani poté, co ho obstoupila prezidentská ochranka a začala ho upozorňovat, že narušuje veřejný pořádek. Po chvilce už na místě byli i uniformovaní policisté, kteří chtěli mladíka legitimovat. Ten však doklady neměl.
„Odmítám se s vámi bavit. Ukažte mi průkaz,“ řekl muž ve chvíli, kdy se ho vedle uniformovaného policisty začal ptát muž z prezidentské ochranky.
„Nezažili válku, neví o tom nic. To nemají ze své hlavy. To jim určitě zas někdo řekl v gymnáziu,“ okřikla ho z hloučku jedna z žen.
Policie si po konzultacích s bodyguardy tzv. na ucho po deseti minutách mladíka odvezla k výslechu na služebnu.
„Je podezřelý z přestupku proti právu shromažďovacímu,“ sdělil policejní mluvčí Jiří Tesař.
Zeman není gentleman, hlásal transparent
Větší soustředěnost „tajných“ agentů s barevnými cvočky na klopě saka se pak soustředila i kolem skupinky lidí, která ve čtvrtek na setkání v Poličce u morového sloupu projevovala nesouhlas s červenými kartami a transparentem Zeman není gentleman.
„Nějakej pán mi začal mlátit pěstí do transparentu,“ řekl jeden z přítomných, přičemž se v tu chvíli jeden z příznivců prezidenta obrátil na protestující a začal se slovy: „Nevíte, co to je práce. Měli byste si do ruky vzít raději sbíječky a něco dělat,“ křičet na tiše protestující hlouček, který v polovině debaty z náměstí odešel.
Ochranná služba prezidenta nenechala v Poličce nic náhodě. Na místě byli vidět ostřelovači v oknech radnice či policejní vůz s nespočtem kamer monitorující celé náměstí. Bezprostředně u pódia stáli poté i muži v civilu, kteří prezidentovo okolí pro jistotu natáčeli.


description: V hlavní město dabingu se v sobotu promění Přelouč. Již po dvaadvacáté sem zamíří ti nejlepší z oboru, který je pro Českou republiku tak typický.

title: Šanci má Konvalinková, jistotu Maciuchová. Dabing udělí ceny


description: ODS držela křeslo hejtmana Pardubického kraje jen jednou. Od té doby uplynulo osm let a ani letos nemá strana velké ambice. Lídr Michal Kortyš říká, že chce ODS pomoci se dostat pomalu zpět.

title: Pokud by byla ODS v laufu, lídrem by byl asi někdo jiný, přiznává Kortyš

maintext:
Byly doby, kdy ODS patřila k favoritům krajských voleb, anebo se tak mohla alespoň tvářit. Teď se sice očekává, že bude mít pár křesel v krajském zastupitelstvu, ale ke křeslu hejtmana má asi tak daleko, jako předseda strany Petr Fiala k politické protřelosti Václava Klause.
Lídrem ODS v Pardubickém kraji je místostarosta Litomyšle Michal Kortyš, bodrý, lidový a ve svém městě, soudě podle výsledků komunálních voleb, oblíbený politik, který však do krajského dění dosud nemluvil. Patří mu firma, zajišťující elektromontážní práce, maturitu si dodělal až v době, kdy byl starostou Litomyšle.
„V mládí na to nebyl čas, byli jsme neúplná rodina, ekonomicky jsme na tom nebyli dobře a navíc jsem byl vnuk kulaka, kterého nikdy nedostali do JZD, a trochu se to s námi táhlo,“ říká čtyřipadesátiletý Kortyš.
Před čtyřmi roky ODS získala v krajských volbách necelých jedenáct procent hlasů a šest mandátů. Kortyš by výsledek chtěl obhájit, ideálně nějaké to křeslo přidat.
Proč myslíte, že by se vám to mohlo povést?
Z těch zákazů a příkazů jsou lidi už frustrovaní a chtějí změnu. Ještě před rokem byla strana na bodě mrazu, ale teď jde nahoru. Ale zvedám prst: Pozor, aby to nebylo moc rychle.
Začátek kampaně vám moc neusnadnil předchozí krajský lídr ODS Petr Tupec, který kandiduje společně s bývalými zemanovci.
Trochu mne to zklamalo. Myslím si, že mohl říct dříve, že má chuť kandidovat za někoho jiného. Nevylučovali jsme ho, kandiduje za jinou stranu, tím mu zaniká členství. Dělal ale lídra, odvedl kus práce, hodně tomu musel obětovat, zaslouží si poděkování.
V době, kdy spolu mluvíme, jste ještě nezveřejnili program pro volby v Pardubickém kraji. Bude nějaký?
Bude, ale spíše takové vize. Program mají všechny strany skoro stejný a my nechceme dělat negativní kampaň, hodláme navázat na práci, která je rozjetá. O co tu jde? Na kraj přijdou peníze z centra a my je musíme rozdělit, postarat se o zdravotnictví, o školství, o cesty, o dopravu, o turistický ruch, o dotace. To je vše.
Máte výhrady k tomu, že krajská vláda sice spojila nemocnice do jedné firmy, ale jasně neřekla, co s nimi dál bude, jakou mají zaměstnanci perspektivu, kde budou jaká oddělení. Myslíte, že to mohla za čtyři roky zvládnout?
Mohla a měla. Jinak se nám nemocnice rozloží zevnitř, což už se děje. Lidé odcházejí, sháníme lékaře na Ukrajině, ale ani ti už sem nechtějí jít.
Chcete jasný plán, co s nemocnicemi. Zároveň v programovém prohlášení zastupitelstva Litomyšle žádáte obnovení zrušené porodnice a dětského oddělení. Jak to jde dohromady?
Když půjdu na kraj, nemohu myslet jen na Litomyšl, ale musím myslet na celý Pardubický kraj. Jako místostarosta Litomyšle bych byl samozřejmě rád, aby se porodnice obnovila, jako kandidát do krajského zastupitelstva si musím nejdříve zjistit všechny informace a pak uvidím, zda je to věc, za kterou stojí bojovat. A nevadilo by mi, kdyby to byla porodnice soukromá.
Opravdu? To můžete rovnou navrhnout částečnou privatizaci nemocnic...
Neměl bych s tím problém, pokud by lidé díky tomu měli lepší a dostupnější péči, ale jen u některých oborů. Uvědomuju si, že to je trochu hra s ohněm. Před pěti lety, když chtěli na kraji slučovat náš špitál se Svitavami, jsem navrhoval, ať nám nemocnici dají, že se spojíme se soukromým provozovatelem, abych tento problém vyřešil ve prospěch města, aby tu byla základní zdravotní péče. Pacient by nepoznal, zda tu péči poskytuje privátní, nebo veřejný sektor.
Jste politik, ale i podnikatel. Jak jste spokojen s tím, jak fungují střední školy v kraji?
Ve své firmě potřebuju techniky a vím, že jich je zoufale málo. Spolupracuji osm let se školou, která mi posílá učně na praxi. Osobně si myslím, že střední školy by se měly daleko více podporovat, kraj by měl uvolnit více peněz na stipendia nebo kapesné pro studenty a řešit to v kooperaci s firmami.
To se už třeba na Orlickoústecku dělá. Není problém třeba ve vás, že jste nepřišel na školu a nenabídl peníze na stipendia?
Já bych ty peníze dal, ale chtěl bych s tím žákem udělat smlouvu třeba na tři roky, že u mne ty peníze odpracuje.
To vypadá jak nevolnictví...
Možná, ale nějak by se to ošetřit mělo. Proč bych měl dávat prostředky do žáka, když on vystuduje, odejde a tím to končí? To byste také nedělal. Kraj by to měl podpořit v tomto směru, nabídnout jednotnou smlouvu, která bude platná pro celý kraj, zjednodušit podporu podnikatelům. Část peněz by dal kraj, část firmy. Podnikatelé to podpoří rádi, když budou vědět, že jim pak žák alespoň tři roky ve firmě zůstane.
Prý jste nečekal, že budete lídrem. Kdyby měla ODS šanci získat křeslo hejtmana, pak bychom se tedy teď spolu nebavili?
Asi ne, nebudeme si nalhávat, že bych byl tak skvělý, že by mne všichni chtěli. Kdyby byla strana v laufu, tak jsou tam jiní lidé, kteří by měli zájem. To je realita. Ale mně to nevadí. Baví mne jít do věcí, které nejsou v kursu. Baví mne něco zvedat, něco tvořit, dát tomu směr.


description: Radní Pardubic schválili kupní smlouvu na část bývalých kasáren Hůrka na Dubině společnosti Pernštejn City, která chce plochu využít k výstavbě dostupných bytů. Konečné slovo však bude mít v říjnu zastupitelstvo města, které už několikrát odmítlo pozemky za 15 milionů korun prodat.

title: Radní Pardubic dali zelenou prodeji kasáren. Zbývá souhlas zastupitelů

maintext:
Pardubičtí zastupitelé znovu projednají prodej části areálu Hůrka na Dubině, kde dřív působila armáda. O pozemky má zájem podnikatelská skupina v čele s Jiřím Topolským, která tam chce stavět stovky bytů.
Háček je však v tom, že politici prodej opakovaně odmítli, když kritizovali například cenu i věrohodnost podnikatelů. Radní však dali projektu už podruhé zelenou.
„Záměr prodeje byl několikrát zveřejněn, přihlásila se pouze tato firma. Lepší nabídku prostě nemáme,“ řekl náměstek pardubického primátora Jan Řehounek a dodal, že projekt podpoří.
„Investoři ve svém projektu počítají s parkem, hřišti, zastávkou MHD. Pozemky pod těmito stavbami, včetně komunikací, by se měly vrátit městu. Investor má vyřešit i dopravní napojení,“ doplnil náměstek Řehounek, podle kterého se mělo původně hlasovat už v září. Bod však radní z programu opět vyřadili.
Hůrecká kasárna městu převedla armáda v roce 1999. Část již odkoupili podnikatelé, je tam například velká ubytovna. Od roku 2007 město jednalo s firmou Eube, která také plánovala na místě stavbu menší čtvrti. O dva roky později však projekt zrušila, údajně kvůli hospodářské krizi.
Investor si nyní přeje koupit 46 tisíc metrů čtverečních za 15 milionů korun s tím, že po dokončení investice se 33 tisíc metrů čtverečních vrátí opět městu. Developer si totiž ponechá jen zastavěnou část, ostatní pozemky mají sloužit veřejnosti. Podle Jiřího Topolského má projekt smysl, protože se zaměřuje na levnější byty pro mladé lidi.
Byty se mají platit přes družstvo. Šance pro mladé
„Financování by probíhalo přes družstvo. V praxi by to vypadalo tak, že lidé by nám platili zhruba 11 tisíc měsíčně, tedy zhruba obvyklý nájem v Pardubicích. Z toho by se vedle zaplacení energií splácela stavba. Myslím, že to má celé logiku a šanci na ekonomické přežití,“ uvedl Topolský. Jenže o své pravdě musí přesvědčit i politiky.
Těm však kromě ceny vadilo i to, že by investor získal pozemky dřív, než byty postaví. Investor je použije jako zástavu, aby u banky získal úvěr.
„Město si ale v kupní smlouvě vymezí předkupní právo na pozemky, zahrne do ní i smluvní pokuty, kdyby ji developer neplnil, vymíní si i možnost odstoupení od smlouvy, pokud do několika let nezačne stavět,“ řekl k tomu Řehounek. Doufá proto, že se najde na zasedání zastupitelstva dvacet lidí, kteří pro projekt zvednou ruku.
„Na zastupitelstvu se musíme dohodnout, zda smlouva, tak jak se ji městu s potencionálním kupcem podařilo dohodnout, splňuje podmínky, které zastupitelstvo při jednání o záměru prodeje v prosinci definovalo,“ řekl Řehounek s tím, že je čas bývalá kasárna změnit.
„Po téměř dvaceti letech jsou pozemky v těsném sousedství sídliště Dubina ostudou města, negenerují zisky, jejich rozvojový potenciál je nevyužitý. Musíme rozhodnout,“ dodal.
Projektu v kasárnách by měli pomoci známí developeři
Stejný názor má kolega Topolského Aleš Velich, který patří do skupiny, která do dlouholetého projektu vstoupila.
„Uvidíme, jak to dopadne. Potřebujeme rozhodnutí. Když město pozemky prodá, jdeme stavět, když ne, půjdeme od toho. To by ale byla škoda, protože podobné byty v Pardubicích chybí,“ uvedl Velich.
Podotkl, že je domluvený s Evženem Musilem, který s nápadem na byty v kasárnách přišel jako první. O tom svědčí i to, že oficiálním jednatelem firmy Pernštejn City, kterou zakládal Musil, je právě Velich.
Podnikatelé v Pardubicích postavili třeba kliniku Vektor Na Spravedlnosti nebo obchodní dům Pyramida na třídě Míru. Proto si myslí, že jejich jména by měla zastupitele přesvědčit o tom, že projekt má budoucnost.
„Vždy jsme postavili to, co jsme slíbili. Není důvod, aby to tady bylo jinak,“ řekl Topolský.


description: Na trati mezi Lichkovem a Králíky na Orlickoústecku srazil motorový osobní vlak dvouletou dívku. Tragická nehoda se stala na železničním přejezdu. Podle záchranářů dívka na místě zemřela. Okolnosti tragédie vyšetřuje policie. Provoz na trati je zastaven.

title: Motorový vlak zabil na přejezdu dvouletou dívku, přebíhala koleje


authors:
Autoři
Odměna Byla Udělena Mimo Režim Zákona

description: Služby advokátky stály obec více než šest milionů. Problém byl v tom, že ji nevybrala ve výběrovém řízení a že odměna byla vyplacena z rozpočtu obce bez rozhodnutí zastupitelstva. Nakonec za to musí Rudoltice u Lanškrouna zaplatit pokutu sto tisíc korun. Pokutu od Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže (ÚOHS) potvrdil Krajský soud v Brně.

title: Soud potvrdil pokutu obci, zaplatila advokátce šest milionů bez soutěže


description: Miloš Zeman, který je při návštěvě malých obcí a měst často slavnostně vítán jako první prezident po Masarykovi, Gottwaldovi či přinejhorším po Klausovi, všude dostává dary. Jeho naturel je ovšem takový, že většinu méně či více originálních dárků se snaží vtipně okomentovat.

title: Řeknu Babišovi, ať vezme vaši čepelku a oholí se, slíbil Zeman v Jevíčku


description: Silničáři získali od města Svitavy desítky pozemků pod plánovaným obchvatem. Město za parcely obdrží miliony, které plánuje použít na vlastní stavby.

title: Mnoho polí za miliony. Svitavy prodaly státu pozemky pod obchvatem

maintext: Do roku 2020 by měly v Pardubickém kraji začít sloužit nové silniční stavby za dvacet miliard korun. Přibýt by měl... celý článek


description: Do své druhé poloviny se o víkendu přehoupnou oslavy věnované 760. výročí od první písemné zmínky o městě Svitavy. Narozeniny města se ponesou nejen v duchu koncertů, ale i starých časů.

title: Oslavy města zakončí pouť i rytířský turnaj, předají se i nové lavičky


description: Okolí nové okružní křižovatky u pardubického Parama se stále mění. Silničáři začali v předstihu upravovat zavřený pruh staré silnice. Dříve možná zprovozní i další části přestavovaného úseku.

title: Cestu u pardubického Parama usnadní dříve opravený pruh i nové osvětlení

maintext:
Jsou tomu dva týdny, co silničáři zprovoznili novou kruhovou křižovatku, která je součástí rozšiřovaného úseku silnice I/37 u pardubického Parama.
Ze tří plánovaných samostatných odbočovacích a připojovacích pruhů byl však zatím otevřen jediný, což ve špičkách přináší velké komplikace. Situace se však má brzy změnit k lepšímu. Stavbaři pozměnili plán prací a zahájili přednostně úpravu přímého pruhu vedoucího z Hradce Králové na Chrudim.
„Začali jsme s obnovou komunikace v místě křižovatky. Přistoupili jsme k demontáži svodidel a vyfrézovali první asfaltové vrstvy,“ popsal Stanislav Král z úseku výstavby pardubické pobočky Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD). Pruh se uzavřel po otevření křižovatky. Od povolení souběžné jízdy po staré a nové části vozovky silničáři i po jednáních s policií upustili.
Opravovat se mělo až v roce 2017
Původně se s opravou počítalo až v další stavební sezoně, kdy se měla přestavět celá „stará“ polovina frekventované silnice zároveň. „Oprava se stihne do zimy. Počítáme s otevřením na přelomu října a listopadu,“ zmínil Král.
Opravený pruh začíná pod nadjezdem silnice I/2 k závodišti a končit bude v místě nynějšího sjezdu, kde se řidiči napojují při jízdě od Hradce na nový kruhák.
Na něm ale funguje pouze by-pass od Chrudimi k nadjezdu na Dukle, resp. Přelouči. Z opačného směru zatím nelze samostatně odbočit tak, aniž by se motoristé mohli vyhnout kruháku. Ten se tak pod náporem aut zahlcuje a motoristé proto mnohdy stojí v kolonách i desítky minut. Kapacita křižovatky je však dle ŘSD dostatečná. Na vině je prý dočasné přemostění železniční trati Pardubice-Hradec Králové.
„Potíž není v křižovatce, ale v mostním provizoriu. Když se tam zaseknou dva kamiony, udělá se souvislá kolona až do křižovatky a objezd se ucpe,“ řekl Král.
Řada řidičů si navíc neuvědomuje, že s otevřením křižovatky práce neskončily. „Pořád je to stavba, takže se tomu musí řidiči přizpůsobit. Dokud nebude celá hotová, nebude fungovat tak, jak má,“ podotkl Král.
Orientaci motoristů v nočních hodinách zhoršuje chybějící osvětlení. Celý úsek měl být osvícený až po zprovoznění nových pruhů vedoucích od okružní křižovatky dále na Hradec. Ovšem i zde nakonec silničáři rozsvítí osazené lampy dříve. „Do měsíce by to mělo vše fungovat,“ slíbil Král.
Stroje jsou nadále v akci na nově tvořené polovině úseku, po kterém povedou dva pruhy pro auta a kamiony, jeden speciální pro MHD a kde ještě bude cyklostezka. Do poloviny prosince se bude jezdit po stávající silnici. Potom bude všechna doprava převedena na nově postavenou část.
Most přes hradeckou trať možná bude hotový před termínem
Ačkoliv to před pár týdny vypadalo, že podle harmonogramu i samotných stavbařů se doprava po přejetí nového mostu přes hlavní železniční koridor vrátí zpět na problematické provizorium, nyní existuje šance, že bolavé místo opustí řidiči za pár měsíců. Most přes hradeckou trať by totiž mohl být hotový dříve než v dubnu příštího roku.
„Provizorium je slabina celé stavby, proto podnikáme všechna možná opatření, aby zhotovitel práce maximálně zrychlil. Připadá v úvahu možnost, že by se jezdilo přes hradeckou trať už do Vánoc, čímž by byl v provozu celý úsek. Nic však není definitivní,“ naznačil Král.
Jisté je, že v prosinci bude znovu průchozí prodloužený podchod vedoucí od lokality U Trojice.


description: Obyvatelům České Třebové se nelíbí přestavba domu v sousedství rotundy svaté Kateřiny. Kostelík je nejstarší stavbou ve městě a zároveň jedinou dochovanou románskou rotundou ve východních Čechách.

title: Lidem vadí zastínění nejstarší rotundy na východě Čech, sepsali petici

maintext:
„Stavba svojí výškou nyní značně zastínila tuto významnou kulturní památku a velmi necitlivě zasáhla do celkového pohledu na tuto dominantu a okolí,“ uvedl za organizátory petice Petr Kulička. Protest podepsalo kolem 1300 lidí.
Petičníci požadují, aby byl obnoven původní tvar i výška střechy a střešní lodžie upraveny tak, aby nepřesahovaly obvodové zdivo stavby. Dále aby bylo vyvoláno nové územní stavební řízení kvůli nedodržení původního záměru přestavby rodinného domu.
Investorem je spolek Přátelé Jeunesse Lumiere, který založili absolventi křesťanské školy Jeunesse Lumiere ve Francii a její příznivci. Dům má sloužit k pořádání duchovních, kulturních a dalších akcí.
„Co se týká námitek, že stavba zastíní rotundu, chtěli bychom v této souvislosti připomenout, že dům č.p. 254 stojí v těchto místech již více než 100 let a současnou přestavbou se viditelnost rotundy změnila jen v malém rozsahu. Tím více zdůrazňujeme, že rotunda je stíněna spíše stromy, které jsou v její blízkosti, a to takovým způsobem, že přes ně kaple není vidět,“ reagovala Helena Johnová a dalších 153 signatářů otevřeného dopisu, v němž přestavbu obhajují lidé chodící do kostela na mše.
Přestavba domu u rotundy Spolek Přátelé Jeunesse Lumiere přestavuje dům u rotundy mimo jiné s tím záměrem, že v jeho části vznikne zázemí sloužící pro kulturní památku. V rotundě se nekonají jen církevní obřady, ale pořádají se tam koncerty, například v rámci Mezinárodního varhanního festivalu Zdeňka Pololáníka. Během letních měsíců je v rotundě šest dní v týdnu přítomen průvodce z městského muzea, v rámci Jabkancové pouti je v kapli celodenní program pro širokou veřejnost, počítá se s programem také při Noci kostelů. Při všech těchto akcích nemají pořadatelé či účinkující, ani účastníci možnost použít toalety, chybí zázemí pro občerstvení i šatna. Podle spolku je problematika skloubení starého a nového stále živé téma. Nikdy se nelze zavděčit vkusu všech okolo, i mezi odborníky panují na tuto problematiku protichůdné názory. A argumentuje tím, že dnes se již nikdo nepohoršuje například nad tím, že gotická katedrála svatého Víta má barokní věž.
V pondělí měli zástupci petičníků po delším úsilí konečně možnost ofotografovat si výkresy původního projektu, které budou zkoumat a zjišťovat případné odchylky. V takovém případě se pokusí vyvolat stavební řízení.
„To je snad jediná cesta, jak proti tomu něco dělat. Českotřebováci si zakládají na tom, že tady máme perlu východních Čech, ale místo dominanty rotundy se stává dominantou města moderní stavba s francouzskými okny a lodžiemi přesahujícími obvodové zdivo o půldruhého metru,“ postěžoval si Kulička.
O případ se začala zajímat i Asociace pro ochranu a rozvoj kulturního dědictví ČR.
„Divím se stavebnímu úřadu, zájem památkové péče byl někde na chvostu. To je vzácný okamžik, kdy je zájem památkové péče, zájem veřejný i vlastníků okolních domů totožný. Všichni si uvědomují význam sakrální stavby a že jsou součástí prostředí, v němž začala růst zbytnělá krabice, která ho rozbíjí. Obyčejní lidé to cítí, ale úředníci ne, a to je ten problém,“ řekl viceprezident asociace Martin J. Kadrman.
Hejtman přichází s ochranným pásmem platným v budoucnu
V souvislosti s diskusemi a petičními akcemi, které již řadu měsíců probíhají v České Třebové, navrhl hejtman Martin Netolický prostřednictvím krajského úřadu vyhlášení okolí rotundy svaté Kateřiny v České Třebové ochranným pásmem podle zákona o státní památkové péči. Stavebním pracím v blízkém okolí zamezí aspoň napříště.
„Vzhledem k tomu, že rotunda je nejstarší stavbou ve městě a zároveň jedinou dochovanou románskou rotundou ve východních Čechách, měla by tomu odpovídat její ochrana a zajištění blízkého okolí,“ uvedl Netolický.
K návrhu, který podá krajskému úřadu, se bude následně vyjadřovat Národní památkový ústav. Po jeho kladném stanovisku by měl městský úřad v České Třebové ochranné pásmo vyhlásit.


description: Hasiči z Poličky na Svitavsku v pondělí zachraňovali divoké prase. Uvázlo v kanálu v areálu jedné z místních firem. Jak se dovnitř dostalo, nikdo netuší.

title: Divočák záhadně spadl do kanálu s kabely, po uspání ho vytáhl jeřáb


description: Cena pro pedagogy 2016, kterou uděluje Nadace Neuron a Učená společnost České republiky, putuje do Pardubic. Získal ji Vladimír Vícha z Gymnázia Dašická, který patří také mezi popularizátory vědy.

title: Snažím se být pedagogický optimista, říká oceněný učitel Vladimír Vícha

maintext:
Učí čtyřiatřicátým rokem. Přesto Vladimír Vícha, fyzikář na Gymnáziu Dašická, na svou práci nikdy nezanevřel, i když díky svým úspěchům měl jiné nabídky zaměstnání. Jeho práce ho totiž stále baví.
„Našel jsem cesty, jak žákům předat své znalosti, vyrobil jsem spoustu pokusů, které rád předvádím. A vždy mě baví, když jim mohu ukázat něco, co ještě neviděli. Učitelství se vzdávat nechci,“ říká Vícha.
Jak vzniklo rozhodnutí, že se stanete učitelem?
Když jsem byl na základní škole, bavila mě matematika. Poté jsem se nedokázal rozhodnout, jakou školu bych chtěl dělat, takže jsem si zvolil gymnázium. Můj kamarád se pak chystal na Matematicko-fyzikální fakultu, což je fakulta, která má svůj zvuk. Řekl jsem si, že bych to také mohl zkusit. Tolik jsem se ale necítil na odbornou matematiku, takže jsem zvažoval učitelství matematiky. Vyrůstal jsem v oddíle Zálesák, kde jsem později dělal vedoucího. Byl jsem zvyklý připravovat pro děti program. Spojil jsem svou zálibu v práci s dětmi s matematikou a fyzikou, která se mi poté také zalíbila.
Byla doba, kdy jste si říkal, že budete dělat něco jiného než učitelství?
Určitě. V průběhu studia jsem kolísal mezi různými obory, bavila mě deskriptivní geometrie, takže jsem uvažoval o kreslení konstrukcí, jeden čas jsem přemýšlel o chemii, ale to jsem rychle opustil. Až v maturitním ročníku jsem se rozhodl pro fyziku.
Doteď jste mluvil hlavně o matematice. Čím vás nakonec zlákala fyzika?
Fyzika je na vyučování náročnější v tom, že pokud chcete zaujmout, potřebujete dělat experimenty – musíte je umět předvést tak, aby se podařily, a ukázat na nich to, co chcete. Dá samozřejmě práci ty pomůcky vyrábět, obsluhovat a neustále je nosit do hodin. Ale má to větší šťávu..
Právě fyzika je předmět, který nepatří mezi nejoblíbenější...
Člověk si musí udělat pořádek ve výuce. Když nastoupíte po vysoké škole, máte v hlavě spoustu vědění, ale ve chvíli, kdy to máte předat žákům, zjistíte, že to musíte říkat nějak jinak. Hodně let mi trvalo, než jsem nalezl cestu, která mi přijde, že je pro studenta přijatelná. Když to budete vykládat složitě, studenti v průběhu odpadnou. Velmi rychle zjistíte, že už vás nikdo nesleduje a říkáte si to jen pro sebe. Je potřeba také umět ukázat správné úlohy, aby nebyly ani moc lehké, ani moc těžké – aby mohli zažít pocit, že něco vyřešili. Protože umění vyřešit problém je vlastně radost. Snažím se jim ukazovat co nejvíc aplikací, aby nikoho ani nenapadlo, že fyzika je nepotřebná. Aby bylo jasné, že prorůstá do tolika oborů, že bez ní bychom nebyli tam, kde jsme.
Je nějaký experiment, o němž víte, že vždy bude mít úspěch?
Takových experimentů je spousta. Před časem jsme s kolegy dělali experimenty, o nichž si myslíme, že studenty osloví. Fotili jsme je a natáčeli a udělali jsme si z toho interní Wikipedii. Podle fotografie si pak učitelé připomenou, že to jsou experimenty, jak se hází kuličky, vystřeluje kroužek, roztaví olovo a podobně.
Sedm vašich studentů se zúčastnilo mezinárodní fyzikální olympiády. V čem tkví tento úspěch?
Je to v systému přípravy, který na škole máme, není to jenom můj úspěch. Dobře tady fyziku učíme, ale to nestačí. Talentům je potřeba se věnovat i mimo vyučování. Mnoho let tu máme zavedený systém, že si rozdělíme jednotlivé ročníky, kterým se věnujeme. Se studenty je potřeba udělat návodné úlohy, které jim pomohou v soutěži. Když jsou dobří, víme o nich a za rok si je hlídáme. Ten, kdo má další ročník, ví, že se jim musí věnovat, protože mohou růst dál.
Se svými studenty jste na střeše gymnázia vybudoval stanici pro detekci spršek sekundárního kosmického záření vysokých energií. Co to je za projekt?
Původně vznikl v Kanadě na University of Alberta, kde se dělá výzkum kosmického záření. Vymysleli projekt, že by připravili stanici, kterou by mohly mít různé střední školy na svých střechách. Data z toho by šla do společného úložiště, kde by k tomu měl každý přístup. Studenti by se tak mohli zapojit do vědeckého výzkumu. S profesory z University of Alberta se seznámili pracovníci Ústavu technické experimentální fyziky ČVUT v Praze. Vybrali si nás jako školu, kde by projekt mohl začít. Od roku 2006 sbíráme data.
K čemu se ta data dají využít?
Kosmické záření nás z vesmíru zásobuje neustále. Jestliže přiletí velké množství nabitých částic, může to ovlivňovat život na kosmických stanicích a zničit družice. Pokud člověk bude chtít letět k Marsu, musí se mimo jiné vyrovnat s tím, že mu kosmické záření může narušovat techniku a zdraví. Zkoumáním kosmického záření se zjišťuje, jak kosmonauti budou zatíženi. Zajímavé na tom je, že zatímco u Slunce víme, jak záření vzniká, u toho, které měříme, to zcela jisté není. Je to základní výzkum vesmíru, který je obestřen tajemnem.
Za to vše jste obdržel Cenu pro pedagogy 2016. Co pro vás toto ocenění znamená?
Je to cena Učené společnosti České republiky a Nadačního fondu Neuron, jež se uděluje učitelům, kteří se věnují talentovaným studentům, připravují je na mezinárodní soutěže a pečují o jejich vědecký růst. Vidím, že moji studenti jsou úspěšní a něčeho ve vědě dosáhli a že společně s kolegy jsme k tomu nějak přispěli. Když člověk pracuje se studenty, nedělá to kvůli ceně, ale protože ho to baví a má radost, že to baví studenty. Když se potom najde někdo, kdo si toho povšimne a člověka ocení, je to milé, potěší to a zahřeje a ukáže, že jeho práce není zbytečná. Nic to ale nemění na mé práci. To, co jsem dělal, budu dělat dál.
Učitelství se věnujete více než 30 let. Lze nějak srovnat, jak se změnil přístup studentů k fyzice a škole obecně?
Že by se jejich vztah k fyzice zlepšoval, nebo zhoršoval, si netroufnu říct. Co se změnilo hodně, je schopnost studenta vypořádat se s přístrojovou technikou a měřením na počítači. Když jsme v roce 1999 vybudovali učebnu fyziky a přidělali jsme tu měřicí karty, které jsou zavedené do počítače, musel jsem napsat velmi podrobné návody, kam je potřeba kliknout. Kopíroval jsem tam ikony, kreslil šipky... Fyzikální práce mě bavila, ale psát popis mě unavovalo. Jenže jsem věděl, že bez něj to nepůjde. Dnes už je to dávno pryč.
Říká se také, že mladá generace pořád zlobí, nedává pozor a neučí se...
Na tohle si stěžovali už v antice. Je ale pravda, že teď je to asi významnější. Mají sebevědomí a svá práva znají velmi dobře. S povinnostmi už je to trochu horší. Ale nechci jim všem křivdit. Na naší škole je to naštěstí tak, že to jsou spíše výjimky. Většina studentů chce pracovat, takže nemusím řešit žádné extrémy. Ale rozhodně se to celkově posouvá ke směru, o kterém jste mluvila.
Čím to podle vás je?
Dřív byl pan učitel někdo. Učitelské povolání ale dnes nemá příliš vysokou prestiž. Když dítě před lety dostalo rákoskou, snažilo se to doma zatajit, v dnešní době by se rodič šel okamžitě soudit. Chceme po žácích docházku a výsledky. Když to nedělají, snažíme se jednat s rodiči, aby došlo k nápravě. Většina rodičů ví, co je pro dítě důležité, a spolupracují s námi. Ale neustále přibývá těch, kteří se spíše spojí s dítětem proti škole a podepíší mu cokoli – jenom proto, aby zažehnali aktuální situaci, aniž by přemýšleli, že se jim to časem vymstí. Pokud rodiče nemají na dítě čas, řeší vše rychle, krátkodobě a nevýhledově. Jsou ke svým dětem nekritičtí, nechtějí spolupracovat se školou.
Vladimír Vícha Středoškolský učitel fyziky se narodil 28. srpna 1958. Vystudoval Matematicko-fyzikální fakultu Univerzity Karlovy v Praze. Na Gymnáziu Dašická učí 34. rokem. Od České učené společnosti a Nadačního fondu Neuron získal Cenu pro pedagogy 2016. Rád tráví čas s rodinou a vnoučaty, mezi jeho koníčky dále patří orientační běh, jízda na kole, tenis a hra na kytaru. Je ženatý, má dvě dcery a pět vnoučat.
Je ještě něco, co vás po tak dlouhé praxi dokáže překvapit?
Určitě. Mám radost z toho, že mě překvapují příjemně – svým zlepšením. Pád dolů je bezproblémový, to jde každému. Většinou je to spojeno s problémy v rodině, kterých přibývá. Děti to nemají jednoduché. Mají se ve škole soustředit a zároveň třeba vidí, že se rodiče rozvádějí. Když se z toho pak někdo dostává, mám z toho vždy radost. Takováto překvapení mám nejraději. Snažím se být pedagogický optimista.
Přišel někdy okamžik, kdy jste chtěl svou práci vzdát a řekl si, že to nemáte zapotřebí?
Úplně ne. Když narazíte na nesebekritické rodiče, kteří jsou kritičtí akorát k vám, říkáte si, jestli to máte zapotřebí. Zabolí vás to. Ale takových chvil není zase tolik. Jezdím do Prahy na ČVUT, kde neučím, ale dělám odbornou práci. Už mi několikrát nabízeli, jestli bych tam nechtěl přejít na plný úvazek. Je to lákavé – ve školství je člověk svázaný spoustou věcí. Ale už jsem jim několikrát řekl, že učím rád a nechci se učitelství vzdát.


description: Voda v sečské přehradě, která se v polovině léta nebo i dříve proměnila v zelenou nevábnou kaši a odradila i ty nejotrlejší rekreanty, je čistá. Kvalita se zlepšuje už pátý rok za sebou. K nádrži se díky tomu vracejí turisté a chataři. Město i podnikatelé mají vyšší příjmy.

title: Renesance sečské přehrady. Voda se vyčistila a turisté se vracejí

maintext:
I čistá voda může někdy a někde působit docela nepatřičně. Právě tak tomu je v Seči. V tamní přehradě totiž stále končí splašky z vesnic na horním toku Chrudimky, které si dosud nepostavily kanalizaci. Desítky let nečistoty podporovaly bouřlivý růst sinic.
Ještě v roce 2011 hygienici v závěru července vydali zákaz koupání, který už do konce prázdnin nemohli odvolat. Nešťastní chataři tehdy sepsali petici, aby se už konečně něco stalo. Zdánlivě se od té doby nestalo nic, ale voda je přesto podstatně čistší než dříve. A není jasné proč.
„Myslím, že to neví nikdo. Je to milé překvapení. I na konci prázdnin je na Seči pěkná voda ke koupání a velká průhlednost téměř jeden a půl metru,“ řekl vedoucí chrudimských hygieniků Jaroslav Říha.
Čistá byla i loni, kdy se kvůli suchému létu čekal nástup sinic. Nepřišly, zato se do okolí přehradní nádrže vrací turisté, které v devadesátých letech vyhnala špinavá voda, město i podnikatelé mají vyšší příjmy, jachtaři si pochvalují, že se vody už není třeba štítit.
Čistá voda přináší víc peněz i do pokladny města
„Lidé si pronajímají chatičky, vydrží tu déle. Město, které na chod rekreační oblasti doplácelo třemi miliony ročně, je nyní naopak v plusu tři miliony,“ uvedl starosta Seče Marcel Vojtěch.
Krajský úřad kvůli sinicím na Seči zadal v roce 2012 Ústavu experimentální botaniky Akademie věd ČR výzkum na podrobnější zmapování nepříjemného jevu. „Pardubický kraj každoročně k této problematice svolává pracovní skupinu, ve které jsou zastoupeni mimo jiné starostové okolních obcí, odborníci z Akademie věd ČR, ale také zástupci z Povodí Labe, Krajské hygienické stanice, CHKO Železné Hory a další,“ uvedl tiskový mluvčí Pardubického kraje Dominik Barták.
Jenže odborníci z akademie věd paradoxně na zelenou vodu na Seči od té doby čekají marně. Soudí, že Seči pomohlo více faktorů, například nižší teplota vody, útlum či zánik strojírenské výroby v okolí Hlinska, úprava čističek na horním toku.
„Bohužel nemáme k dispozici ucelená data z let, kdy docházelo k výrazné tvorbě vodního květu, která bychom mohli porovnat se zatím získanými daty,“ uvádí autoři studie. Růstu sinic na Seči pomáhal dostatek fosforu a dalších živin z odpadních vod a hnojiv, které jsou obsaženy i v sedimentech na dně. Na čistírny odpadních vod chybí obcím, zvláště Hornímu Bradlu a Trhové Kamenici, peníze, odbahnit celou vodní nádrž by bylo příliš nákladné. Politici v minulosti dokonce uvažovali i o likvidaci sinic chemickými přípravky, ale nakonec to vzdali.
Přesto se na Seči dá i nyní koupat. Vodě v přehradě patrně pomohl i větší zájem úřadů o to, jak chataři likvidují fekálie. Není tajemstvím, že velká část z nich je pouštěla či ještě pouští do přehrady. „Dělají se namátková šetření, mezi lidmi se to rozkřiklo,“ řekl Říha.
Předseda vysokomýtského Yacht Klubu Petr Dymák, který před pěti lety přišel s peticí, aby úřady zakročily proti znečišťování přehrady, spokojen stále není. I když připouští, že chataři i hoteliéři na březích se k přehradě chovají šetrněji. „Ten problém se však může kdykoliv objevit znovu. Jsme teprve na začátku, musí se toho ještě hodně udělat. Nemůže být v pořádku to, že stovky obyvatel prostě pouští odpad do řeky tak, jako to bylo zvykem v 17. století v Paříži,“ uvedl Dymák.
Naopak starosta Seče Marcel Vojtěch věří, že přehrada už nikdy nezezelená. „Před nějakými patnácti lety se v Hlinsku postavila čistička a teď se to s odstupem času projevilo. Fosfor se vyplavil a projevily se samočistící schopnosti přehrady,“ řekl. Dodal, že čtyřicet tisíc rekreantů, kteří tu byli denně v dobách před revolucí, se už nevrátí.
„Ale stačí, že je tu přes léto kolem deseti až patnácti tisíc lidí denně. Majitelé restauračních zařízení se jen smějí, pro peníze jim stačí se jen ohnout,“ řekl.


description: Dvě velké břízy už musely z okolí kavárny v pardubických Tyršových sadech zmizet. Byly nebezpečné svému okolí. Ovšem v nedávno opraveném parku uschly i další stromy. Jasné je, že kácet se bude i nadále.

title: Břízy musely k zemi. V Tyršových sadech ovšem schnou i další stromy


description: Solidním tempem pokračuje výkup pozemků pod druhou částí obchvatu Chrudimi. Silničářům pravidelně přibývají do majetku další polnosti. V současnosti jim zbývá vykoupit třetina parcel.

title: Na pokračování obchvatu Chrudimi se čile vykupuje, chybí třetina pozemků


description: Zvony svatý Václav, Panna Maria a svatý Josef se s největší pravděpodobností ještě letos rozezní nad Litomyšlí. Na výrobu a instalaci nových zvonů ale výtěžek veřejné sbírky nestačí, hlavní část uhradí soukromí mecenáši.

title: V Litomyšli zvony po léta nebijí. Ale díky mecenášům zazní ještě letos


description: Teprve po necelých třech týdnech se podařilo odklidit trosky rozsáhlého požáru, který koncem srpna zachvátil část zařízení chvaletické tepelné elektrárny. Zároveň začala oprava poničeného kouřovodu a příprava náhradní dopravy paliva do kotlů tak, aby výroba mohla být po požáru co nejdříve obnovena.

title: Z elektrárny zmizely po požáru trosky, další bloky jsou mimo provoz


description: Policisté zjistili další podrobnosti k tragické nehodě větší dodávky, která se stala před prázdninami v obci Rybník u České Třebové. Řidič, který na ni doplatil, neměl vůbec za volantem sedět.

title: Za jízdu bez svolení majitele vozidla zaplatil řidič dodávky životem


description: Bez překvapení začala ve středu čtvrtá návštěva prezidenta Miloše Zemana v Pardubickém kraji. Hlava státu zkritizovala ochránce přírody, kteří brání splavnění Labe, Zeman se pustil také do připravované inkluze ve školách. V prvním dnu stihl i pokřtít knihu či promluvit s lidmi na náměstí v Holicích.

title: Zeman na východě Čech zkritizoval „zelené fanatiky“, odpůrce jezů na Labi


description: Sklízel spoustu chvály, ale neminula ho ani kritika. Přesto byl pardubický olympijský park nejnavštěvovanější v republice. V následujících letech by se zde tato akce mohla konat znovu.

title: Riopark přinesl do Pardubic pozitivní náladu, míní Pavel Stara

maintext:
Přivést ke sportu co nejvíce dětí a zviditelnit Pardubice v oblasti cestovního ruchu. Tyto cíle měl před sebou manažer Olympijského parku Pardubice Pavel Stara. Jeho týmu se podařilo oboje. Do parku během 16 dní přišlo zhruba 374 tisíc lidí, většinou děti.
„Rekordní čísla dělal například orientační běh, basketbal a golf. Oblíbené bylo i judo. Děti za rodiči chodily s tím, že už nechtějí dělat hokej nebo fotbal, ale třeba šerm a podobně, zkrátka se ukázaly i méně populární sporty,“ říká Stara.
Jak hodnotíte fungování Olympijského parku Pardubice?
Jednoznačně se dá hovořit o úspěšném projektu, který za 16 dní vnesl do Pardubic pozitivní náladu, sjednotil je a zviditelnil. Splnily se cíle, které jsme si dali – zvýšit návštěvnost Pardubic, zapojit do sportu co nejvíce dětí. Je jasné, že když to byl pro nás nevyzkoušený projekt, byly i dílčí věci, které je možné zlepšit. Zpětně se ale dá říct, že jsme neudělali žádnou velkou chybu, které bychom litovali.
Čeho si ceníte nejvíc?
Byl to park o lidech. Dali jsme příležitost sportovním klubům z regionu, v čemž vidím obrovskou devizu. Když se dětem sport líbil, mohly se rovnou s klubem domluvit na členství. To samé platí i o kultuře. Nechtěli jsme dublovat festivaly a přitáhnout sem velká jména. Proto zahajovací ceremoniál připravovalo Východočeské divadlo. Sport i kulturu zkrátka dělali místní lidé. A z toho pak pocházela pozitivní energie. Zmínil to i medailista Jirka Prskavec – řekl, že na Lipně to bylo fajn, ale v Pardubicích opravdu cítil to srdíčko.
Stížnosti na rušení klidu se neobjevily?
Nebyl důvod. Měli jsme asi dvě tři stížnosti, které jsme vždy řešili kompromisem. Rezidenti říkali, že jim to přijde, jako kdyby měl soused pouze zesílenou televizi. Nebyl to hudební festival, takže se neozýval žádný opakující se rytmus.
Kde by ještě bylo potřeba udělat vylepšení?
Lidé se ptali na otevírací dobu – proč jsme začínali v 9 a končili už v 16 hodin, kdy jsou lidé v práci. Park byl natolik rozmanitý, že si lidé mohli vzít dovolenou a strávit tam s dětmi několik dnů. Tak to bylo koncipované. Navíc byly i víkendy. Lidé si mohli vybrat. Otevírací doba byla taková hlavně kvůli dětem z příměstských táborů, pro ně byl primárně určen celý projekt, aby zase začaly sportovat. Ale to nebereme jako chybu. Dále mohlo být více sportovních prvků pro dospělé a seniory, ukázalo se totiž, že s dětmi chtějí více sportovat i dospělí. Pokud by se projekt opakoval, snažili bychom se spolu se sportovními kluby vymyslet prvky, kde by se mohli zapojit i rodiče. Pár stanovišť by mohlo být také pro seniory.
Kritiku sklidil i zahajovací ceremoniál.
Skutečně jsme chtěli připravit pochod lokalitou, kde park bude. Koncept byl, že chceme projít třídou Míru, Tyršovými sady, kolem Letního stadionu a do parku Na Špici, tedy lokalitami, kde druhý den začala fungovat sportoviště. Veškeré prvky byly umístěny tak, aby kolem nich lidé prošli. To, že přišlo 27 tisíc lidí, je známka, že jsme udělali dobře marketing, přestože jsme neměli téměř žádný billboard. Ale hodně nás mrzí, že lidé říkají, že to nestálo za nic, protože nic neviděli. Dvacet sedm tisíc lidí na jedno místo není možné umístit.
Co říkáte na kritiku ze strany zastupitele prvního městského obvodu Filipa Sedláka, že o zástupce sportovních klubů nebylo dostatečně postaráno?
Filip Sedlák je pro mě největší záhadou celého Olympijského parku Pardubice. Mrzí mě, že společnost dává prostor takovémuto člověku, byť je demokracie. Jestliže někde dobrovolně pracuji osm hodin a pak tvrdím, že jsem nevolník... Navíc všechny pomůcky, se kterými pracoval, byly nakoupeny z rozpočtu olympijského parku. Něco stojí marketing, dostali jsme tam děti, postarali se i o záchody, odpadky... Navíc je potřeba říct, že je to politik. Zviditelňoval se tam.
Některé sportovní prvky, které byly do parku nakoupeny, by se měly využívat i dál. O co konkrétně se jedná?
Do sportovních pomůcek se investovaly stovky tisíc korun. Vybudovaly se sloupy pro vodní slalomáře, nakoupily se atletické pomůcky, míče a podobně. Vše je to uskladněné a v majetku města. Teď se to bude řešit předávacími smlouvami. Některé pomůcky se samozřejmě během fungování parku zničily. Do konce roku by se měl vypsat grant, kdy by si sportovní kluby mohly zažádat o peníze na nákup dalších pomůcek. Je to poděkování za to, jak fantasticky fungovaly.
Která stanoviště měla největší úspěch?
Bylo by nefér to porovnávat. Naše hrací karta byla koncipovaná tak, aby se u populárnějších sportů netvořily fronty. Hlavním cílem bylo, aby si děti musely zkusit i menší sporty. Nakonec se výsledková listina jednotlivých stanovišť liší jen o pár desítek lidí.
Pardubice nakonec měly největší návštěvnost. Odhaduje se, že park navštívilo 374 tisíc lidí. Čekali jste to?
Počítali jsme s tím, že kdyby přišlo 5 000 lidí denně, celkem 80 – 100 tisíc lidí, řekli bychom si, že ten projekt měl smysl, a byli bychom spokojení. Že přišlo 374 tisíc lidí, je fantastické, dodává nám to větší energii přemýšlet, co v městě dál dělat.
Jak se ta návštěvnost počítala?
Jde o poměrně kvalifikované výpočty. Hrací karty mají QR kódy, takže jsme viděli, kolik dětí navštívilo stanoviště. Nesčítalo se to – jedno dítě mohlo navštívit třeba pět stanovišť, ale počítali jsme ho jednou. Počítalo se i s tím, že s dětmi přijde někdo dospělý. Kromě toho se konaly běhy a Pardubice na bruslích, kde jsme měli přesnou evidenci.
Čím podle vás právě Pardubice tolik táhly?
Je to souhra více faktorů - bylo strašně moc aktivit, Pardubice jsou ve středu republiky, jsou dostupné vlakem a mají dvě řeky a pěkné parky. Dělali jsme prezentaci Hradce Králové, měli jsme letáky v turistických lokalitách, byl tu turistický vláček... Věděli jsme, že tento projekt má potenciál. Překvapilo nás jen množství lidí. Pardubice jsou v oblasti cestovního ruchu stále na chvostu a tohle mohlo ukázat nový směr.
Pavel Stara Studoval na Fakultě tělesné výchovy a sportu Univerzity Karlovy v Praze, poté anglický jazyk na Státní jazykové škole v Praze. Je zakladatelem České asociace kondičních center, mezi léty 1998 a 2002 byl asistentem ředitele a posléze ředitelem Sportcentra YMCA. Působil v pozici generálního manažera dvou předních basketbalových klubů v České republice (BK Děčín – 6 let, BK Pardubice – 4 roky), od roku 2012 do současnosti je předsedou představenstva BK Pardubice. Z pozice manažera vedl dva roky basketbalový reprezentační tým mužů. Od roku 2012 je členem představenstva Asociace ligových klubů.
Není pak škoda, že televizní přenosy byly vždy jen z Lipna, které takový úspěch nemělo?
Ale je to v pořádku. Český olympijský výbor organizoval pouze park na Lipně. Pokud bude koncept olympijských parků pokračovat dál, myslím si, že dojde i k daleko větší marketingové podpoře lokálních parků. Samozřejmě nás to také mrzelo. Objevila se tu spousta billboardů na Lipno, což lidi štvalo. Česká televize navíc měla většinu lidí v Riu a pak štáb na Lipně.
Předseda Českého olympijského výboru Jiří Kejval uvedl, že by v následujících letech mohlo být parků víc. Je reálné, aby by vznikl opět v Pardubicích?
Jestliže se ukáže, že lidé nějaký projekt chtějí, mělo by se udělat vše proto, aby se v něm pokračovalo. V mezidobí by se měl vymyslet koncept, který by jednotlivé projekty propojoval. Je potřeba to nezačít řešit až v říjnu nebo listopadu, ale okamžitě, aby se to stihlo. Město má proces schvalování, komisí, rad, zastupitelstva, veřejných soutěží a podobně. Na rozhodnutí je relativně krátký čas.
Jak dopadl rozpočet?
Ještě nevíme. Budeme rádi, když bude vyrovnaný, ale mělo by to vyjít. Nastřelil se v prosinci, kdy ještě nebyl jasný rozsah, podmínky a podobně. I když bude zisk půl milionu, nebo ztráta půl milionu, stále to bude úspěšný projekt.


description: Špatné ořezy, žádný vodoznak, stejná sériová čísla. Tříčlenná skupinka padělatelů peněz si počínala značně amatérsky. Za mizerné padělky, které vytiskla v hodnotě přesahující 200 tisíc korun, nakoupila drahé mobily.

title: Podvodníci vytiskli mizerné padělky, pak s nimi platili za drahé mobily


description: Čtyři roky. To je doba, za kterou většina žáků vystuduje střední školu. Pro většinu politiků je to zase období, ve kterém mají čas na práci, než jim voliči svými hlasy opět dají, či nedají důvěru. MF DNES oslovila dvacet osobností z Pardubického kraje, aby oznámkovaly práci hejtmana Martina Netolického.

title: Hejtman v hodnocení osobností obstál, ocenily zejména jeho vystupování

maintext:
Netolický stojí v čele kraje od roku 2012 a za pět týdnů bude v krajských volbách svou pozici obhajovat. Práci hejtmana hodnotili i čtenáři serveru iDNES.cz. Ti Netolickému v konečném součtu dali známku 2.8, což byl čtvrtý nejlepší výsledek ze všech hejtmanů napříč Českou republikou (více najdete ZDE).
Osobnosti z kraje byly ještě o něco shovívavější. Průměr všech udělených známek z deseti různých „předmětů“ se jen lehce přehoupl přes dvojku (2,106). Dvojky ostatně dostal takřka ze všech hodnocených oblastí s výjimkou školství a dopravy. Výsledky vysvědčení považuje hejtman za férové.
Když to vezmu z nadhledu, tak vysvědčení situaci poměrně vystihuje, doprava je mimořádně tragická, i kritika za školství je zčásti oprávněná, byť nás ministerstvo školství dává za vzor za spolupráci s firmami,“ uvedl Martin Netolický.
Právě doprava dopadla nejhůře, průměr známek od osobností byl 2,75. „Jelikož bydlím na vesnici a musím jezdit po okresních silnicích, tak nejhůře hodnotím dopravu. To, po čem se někde jezdí, je děs a hrůza,“ uvedl například fotograf Pavel Šmíd.
Ne všem ale přišla situace tak tragická. „Snaží se v rámci peněz, které kraj má, vylepšovat stav krajských silnic, tedy nejvytíženějších dvojek a trojek,“ uvedl například podnikatel Robert Vokáč, který provozuje mimo jiné i skiareál v Hlinsku.
Jen o málo lépe dopadlo školství. Hejtmanovi nepomohlo dřívější slučování především středních škol, které musel po vlně protestů zastavit.
„Nedivím se lidem, že za největší problém považují dopravu. Jsou tu desítky let zanedbané silnice. Chtěl bych se omluvit za okresní národní výbory, za okresní úřady i za předcházející jednání Pardubického kraje. I když do silnic šly miliardy, za tři a půl roku se takové množství silnic opravit nedá,“ uvedl Netolický.
„Kraj by se měl ke školám víc chovat jako partner, ne jako nadřízený,“ uvedla ředitelka Gymnázia Josefa Ressela v Chrudimi Klára Jelinková.Ta naopak ocenila přístup Netolického k propagaci cestovního ruchu v kraji (celková známka 2,2). „Propaguje kraj velmi intenzivně a statečně, láká svou přítomností na různá zajímavá místa a akce,“ všimla si Jelinková.
Většina dotázaných hodnotila kladně především hejtmanovo vystupování na veřejnosti. Za to si vysloužil průměrnou známku 1,7. Svůj nízký věk, když nastupoval do funkce, bylo mu 30 let, dokázal často přetavit ve výhodu.
„Jako hejtman mne Netolický hrozně překvapil. Protože když nastoupil do funkce, tak jsem si říkal: Co to dítě tam dělá? Byl jsem tehdy hodně na rozpacích. Ale musím říci, že když jsem poté sledoval jeho vystupování ve zprávách a když jsem se poté s ním potkal, tak mne velmi mile jako politik překvapil. Jeho působení v roli hejtmana musím hodnotit velmi kladně,“ řekl katolický kněz Zbigniew Czendlik.
„Na mne působí dojmem správného muže na svém místě. Radujme se, že tu nemáme kupříkladu Michala Haška s tiskovou mluvčí Mrencovou,“ přidává podnikatel Kvido Štěpánek.


description: Debaklem skončila snaha zvelebit největší kruhový objezd ve Svitavách, kterým projíždí denně tisíce řidičů. Městu nevyšlo to, co se podařilo před třemi lety v Moravské Třebové, kde „za pár korun“ vyzdobili střed objezdu imitací lesa, ve kterém stojí starý důlní vozík z bývalých šamotových závodů.

title: Svitavští radní chtěli zkrášlit kruhovou křižovatku uměním. Pak couvli


description: Ve srovnání s řadou dalších oblastí nebyly prázdninové úlovky houbařů v Pardubickém kraji moc vysoké, o to úrodnější mělo být září. Jenomže srážky opět nedorazily v dostatečné míře a nějakých houbařských žních se zatím nedá pro příští týdny mluvit.

title: Mykologové chystají výstavu. Kvůli horku hledají houby všichni, kde se dá


description: V pardubické ulici Na Třísle panuje čilý ruch. Do budovy bývalé Střední průmyslové školy chemické se stěhuje nábytek i spisy, technici upravují dveře, dlaždiči přilehlé chodníky a chystá se počítačová síť. Hned vedle okresního soudu totiž míří ze Sukovy třídy pobočka krajského soudu se všemi 110 zaměstnanci.

title: Pardubická pobočka krajského soudu se stěhuje, nově bude soudit i vrahy

maintext:
Provoz soudu v nové budově bude plně obnoven 23. září. Nejbližší soudní jednání jsou nařízena od října, a to výhradně v nových prostorách. Nejvýznamnější kompetenční změna nastane až v lednu.
„Ta nejzávažnější trestná činnost jako jsou vraždy, zabití, znásilňování a podobně bude od ledna projednávána přímo v Pardubicích. Nyní se jedná o personálním obsazení jednotlivých úseků,“ uvedla mluvčí soudu Kateřina Podeszwová.
Kvůli stěhování se agenda soudu z velké části zastavila, zajišťuje pouze neodkladné činnosti.
„V případě velmi nutných úkonů, které se týkají lhůtovaných věcí v řádech hodin či několika málo dnů, jsme připraveni s kolegy rozhodovat v provizorních prostorách. Určitě ale jsou vyloučené věci, které by vyžadovaly nařízení jednání,“ uvedl Jan Ducháček pověřený řízením pobočky.
Při stěhování pomáhají i odsouzení z pardubické věznice, což práce zlevní. „Jsme s nimi velmi spokojení, už dříve jsme je využívali třeba na mytí oken v budově Krajského soudu v Hradci Králové,“ řekla mluvčí soudu Kateřina Podeszwová. Podle ní nemají vězni šanci, že by nahlédli do spisů, ochrana osobních údajů je zaručena. „Konzultovali jsme to s Vězeňskou službou a vychytali jsme všechny možnosti, které by mohly nastat. Jsou neustále pod dohledem Vězeňské služby i zaměstnanců,“ dodala mluvčí.
Budova bývalé školy podstoupila celkovou modernizaci, náklady by měly dosáhnout téměř 87 milionů korun, z toho stavební část asi 83 milionů. Investici platí ministerstvo spravedlnosti. Hlavní vstup do nové budovy bude společný pro Okresní soud v Pardubicích i pobočku krajského soudu.


description: Vlaky se sice vrátily na trať mezi Ústím nad Orlicí a Letohradem už koncem června, ale od pondělí se provoz opět zkomplikuje. Kvůli broušení kolejnic železničáři plánují výluky. Po jejich dobu od 8.05 do 17.05 nahradí všechny vlaky v tomto úseku autobusy.

title: Na opravené trati za půl miliardy jsou opět výluky, brousí se koleje


description: Zvídavost a vztah k minulosti. To jsou vlastnosti, kvůli nimž se lidé o víkendu vypravili do otevřených památek při takzvaných Dnech evropského dědictví. Patřilo mezi ně i pardubické divadlo.

title: Továrna na zábavu, kde nejhůř vidí ředitel. Lidé pronikli do útrob divadla

maintext:
Zhotovení paruky trvá přibližně 40 hodin. Osvětlovač má k dispozici 150 okruhů světel. Ředitelská lóže, ve které usedají hosté jako třeba letos Jiří Bartoška, je z diváckého hlediska vlastně místem nejhorším.
Také tyto informace zazněly na sobotním návštěvním dni Východočeského divadla Pardubice, které představilo nejen svoje zákulisí, ale i jednotlivé divadelní profese.
„My vám ukážeme, co všechno předchází premiéře představení,“ říká jedné ze skupinek návštěvníků herec Ladislav Špiner a vysvětluje, co je ferman, tedy plán obsazení nového kusu, jak zkouší, jak spolupracují s režisérem a že první zkoušky mají přívlastek „ztrapňovací“.
Později přijde „generálkový týden“ se zkouškami v kostýmech a kulisách, ve světlech, se zvukem. „Všechno se to spojí, omáčka se smíchá a my vám dáme při premiéře ochutnat, co jsme nazkoušeli,“ dodal průvodce.
Poté se již hosté posunovali od jedné více či méně tajemné profese ke druhé. První z nich - jak zaznělo „jedna z nejdůležitějších“ - byl inspicient, který by měl před představením a při něm všechno pohlídat. Osvětlovač, který se představil jako Zdeněk, poté prozradil, že pracuje se 150 okruhy světel a že například během představení Richarda III. bylo 190 světelných změn. Také ukázal inteligentní světla ovládaná myší. Zvukař Lukáš zaujal zvukovými efekty, například spustil déšť či splachovadlo.
Rekvizitářka předvedla ohebné nože, meče i šperky
Šéfka rekvizitářů vybrala k ukázce nože, které se při styku s tělem ochotně ohnou, pistole, meče, bankovky, dobové noviny, masky, šperky a další předměty. To nejdůležitější však je, aby byly ve správnou dobu na správném místě.
Od garderobiérky Marie se hosté dozvěděli i to, že herci z pověrčivosti nemají rádi, když se něco zašívá narychlo přímo na nich, protože se říká, že se jim přitom „zašije paměť“. Převlékání během představení pak prý někdy vypadá jako „pit stop“ neboli rychlá zastávka vozů v boxu při formuli 1.
Výroba jedné paruky trvá asi 40 hodin. Nejrozšířenějším způsobem výroby je poutkování. Je třeba veliké trpělivosti. Podle vlásenkářky Ivy herci používají paruky z vlasů pravých i umělých.
„Jsou tady paruky, které jsou starší víc než 40 let. Když se o vlasy staráte jako o svoje a dáte jim, co potřebují, jsou věčné. Pravé vlasy vydrží všechno. Ale umělé jsou na jednu hru. Tedy zhruba na padesát repríz,“ řekla.
Hosté divadla po skupinách poznávali i práci šéfa techniků Josefa, který je povozil na točně s osmimetrovým průměrem. Tu pak spatřili i zespodu mezi kulisami pod jevištními prkny při prohlídce divadla „od půdy po podzemí“.
„Hrát divadlo, to je vlastně velká továrna,“ zaznělo z úst staršího návštěvníka. „Kdybyste viděli, co se během představení děje, tak byste se zbláznili. Je to malé mraveniště, ale každý ví, co má dělat. My se tady neustále míjíme, ale nikdo se nesrazí,“ řekl Ladislav Špiner.
Od továrny jako pracoviště se však přece jen divadlo liší. Herec Petr Borovec přiznal, že pracovat v takových prostorách je pro něj radost. „Divadlo vnímám jako památku, ne pracoviště. Za celou dobu, když ráno vstávám, si nikdy neříkám, že jdu do práce.“
Divadelníci potřebují zvukaře a vlásenkáře
„Je to fajn zatraktivnit naši práci, už jenom proto, že potřebujeme vlásenkáře a zvukaře, někoho může tato práce zaujmout. Navíc je tu zákulisí, které málokdo viděl,“ řekla dramaturgyně Anna Hlaváčková, která návštěvníkům přiblížila dramaturgii souboru, aby byly jeho síly rovnoměrně rozloženy. V této sezoně chystají divadelníci osm premiér, dvě na malé ve dvoře a šest na velké scéně.
Herečka Dagmar Novotná návštěvníky provedla historií divadla v Pardubicích. První dochovaná písemná zmínka o hraní divadla je totiž již z roku 1552.
Základní kámen dnešní scény z doby secese je z roku 1907, divadlo bylo slavnostně otevřeno o dva roky později. K významným datům patří i rok 1942, kdy okupanti popravili sedm členů souboru a jeho činnost byla až do konce války ukončena.
Za slavnou éru divadla jsou pokládána padesátá a šedesátá léta. Herečka rovněž přiblížila období rekonstrukcí, pochlubila se akustikou vylepšenou po instalaci obrovského lustru i zvonem pro slavnostní příležitosti ve foyer. „Hrát v takovém divadle je radost. Navíc všichni tady pracují na sto procent. Jsou tu fajn lidi, a schopní,“ dodala.
Hostům se otevřené dveře divadla i mimo dobu představení zjevně zamlouvaly. „Do divadla chodíme často, ale zázemí jsme neznali. Prohlídka se nám moc líbila, průvodci byli ochotní, velmi příjemní. Je dobré vidět všechno na vlastní oči,“ řekla Hana Brožková z Pardubic.


description: Programem Přátelská nemocnice chtějí zdravotníci nemocnic v kraji zlepšit firemní kulturu. Radní Pardubického kraje nyní odsouhlasili jeho finanční podporu.

title: Nemocnice se postarají, aby lidé nebloudili a byli k sobě přátelštější


description: Na chráněný park Peliny, skalnatý útvar na kraji Chocně, jsou obyvatelé města hrdí. Některým patriotům ale vadí, že tento skalní útvar stále více zarůstá křovinami a náletovými stromy.

title: Lidé v Chocni si přejí, aby byly zase vidět dnes zarostlé skalní útvary

maintext:
Patří mezi ně i choceňský badatel a písmák Jiří Havlíček. Ten usiluje o to, aby odborníci vybrali některé dřeviny a nechali chráněné území ve vybraných místech „odzelenit“, aby krása Pelin více vynikla.
„Je třeba oslovit ochranáře a dendrology, aby Peliny prozkoumali, ohodnotili a vybrali stromy, které by bylo možné skácet. To by mohlo zaštítit město,“ řekl Jiří Havlíček. Ten upozorňuje, že ve chráněné oblasti roste spousta teplomilných rostlin. „Stromy zastínily skály tak, že hrozí, že některé vyhynou. Třeba žlutá tařice skalní,“ varuje. ̈
Starosta Chocně Ladislav Valtr záměr podporuje. „Určitě jsem na straně lidí, kteří chtějí, aby byly skály více udržované a více prokoukly. Peliny jsou jednoznačně jednou z největších dominant Chocně a je jasné, že se v čase změnily a dlouho zarůstají. Vyzvu proto pracovníky životního prostředí Pardubického kraje, aby vyslali své odborníky co nejdříve prověřit, nakolik se dají provést ve skalách čas od času zásahy, které je zbaví novodobých náletů,“ dodává starosta.
Podporuje to i ředitel Orlického muzea v Chocni Michal Hofman. „Náletovou složku Pelin je třeba odstranit, utlačuje původní suchomilné rostliny. Tím by se prosvětlil prostor, opukové skály by vynikly. Tak jako na dobových pohlednicích Pelin z období Rakouska-Uherska či první republiky,“ míní a dodává, že největší slávu zažil někdejší knížecí park Peliny při velké živnostensko hospodářské a průmyslové výstavě v létě roku 1914.
„Výstaviště bylo krásně vyzdobené květinovými záhony, byly zde cestičky, palmy, osvětlení,“ poznamenává Michal Hofman. Mluvčí krajského úřadu Dominik Barták sdělil, že v přírodních rezervacích, jako jsou Peliny, stát chrání ucelené ekosystémy, tedy skalní útvary, les, rostliny a další složky ekosystému jako celek.
„V rámci péče o takovou rezervaci nelze jednostranně upřednostnit výhled na skalní útvar. Na základě konkrétního návrhu je však možno posoudit, zda a za jakých podmínek lze provést těžbu části porostů tak, aby mimo jiné došlo i k odclonění skalního útvaru,“ sdělil mluvčí.