title: Bla, bla, bla. Americké i české celebrity po zvolení Trumpa a Zemana hrozily emigrací. Proč neodešly?

maintext:
Pamatujete? Několik hodin poté, co bylo jasné, že Donald Trump vyhraje volby, se objevily zprávy, že zkolaboval kvůli obrovskému zájmu web kanadského imigračního úřadu. Američané se prý chytali kvůli „šílenci“ Trumpovi emigrovat. Pravda je na tom jediná – kanadský web na chvíli skutečně zkolaboval. Jinak to byly a jsou samé výmysly. Ještě daleko častěji o emigraci plácají různé celebrity. Stalo se tak i po volbě Miloše Zemana.
Ve skutečnosti se do Kanady žádná masová migrace Američanů po Trumpově zvolení nekoná. Vše probíhá, jako v minulých letech. Přestože USA mají 325 milionů obyvatel, do Kanady se ročně odstěhuje pouze 8 až 10 tisíc lidí, což je téměř nic. Američany jejich severní soused moc neláká, protože získat zde pracovní povolení není až tak jednoduché a je zde na trhu práce hodně velká konkurence. Navíc jsou tam vyšší daně (i když větší sociální vymoženosti). A to si pak každý Američan rozmyslí, zda se odstěhuje.
Americká média (následně další po celém světě) ale většinu tohoto roku dávala ochotně slovo vypjatým a zcela nesmyslným řečem nejrůznější celebrit, které v průběhu roku oznamovaly, že když Trump vyhraje, raději emigrují.
Bylo jich několik desítek. Mezi jinými zpěvačka Barbra Streisand, herečka Cher, herečka a modelka Amber Rose (i když ta je spíše známá pouze přes velikost svých prsou a pozadí), zpěvačka Miley Cyrus, či herec Bryan Cranston.
Nikdo se samozřejmě ale nikam nestěhuje. Je to většinou jen takové hloupé vyhrožování a nemístné ovlivňování veřejnosti. Dokonce by se to dalo nazvat popíráním demokratického volebního procesu. Což ostatně příznivci Hillary Clintonové dělají do dnešních dnů.
Američtí mladí muži utíkali do Kanady z politických důvodů pouze v 60. a 70. letech, protože mnohým hrozilo, že by museli do války ve Vietnamu. Odhady hovoří o tom, že tehdy do Kanady odešlo 30 až 40 tisíc amerických „dezertérů“.
Vyhrožování emigrací ale není pouze specialitou amerických slavných osobností.
Zpěvačka Bára Basiková například po zvolení Miloše Zemana v roce 2013 rozeslala svým přátelům SMS zprávu, v níž napsala: „Milí přátelé a kamarádi. Nemám facebook, tak vám posílám sms. Dnešní tragickou událost jsem obrečela, je mi strašně. Nechci tady žít a vychovávat svoje dítě. Objevila jsem lásku a pochopení v jiné zemi, a pokud to bude jen trochu možné, odjedu tam. Navždy. S láskou vaše Bára Basiková.“
Proč to okamžitě neudělala? Protože v případě celebrit v demokratických zemích je to většinou jen plané tlachání.
Po zvolení Zemana se objevily i spekulace, že o odjezdu uvažují i další hvězdy českého showbyznysu. Nic takového se ale nedělo a neděje.
Zpěvák Aleš Brichta v roce 2006 zvažoval emigraci (zemi neupřesnil), pokud by tehdy ve volbách sestavila ČSSD vládu s podporou komunistů.
Posledním příkladem nutkavé potřeby říci něco „velkého“, pocítil zpěvák David Kraus. Na dotaz, zda by jeho otec, herec a moderátor Jan Kraus, mohl být budoucím českým prezidentem, odpověděl: „Můj táta, kdyby se stal prezidentem, opouštím Českou republiku. To můžete napsat. Asi bych sbalil kufry.“ Jistě, „asi“ by balil kufry.
Hraní si s kartou možné emigrace je v případě známých lidí pofiderní a vyděračská hra. Je to ovlivňování politiky nepatřičnými prostředky. A hlavně už je to nuda, slyšet po každé volbě, která se někomu nelíbí, že někdo se chce odstěhovat.
Pro lidi, kteří skutečně skončili v dobách komunismu nedobrovolně v emigraci, jako byli třeba písničkář Jaroslav Hutka, nebo dramatik Pavel Kohout, to musí znít strašlivě.


description: Inspirativní Čína, tedy inspirativní aspoň pro někoho, má zvláštní metody, jak udržet kázeň v řadách samotné komunistické strany. Jak uvádí mezinárodní organizace pro lidská práva Human Rights Watch (HRW), mučení, samovazba a zadržování na tajných místech se využívají při vyšetřování činitelů vládnoucí Komunistické strany Číny podezřelé z korupce.

title: Komunistická strana Číny mučí své vlastní členy, aby se přiznali ke korupci

maintext:
O mučení komunistických činitelů vlastní stranou se Human Rights Watch zmiňuje ve dvou stránkové zprávě zveřejněné v Hongkongu, kterou cituje i ČTK. HRW tvrdí, že kvůli těmto praktikám od roku 2010 zemřelo nejméně 11 zadržených činitelů strany.
"Prezident Si Ťin-pching vybudoval svou protikorupční kampaň na systému zadržování v nelegálních zařízeních," říká šéfka čínské pobočky HRW Sophie Richardsonová. "Mučení podezřelých s cílem vynutit z nich přiznání korupci neukončí, bude ale znamenat konec důvěry v čínský právní systém." dodala.
Čínský režim používá systém mimosoudních nástrojů zvaných šuang-kuej. Svědectví podali čtyři bývalí zadržení a jejich příbuzní, citovány jsou také články z médií a dalších zdrojů.
Tažení proti korupci je oblíbené téma čínských vůdců a současný čínský prezident Si Ťin-pching slíbil boj proti korupci v řadách úředníků, která podle něj ohrožuje existenci komunistické strany.
Výsledkem jsou nevyjasněná zmizení některých činitelů, mučení, odpírání spánku, vody a jídla a bití.
„Nenechali mě spát. Celých deset dní jsem nezamhouřil oko,“ říká podle HRW jeden z bývalých vězňů. "Pořád mi opakovali, abych 'vysvětlil problémy'. Kolik prý jsem dostal peněz? Donutili mě, abych si to vymyslel. Musel jsem si to vymyslet - pokud bych to neudělal, tak by mě zmlátili,“ říká další oběť systému.
Metoda „šuang-kuej“ sice za normálních okolností zakazuje používání násilí, ale lze učinit výjimku, pokud jde o podezření ze spiknutí, manipulaci s důkazy, nebo pokud není důkazů dost. Lze si snadno představit, že pak lze tyto praktiky použít prakticky vždycky. Na veřejnosti se o těchto postupech samozřejmě nemluví a vše se děje na utajených místech.
Podle HRW v roce 2015 strana vedla 330 000 vnitřních vyšetřování protikorupčních případů a praktika šuang-kuej byla aplikována v 33 000 až 66 000 případů. Může to být také nástroj pro vnitrostranické čistky a potlačení některých stranických frakcí. O život prý přišlo 11 osob, vyšetřovány byly desítky činitelů. Zadržení tráví v zařízeních dny, týdny i měsíce.
Je pravda, že někteří Číňané soudí, že si vyšetřovaní podobné metody zaslouží. Jde ale o to, že se komunistická strana postavila nad běžný systém spravedlnosti a nikdo ji nemůže kontrolovat. Pak mohou být oběťmi snadno i nevinní. Strana má 88 milionů členů a tyto praktiky se provozují už od roku 1990.
Korupce se objevuje tam, kde není možné dosáhnout nějakého statku, věcí nebo služeb, normálním postupem. Proto tak bují v uzavřených společnostech a žádná represe na tom nic nezmění. Mocenský systém založený na vládě jedné strany, přesněji řečeno agentury, která rozděluje privilegia svým věrným členům, je pro korupci přímo ideální. Pokud se nezmění systém, nepohne s korupcí nikdo, ani kdyby hned po rozsudku provinilce – nebo domnělé provinilce – věšel na náměstích.

fasttext_language: cs


description: Policie v noci na dnešek zadržela devětatřicetiletého muže podezřelého ze sedmi sobotních výhrůžek bombou v Praze. Oznámil uložení bomb v nemocnicích i na hlavním nádraží. Při zadržení byl muž opilý, bombou hrozil už dřív. Na webu to dnes oznámil mluvčí pražské police Jan Daněk.

title: Policie zadržela podezřelého ze sobotních výhrůžek bombou v Praze


description: Osobností letošního roku se podle amerického časopisu Time stal nově zvolený prezident Spojených států Donald Trump. Mezi poraženými finalisty je mimo jiných jeho neúspěšná prezidentská konkurentka Hillary Clintonová. Tradiční přehled osobností, které během končícího roku nejvíce ovládly zpravodajství a veřejný život, zveřejnila dnes redakce Time.

title: Osobností roku časopisu Time se stal Donald Trump


description: Tři menší odborové svazy České pošty vyhlásily na 19. prosince dvouhodinovou výstražnou stávku. Protestu kvůli požadavku na zvýšení mezd o 2500 Kč měsíčně se zúčastní kolem 6000 lidí, tedy pětina zaměstnanců podniku, sdělil dnes ČTK předseda stávkového výboru Evžen Dvorský.

title: Odboráři České pošty vyhlásili na 19. prosince stávku


authors:
Petr Topič
Mafra

description: Ministr financí Andrej Babiš chce v polovině příštího roku spustit účtenkovou loterii, jejímž smyslem má být zpopularizování EET. Jeho resort již vypsal výběrové řízení, zájemci o tuto „zakázku snů“ se mohou přihlásit do 10. ledna. Domnívám se, že až se potenciální zájemci podrobněji seznámí se zadáním, zařadí rychle zpátečku.

title: Babišova účtenková loterie bude jako kadibudka. Přiletí pár hladových much, zabzučí si a už se nevrátí

maintext:
Zatím tedy usuzuji jen z toho, co proniklo do novin. Tedy, že se má losovat jednou měsíčně a za celý rok se má mezi sběratele účtenek „rozdat“ 65 milionů korun. A někdo snad bude mít i takovou kliku a vyhraje auto. Nevím nevím, ale pro Čechy, kteří ročně roztočí v hazardu přes 150 miliard korun, tohle asi moc velké terno nebude, že?
Když to rozpočítáme, vyjde nám, že v každém měsíci v roce na výhry půjde zhruba 5,417 milionu korun. Za měsíc mohou být teoreticky (ale myslím, že i reálně) vydány od obchodníků desítky milionů účtenek. Pokud by je všichni jejich majitelé nějakým způsobem přihlásili do soutěže, pravděpodobnost výhry je méně než miniaturní. A aby to bylo nějaké lákadlo, výhry by musely být nejméně alespoň v řádu několika set korun či tisíců korun, čímž se nepravděpodobnost výhry ještě zvyšuje. Nicméně si však nejsem jist, zda je úplně v pořádku, aby stát rozdával peníze z pokladny všech daňových poplatníků do nějaké hry nebo delegoval to na firmu, která to bude dělat za něj.
Dále tu chybí další důležité informace. Kolik bude výher na jednotlivé losování? Budou tyto výhry daněny? Kdo bude vybírat případné věcné ceny do soutěže? Podle jakých podmínek se budou ceny vybírat či porovnávat? Připouštím, že všechny tyto záležitosti mohou být součástí podmínek výběrového řízení a potenciální uchazeči předloží své vize. Ale když vezmeme, kolik je silných loterijních nebo hazardních subjektů v zemi, jaký je jejich obrat, tak nevím, co by je vedlo k nějaké miniaturní státní zakázce za „pár drobných“. Tu získá samozřejmě ten, kdo nabídne nejnižší cenu. Jediná tato věta je na tom celém nesmyslu zcela v pořádku.
Další otázkou budou samotné posílání účtenek. Zcela jistě budou fungovat mobilní aplikace či webové stránky, kam se to bude nahrávat. Ale jsem pak zvědav, jak (a jestli vůbec) se do loterie bude hlásit nějaká babička z venkova (prosím neplést s 87letou důchodkyní z Kladna, která s Andrejem Babišem ladila pozměňovací návrhy k celému systému EET), která s počítačem neumí, má starou Nokii (pokud vůbec) a její jedinou možností, jak poslat účtenky do loterie je jít s nimi na poštu. A ta také, jak víme, není zadarmo.
Samozřejmě, že tento Babišův „trhák“ si najde své příznivce. Češi jsou od přírody soutěživí a každá výhra vždy potěší. Někdo kvůli tomu třeba bude chodit nakupovat i nadesetkrát, aby měl více účtenek a za měsíc jich pošle do slosování sto. Příští měsíc opět sto a stejně nic nevyhraje. Takže se na to brzy vykašle. A většina lidí to bude ignorovat od samého začátku. Takže celá slavná loterie EET bude připomínat kadibudku, která jak známo vždy pár much přitáhne. Mouchy, mušky i masařky si zabzučí, zatřou si nožkama, některé si třeba i čichnou k obsahu a pak postupně všechny odletí. Některé z nich třeba přiletí ještě jednou nebo dvakrát. Ale potřetí už se žádná z nich nevrátí. A nebo to snad všechno bude úplně jinak...?


description: „Před rokem 1989 mi matka říkala, ať Kryla poslouchám, ale potichu a při zavřených oknech. Do prdele, už jsme tam zase, jen metody jsou jiné!“ Těmito větami končí dopis jednoho našeho velmi naštvaného a smutného čtenáře, který popisuje první zkušenosti svých přátel a známých se zaváděním elektronické evidence.

title: Daně podle Babiše: Strach a msta všude kolem nás


description: Gatestone institut ve své nové zprávě poukazuje na skutečnost, kterou mainstreamová media taktně nevidí. V západní Evropě dochází k masivnímu porušování svobody slova - pokud úřady shledají ono slovo dostatečně protiimigrantským.

title: Téma imigrace: Západ prohrává svobodu slova

maintext:
V holandském městě Sliedrecht dorazila policie do kanceláře místního občana Marka Jongeneela. Policisté mu sdělili, že tweetuje „příliš mnoho" a že by si měl „dávat pozor na svůj tón": jeho tweety „se mohou jevit jako pobuřující". Jaké byly jeho tweety? Také plyn a masokostní moučka? Kdepak! Napsal: „Vysoká škola v Sliedrechtu přichází s návrhem přijmout 250 uprchlíků v průběhu příštích dvou let. To je ale špatný nápad!" Vedle toho napsal na Twitter: „Měli bychom to dopustit?!"
Policejní mluvčí k zákroku (a řadě dalších podobných - policie navštívila kvůli tweetům asi dvacet lidí) lakonicky vysvětlil: Stránky na Facebooku a účty na Twitteru monitoruje v reálném čase deset zpravodajských jednotek "digitálních detektivů", hledají příspěvky, které jdou příliš daleko. Poté, když něco najdou, mohou policisté „navštívit autory a vysvětlit jim, jaký vliv mohou jejich příspěvky nebo tweety mít na internetu." Jinými slovy - Nizozemsko, přestože jde o tradičně tolerantní zemi, aktivně provozuje cenzuru sociálních sítí prostřednictvím policie. Což je fakt, který v roce 2016 děsí.
Nejde jen o Nizozemí. V únoru 2016 v Británii zatkli místního občana Scotta Clarka za post na Facebooku, že syrští uprchlíci by měli „vidět naši odpornou stránku." Také na Facebooku komentoval sexuální útoky na ženy na Silvestra v německém Kolíně nad Rýnem páchané muži arabského či severoafrického vzhledu: „Pokud se něco stane jakékoliv mladé dívce, osobně plivnu do tváře radních, kteří tlačili a tlačili, aby zde byli umístěni." Nebo: „Je to prakticky islámská invaze. Prakticky upadáme. Právě jsem viděl 15 Syřanů v místní hospodě. Jsem proti jejich příjezdu od začátku." Inspektor Ewan Wilson z policejního oddělení v Dunoonu k tomu řekl Guardianu: "Doufám, že zatčení této osoby vysílá jasný signál, že skotská policie nebude tolerovat žádnou formu činností, které by mohly vyvolávat nenávist a provokovat urážlivými komentáři na sociálních sítích."
Podobné causy nalezneme i Německu. Za své posty stáli před soudem manželé Peter a Melanie M. za vytvoření protiimigrační facebookovské stránky. Psali na ní: „Válka a ekonomičtí uprchlíci zaplavují naši zemi. Přinášejí teror, strach, smutek. Oni znásilňují naše ženy a ohrožují naše děti. Udělejme tomu konec!" On dostal devět měsíců podmínku, ona tisíc dvě stě eur pokuty.
Prostě - svoboda slova začíná být v západní Evropě zásadně omezena, pokud byste chtěli vyjadřovat jakékoliv negativní postoje k imigrantům. To samozřejmě je konec demokracie - a tím spíš, že tento stupeň cenzury je nejspíš jen počátkem k cenzorní vlně, která nás ještě čeká.


description: Česká republika udržuje nejlepší vztahy se Slovenskem, Rakouskem a Polskem. Naopak nejméně vřelé je mají Češi k Rusku a Číně. Vyplývá to z aktuálního průzkumu Centra pro výzkum veřejného mínění (CVVM). V porovnání s loňským rokem vztahy se všemi deseti vybranými zeměmi ochladly, nejvíce s Čínou a Velkou Británií. Minimálně se změnilo hodnocení v případě Rakouska.

title: ČR má podle lidí nejlepší vztah s Polskem, nejhorší s Ruskem


description: Osobnosti z hereckého i hudebního prostředí a profesionální tanečníci. To je ve zkratce obrázek taneční show „Díky tanci“, která se uskuteční 5. dubna 2017 od 20.00 hodin ve Velkém sále paláce Lucerna. Vstupenky ke stání je možné zakoupit v prodejní síti Ticketportal za 800 Kč.

title: Nový projekt „Díky tanci“ aneb Podpořme pěstounské rodiny


description: Babišův fízlácký patent jménem EET spolehlivě demoralizuje národ. Za první dva dny fungování systému přišlo sto třicet udání, a to jen do pátku třinácti hodin. Udávání se socializuje a normalizuje, a stává se z něj společensky vyžadovaná forma chování.

title: Druhý den EET přinesl 130 práskačů. Brzo jich bude ještě víc!

maintext:
Ze sociálněpsychologického hlediska jsou Babišovy postoje poměrně jasné. Vzhledem ke své struktuře osobnosti dělí společnost na dvě skupiny: Vrchnost - kterou je on sám, a jeho aparát, smečka jím placených managerů všeho druhu. A konečně mendíky, kteří všichni kradnů a je třeba na ně dohlížet, šmírovat je a omezovat jim práva. Zaměstnance, dělníky. Je to v podstatě stejné dělení společnosti, jaké produkovali komunisté - vykořisťovatelé a dělníci. Jen Babiš se za tu dobu od převratu jaksi dostal na stranu těch vykořisťovatelů, ale bipolární vidění mu zůstalo. A na ty mendíky vymyslel bič, který funguje.
Už první dva dny běhu EET ukázaly, že vybudovaný systém je mravní rakovina, která ničí poslední zbytky morálky v lidech a učí je, aby hlavně práskali vrchnosti. Je to plně v intencích myšlení ministra financí, o kterém je známo, že má složku fakt na každého. Je to pochopitelné a vysvětlitelné, a funkční, protože to stojí na nejhorších lidských vlastnostech: Závisti a zášti. Pohrajme si trochu s čísly. Do pátku 13.00 hodin zaregistroval systém asi čtyři a půl milionu účtenek, a udávací systém pak zaregistroval asi sto třicet udání. Takže to jsou čísla za jeden a půl dne.
Za jeden den se tedy v této fázi vydá asi tři miliony účtenek, s tím, že se počet zaregistrovaných hospodských ještě poněkud navýší, ne všichni to stihli a mají zavřeno. A za první den - podle výše uvedených čísel - prásklo osmdesát lidí nějakého hospodského, že jim účtenku nevydal. To je jedno udání na pětatřicet tisíc účtenek. Tolik zla vydání oněch pětatřiceti tisíc účtenek vygenerovalo.
V dalších fázích zavádění EET se ale z nynějších čtyřiceti tisíc registrovaných stane několik set tisíc zaregistrovaných, a třeba třicet milionů účtenek denně. Takže tento systém bude schopen po plném zavedení do úplného provozu vygenerovat denně až osm set udání.Počet udavačů nemůže narůstat donekonečna, i krys je v našem národě omezený počet, ale jsou zato pilné. Takže jeden práskač podá za den tři nebo pět udání, aby si konečně chvíli připadal, že má nad někým navrch. A předpokládaných osm set udání denně - to, při vší úctě a respektu, neměla ani Státní bezpečnost.Takže panu ministrovi Andreji Babišovi gratuluji! Systém EET je asi nejefektivnější generátor udavačů a udání, jaký kdy v zemi fungoval, a výrazně předčí i tak kvalitní systémy, jaké generovalo Gestapo i StB. Jeho příspěvek k české demokracii je plně v intencích Babišovy předrevoluční minulosti. Prostě - čest Vaší práci, soudruhu velkotovárníku!


description: Jeden z nejvlivnějších vůdců Iráku, ší'itský klerik ajatolláh Alí Sistání, zakázal ve své nové fatwě (což je nábožensko-právní stanovisko) hrát muslimům šachy, karty a počítačové hry. Sistání má přitom velký vliv na vládu v Bagdádu, které některé zbraně (například letadla) dodává i Česko. Ší'itů žije v Iráku kolem 20 milionů a tvoří většinu obyvatelstva.

title: Náboženský vůdce Iráku zakázal hrát muslimům šachy, karty a počítačové hry


title: Tohle nás zničí: Obchod musel vyměnit nevinné označení přebalovacích místností, prý bylo sexistické

maintext:
Některá evropská média zaznamenala v minulých dnech další díl absurdní diskuse, která přivede Evropu k sebezničení. Ve Španělsku byla firma Ikea donucena k výměně zcela nevinného loga, které označovalo místnost na přebalování miminek. Obrázek byl označen za sexistický. Podívejte se ale sami, jaké hlouposti se podařilo implantovat do hlav některých lidí.
Před několika dny se ve Španělsku na Twitteru objevil obrázek, který v obchodech známé firmy Ikea označuje místnosti, kde mohou rodiče přebalit své malé děti. Na obrázku stojí u dítěte „přebalující“ maminka. Alespoň to logo navozuje.
Po zveřejnění fotek na sociálních sítích ale začali křičet někteří muži, že obrázek je sexistický, protože oni přece také někdy přebalují své miminko a zda vlastně mohou do takové místnosti vstoupit, když je údajně určena jen pro ženy. Genderová vyrovnanost a politická korektnost na druhou, protože místnost je samozřejmě pro všechny rodiče.
Prokristapána, to skutečně nemají někteří lidé nic jiného na práci, než řešit takovou blbost? Je přece úplně jedno, kdo na obrázku je. Je srozumitelný a jasný a důležité ve skutečnosti je, že ten obchod něco takového svým zákazníkům umožňuje, že na to našel prostor.
Označení přebalovacích místností je prý sexistické. • Foto Twitter
Mnoho (dnes ve svobodných zemích asi skoro každý) mužů přebaluje svá miminka. A co má být? To se s tím musí někdo nacpat i na logo do obchodu?
Ikea ovšem ustoupila. Včera ve Španělsku oznámila, že upraví svůj označovací systém pro přebalovací místnosti v obchodech, aby více odpovídal genderové vyrovnanosti.
To jsme to dopracovali…


description: Závislost na adrenalinu nutí lidi dělat různé věci. Mladá Francouzska François Peyranne se ve volném čase baví tím, že riskuje život vysoko nad hlavami lidí a ještě se u toho točí pomocí Go Pro! Podívejte se na její půvabný parkurový tanec po střechách v centru Paříže.

title: Šokující! Kráska riskuje život na střechách Paříže při zběsilém parkuru


description: Hamdan bin Mohammed Al Maktoum, korunní princ Spojených arabských emirátů, si jednoho dne vyšel na střechu jedné z dubajských výškových budov, a rozhlédl se kolem. Město spatřil ponořené do nízké oblačnosti. Mohammed tedy vzal telefon a začal fotit. A vznikla z toho unikátní fotosérie, na níž se můžete podívat do naší galerie.

title: Korunní princ nafotil Dubaj v mracích, fotografie jsou kouzelné


description: Hodně děsivý den zažili včera studenti z americké střední školy Procter R. Hug High School v Nevadě. Během venkovní potyčky dvou studentů vytáhl jeden z nich dva dlouhé nože a začal ohrožovat všechny okolo. Scénku ukončil až školní strážník, který útočníka postřelil. Případ nyní vyšetřuje nevadská policie.

title: Nože a výstřely. Studentská rvačka na americké střední se změnila v horor


description: Napsal jsem dva články proti podpoře udávání spojené s Babišovou EET, a z temnoty Internetu se vynořily ty nejstrašnější komunistické zombie. Lidé s naprosto absurdními stereotypy chování a postoji, které vykazovala část populace v období normalizace. Lidé, kteří jako první řešení problému vidí udání.

title: Česko: Ale anonymně udávat je přece normální!

maintext:
Do provozu byl spuštěn internetový udavačský systém ministerstva financí, druhý den provozu ve 13.00 bylo podáno celkem sto třicet anonymních udání, a duše každého estébáka muselo zajásat. Tolik materiálu! Když jsem o udavačském systému spojeném s EET napsal, našel jsem pod ním děsivou hromadu komentářů, které udávání za nevydání účtenky schvalují. Namátkou v plném znění a bez úprav:
„Celej tenhle Jyrka Zaujatej Doležal asi taky neplatí daně, a tak kope za ty, co nás všechny podvádějí. Přitom školství, silnice, soudy, hasiče, zdravotnictví, mhd, záchranku atd používají jako by daně platili. Humbuk to je, ale nebýt vás podvodníků s daněma, nic by zavádět nemuseli.“
„A Jirkokote, už přestaň ječet jak Viltorka u splavu. Holt na podvodníky konečně došlo.“
„Někteří pánové (některé dámy ) stále ještě nechápou, že svoboda neznamená beztrestně podvádět finanční úřady a neplatit daně.“
„Reakce na EET mě přesvědčily, že to je ta nejsprávnější věc, která se za posledních 27 let stala.“
„Jiří, můžete mi prosím doporučit morálně správný vzorec chování, pokud mi hospodský nevydá účtenku, jakou mi vydat měl? Pokud mi ji nevydal, tak pravděpodobně dělá něco, co je v rozporu se zákonem a tudíž to asi nebude v souladu s morálkou Mirka Dušína. Pokud to oznámím, tak jsem udavač, pokud to nechám být, tak jsem v podstatě spolupachatel trestného činu krácení daně.“
Tolik internetoví diskutéři. Je děsivé, kolik lidí vidí udání jako první reakci na to, když jsou svědky, že se děje nějaký nešvar či nekalost. Poslední tazatel mi dokonce klade řečnickou otázku, co tedy má dělat, když mu v restauraci nedají účtenku.
Takže - nejen pro onoho čtenáře, ale pro všechny, kteří udavačský systém schvalují: Pokud vám v restauraci nedají účtenku, je nemorální jít je za to anonymně udat. Normální, adekvátní, přirozenou a dospělou reakcí na takovou situaci je totiž následující věta: „Pane vrchní, dejte mi účtenku!“ Pokud vás to nikdy nenapadlo, zkuste to příště místo bonzování.


description: Že bylo 1. května 1945 v berlínském bunkru Adolfa Hitlera otráveno všech šest dětí jednoho z nejvyšších německých nacistických představitelů a ministra propagandy Josepha Goebbelse, nejsou pochyby. Dodnes se ale někdy spekuluje o tom, kdo jim vlastně smrtící kyanid podal.

title: Vražda v Hitlerově bunkru: Kdo opravdu otrávil 6 dětí válečného zločince Josepha Goebbelse?


description: Německá kancléřka Angela Merkelová, která měla dosud poměrně vstřícný postoj k přílivu imigrantů do Německa, chce, aby bylo zakázáno „zahalování obličeje, kde jen to je možné“. Podle ní úplné zahalování obličeje nepatří k Německu. Pokud by podobný návrh prošel, muslimské ženy by nemohly v Německu chodit v takzvaném nikábu a v burce.

title: Konec vstřícné Merkelové, chce zakázat zahalování obličeje v Německu


title: Vánoční kapr: Svátek zabíjení nastal

maintext:
Nejsem vegetarián, ale co je moc, to je moc. Usedl jsem tedy k počítači, abych se kaprům omluvil za tradiční české Vánoce. Svátek, na který se těší každý - kromě kaprů. Kromě těch němých ryb, jejichž vraždění je neklamným příznakem Štědrého večera.
Pro mnohé z nás se Štědrý den jeví od samého rána radostným. Důvodů může být řada - a nemyslím všednodenní skutečnost, že zrovna nemáte zaražené větry, nepraskl vám hemoroid nebo vás nebolí prostata. Důvodem může být radost vašich dětí (máte-li), rodičů (máte-li), partnerů (máte-li) a přátel (máte-li) z dárků, které jste jim připravili pod stromeček. Pokud jste osamělcem, můžete se těšit, až si rozbalíte dáreček, který jste si v srpnu koupil k vánocům, ale už od počátku listopadu díky progradující senilní demenci nevíte, co v to balíčku vlastně je. Pokud si nedáváte dárky, můžete se těšit na sváteční výrazy v očích bližních a spoluobčanů. A pokud vás nerozveselí ani to, může vás těšit, že nejste kapr.
Z hlediska vývojové psychologie je to zcela zjevné. Naši pohanští předkové byli - stejně jako všechny kmeny - plně závislí na Slunci a ročních cyklech, a nechápali kosmické a astronomické procesy. Byli dobře seznámeni s tím, že se zkracuje den a zmenšuje Slunce, které navíc přestává s postupující zimou hřát. Byli si toho vědomi bolestněji než my - byli více závislí na přírodě - a byli plní bázně, protože neznali astronomické zákony a nevěděli, že se Slunce opět vrátí. Bylo třeba jej přilákat zpět - a to samozřejmě v den, který je nejkratší, kdy je nejméně Slunce. A chceme-li přilákat a uctít nějaké děsivé a životodárné božstvo, jakým Slunce je, nezbývá než něco obětovat. A tak se holt v minulosti na tyto velké svátky spojené se slunovratem a rovnodenností obvykle něco podřízlo. Tu jatý nepřítel, tu otrok, tu jehně. Když přišlo křesťanství, naši předci se dozvěděli, že nemají obětovat božstvům, a už vůbec ne nepřátele nebo otroky. A že někdy kolem toho slunovratu, který slavili až dosud, se vlastně narodil Kristus, takže můžeme slavit i nadále jako křesťané přibližně ve stejném termínu, ale pod jinou firmou. Takže Vánoce se úspěšně socializovaly, ale podvědomá potřeba přinést Božstvu Slunci nějakou oběť v našem nevědomí přetrvává. A právě tuhle roli na sebe v naší české kotlině vzali kapři, protože to jsou vlastně ryby a nemusí jich nám být líto, protože nemají nohy.
A tak vzpomeňte: Všichni ti muži ve zmijovkách a kuliších, prodávající kapry u pouličních kádí, celé dny opakovaně přinášeli oběti Bohu Slunce a obětovali živé tvory, aby se Slunce nerozhněvalo, vrátilo se a přineslo zase jaro. A my si tu oběť umíme užít se všemi pohanskými atributy: Buď zabije - obětuje - najatý ceremoniář u kádě, nebo otec (v případě genderově inverzní konstelace rodiny pak matka). Dále kapra oškrábe a něco z jeho srsti - šupin - nechá stranou jako amulet, který najdou členové rodiny pod štedrovečerním talířem. Matka (inverzně otec) kapra vykuchá, vyjme z něj měchýř, omyje a dá dětem na hraní, jak se na takto využitelnou součást rituální oběti sluší. A pak z něj připraví krmi, kterou společně pozřou a ztuží si tím rodinu. To vše v podstatě jen díky tomu a v souladu s tím, že obětovali kapra. Proto soudím, že přichází čas (podobně jako u sudetských Němců, Indiánů a australských Aboriginejců) omluvy. Omluvy a poděkování. Omlouvám se proto všem obětovaným kaprům, jejichž životy nasytily Bohy a děkuji jim, že se za pár týdnů slunce zase vrátí.
P.S.: A až se zase budete smát muslimům kvůli jejich Svátku oběti, svátku zabíjení, jak jsou primitivní, tak si laskavě vzpoměňte na šťastné a veselé mírumilovné české Vánoce!


description: I přes neustále postupující těžbu v amazonských pralesích žijí v srdci lesa kmeny, které nechtějí být v kontaktu s okolní civilizací. Několik příslušníků takového nekontaktovaného kmene zachytil fotograf Ricardo Stuckert.

title: Fotograf vyfotil z helikoptéry dosud nekontaktovaný amazonský kmen

maintext:
Fotograf se však nevydal do džungle na vlastní pěst, nýbrž pomocí helikoptéry. Ta v oblasti brazilsko-peruánské hranice vyvolala značný rozruch a upoutala pozornost i několika mužů, kteří se na s úžasem dívali.
Snímky uveřejnila brazilská i peruánská média, následoval pak britský Telegraph nebo třeba Daily Mail. Média uvádějí, že ač fotograf sám uvedl, že se jedná o unikátní nekontaktovaný kmen, neznamená to, že by tento kmen nevěděl o přítomnosti okolní civilizace. Tyto kmeny se totiž vyznačují sice původním způsobem života, který už desetiletí kopírují od svých předků, o okolním vyspělém světě ale vědí. Rozdíl od kmenů kontaktovaných však je ten, že se s civilizací nechtějí setkat a v důsledku toho stále ustupují hlouběji do pralesů.


description: Na nadělování dárků „Ježíškem“ se sice skoro všichni těší a tradice je to prastará. Ovšem to, co Ježíšek představuje, do pokrokové společnosti vnáší celou řadu negativních jevů a naší mládeži dává špatný příklad již od raného dětství.

title: Dávám Ježíškovi rok, maximálně dva. A pak bude mimo zákon


description: Dlouho se tradovalo, že jsou Vánoce – svátky klidu a míru – nejtěžší pro lidi trpící depresemi. Dnes už však víme, že to není tak úplně pravda. Počty sebevražd se o Vánocích nijak výrazně nezvyšují oproti jiným měsícům, možná spíše naopak. Jsou zde ale skupiny lidí, na něž se média a organizace výrazně zaměřily v posledních letech.

title: Alkoholici i opuštění staří lidé: Pro které skupiny obyvatel se stávají Vánoce svátky neštěstí?

maintext:
Jednou z nich jsou opuštění staří lidé. Ti, již mají děti i vnoučata daleko. Mají rodinu, a přesto jsou sami. Pro tyto lidi, zvyklé trávit celý život v obklopení svých blízkých a nyní po všech letech zůstávající zapomenuti se svými domácími mazlíčky v prázdných bytech, se Vánoce stávají velmi smutným obdobím.
Telefonát ani zaslaný pohled nenahradí pocit toho, že někam patřím, někdo mě má rád, někomu na mě záleží. Jednoduše můžeme říct pocit lásky. A staří lidé ji potřebují stejně jako děti – nejvíce. Často zůstali na světě bez svého celoživotního partnera, děti vyrostly, vnoučata žijí své životy a nová, extrémně stresová a uspěchaná doba hraje v jejich neprospěch.
Nemá smysl vyzývat čtenáře, aby nezapomněli v době svátků vánočních také na své stařenky a stařečky. Každý si musí udělat pořádek před vlastním prahem.
Druhou a možná velmi nečekanou skupinou, jež nese vánoční svátky velmi těžce, jsou alkoholici. Upřesněme si, že jsou tím v této části textu myšleni abstinující bývalí alkoholici. U alkoholiků jako takových, kteří se ani neobtěžovali jít léčit a devastují nejen sebe samé, ale především svoji rodinu a blízké, jsou Vánoce pekelným svátkem spíše pro jejich okolí než pro ně samé.
Abstinující alkoholik kolem sebe snad nemá jindy v roce tolik pokušení a lákadel najednou jako právě od poloviny prosince do Nového roku. Do karet těmto lidem nehraje ani naše česká povaha, kdy nestačí jako v celém dalším zbytku civilizovaného světa říct jednu oznamovací větu; „Já nepiju.“ Nastává totiž kolečko, kdy zhruba po deseti minutách musí abstinent odmítat další a další alkohol a vysvětlovat, že si opravdu, ale opravdu nedá. Takovému nátlaku a pokušení neodolá každý. Proto bychom měli začít věty jako: Ne, já si nedám, já nepiju a děkuji, nechci… začít respektovat.
Nezapomeňme však na to, že ani zdaleka ne každý abstinent je alkoholik. Může to být sportovec, člověk vyznávající zdravý životní styl nebo někdo trpící nemocí, která vylučuje konzumaci alkoholu. Anebo prostě jen někdo, komu alkohol nechutná a nikdy mu nepřirostl k srdci. To však nic nemění na tom, že pokud někdo nepije, tak zkrátka nepije. A v případě, že v průběhu večera změní názor, určitě to jako dospělá a svéprávná osoba svému okolí rád oznámí.
Věční a nevděční alkoholici. Tedy ti, kteří neabstinují a rozhodně nebudou vámi nalitou sklenici odmítat, právě naopak. Většina z nich si ani neuvědomuje, jak moc jsou ztraceni. Můžete být nejvrcholovější manažer, poté, co přestanete zvládat alkohol, přicházíte postupně o vše stejně jako zametač ulice, jejž každé ráno potkáváte při zoufalé snaze dostat se s opicí do zaměstnání. Ostatně na tom je i založen princip anonymních alkoholiků, všichni jsou si rovni. Bez ohledu na to, kým byli před tím, než začali pít. Ztráta důstojnosti, práce, rodiny, přátel… to vše je smutné, ale dá se z toho s trochou vlastní vůle vyhrabat. Člověk však musí chtít. Z čeho se už však „hrabe“ velmi těžko, je stav, kdy vám takový člověk dělá z Vánoc peklo. Zodpovědnost totiž není na vás samotných, ale právě na onom alkoholikovi.
Diskusní fóra na serverech pro ženy se v tomto čase plní příspěvky, z nichž jsou cítit velké obavy z Vánoc.
„Můj manžel využije jakýkoliv svátek k tomu, aby se opil. Zkazí mi prakticky všechny svátky i narozeniny, víkendy už nepočítám. Chtěla bych s dětmi v klidu ozdobit stromeček, zazpívat si koledy, připravit si stůl a svátečně povečeřet. Tyto zdánlivě samozřejmé věci mi už několik let prostě nebyly dopřány. Každý rok dopředu trnu hrůzou, co se zase semele,“ říká paní Iva z Hradce Králové.
„Všichni se těší na svátky, chtějí udělat jeden druhému radost, a já už se od října stresuji tím, co se zase semele,“ svěřuje se Klára z Břeclavi.
Svátky nejsou pro každého jen všudypřítomná vůně perníku a cukroví, zdobení stromečku, pohádky, zvonění na zvoneček a rozbalování dárků. Každý čtvrtý muž a každá desátá žena bojují se závislostí, jíž uvolněná atmosféra, lehce dostupný alkohol a pracovní volno nedělají úplně dobře.
Co dodat na závěr. Snad jen shrnout vše výše popsané. Nezapomínejme na staré lidi, oni na nás taky nezapomněli, když jsme je potřebovali. Nenuťme nikomu alkohol, Vánoce nejsou svátky opíjení.
A pokud máte v rodině někoho, kdo se rozhodne opět se potácet kolem stromečku vylitý jako váza, je čas začít podnikat kroky k tomu, abyste totéž nemuseli řešit příští rok touhle dobou.


title: Spekulace roku: Irácký diktátor Saddám Husajn žije a ve skutečnosti řídí Islámský stát on

maintext:
Britský deník Daily Star přišel v pátek s největší konspirační teorií letošního roku – podle jeho zdrojů irácký diktátor Saddám Husajn nebyl v roce 2006 popraven, žije v íránském Teheránu a ve skutečnosti prý řídí Islámský stát. Tvrzení jsou to naprosto bláznivá, ale podívejme se, kdo a co říká.
Podle Daily Star Online egyptský novinář Anis Aldeghidy, který vždy zpochybňoval verzi o popravě Saddáma Husajna v prosinci 2006, tvrdí, že se s bývalým iráckým diktátorem potkal v posledních šesti letech čtyřikrát ve třech různých zemích.
Poprvé to mělo být v roce 2010 na základně Báb al-Azízija v libyjském hlavním městě Tripolisu ještě za vlády místního vůdce Muammara Kaddáfího, který měl Saddámovi poskytovat ochranu. Následovat měly schůzky v roce 2011. Jedna prý proběhla opět v Tripolisu, ale druhá už v íránském Teheránu, kam měl Husajn po pádu Kaddáfího přesídlit. Naposledy se Aldeghidy údajně setkal s iráckým exdiktátorem letos v Saúdské Arábii.
Egyptský publicista navíc tvrdí, že Islámský stát v Iráku a Sýrii ve skutečnosti řídí Saddám Husajn, protože jeho samozvaný chalífa Abú Bakr al-Bagdádí je prý pouhou nastrčenou figurkou. „Al-Bagdádí je slabý dočasný pěšák, který nemůže řídit ani sám sebe,“ řekl Anis Aldeghidy.
Jeho spekulace se ale podle odborníků nemohou zakládat na pravdě.
Saddám Husajn byl zadržen americkými vojáky 13. prosince 2003 nedaleko města Tikrít. V prosinci 2006 byl oběšen. Za celé té tři roky byl ve vězení pod neustálou kontrolou irácké i americké armády. Také popravě byli přítomni američtí poradci, kteří ji oficiálně potvrdili. Je ale pravda, že uváděný přesný čas popravy se podle různých zdrojů rozchází.
Ještě divočejší je tvrzení, že islámského sunnitu Saddáma podporuje a ukrývá jeho odvěký nepřítel, šíitský Írán, se kterým vedl mimořádně krvavou válku. Proč by to vláda v Teheránu dělala a proč by současně podporovala Islámský stát, nedává žádný smysl. Írán totiž dnes podporuje iráckou vládu v Bagdádu, kterou ovládají šíité a ta bojuje proti Islámskému státu. To samé platí v Sýrii, kde íránští vojáci bojují po boku Bašára Asada také proti islamistům.
Aldeghidy ale naznačuje, že celý Islámský stát je pouze Íránem umně rozehraná hra, aby byli oslabeni jeho sunnitští nepřátelé na Blízkém východě. Proč by ale Teherán u toho nechával zabíjet stovky svých vojáků v Sýrii, postrádá logiku.


description: Anexe Krymského poloostrova má svůj dopad i v oblastech, které by nám při pomyšlení na Krym vůbec nepřišly na mysl. Jednou takovou oblastí je nizozemské muzeum, které vystavuje ukrajinský státní poklad. Před ruskou anexí se tento poklad nacházel právě na Krymu. Nizozemsko jej tam ale nevrátí.

title: Velký spor o ukrajinský poklad. Vrátí se na Krym, nebo na Ukrajinu?


description: Šéfa hradního protokolu Jindřicha Forejta, o jehož odvolání v noci na dnešek informoval server Neovlivni.cz, mohlo stát místo kompromitující video. Ukázky z něj dnes zveřejnil internetový server Hlídací pes. Nahrávka, kterou již několik týdnů nabízí po Praze v minulosti trestaný muž, zachycuje Forejta ve velmi choulostivých pozicích.

title: Za Forejtovým koncem může být kompromitující video. Ukázky z něj kolují na internetu


description: Marka Doušu (54) nejspíš znáte jako kreslíře-humoristu publicistického týdeníku Reflex a tradičního srandaplátku Sorry (nebo je to naopak?). Umí však být i vážný, je-li vážná situace: Ze svého domovského Šluknovského výběžku spravuje regulérní zpravodajský web s důrazem na kulturu, www.vybezek.eu. Zítra se tam možná objeví zpráva o vandalech s fialovými vlasy, kteří fotografovi Romanovi Černému pomalovali garáž…

title: Kreslíř Marek Douša: Reflex je z mých obživných koníčků nejdůležitější. Zabere mi asi sedm minut týdně


description: U fotbalového stadionu v centru turecké metropole se dnes večer ozvaly silné výbuchy. Podle agentury Reuters zemřelo na místě 13 lidí, dalších 38 je zraněných. Média původně uváděla čísla vyšší, nejprve se hovořilo o 20 mrtvých. Reuters však dle turecké policie ověřil nižší číslo.

title: Výbuch v Istanbulu zabil nejméně 13 lidí


description: Absolvovat cestu kolem světa za pouhých 80 dní podobně jako románová postava Phillias Fog, už není díky letecké dopravě žádné umění. Přesto existují cestovatelské výkony, nad kterými se tají dech. Příkladem může být teprve sedmadvacetiletá Američanka, která se rozhodla podívat do všech 196 zemí světa. A zřejmě se jí to podaří.

title: Američanka projela sama 183 zemí světa. Pokoří časový rekord?


description: Křehký život v divočině i krutost pytláků. Výběr fotografií, které vždy na konci roku vybere časopis National Geographic, je i letos úchvatný. Jejich profesionální fotografové vás vezmou na výlet od zasněžených vrcholků hor, přes zelené tropické pralesy až po hlubiny oceánů. Snímky pochází doslova z celého světa a tají se nad nimi dech. Projděte si celou fotogalerii a dejte nám vědět do komentářů, která fotka je váš favorit.

title: 50 důkazů krásy i krutosti na Zemi. National Geographic zveřejnil nejlepší fotky uplynulého roku


description: Nejbohatší člověk světa, Američan Bill Gates, dokáže vždy něčím překvapit. Před dvěma týdny například svoji schůzkou s novým americkým prezidentem Donaldem Trumpem. O Gatesovi je ale také známo, že je vášnivý čtenář knih. Když byl dítě, přečetl každý týden jednu knihu. Dnes je to podle jeho slov méně, ale pečlivě si vybírá. Zde je podle něj 5 nejlepších knih, které letos přečetl. Třeba poslouží i Vám jako inspirace:

title: 5 nejlepších knih roku 2016 podle Billa Gatese, nejbohatšího člověka světa

maintext:
Phil Knight: Shoe Dog. Monografie spoluzakladatele slavné firmy Nike Phila Knighta. Podle Gatese je zvláštní, že tento úžasný příběh není pouze připomínkou obrovského obchodního úspěchu (Knight založil firmu s 50 dolary, dnes má Nike hodnotu 30 miliard dolarů), jak by se dalo čekat, ale autor přiznává i svoje životní chyby a někdy chaotické a nejisté jednání. Jedná se o knihu, kterou je prý schopno takto otevřeně napsat jen několik šéfů velkých světových společností.
David Foster Wallace: String Theory. Podle Gatese je to jedna z nejlepších knih o tenisu, která kdy vyšla. Je to výběr pěti nejlepších esejí autora o tomto sportu. Prý nemusíte vůbec tenis hrát, přesto budete tuto knihu milovat. Americký miliardář tvrdí, že Wallace ovládá jazyk a psaní stejně dovedně, jako švýcarský hráč Roger Federer raketu.
Siddhartha Mukherjee: The Gene: An Intimate History. Kniha o odborné otázce genového výzkumu, která je ale napsána pro laiky. Autor je americký vědec, který se narodil v Indii a pracuje na Kolumbijské univerzitě. Rozebírá především etické otázky věci, která zásadně ovlivní naši budoucnost. V češtině vyšlo jeho dílo o rakovině Vládkyně všech nemocí.
Archie Brown: The Myth of the Strong Leader: Political Leadership in the Modern Age. Tato kniha vyšla už v dubnu 2014, ale Bill Gates ji schválně zařadil do letošního roku kvůli vypjatým americkým prezidentským volbám. A bylo by dobré, aby tato kniha vyšla i v Česku, protože autor (v češtině vyšla Brownova kniha Vzestup a pád komunismu), který učí na univerzitě v Oxfordu, v ní podrobně popisuje, co dobrého i špatného se stalo ve světové politice v posledních více než 50 letech. Brown navíc dospěl k překvapivému závěru: Lidi, kteří nejvíce přispěli k pokroku lidstva, nebyli obecně vnímání jako „silní vůdci“.
Gretchen Bakke: The Grid. Kulturní antropoložka Gretchen Bakke se zamýšlí nad zásadním problémem, který má většina zemí světa. Také USA má poměrně zastaralou energetickou infrastrukturu a to podle ní může zcela zásadně ovlivnit život ve Spojených státech a jejich postavení ve světě.


description: Jeden z největších světových zpravodajských webů, britský Mail Online, přinesl včera odpoledne zvláštní zprávu, která se dotýká bývalého Československa a nového amerického prezidenta Donalda Trumpa. Podle něj dokumenty komunistické tajné policie StB hovoří o tom, že Trump neplatil federální daně už od roku 1977. V té době náš režim sledoval bývalou československou občanku Ivanu Trumpovou (v letech 1977 až 1992 byla manželkou Trumpa) a její rodinu.

title: Česká tajná stopa: Podle zpráv StB neplatil Trump daně už od roku 1977. Sledována byla jeho žena Ivana

maintext:
Podle Mail Online dokumenty československé komunistické policie StB prý ukazují, že osvobození od daně na 30 let dostal Donald Trump od amerického prezidenta již v roce 1977. V tom případě to byl podle všeho prezident Jimmy Carter, který nastoupil do úřadu 20. ledna 1977.
Informaci o odpuštění daně zatím ale nebylo možné ověřit a tým nového prezidenta se k ní ještě nevyjádřil ani na své webové stránce, ani na Twitteru, kde Donald Trump zveřejňuje informace o „lžích v médiích“ už rok prakticky každý den.
Už před volbami se ukázalo, že firmy Trumpa vykázaly v roce 1995 ztrátu 916 milionů dolarů kvůli špatně načasovanému nákupu hotelu, špatném řízení kasín a neúspěšném pokusu o proniknutí do letecké dopravy. Proto se mohl amerických miliardář na dalších 18 let vyhnout placení daní. Donald Trump to letos v kampani komentoval tím, že „je chytrý a pouze využil to, co mu zákony umožňují“.
Jak upozornila nedávno Česká televize, komunistická StB se na Ivanu Trumpovou (předtím Zelníčkovou, narozenou ve Zlíně) skutečně zaměřila od druhé poloviny 70. let, kdy už žila s Trumpem. V Archivu bezpečnostních složek existuje záznam, že StB v roce 1978 založila na tehdejší manželku amerického miliardáře operativní svazek. Jestli ještě existuje a kde se případně nachází, ale prý nejde dohledat. Spis měla převzít komunistická rozvědka.
Obama pohrozil Rusům odplatou za hackerské útoky
Agenti Státní bezpečnosti referovali o každé návštěvě Trumpové v komunistickém Československu, kam jezdila především za rodiči. Jeden dokument se zmiňuje i o možné kandidatuře Donalda Trumpa na amerického prezidenta v roce 1996.
Britský list Guardian pak před časem oznámil, že soubory StB obsahovaly zprávy od informátora, který řekl, že Trump měl osobní vztahy s americkými prezidenty už od 70. let. Proto mohlo možná dojít k odpuštění daní.
Český špion například údajně hlásil, že v roce 1988 Trump sponzoroval v prezidentské kampani jak demokraty, tak republikány. Později byl dokonce jistou dobu i sponzorem politické kariéry Hillary Clintonové, která se letos utkala právě s ním.
Informace o Trumpovi a rodině Zelníčkových vydává, jak upozornila Česká televize,i svazek, který StB vedla na Ivanina otce Miloše Zelníčka. Figuruje v něm jako důvěrník, čili spolupracovník StB nejnižší kategorie. Jak upozorňují historici, člověk o úloze, kterou mu přiřadila byrokratická mašinerie tajné policie, ovšem vůbec vědět nemusel.
„Poskytoval informace, které se stejně dozvěděli od někoho jiného. Tam (v Zelníčkově svazku) téměř žádné kompromitující materiály, které by měl předávat, nejsou,“ doplňuje historik z Ústavu pro studium totalitních režimů Petr Blažek.
Donald a Ivana Trumpová se rozvedli v roce 1992 a mají spolu tři dospělé děti, které se také výrazně angažovaly letos v prezidentské kampani.


description: Předchozí výzkumy vědců vždy došly k závěru, že opice nejsou schopny mluvit z čistě anatomických důvodů. Dle týmu odborníků z univerzity Princeton tomu tak ale není. Opice by prý byly schopny mluvit většinou moderních jazyků a jak dokazuje níže vložená nahrávka, dokonce by mohly i žádat o ruku.

title: Opice by dle vědců mohly mluvit úplně stejně jako lidé. Poslechněte si, jak by to znělo


description: Muselo to být velmi těžké vybírání. Z Mezinárodní vesmírné stanice (ISS) totiž pořídí hned několik snímků naší planety denně. Jednak pro vědecké účely, druhak pro potěchu oka. Vždyť na zemskou orbitu se dostalo jen několik málo vyvolených a my ostatní bychom byli o tyto impozantní pohledy ochuzeni. Oddíl pro Vědu a dálkový průzkum Země v Johnsonově vesmírném středisku NASA proto vybral 16 nejlepších fotografií Země z ISS za rok 2016. Podívejte se do fotogalerie, kde najdete známé i neznámé části našeho světa.

title: Krása vesmírná. NASA zveřejnila ty nejlepší snímky Země za rok 2016


description: Velení japonského Spojeného loďstva se dlouho opájelo plánem zničit nenadálým útokem svého hlavního protivníka – americké Tichomořské loďstvo, kotvící v Perlové zátoce (Pearl Harboru) na havajském ostrově Oahu. Velitel Spojeného loďstva admirál Isoroku Jamamoto v tom viděl jedinou šanci, jak nad Spojenými státy zvítězit.

title: Před 75 lety japonské letectvo zaútočilo na americkou základnu Pearl Harbor


description: V Rakousku začalo opakované druhé kolo prezidentských voleb. Voliči si vybírají mezi nezávislým kandidátem podporovaným stranou Zelených Alexanderem Van der Bellenem a členem pravicově populistické Svobodné strany Rakouska (FPÖ) Norbertem Hoferem. Květnové hlasování, v němž zvítězil Van der Bellen, kvůli formálním chybám při sčítání hlasů zrušil ústavní soud.

title: Rakušané volí v opakovaných volbách nového prezidenta

maintext:
Celkem budou moci Rakušané dnes svůj hlas do urny vhodit ve více než 10.000 volebních místnostech. První z nich se otevřely už v 6:00, většina komisí ale voliče k urnám pustila až mezi sedmou a osmou hodinou. Hlasovat bude možné nejpozději do 17:00.
Jak hlasovali lidé, kteří přišli vhodit lístek do urny osobně, by mělo být jasné dnes kolem 19:30. Hlasy odevzdané korespondenčně se ale začnou sčítat až v pondělí, kdy by mohlo být také jasné, kdo usedne v kanceláři ve vídeňském Hofburgu. Ministerstvo vnitra ale minulý týden upozornilo, že oficiální výsledek možná oznámí až v úterý.
V květnu byl po sečtení hlasů z volebních místností na prvním místě Hofer, po přičtení hlasů z korespondenčního hlasování ale nakonec zvítězil Van der Bellen. Počet lidí, kteří si vybrali korespondenční způsob hlasování je tentokrát oproti květnu o 20 procent nižší.
Nového prezidenta může dnes vybírat celkem 6,4 milionu oprávněných voličů. Podle průzkumů veřejného mínění se dá čekat, že účast bude nižší než v květnu, kdy se druhého kola voleb zúčastnilo téměř 73 procent voličů.


description: Čas od času ho nařknou z náboženské propagandy. Ne proto, že natočil už druhého Anděla Páně – ten ostatně ve svém humoru zůstává až dryáčnicky světský. Jiří Strach je ovšem „katolický režisér“. A být katolickým režisérem v zemi odkojené Jiráskem, to může být někdy očistec.

title: Jiří Strach o Andělu páně 2: Bůh dopustil hit, já se jenom svezl

maintext:
Sešli jsme se po víkendu, kdy na Strachovu pohádku z nebe přišlo historických 188 tisíc diváků – víc než na Troškovy legedární Babovřesky. Režisér, jenž na předchozím filmu Vrásky z lásky prodělal vlastní honorář, byl ještě v šoku. „Ani v nejdivočejších snech jsem si nepředstavoval, že s námi lidi takhle půjdou. Navíc: i kdybych byl nejlepší filmař na světě, nad sebou mám ještě jednoho režiséra, toho úplně nejvyššího. A nebudu se bít v prsa, když vím, že jde hlavně o jeho zásluhu. Bůh zkrátka dopustil hit, já se jenom svezl,“ říká.
Status katolického režiséra už vám asi nikdo neodpáře. Není u nás spíš na překážku?
Když chystáte „trochu jiný“ film o Husovi, tak rozhodně. Jinak je to ale hezká nálepka. „Katolický režisér Strach chystá film.“ No to zní přece náramně, ne?
Nežádoucí jste si tedy nikdy nepřipadal?
Jako jestli mě mlátili za to, že jsem pánbíčkář? To už jsem spíš dostal nakládačku coby slávista – jó, fotbal, TO je víra.
Jak se vlastně v Česku prosazuje pohádka o nebi? Musel jste žadonit o peníze?
Jako všichni čeští filmaři. ČT chtěla, abych točil zase televizně, do kina se prý už stejně nechodí. Řekl jsem buď kino, nebo nic, dostal deset miliónů, ale to byl samozřejmě jenom základ. Na grant jsem byl pro změnu moc komerční, zafungovala až „přednáška“ o „křesťanských kořenech a identitě Evropy“. Pak jsem rozesílal prosebné maily na všechny strany. Nebudu vypočítávat, kdo všechno se ani neobtěžoval odpovědět – firmy, pro něž jsou dva tři milióny halířová položka. Ve stavu naprostého zoufalství jsem se nakonec obrátil na církev svatou. Napsal jsem až servilně pokorný mail generálovi řádu křižovníků s červenou hvězdou, ti jsou prý docela bohatí. Kdyby odpověděli, že sice nedají nic, ale že se za mě aspoň pomodlí, beru to. Ale já od nich dodnes nemám jedinou reakci. Na druhou stranu mě chtěl obětavě zachraňovat biskup Baxant z litoměřické diecéze. Prý: „Pošlete mi žádost. Milióny nemám, ale deset tisíc dohromady dám.“ Samozřejmě jsem je odmítl, kostely jsou potřebnější investice, ale ta jeho laskavost mě dojala. Vždyť to je biblický dar chudé vdovy v ryzí podobě.
Rozhovor s Jiřím Strachem si přečtěte v novém tištěném Reflexu, který vyšel 29. prosince.


description: Britský zpěvák George Michael (53), který zemřel o Vánocích, navštívil tajně v listopadu nemocnici ve Vídni, kde mu v roce 2011 zachránili život. Tentokráte tam doprovázel svého přítele a milence Fadi Fawaze a jeho nemocného otce.

title: Zesnulý zpěvák George Michael před smrtí tajně navštívil nemocnici ve Vídni


description: Výrok Vrchního soudu, který zrušil osm a půl roku dlouhý trest odnění svobody Davidu Rathovi, vyvolává obrovské otazníky. Myslím, že ani právníci netuší, zda se jedná o formální záležitost, kdy bude původní rozsudek potvrzen na základě trochu jiných důkazů, anebo zda díky tomu Rath vyklouzne.

title: Nezákonné odposlechy v kauze Rath: Jeho sedm mega v krabici bylo zákonných?

maintext:
Pokud si pamatujete - pana Davida Ratha a jeho partu zlodějů policie dlouho sledovala a odposlouchávala. Pak díky odposlechům přijela URNA přesně v den, kdy si David Rath odnášel domů sedm milionů v hotovosti, které převzal od kompliců, a policie na něj cestou udělala baf.
Rath tvrdil, že v krabici je víno. Policie zjistila, že tam skutečně sedmička je. Ovšem ne sedmička vína, ale sedmička v milionech korun. Od té doby pan Rath o obsahu své škatule neřekl rozumné slovo. Prý neví, jak se tam peníze místo vína dostaly.
Podle mého názoru byl odsouzen po právu, ale Vrchní soud nyní rozsudek zrušil. A já nedokážu rozlišit, co tím výrokem soud říká. A asi to není možné dnes rozlišit ani pro právníka, ukáže to až budoucnost. Vrchní soud totiž rozhodl, že odposlechy na Ratha nasazené nebyly v souladu se zákonem, a že je tedy obžaloba nesmí použít.
Celý proces se tedy bude opakovat, ovšem už bez těchto důkazů obžaloby, a Rathova šance vyklouznout se tím rapidně zvětší. A já tomu rozhodnutí vůbec nerozumím. Nechci předjímat výrok krajského soudu, který se bude případem znovu zabývat. Ale vidím dvě možnosti.
První je, že formálně proběhne nové jednání, kde hlavním důkazem nebudou odposlechy, ale - jako důkaz korupce jistě dostačující - Rathův balík hotovosti v krabici od vína. Připomínám, že původ těch peněz nevysvětlil ani trochu přijatelně, nevysvětlil ho totiž vůbec.
Jako druhou možnost vidím, že dojde k opačnému vývoji, kterého se bojím a který by byl katastrofický pro celou společnost: Totiž k tomu, že - sedmička v krabici sem nebo tam - nebudou soudu bez odposlechů důkazy proti Rathovy stačit a pan doktor z celé causy vyklouzne jak slimák. Pomalu, povlovně, ale úspěšně.
Pokud celá kauza Rath dopadne jeho osvobozením pro nedostatek důkazů, bude to jasný signál do celé společnosti, že krást se vyplácí. Když (nejen) politik nedokáže vysvětlit, odkud má sedm milionů v hotovosti v tašce, je vinen bez ohledu na jakékoliv odposlechy.


title: Zemanův konec a Ortelův vzestup

maintext:
Před časem jsem napsal, že v prezidentských volbách může prezidenta Zemana porazit zase jenom prezident Zeman. Myslel jsem jeho politické chyby a přešlapy, jimiž se čas od času znemožňuje. Zdravotní indispozice během návštěvy Portugalska naznačila, že nad Zemanem nakonec může zvítězit jeho vlastní zdraví a svůj mandát nebude obhajovat. Co by to vyvolalo?
Jednoznačně poprask na politické scéně a explozi možných prezidentských kandidátů. Jenom v Praze dnes existuje patnáct lidí, o nichž se mluví nebo kteří sní své prezidentské sny (Halík, Pithart, Herman, Kolář, Dlouhý, Stropnický, Drahoš, Jourová, Pajerová, Škromach, Němcová) nebo chtějí sami kandidovat (Horáček).
Politické strany v současnosti jednají s dalšími kandidáty. Předseda Starostů Petr Gazdík nedávno prohlásil, že kontaktovali pět potenciálních prezidentských kandidátů. Do jakého rozpoložení tyto lidi přivede podobná „nabídka, co se nedá odmítnout“? A jaké zmatky to v nich vyvolá, když „jejich“ politická strana nakonec jmenuje jiného?
Odstoupení Zemana by jednoznačně znamenalo změnu volební optiky. Už nepůjde o hledání Antizemana, který má sjednotit liberální a městskou část českých zemí. V tu chvíli nasedne do volebního vlaku třikrát tolik populárních tváří a půjdou proti sobě.
Příklad: politologové vypočítají, že k postupu do druhého kola může klidně stačit necelých deset procent hlasů. Jak se to rozkřikne, dostaví se na startovní čáru další a další kandidáti. Procento hlasů nutných k propasírování do druhého kola, kde soupeří dva s nejvyšším počtem hlasů, se ještě více sníží. Takhle by se dalo spekulovat dál a dál.
Na první pohled si můžeme říct: čím větší konkurence, tím kvalitnější kandidát z ní může vzejít. Dá se to ovšem i otočit. Čím větší počet kandidátů, tím větší bizár to může stvořit. O důvod víc, že jenom pražská kavárna vyprodukuje polovinu pelotonu a spolehlivě se odstřelí už v prvním kole.
A jaká dvojice postoupí dál? Zpěvák Ortel se silnou skupinou stoupenců? Teď je to sice nepravděpodobné, ale co když budeme na podzim svědky vlny nezvládnuté imigrace? Co Karel Gott, jenž se v posledním záchvěvu energie vzepře okovům své ženy a dnešní Zemanovi voliči se budou solidarizovat s jeho osudem? Nebo Tomio Okamura, jenž náhodou rozprodá a následně rozdá svůj majetek, čímž si získá pověst lidového dobroděje?
Zápletky mohou být různé, vítěz jenom jeden. Zemanův odchod by rozhodně nebyl tak bezproblémový, jak se na první pohled zdá. To by dnešní mediální mainstream, který mu jde ve většině věcí po krku, musel odvolat i jeho voliče.


description: Alkohol je nejčastějším vánočním dárkem mezi obchodními partnery v českých firmách, malou pozornost vybírá skoro polovina z nich. Pro lahev alkoholu se společnosti rozhodnou v 65 % případů. Více než dvě třetiny podniků chtějí touto cestou utužit obchodní vztahy. Nákup realizují hlavně ve vlastní režii a hodnota darů se pohybuje v rozmezí do 500 korun. Vyplývá tak z průzkumu pro společnost Stock Plzeň-Božkov, realizovaný agenturou NMS Market Research.

title: Tekuté Vánoce ve firmách? Mezi dárky pro obchodní partnery vede jednoznačně alkohol


title: Budou žít Češi na Měsíci? Evropská kosmická agentura tam chce postavit vesnici

maintext:
Když loni v červenci nastoupil Němec Johann-Dietrich Wörner na místo generálního ředitele Evropské kosmické agentury, málokdo věřil jeho slovům, že by měl vzniknout reálný projekt Evropanů na trvalé osídlení Měsíce. Ovšem Wörner teď tvrdí, že plán přilákal pozornost z celého světa a že by se měl skutečně realizovat. Členským státem agentury je přitom i Česko.
Futuristické plány na trvalé osídlení Měsíci, o kterých hovoří Evropská kosmická agentura (ESA, European Space Agency) prý mají velkou podporu po celém světě. „Vesnice na Měsíci je dalším krokem ve výzkumu vesmíru,“ říká Johann Dietrich Wörner.
Vesnice by měla vzniknout někdy po roce 2030 a měla by to být stálá základna pro vědu, obchod, průzkum nerostů a dokonce i turistiku.
Ředitel Wörner podle britského listu The Guardian potvrdil, že na schůzce ministrů členských zemí ESA ve švýcarském Lucernu bylo rozhodnuto o financování tohoto projektu. Protože členskou zemí agentury je i Česko, mělo by se tyto odvážné plány týkat i nás. Evropská kosmická agentura má jenom na letošní rok rozpočet 5,25 miliardy euro.
„Máme už seznam zájemců z celého světa, kteří by se konkrétními nápady chtěli podílet na vzniku konceptu Měsíční vesnice,“ dodává Wörner. Podle něj se jedná především o firmy a do projektu se hodlá zapojit i americká NASA.
„První kroky, aby se stala trvalá měsíční základna realitou, byly učiněny,“ vysvětluje ředitel Wörner.
S plány vlastních základen na Měsíci ale pracují také Rusové a Číňané. Američané zase uvažují v budoucnosti o letu na Mars.
Předkládáme vám i několik fotografií, jak by mohla vesnice na Měsíci vypadat, ale v tomto případě se jedná pouze o nápady, ne o reálné návrhy.


title: Vzpoura proti Trumpovi: Odpůrci nového prezidenta hrají s poslední kartou, proč neuspějí?

maintext:
Už tolikrát to byla suchá oficialita, která prošla povážlivě skoro bez povšimnutí: 538 lidí se o třetím prosincovém pondělí sejde, aby fakticky vybrali prezidenta USA. Letos má přesto celá událost k rutině daleko: Demokraté – ale i odpůrci Donalda Trumpa v řadách Republikánů – k dnešku upínají poslední naděje a věří, že se jim podaří vyvolat bezprecedentní vzpouru, která by zvolenému prezidentovi USA zkomplikovala nástup do úřadu.
Jestli něco spolehlivě platí o povolební Americe, je to, že žádné překvapení spojené s Donaldem Trumpem není dost velké. Jeho odpůrci jako by si to uvědomovali, a proto přicházejí s odpovídajícím kalibrem. Smělý plán zvrátit prosté počty a zamezit republikánovi usednout v Bílém domě může vyjít jedině dnes. Je to jeden z těch pokusů, které by se zapsaly do dějin.
Pro pochopení situace si ve zkratce připomeňme komplikovaný volební systém v USA. Dvojice kandidátů – tradičně zástupce Demokratů a Republikánů – kteří ustáli dlouhé měsíce kampaně, obří výdaje a vyřazovací souboj v podobě vnitrostranických primárek, nakonec změřila síly v klasickém hlasování, které sledoval celý svět. A jakkoli platí, že „každý hlas se počítá“, to hlavní, o co šlo, bylo několik států, kde výsledek nebyl dopředu jistý. Každý ze států USA má totiž adekvátně ke své velikosti přiřazený počet volitelů a pravidla velí, že vítězný kandidát na daném území bere vše. Všechny volitele.
Byl to právě tento okamžik, kdy se při listopadových volbách začalo ukazovat, že průzkumy favorizovaná demokratka Clintonová neuspěje. Donald Trump v řadě klíčových států dokázal s přehledem uspět, hladce posbíral desítky potřebných volitelů a překročil metu 270, kdy je o vítězi rozhodnuto. Teď ale právě na těchto lidech závisí jeho skutečné zvolení. A jeho odpůrci věří, že Trumpovi dokáží tyto volitele odlákat. Je to velká utopie.


description: Bylo by naivní chtít po mainstreamových médiích zcela objektivní zpravodajství. Zpravodajství a publicistika se dělají za peníze a ten, kdo platí, si může diktovat i podmínky. Je otázkou kde jsou meze ohýbání pravdy za peníze a kdo je vlastně tím, kdo financuje veřejnoprávní média. Pokud k ohýbání pravdy dochází pomalu a dlouhodobě, ani si toho nepovšimneme. Po čase pak nevěřícně zíráme na propast mezi tím, jak jsou tytéž zprávy podávány v různých částech světa, a toneme pak v rozpacích, kde se vlastně nachází pravda.

title: Syrská krize: Co přijde po Aleppu?

maintext:
Od počátku syrských událostí, nazvěme je pracovně „syrskou krizí“, neboť skutečně nejsou ani občanskou válkou, ani povstáním, zpravodajství jednotlivých zainteresovaných stran vykazovala vysoký stupeň propagandy a poměrně málo skutečně nezávislé a objektivní žurnalistiky.
Budování předpokladů pro „zdárný“ průběh krize
Syrská krize byla připravována dlouhou dobu. Již od konce 90. let existovaly ve všech zemích západního světa závažné administrativní překážky pro vývoz určitých technologií a vojenského i bezpečnostního materiálu, a to i bez mezinárodně zavedených nebo uznaných sankcí. Prostě taková nevyhlášená, šedá obchodní válka, která se vedla s cílem oslabit bojeschopnost syrských ozbrojených a bezpečnostních sil.
Naprosto stejně si západní země počínaly i vůči Iráku, který po první válce v Zálivu, kdy otupily ostří jeho armády a letectva, postupně po dlouhých dalších 12 let vystavily sankcím na dovoz čehokoliv, kromě potravin a základního spotřebního zboží. Ve chvíli protiprávního a neautorizovaného úderu ozbrojených sil Spojených států a Velké Británie proti Iráku už jeho armáda existovala pouze na papíře.
Zároveň s opotřebovávací obchodní válkou byla proti Sýrii zahájena i další, stále důležitější součást moderních krizových scénářů – propagandistická kampaň, zaměřená zejména na rozdělování obyvatelstva a na postupnou antagonizaci těchto skupin. V tomto bodu už byly s krizemi v zemích Blízkého východu dlouholeté zkušenosti – zejména z občanské války v Libanonu, která postupně přerostla v hlubokou krizi, ne nepodobnou té dnešní syrské.
V této části její architekti jednoznačně vsadili na pestrou náboženskou mozaiku blízkovýchodních zemí, kde po dlouhá staletí vedle sebe existovaly různé konfese, náboženské skupiny a církve. Zatímco v libanonské krizi v letech 1975–1990 podporovaly západní země (poměrně logicky) spíše většinové křesťany a později u sunnity proti ší’itům a drúzům, v průběhu irácké krize (která v podstatě trvá od roku 1990 dodnes) podporovaly Spojené státy od počátku zejména většinové ší’ity a do jisté míry i sunnitské Kurdy proti vládnoucím sunnitským Arabům.
V Sýrii potom vsadili na většinové sunnity, kteří měli „povstat“ proti vládnoucí ší’itské odnoži aláwitů, podporované křesťany. Infiltrace sunnitského obyvatelstva v Sýrii probíhala především po linii náboženské, indoktrinací poutníků a praktikujících sunnitů, prostřednictvím saúdskoarabských, katarských a kuvajtských peněz a s tichou podporou Američanů, kteří dávali stále viditelněji najevo, že obhájcem zájmů syrských sunnitů bude nadále právě Saúdská Arábie.
Vypuknutí krize a její zasazení do globálního kontextu
Na tomto místě je potřeba zmínit jeden důležitý prvek politického uspořádání všech zemí Blízkého a Středního východu a severní Afriky. Tím je řečeno arabsky „rajís al-masírá“, neboli „vedoucí pochodu“, tedy jejich nejvyšší politický představitel, zpravidla prezident nebo monarcha. Jeho pravomoci jsou absolutní, je nekritizovatelný a ikonicky zbožštělý. Je symbolem země, stejně jako její vlajka nebo hymna. A je úplně jedno, zda se jedná o egyptského prezidenta, nebo saúdskoarabského krále, princip výkonu jeho moci je vždy stejný.
Od jara 2011 probíhaly v mnoha arabských zemích zvláštní procesy. Zvláštní proto, že vypukaly pouze v zemích sekulárních, bez jediné výjimky v zemích s prezidentským systémem. Tunisko, Egypt, Libye, Jemen a Sýrie se náhle, téměř souběžně, zmítaly ve spirále sektářského násilí, občanské války nebo masových demonstrací. Padali mnohaletí matadoři politických kolbišť bin Alí, Mubárak a Sáleh.
Bylo nutně potřeba tyto procesy nějak odůvodnit a najít referenční body, vedoucí k nastolení nových poměrů. Jako houby po dešti vznikají různé, převážně exilové organizace, osobující si právo zastupovat občany cílových zemí. V některých zemích současně vznikají ohromnou rychlostí i bojové jednotky „opozice“, tvořené zpočátku indoktrinovanými obyvateli domácího původu, postupně však stále častěji zcela závislé na přísunu zahraničních bojovníků, ponejvíce z Maroka, Libye, Čečny, ale i z Kosova nebo středoasijských postsovětských zemí (většinou rekrutovaných z geril a teroristických skupin, financovaných Saúdskou Arábií).
V tuto chvíli nastupují i vůdci „demokratického světa“ s rozhodným prohlášením. Podle nich ztratil Asad legitimitu k vládě nad Sýrií a musí odejít. Na otázku, o jaká právní ustanovení nebo ověřená zjištění se v těchto svých prohlášeních opírali, nám dodnes dluží odpověď například odcházející prezident Obama, tehdejší ministryně zahraničních věcí a neúspěšná prezidentská kandidátka Hillary Clintonová, dnes už bývalý britský premiér Cameron nebo tehdejší francouzský ministr zahraničních věcí Fabius.
Aby se potom Sýrii bojovalo s ozbrojenci ještě hůře, nastupují sankce. A nejenom na vojenský materiál, ale například i na syrské aerolinie, ropné společnosti, státní rádio a televizi. Sankce se zavádějí proti všem syrským bankám, čímž prakticky znemožňují provedení jakékoli transakce, včetně nákupu přístrojů pro nemocnice nebo léků. Lodní dopravu do Sýrie nelze pojistit (to zařídil britský Lloydův registr), letecká doprava nefunguje a většinu pozemních hraničních přechodů obsazují teroristé. Život v zemi se zastavil a vláda má stěží na to, aby uspokojovala nejzákladnější životní potřeby svých obyvatel. Na územích obsazených teroristy probíhá úplná dekonstrukce továren a provozů, jejich strojní vybavení je rozprodáno na trzích v Turecku. Vlny běženců z Iráku posilují lidé vyhnaní z vlastního území, kteří dále zatěžují škrcenou ekonomiku.
Naproti tomu teroristé dostávají vše, co potřebují k ničení země – zbraně, munici, materiál, logistiku, peníze, čerstvé bojovníky, ano, navíc i podivuhodně kvalitní zpravodajské informace. Na scéně se objevuje tzv. Islámský stát v Iráku a v Šámu, odporná karikatura, mající představovat se svými spektakulárními vraždami v přímém přenosu jakéhosi strašáka pro lidi. Navíc strašáka se skvělou publicitou a s téměř neomezeným přístupem do hlavních západních médií. Vždy, když se ptáme, jak lze dokázat, že západní země vlastně nikdy nechtěly s tzv. Islámským státem bojovat a už vůbec ne jej porazit, vzpomeňte si, jak rychle dokázaly jejich banky zablokovat nejenom pohyb, ale i veškerá aktiva suverénních států (Iráku, Libye, Sýrie). V případě tzv. Islámského státu, přestože jsou známy jak odesílatelé, tak i příjemci financí, se o takové možnosti zablokování aktiv a pohybů zatím nezačalo ani diskutovat.
Bod obratu a cesta k nápravě
Vojenská pomoc Ruské federace Sýrii přišla nepochybně v hodině dvanácté. Bez ní by už tato krásná země byla parcelována mezi různé frakce a největší část jejího území, včetně většiny ropných a plynových zdrojů, by ovládali krvaví klauni z tzv. Islámského státu a jejich souputníci. V syrské krizi hrál však významnou roli ještě jeden důležitý faktor. A tím byl časový posun libyjské krize vůči syrské a spěch, s nímž se západní politici potřebovali zbavit Mu’ammara Kaddáfího.
Zmatek a anarchie, které následně ovládly Libyi, totiž vytvořily onen nechtěný precedens pro Syřany. Prostí lidé i elity viděli, kam Libyi přivedlo Západem vychvalované „tažení za demokracii a lidská práva“ a odstranění léta fungujícího státního systému. A proto se valná většina Syřanů rozhodla (a přitom mnozí z nich mohli mít na stranu BAAS i na její představitele smíšené názory), že bude raději bránit svojí zemi a nedovolí její další drobení. Byl to právě onen katastrofální krach Západem řízené změny režimu v Libyi, který zachránil Asada, Sýrii i drtivou většinu jejích obyvatel.
Je zbytečné vypočítávat zde všechna ta tažení a vojenské operace, kterými nás média a propaganda denně zavalují. Je však potřeba asi říci, že pád Aleppa se stal, po vyčištění Damašku a Homsu, dalším důležitým bodem obratu. Po pěti letech bojů bylo osvobozeno druhé největší město Sýrie, centrum průmyslu i obchodu, město, ke kterému se kromě Arabů vztahují především Turci a Arméni, ale i Syřané, Kurdové a Turkméni. Zprvu kyselá, později až hysterická reakce západních médií hlavního proudu, hojně citovaných českou žurnalistickou obcí, reagující na postupné osvobozování města, signalizovala usilovnou snahu (stejně jako před dvěma lety v případě Homsu) o vyproštění vojenských poradců a instruktorů ozbrojených skupin na území města. Kšeft, na který výměnou za bezproblémovou kapitulaci těchto skupin nakonec Syřané i Rusové přistoupili, jistě nikomu ke cti sloužit nebude, ale nepochybně ušetřil mnoho životů a deeskaloval tenzi mezi čtyřmi z pěti stálých členů Rady bezpečnosti.
Co bude dál? Syrskou armádu a její spojence (mezi něž za hrobového ticha západních médií přibyla tento měsíc i nejlidnatější a nejvýznamnější arabská země, Egypt) čeká vyčišťovací akce na sever od Homsu a od Hamá a rozhodující útok na hlavní baštu teroristů z organizace Džabhat Fáteh aš-Šám (dříve Džabhat Nusrá), provinční město Idlíb a okolní území. Kapsy odporu existují stále i na jihu země, tam, kde byl zinscenován začátek syrské krize na jaře 2011. Největší boj potom Sýrii čeká na východě země, kde podél toku řeky Eufrat roztáhl svoje chapadla tzv. Islámský stát. Zde se také nacházejí životně důležité zásoby ropy a zemního plynu, pěstuje se zde bavlna, ovoce, zelenina i obiloviny. Na obzoru však již začalo svítat, neboť obyvatelé západních zemí, probouzející se z těžkého snu vlastní rozbředlé korektnosti a licoměrnosti, mezitím mění jednu vládu za druhou a překreslují politické mapy svých zemí. Co je však pro nadcházející období bojů i rekonstrukce nejdůležitější, je odhodlání lidí. Nikdo totiž není hroznějším protivníkem než občan bránící svou rodinu, národ a vlast. A Syřané, ti nepříliš bojovní, kulturní a konciliantní Syřané, to dokazují už více než šest let.


title: Vědci objasnili záhadu smogu, který v roce 1952 zabil 12 tisíc lidí

maintext:
Vědecký internetový deník Alphr zveřejnil včera výsledky studie, která po dlouhých 64 letech odhalila, co způsobilo smrt 12 tisícům Londýňanů v období velkého smogu v roce 1952. I přes velký časový odstup si tým texaských badatelů dal tu práci, a přišel na to, jak ke smogu došlo.
Vědci nyní zjistili, že za smrt tisíců lidí může jakýsi chemický paradox. “Lidé již vědí, že za mlhu mohou hlavně sírany. Částice kyseliny sírové byly vytvořeny oxidem siřičitým, který se hojně produkuje při spalování uhlí,” uvedl profesor Zhang z texaské univerzity. Právě spalování uhlí ve velké míře, větší, než bylo obvyklé, přispělo ke vzniku smrtelného smogu. Zima v prosinci roku 1952 byla obzvlášť tuhá a lidé topili téměř neustále.
“Jenže jak se oxid siřičitý přeměnil na kyselinu sírovou, to bylo až dosud záhadou,” doplnil profesor. “Naše výsledky ukázaly, že celý proces urychlil oxid dusičitý, což je další produkt spalování uhlí. Ten se smísil s přírodní mlhou, která na Londýn padla. Klíčovým aspektem je pak přeměna oxidu dusičitého na síru, při němž vznikají sirné částice, které zůstávají v ovzduší,” vysvětlil Zhang pro deník Alphr. Přirozená mlha tak postupně začala obsahovat více a více sirných částic, které pak způsobily těžké zdravotní problémy tisícům lidí.
Začalo to přesně před 64 lety, v noci z 5. na 6. prosince 1952. Na Londýn se snesla hustá mlha, což pro Anglii není nic neobvyklého. Počasí se navíc zhoršovalo už od 3. prosince. Pro Brity je počasí jedním z ústředních témat téměř každé konverzace, kolují o něm stovky vtipů. Tenkrát se ale o žádný vtip nejednalo. Během pěti dní se do nemocnic dostalo na 4 tisíce lidí, především mladších, a také seniorů. V dalších měsících pak na následky velkého smogu zemřelo dalších 8 tisíc Londýňanů.
Přelomová mlha
Na výsledku bádání texaských vědců je zajímavé, že jejich závěry se dají použít i pro současnou neudržitelnou smogovou situaci v Číně - studie však zabírá jinou stránku věci: odpovídá na otázku, proč se v Číně dosud nezavedly širší opatření proti smogu a znečištění ovzduší. Pokud tedy v Pekingu zrovna není olympiáda…
Přestože se o velkém smogu mluvilo ještě mnoho let po roce 1952, jeho přesné příčiny nebyly známé. Díky smogu se začaly šířeji diskutovat otázky znečišťování životního prostředí, hlavně vlivu člověka. Byl přijat přelomový Clean Air Act na ochranu vzduchu před znečišťováním, který se stal podnětem pro změny i v mezinárodním měřítku.
Čínský paradox
A zmíněné spojení s Čínou? Je vlastně paradoxní. Jev, který se odehrával před 64 lety v Londýně, se totiž v Číně odehrává dnes a denně. Vědci však přišli na to, že tento proces je v Číně zároveň neutralizován: velké množství výfukových plynů v kombinaci s nadměrným užíváním umělých hnojiv způsobuje velké vylučování amoniaku, který nebezpečné sirné částice v ovzduší neutralizuje. Neznamená to sice, že by smog nebyl škodlivý. Nemá však tak rychlé a smrtící následky, jako měl ten londýnský v roce 1952.


description: Nová pohádka Jiřího Stracha Anděl Páně 2 vede aktuální žebříček návštěvnosti prvního víkendu českých filmů, který zahrnuje snímky od roku 1992. Od čtvrteční premiéry film vidělo 199.300 diváků. Až doposud žebříčku kralovala komedie Babovřesky z roku 2013 se 140.236 diváky.

title: Anděl Páně 2 láme rekordy. Za první víkend film překonal v návštěvnosti Babovřesky


description: Islámští radikálové z takzvaného Islámského státu se opět zmocnili starobylého města ve středu Sýrie. Informovala o tom včera agentura Reuters.

title: ISIS opět ovládl antickou Palmýru

maintext:
Již během pátku a soboty se islamistům údajně podařilo vstoupit do historického města a vytlačit vládní síly, které v místě od letošního března operovaly. Syrská armáda za pomoci ruské islamisty letos na jaře vytlačila, ve svých pozicích se však udržela pouze deset měsíců. Podle všech informací to totiž vypadá, že útok islamistů syrskou armádu opět vytlačil.
Vedení syrské armády již dříve ohlásilo, že do Palmýry bude vyslána posila, která bude pomáhat při obraně města. To se však nakonec nestalo. Všechny jednotky, které mířily do Palmýry, byly na poslední chvíli odkloněny do Aleppa, kde se v posledních dnech tvrdě bojovalo mezi východní “rebelskou” a západní částí města.
Islamisté při původním obsazení města zničily antický Baal-Šaminův chrám, který na sklonku minulého roku islamisté odpálili. Při opětovném obsazení města syrskými, ruskými a iráckými vojsky, bylo místo odminováno, a zdálo se, že budou z významné historické památky zachráněny alespoň trosky. Nyní je ale osud zbytku památek opět nejistý.


description: Evropská unie má za sebou dvanáct měsíců, které lze v mnoha ohledech označit za zlomové. Poprvé v historii z ní odchází členská země, roky zažité rozložení sil prochází testem a do hry vstoupily nové neznámé. „Zatím jde o politické šarvátky, mnohem zásadnější bude rok 2017,“ tvrdí však analytici.

title: 2016: Nejhorší rok Evropské unie, skutečný zlom ji ale teprve čeká

maintext:
Letošní rok si Evropa za rámeček v mnoha ohledech nedá. Kvůli konfliktům v těsném sousedství do ní přišly další statisíce migrantů, kteří si slibují lepší život. Krize se neopakovala, dílčí úspěchy ale nezakryly, že situace stále pod kontrolou není a že téma vyhloubilo příkopy mezi bruselskými úředníky a politiky zejména ve střední a východní Evropě.
Stejnou měrou evropské společenství formoval terorismus, po kterém zůstaly stovky mrtvých a zraněných.
Do třetice: Evropa se otřásla politicky. Důsledky zvolení Donalda Trumpa americkým prezidentem se ve vzájemných vztazích EU a USA projeví až s odstupem, už nyní ale vliv novou krev do žil antisystémových a populistických stran, které se těší, že půjdou v jeho stopách a posbírají politické body v národních volbách.
Nejzásadnějším tématem uplynulého roku byl ale pro mnohé brexit, tedy odchod Spojeného království z EU, jak si ho v referendu Britové odhlasovali. „Rok 2016 lze zejména kvůli brexitu považovat za zlomový,“ řekl redakci INFO.CZ analytik Asociace pro mezinárodní otázky Ondřej Mocek. Představa, že by někdy nějaká země vystoupila z EU, byla dosud pro mnohé politology i politiky nemyslitelná. „To, že nyní může dojít k evropské dezintegraci, je něco zcela nového. V historii EU to nemá obdoby,“ říká k tomu Mocek.
Při ohlédnutí za uplynulými měsíci se nelze vyhnout otázce, zda byl tento rok pro EU tím nejhorším v její historii. Soudě podle drtivé většiny novinových titulků a diskusí na sociálních sítích odpověď zní ano, na druhou stranu existuje řada názorů, které to odmítají. „K tomu, abychom považovali rok 2016 za nejhorší v historii EU, nevidím důvod,“ myslí si Mocek. Mnohem zásadnější bude podle něj příští rok. „Bude se v něm bojovat o to, co to je evropská integrace a jaké výhody EU poskytuje svým členům. Až pokud Evropa tohle prohraje a neobhájí si své místo, pak to bude teprve nejhorší rok v její historii. Do té doby jde o přiměřené politické šarvátky,“ dodal.
Která témata byla pro Evropu v roce 2016 zásadní?


description: Legendární policejní rada a šéf pražské mordparty Vacátko, nerudný revizor Gustav Anděl na ROHáckých dovolených, polepšený továrník Bartoš ve snímku Nebe a dudy, kmotříček Havránek v historickém seriálovém eposu F.L.Věk anebo Ješek z Vartenberka v muzikálové fresce Noc na Karlštejně. Nejen v těchto snímcích zazářil jeden z nejznámějších českých herců 20. století Jaroslav Marvan. Od jeho narození dnes uplynulo 115 let.

title: Revizor Anděl i policejní rada Vacátko. Před 115 se lety narodil herec Jaroslav Marvan

maintext:
Přestože Marvan se dodnes řadí mezi nejslavnější české herce a jeho snímky mezi nestárnoucí filmovou klasiku, jeho odkaz špiní nařčení, podle kterých Marvan dobře vycházel s vládnoucí mocí jak za Protektorátu tak i během následného komunistického režimu. A neméně problematický byl i jeho přístup ke králi českých komiků Vlastovi Burianovi, kterého se po válce na rozdíl od jiných tehdejších hereckých es nezastal, když mu byla předhazována kolaborace s nacisty a prý mu dokonce i úmyslně škodil.
Jaroslav Marvan se narodil 11. prosince 1901 v Praze na Žižkově. V roce 1919 odmaturoval na Reálném gymnáziu a záhy vstoupil do služeb pražského Zeměpisného ústavu a poté Ředitelství pošt. V roce 1920 byl pracovně převelen do Užhorodu na Podkarpatské Rusi. V nejvýchodnějším výběžku meziválečného Československa se začal věnoval ochotnickému divadle a pokračoval v tom i po svém návratu do Prahy v roce 1923. O tři roky později nastoupil do Divadla Vlasty Buriana, odkud pak přešel v roce 1943 do Vinohradsko divadla. V letech 1950 až 1954 byl v angažmá v Městských divadlech pražských, kde vytvořil své nejlepší divadelní role v dílech Veselé paničky windsorské, Zdravý nemocný nebo Jacobowski a plukovník. Svou divadelní dráhu završil přestupem do „Zlaté kapličky“, v níž setrval až do roku 1972, kdy odešel do penze.
Nejen v divadle, ale i ve svém osobním života byl Marvan velmi pečlivý, přesný, zodpovědný, připravený a na divadelní zkoušky i představení vždy uměl perfektně text. Lpěl na minutové přesnosti a nerad měnil návyky a byl velmi konzervativní. I věci v jeho bytě měly své pevné místo, i v oblékání si vždy potrpěl na nenápadnou decentnost.
Dnešnímu divákovi je Marvan znám především jako filmový herec. Vedle rolí revizora Anděla či policejního rady Vacátka je znám i jako středoškolský profesor ve filmech Cesta do hlubin študákovy duše nebo Škola, základ života, z předválečného období pak ještě ze snímků Jarčin profesor, U pokladny stál, Pan otec Karafiát nebo Tři vejce do skla. Na přelomu 50. a 60. let pak hrál ve filmech o Švejkovi nebo v legendárním Kachyňově kontroverzním trháku Král Šumavy.
Jaroslav Marvan se na konci 20. let oženil s Marií, jenž byla původně také herečkou, ale nakonec svou hereckou kariéru obědovala právě kvůli svému manželovi. Vařila mu a příkladně o něj pečovala, ale bohužel nemohla mít děti. Marvan si proto našel milenku Alenu Jančaříkou, s níž měl dceru Alenu. Její matka však rok po narození dcery za záhadných okolností zemřela. Později potupená a zhrzená Marvanová nejspíš zničila i závěť, takže po hercově smrti jeho dcera Alena získala jen zlomek z Marvanova majetku. Jaroslav Marvan zemřel 21. května 1974 v Praze ve věku 72 let. Po jeho smrti vyšly jeho memoáry Nejen o sobě, Jaroslav Marvan vypravuje či Herecké eso. Od roku 1971 byl nositelem titulu Národní umělec.


authors:
Richard Klíčník
Bb Art

description: V roce 1983 se tehdy ještě nepříliš známý scenárista Alan Moore chopil komiksové řady nakladatelství DC s názvem Swamp Thing. Změnil ji k nepoznání a spolu s ní opět o krůček posunul celé komiksové médium, respektive představu o tom, co a jak se v něm dá podat. Bažináč, jak ho překřtil překladatel Viktor Janiš, pak začal česky vycházet v roce 2003. Bylo mu dvacet a vyšel jen černobíle. A právě teď, v jeho Kristových letech, v BB artu česky vychází první díl doplněný o jeden sešit; znovu, v barvě.

title: Hrdina zelenější než vánoční stromek je zpět: Ekohoror Alana Moora nestárne

maintext:
Alan Moore se v poslední době věnuje spíše okultismu a psaní opulentních románů, ale v komiksu zanechal nesmazatelnou stopu. Nejslavnějším dílem sice navždy budou jeho Strážci, ale to, co předvedl v Bažináči, citelně zasáhlo tehdejší komiksový svět a ozvuky můžete jasně sledovat třeba v počátečních dílech neméně legendárního Sandmana Neila Gaimana.
Postava „Věci z bažin“ se v komiksu objevila již v roce 1971, ale až Moore jí dodal plastičnost a jeho „run“ (označení celého působení jednoho scenáristy na daném titulu) se dá bez jakýchkoli obtíží (ba s nadšením!) číst i dnes. A je příjemné, že si po třinácti letech můžeme četbu v češtině užít v barvě, i když kolování komiksů v první polovině 80. let minulého století působí oproti dnešním možnostem velmi primitivně.
Proč komiks vyšel česky znovu? Zejména proto, že jako jediný díl z celkových šesti byl dlouhodobě vyprodaný a jeho cena se vyšplhala na cca trojnásobek původní ceny. I díky tomu máme možnost znovu se podívat na skvělou práci, kterou Moore odvedl, v novém vydání.
Bažináč tentokrát začne o díl dříve (tedy kniha obsahuje jeden sešit navíc), před okamžikem, kdy se rostlinný muž probudí v laboratoři, aby zjistil, že v něm nezbylo nic lidského a nikdy v něm ani nic člověčího nebylo – což je hlavní přínos Moora do série. Jsme svědky uzavření předchozího cyklu, smrti Arkána, úhlavního nepřítele zeleného obra z Louisiany. Namísto triumfu ale Bažináč upadá do zajetí. Vynechání sešitu v původním českém vydání je vcelku pochopitelné, ale nové zařazení rozhodně potěší – dozvíme se třeba, jak se přihodilo, že se Bažináč ocitl v mrazáku.
A pak už může začít ekologický horor epických rozměrů smíšený s existenciálním dramatem kafkovského rozměru. Ona totiž proměna, kterou si prošel Řehoř Samsa, není ani zdaleka tak mnohovrstevnatá jako ta, již prožil Alec Holland, což je původní jméno Bažináče. Při výbuchu jeho botanické laboratoře jej pohltila bažina a napojil se na světové rostlinstvo, síť veškerého světového zelena. Hned poté si zformoval rostlinné, téměř nezranitelné tělo, ale… Hra o přežití vlastního lidství – nebo o jeho definitivní odhození – začíná.
I po všech těch letech od vzniku komiksu je fascinující, jak Moore do příběhu zapojuje ekologický terorismus v podobě doktora Woodruea, který sám přežívá na pomezí lidství a rostlinství. Ten se prostřednictvím Bažináče vplíží do světového rostlinného vědomí, jež se v reakci na jeho agresívní myšlenky rozhodne vyhladit lidstvo. A Bažináč si zatím prochází svým podvědomím a ohledává sám sebe, aby přišel na to, co je vlastně zač.
V druhém příběhu první knihy už Moore přivádí na scénu rýmujícího démona Etrigana a okultistické citýrování, což je výhradní Mistrova parketa, a vy si můžete užívat hrůz, které se začínají množit na stránkách donedávna tuctového komiksu. První díl Bažináče je po letech milým připomenutím jednoho ze skvělých děl amerického komiksu (psaného britským scenáristou), a pokud jste na něj nepřipadli před třinácti lety, máte skvělou příležitost nyní. Navíc v případě, že vás zelený muž zaujme, nebudete muset čekat na dokončení příběhu celých deset let jako ti, co Bažináče sledovali v českém vydání od začátku jeho pouti.


description: Falešné zprávy nejsou nijak nová věc a kvůli nim už zemřelo v historii mnoho lidí. Ale v poslední době se informační válka stupňuje a nesmysly se rychle šíří po celém světě pomocí nejrůznějších webů a sociálních sítí. V minulých dnech dokonce pákistánský ministr obrany vyhrožoval na Twitteru Izraeli jaderným útokem a argumentoval u toho zprávou, která byla vymyšlená.

title: Způsobí falešné zprávy třetí světovou válku? Pákistán teď kvůli jedné hrozil Izraeli jaderným útokem

maintext:
Největším problémem falešných zpráv je, že jim často věří i lidé, kteří drží v ruce moc a ovlivňují světové dění. Přitom ověřit si, že něco je naprostá hloupost, nezabere většinou moc času, ale mnoho lidí to nedělá, protože pouze „sdílejí“. I ze zdrojů, kterém jsou tradičně lživé a manipulativní.
Posledním příkladem je zcela absurdní chování pákistánského ministra obrany. Khawaja Mohamed Asif na svém twitterovém účtu 23. prosince varoval Izrael, že i Pákistán je „jaderným státem“ a pojal to jako výhrůžku vojenským útokem. Což je vskutku nebývalé. Asif přitom reagoval na falešnou zprávu z naprosto pofiderního webu AWDnews, který sype bláznivé informace jako na běžícím pásu.
Web AWDnews zveřejnil 20. prosince falešnou zprávu (klasika, nikdo pod ní nebyl podepsaný), že bývalý izraelský ministr obrany Moše Ja’alon řekl, že „pokud pákistánské vojsko nešťastnou náhodou dorazí do Sýrie, zničíme ji jadernými zbraněmi.“ Pákistán totiž uvažuje, že by vyslal do Sýrie své vojáky, pokud by s tím souhlasil Asadův režim.
Ministr Asif na to reagoval až za 3 dny. Asi jeho početný tým zjišťoval, jak to vlastně s tou zprávou je. Jenže ta si žila svým životem a putovala světem. Je v ní přitom na první pohled hned několik problémů, což je u falešných zpráv většinou patrné.
Moše Ja’alon není od května izraelským ministrem obrany, tím je Avigdor Lieberman. Že by exministr vyhrožoval jaderným útokem? Nesmysl. Ostatně izraelské ministerstvo obrany ihned napsalo, že podobná slova nebyla nikdy vyřčena. A to zejména z úplně jiného a zcela zásadního důvodu. Žádný představitel Izraele nikdy oficiálně nepotvrdil, ale ani nevyvrátil, že tento stát vlastní jaderné zbraně. Takové vyjádření je dlouhodobým tabu. Pak se ani nedá vyhrožovat, že by je mohl použít. Ano, Izrael má nukleární zbraně, ale protože se odmítá připojit k dohodám o jejich nešíření, tak o tom nemluví.
Že by to pákistánský ministr nevěděl? To těžko. Prostě blábolí, stejně jako blábolila zpráva AWDnews. Ostatně Asif po bouřlivé diskusi vzal v neděli zpátečku. Na Twitteru napsal: „Náš jaderný program je určen pouze jako odstrašující prostředek k ochraně naší svobody. Chceme žít v míru v našem regionu i mimo něj.“ Opět ale lže, protože v září vyhrožoval „použitím taktických jaderných zbraní proti ďábelské Indii“.
Mimochodem, web AWDnews 22. prosince zveřejnil jinou falešnou zprávu o tom, jak Hillary Clintonová připravuje vojenský puč proti Donaldu Trumpovi. Větší pitomost nevymyslíte. O něco veselejší byla informace, že ruský prezident Vladimir Putin prý oznámil, že „pobije ilumináty holýma rukama“.
Nejjednodušší by bylo falešné zprávy ignorovat, ale to už velká část veřejnosti nedělá. Navíc se na nás valí ze všech stra. Přímo lavina to byla v průběhu amerických prezidentských voleb. Lhal jak tábor Trumpa, tak tábor Clintonové. A také kdysi důvěryhodná velká americká média a průzkumné agentury. Tvrzení, že stoprocentně vyhraje Clintonová, se dá označit za největší falešnou zprávu posledního desetiletí. Asi to Američanům podstrčili ti ilumináti.
Dalším problémem je, že některé falešné zprávy jsou vyrobeny velmi umně a stojí za nimi různé vlivné země. Za ruské a čínské vládní peníze se dokonce vyrábějí masově. Nemluvě o Severní Koreji, Turecku, nebo o všech stranách války v Sýrii.
Falešné zprávy způsobily v historii lidstva mnohá neštěstí, dnes se ale šíří rychlostí několika minut po celém světě. Bohužel, část lidí jim věří. Dokonce i ministr obrany země, která vlastní jaderné zbraně. A to je strašlivý problém.


description: „Vůbec jsem netušil, že to fotografování bývalých Sudet, které jsem začal v roce 1990 pro právě založený časopis Reflex, mi přiroste k srdci, bude trvat léta a možná nikdy neskončí…“ říká fotograf Jaroslav Kučera a právě část z cyklu Sudety představí na výstavě v novém Czech photo centre v pražských Stodůlkách. Je to galerie lidí, kteří žijí na okraji republiky, mnohdy na okraji společnosti, někdy spíš galerka. Kučera má ovšem pro jejich životy, trápení i radosti pochopení a oni pro něj. Jinak by ho těžko nechali přistoupit tak blízko.

title: Sudety: Galerie lidí z okraje Česka, mnohdy z okraje společnosti


title: Rusko chtělo na oplátku vyhostit 35 amerických diplomatů, Putin to zamítl

maintext:
Ruský ministr zahraničí Sergej Lavrov v reakci na protiruské sankce Spojených států dnes navrhl prezidentu Vladimiru Putinovi vyhoštění 35 amerických diplomatů a rovněž uzavření dvou budov využívaných Američany v Moskvě. Washington ve čtvrtek oznámil, že uvalil na Moskvu sankce a rovněž vypověděl 35 ruských diplomatů. Souvisí to s americkými obviněními, že se Rusové snažili ovlivnit prezidentské volby v USA ve prospěch Donalda Trumpa.
Lavrov v televizním projevu uvedl, že Putinovi navrhl vyhoštění 31 zaměstnanců americké ambasády v Moskvě a čtyř diplomatů z generálního konzulátu USA v Petrohradě. Dále nebudou moci američtí diplomaté využívat rekreační zařízení na předměstí Moskvy a skladiště jižně od ruské metropole. Podle ruských agentur ale toto rozhodnuti zamítl prezident Putin.
Americké sankce jsou podle Putina dalším krokem, jak podkopat vzájemné vztahy mezi Washingtonem a Moskvou. Jak uvedl, je mu líto, že administrativa Baracka Obamy zakončuje svůj mandát tímto způsobem.
Spojené státy ve čtvrtek vypověděly 35 ruských diplomatů a uzavřely dvě ruská pracoviště na svém území. V rámci sankčních opatření zablokovaly ruskému personálu přístup do dvou komplexů vlastněných ruskou vládou v New Yorku a ve státě Maryland, další sankce míří na ruskou civilní tajnou službu FSB a vojenskou rozvědku GRU.
Rusové byli označeni za nežádoucí osoby, neboť jednali "způsobem neslučitelným s diplomatickým statusem". Vypovězeni byli zaměstnanci ambasády ve Washingtonu a konzulátu v San Francisku, kteří dostali 72 hodin na to, aby opustili USA. Podle listu The New York Times jde o pracovníky ruských tajných služeb, mezi nimiž jsou i čtyři řídící činitelé, kteří patrně přímo vedli útoky na počítače americké Demokratické strany.
Obvinění, která USA vznesly proti Rusku, jsou podle šéfa ruské diplomacie nepodložená. Ruští představitelé včetně Putina v minulosti nařčení ze zásahů do voleb opakovaně odmítali. Lavrov také dodal, že nové americké sankce nezůstanou bez odpovědi.


title: Rusko vrací úder USA: Chce na oplátku vyhostit 35 amerických diplomatů

maintext:
Ruský ministr zahraničí Sergej Lavrov v reakci na protiruské sankce Spojených států dnes navrhl prezidentu Vladimiru Putinovi vyhoštění 35 amerických diplomatů a rovněž uzavření dvou budov využívaných Američany v Moskvě. Washington ve čtvrtek oznámil, že uvalil na Moskvu sankce a rovněž vypověděl 35 ruských diplomatů. Souvisí to s americkými obviněními, že se Rusové snažili ovlivnit prezidentské volby v USA ve prospěch Donalda Trumpa.
Lavrov v televizním projevu uvedl, že Putinovi navrhl vyhoštění 31 zaměstnanců americké ambasády v Moskvě a čtyř diplomatů z generálního konzulátu USA v Petrohradě. Dále nebudou moci američtí diplomaté využívat rekreační zařízení na předměstí Moskvy a skladiště jižně od ruské metropole.
Spojené státy ve čtvrtek vypověděly 35 ruských diplomatů a uzavřely dvě ruská pracoviště na svém území. V rámci sankčních opatření zablokovaly ruskému personálu přístup do dvou komplexů vlastněných ruskou vládou v New Yorku a ve státě Maryland, další sankce míří na ruskou civilní tajnou službu FSB a vojenskou rozvědku GRU.
Rusové byli označeni za nežádoucí osoby, neboť jednali "způsobem neslučitelným s diplomatickým statusem". Vypovězeni byli zaměstnanci ambasády ve Washingtonu a konzulátu v San Francisku, kteří dostali 72 hodin na to, aby opustili USA. Podle listu The New York Times jde o pracovníky ruských tajných služeb, mezi nimiž jsou i čtyři řídící činitelé, kteří patrně přímo vedli útoky na počítače americké Demokratické strany.
Obvinění, která USA vznesly proti Rusku, jsou podle šéfa ruské diplomacie nepodložená. Ruští představitelé včetně Putina v minulosti nařčení ze zásahů do voleb opakovaně odmítali. Lavrov také dodal, že nové americké sankce nezůstanou bez odpovědi.


description: Má cíl a a za tím jde, i když Sýrií protékají veletoky krve. Ruský hegemon Vladimir Putin přehnanou útlocitností netrpí, podobně jako řada jeho poddaných. Pokud vydrží nové příměří a dojde i na předjednaný mír, může se stát vítězem syrské války. Společně s Íránem. A vlastně i Tureckem, které teď myslí hlavně na sebe.

title: Putin na koni. Američané na Blízkém východě vyklízejí pozice

maintext:
Tato trojice dojednala klid zbraní, se kterým zřejmě souhlasí i řada opozičních skupin, některé umírněné sunnitské islamisty nevyjímaje. Mimo (záměrně) zůstaly organizace, které takřka celý svět považuje za teroristické. Tedy tzv. Islámský stát (ISIL) a Fronta dobytí Sýrie, lépe známá pod někdejším názvem Fronta an-Nusra.
Pravda, příměří není mír. Nemusí vydržet: skeptici tvrdí, že zatím je pouze na papíře a tam také zůstane. Mnohé opoziční skupiny zřejmě přestanou válčit, není ale jasné, na jak dlouho. A zda se zúčastní mírové konference, kterou plánuje nově vzniklá osa Moskva-Teherán-Ankara...
Přesto, Rusko je na koni. Má iniciativu
Jeho taktika je jasná. Udržet u moci ruského vazala, prezidenta Bašára Asada. Nebo kohokoli jiného, kdo bude na Moskvě závislý jako on. Syrský režim je ekonomicky i lidsky vyčerpaný, bez Moskvy a Teheránu by nepřežil. To platí i do budoucna.
Stále asertivnější Kreml nechce v syrské válce uváznout a vykrvácet (jako v Afghánistánu). Vyjde-li jeho plán, budou jistě přímořské oblasti Sýrie pod jeho kontrolou. Moskvě se splní starý imperiální sen – přístup ke Středozemnímu moři. Opět získá prestiž na Blízkém východě, i s aleppskou krví na rukou se bude prezentovat jako mírotvůrce (což v regionu lze). A v neposlední řadě uštědří políček USA, což kremelské potěší vždy, ať už ve Washingtonu vládne kdokoli.
Podobně přemýšlí Írán, který rovněž vítězí. V Sýrii i Iráku
Také Teherán chce kontrolovat region bez rušivého amerického vlivu – Spojené státy si přeje zkrocené, izolacionistické, za oceánem. Otázka je, kdy se Rusko s Íránem střetne, moskevské ambice časem mohou kolidovat s teheránskými. Zatím ale obě země postupují ve shodě.
Turecko zachraňuje, co se dá. A doufá, že si také krapet kousne
Turecký prezident Recep Tayyip Erdogan se snaží, aby syrští Kurdové získali co nejméně, neboť má dost problémů s jejich soukmenovci na východě vlastní země. Sunnitský sultán Erdogan chce, aby jeho arabští souvěrci v Iráku i Sýrii nebyli příliš biti a on se mohl vyhlásit jejich ochráncem. Naznačil dokonce, že by nepohrdl příhraničními oblastmi. Anexe cizího území (viz Rusko a Krym) mu zřejmě neprojde, rozšíření vlivu na jih od turecké hranice je ale velmi pravděpodobné.
Kdo ve hře zatím zcela chybí, jsou USA a Západ
Zatím jde jen o Sýrii, přesto se zdá, že Spojené státy nemají v regionu ani stanovený cíl, ani důvěryhodné spojence. Irácká vláda sice s Washingtonem spolupracuje, přátelí se ale i s Íránem. A podporou Kurdů v Sýrii a Iráku si Američané v kraji kamarády neudělaly, proti jejich autonomii je jak Turecko, tak Írán (na jehož území žije významná kurdská menšina).
Ještě je brzy vyhlašovat na Blízkém východě Pax Russiana. Ekonomicky slabé a myšlenkově neinspirativní Rusko patrně není schopno převzít roli regionálního šéfa. Není jasné, co provede blonďatý showman poté, co obsadí Bílý dům. Lze ale odhadnout, že se Blízkým východem bude muset zabývat, i kdyby to neměl v plánu. Ostatně, to samé se přihodilo i oběma jeho předchůdcům...


description: Televize Barrandov připravila na Štědrý den večer skutečnou lahůdku. Pořad Exkluziv Kateřiny Brožové tentokrát představil Dagmar Havlovou, manželku bývalého prezidenta a předčilo to všechna očekávání. Podle toho, co jsme se dozvěděli, musíme mít oprávněné obavy o zdraví paní Dagmar.

title: Je s Dagmar Havlovou všechno v pořádku? V televizi řekla, že Havel měl při mrtvici v hlavě anděla


description: Dne 6. listopadu 2016 vyjde kniha Židé v Dobříši. Publikace zaznamenává historii židovské komunity v Dobříši od poloviny 17. století až do druhé světové války. Autorka knihy Jindřiška Rosenbaumová popisuje soužití dobříšských Židů s většinovým obyvatelstvem, vyjmenovává význačné dobříšské občany židovského původu, připomíná jejich osudy a upozorňuje na přínos židovských podnikatelů pro rozvoj města. Ten je nejlépe symbolizován faktem, že to byli právě Židé, kdo v Dobříši položili základy rukavičkářského průmyslu, kterým se později město proslavilo i v zahraničí.

title: Nová kniha popisuje historii židovské komunity v Dobříši


description: Chorvatsko se pro Českou republiku stalo inspirací pro zavedení elektronické evidence tržeb. Pro zastánce projektu je vzorem, pro odpůrce odstrašujícím příkladem.

title: Elektronické účtenky v Chorvatsku svým vynálezcům prohrály volby


description: Akce nazvaná „Prodej vánočních psů“, kterou chystají aktivisté z Hnutí 269, se odehraje už tuto sobotu na pražském Andělu. Jejím cílem je upozornit na krutost zabíjení kaprů před Vánoci. Na frekventovaném místě,  kam budou tisíce lidí mířit za dárky, budou aktivisté prodávat imaginární psí maso.

title: Je libo 10 deka jezevčíka? Tradiční prodej vánočních psů začne tento víkend


description: Po loni vydaném románu Někde zvoní telefon od Sin Kjongsuk představuje Argo tuzemským čtenářům další současnou jihokorejskou spisovatelku. Autorkou povídkového souboru Krása mnou pohrdá z roku 2007, přeloženého do češtiny Petrou Ben-Ari, je uznávaná prozaička Un Huikjong (*1959), která v šesti příbězích ohledává neuralgická místa moderní společnosti.

title: Krása mnou pohrdá: Šest neutěšených příběhů jihokorejské prozaičky