description: „Můžu být brán jako umělec, komediant, který se chce předvádět a brát peníze. Ve skutečnosti je to ale přesně naopak. Navíc na jevišti jsem vždy jen sám za sebe, ale v Senátu se jedná o týmovou práci a já se těším na setkání s tím trastem mozků,“ říká Vlastimil Harapes, kandidát na senátora v Praze.

title: Vlastimil Harapes: Z rady starších může něco vzejít

maintext:
Kandidaturu v dresu ANO přijal, když jej oslovil Martin Stropnický. V rozhovoru s ním se mimo jiné dozvíte, že by chtěl zavést výsluhu pro profesionální tanečníky nebo že by zrušil výrobu aut, ale rozhodně ne proto, aby podporoval cyklisty.
Jaké je podle Vás hlavní téma podzimních senátních voleb? Proč by k nim lidé měli přijít?
Tak zaprvé já vůbec nevím, jestli je nějaké hlavní téma voleb. Domnívám se, že aktuální téma je to, které nastane a to se bude řešit. Nemůže být dopředu přece naplánované nějaké volební téma. Já jsem zvědav, pokud se do Senátu dostanu, s čím se tam setkám. Představuji si, že tam sedí zkušení lidé z různých oborů, a když se dají tyto hlavy dohromady, tak může z této rady starších něco vzejít.
Máte dopředu vytipované, s kým budete v Senátu spolupracovat?
Ne. V žádném případě. To by byla hloupost, protože tak se člověk vyvaruje zklamání. Já jenom vím, že jsou tam lidé z různých profesí a je důležité dát potom dohromady ten trast rozumu a logiky.
Kandidujete za Prahu 6, v čem vidíte její nedostatky? Jak byste z pozice senátora chtěl této MČ pomoci?
Mně je líto, že se všichni ptají konkrétně na problémy jednotlivých městských částí. Já už jsem samozřejmě spojen se zastupiteli Prahy 6 a vím, kde je „tlačí bota“. V okamžiku, kdy budou konkrétní problém řešit a budou ode mě jako od senátora potřebovat pomoct, tak samozřejmě udělám všechno pro to, abych jim byl nápomocen. Ale určitě senátor není od toho, aby lítal a vyšetřoval, kde je potřeba co napravit. To je úkol zastupitelstva.
Vnímáte současnou dobu jako století „zelené otázky“, tak jako váš protikandidát Václav Bělohradský? Pokud ano, máte plán, jak zmírnit ničivou sílu ekonomického růstu a zní vycházející ekologickou krizi?
No já si myslím, že to jsou na mě velká slova. Já nevím, zda této terminologii prostý občan vůbec může rozumět. Řešení problému vůbec není v tom, jestli já si myslím to nebo to. Těžištěm Senátu je kolektivní rozhodování a právě to mě na tom zajímá. Rád se o těch věcech poučím, společně zvážíme řešení a pak můžeme vydat rozhodnutí v podobě návrhu zákona či připomínkám k zákonu předloženému.
Jak hodnotíte současnou práci Senátu jako horní komory parlamentu? V čem by se měla jeho práce zlepšit?
Vím, že je vžité obligátní klišé, že je Senát zbytečný orgán. To ale není pravda. Bohužel o něm lidé málo vědí a málo se informují o jeho funkci, což by se mělo napravit. Například Česká televize by mohla zvážit vysílání přímých přenosů ze Senátu tak, jak je to běžné z Poslanecké sněmovny.
Z kterého protikandidáta máte největší obavy?
Já vůbec nemám obavy a nikdy jsem je neměl ani na jevišti. Myslím, že tam je opravdu každý sám za sebe. Navíc já jsem fatalista, což znamená, že to dopadne tak, jak to má dopadnout. Já jen vím, že to chci dělat se vší poctivostí, upřímností a na nic si nehrát. Já jsem si nikdy ani v divadle na nic nehrál.
Plánujete kandidovat do některého senátního výboru?
Budu kandidovat do Výboru pro vzdělávání, vědu, kulturu, lidská práva a petice, protože jsou mi blízké problémy kultury. Každý senátor si musí najít oblast, která je nejblíže k jeho profesi a ve které může využít své zkušenosti.
Trápí vás v současné době nějaký problém, který byste se chtěl pokusit vyřešit?
Po roce 1989 byl zrušen výsluhový příspěvek všem profesím. Výsluhy se začaly opět vyplácet v roce 2003 v souvislosti s účinností služebního zákona, podle kterého mají nárok na výsluhy policisté, hasiči, vojáci a další ozbrojené složky. Rád bych se zasadil o to, aby výsluhy náležely i profesionálním tanečníkům, kteří končí kariéru zhruba ve 40 letech se zdevastovaným a vyčerpaným organismem. Tento způsob již zhruba před třemi lety vrátili na Slovensku.
A proč by měli dát voliči přednost zrovna vám?
Protože nás dokonalých je málo… (smích).
A teď vážně…
Víte, o mně na rozdíl od ostatních kandidátů voliči leccos vědí. Nejsem anonymní osoba. Ale to samozřejmě může být i mínus. Můžu být brán jako umělec, komediant, který se chce předvádět a brát peníze. Ve skutečnosti je to ale přesně naopak. Navíc na jevišti jsem vždy jen sám za sebe, ale v Senátu se jedná o týmovou práci a já se těším na setkání s tím trastem mozků.
V případě, že uspějete, plánujete nějak omezit své dosavadní aktivity?
V současné době mám úvazek na Mezinárodní konzervatoři Praha jako umělecký šéf. Hraji v Divadle Semafor ve dvou inscenacích. Svá působení posoudím a samozřejmě pokud mě bude cokoliv omezovat v práci v Senátu, tak to ukončím. Senát bude mít prioritu. Dále jsem čestným předsedou Českého hnutí speciálních olympiád pro občany s mentálním postižením, jejichž zájmy budu rovněž v Senátu prosazovat.
Který z kandidátů za ostatní pražské části je vám nejsympatičtější a proč?
Nemůžu nikoho konkrétně jmenovat. Ale třeba paní doktorka profesorka Válková, měla určité připomínky již při setkání kandidátů a to se mi zdá velmi rozumné a výborně dovede formulovat to, co chce, protože je zvyklá pracovat se studenty.
Nezdá se vám, že Praha začíná stagnovat? Z mnoha aktivistů se stali politici, developer je sprosté slovo, ale nestavět také není úplně správné…
Tak samozřejmě, že nejvíce se jedná o Staré město, kde je třeba zabránit stavbě budov hyzdící charakter historického centra. Ale naštěstí ostatní městské části i Prahu 1 dobře hlídají památkáři, a tak nedochází k žádným větším hrůzám.
Co podle vás dělá město městem? Proč se centrum Prahy vylidňuje?
Já si nemyslím, že se vylidňuje. Praha se hodně změnila vlivem turismu. Ale je pochopitelné, že turisté se kvůli obyvatelům historických částí nepojedou koukat na Černý most.
A co podle vás dělá město městem?
Jednoznačně kultura. Divadla, různé komunitní akce, koncerty. Na Praze 6 aktuálně probíhá Šesťák (pozn. redakce: Šesťák je nový veřejný prostor na Praze 6. Oživení slepého ramene Dejvické ulice a Vítězného náměstí. Lehátka, akustické koncerty, piáno, šachy a kavárna).
Jaký máte názor na řešení automobilové dopravy v Praze?
Mám takovou kacířskou myšlenku, že bych zrušil výrobu aut… (smích). Dnes je to problém, vyrábí se mnoho aut, která jsou levná, takže jich má běžná rodina několik. To je problém.
Podporujete cyklodopravu v Praze?
Ne. Nejsem zastáncem cyklodopravy v Praze. Hlavní město nemá vhodný terén pro kola, tak jako třeba Holandsko. Terén si o to sám řekne, ale v Praze mi to připadá násilné. Kvůli pohybu a jako dopravní prostředek se dá kolo pochopit o prázdninách. Do Prahy, myslím, nepatří kolo ani jako alternativa k autům z důvodu nebezpečí pro cyklisty.
Kdo byl podle Vás poslední dobrý primátor a proč?
Nerad bych někoho vyzdvihoval, ale s těmi, s kterými jsem se sešel, jsem se vždycky domluvil. Vždycky to byli rozumní lidé a na nikoho si nemůžu stěžovat. Nicméně může to být proto, že jsem od žádného z nich nic nechtěl.
Máte tip na nového prezidenta?
Já bych navrhoval diplomata Petra Koláře (pozn. redakce: Petr Kolář byl v letech 1999-2003 velvyslancem v Irsku. Od září do října 2005 působil jako náměstek ministra zahraničních věcí ČR pro dvoustranné vztahy. 29. listopadu 2005 byl jmenován velvyslancem ČR v USA, kde působil do roku 2010, následně do roku 2012 zastával post velvyslance v Rusku). Znám i jeho manželku a myslím, že by tento vzdělaný pár dobře reprezentoval ČR. Setkali jsme se spolu v Irsku v rámci konání Olympiády pro mentálně postižené osoby (pozn. redakce 11. letní světová Speciální olympiáda pro osoby s mentálním postižením se konala v roce 2003 v Dublinu v Irsku).
Váš názor na toho současného?
Nepřísluší mi hodnotit a kritizovat prezidenta. Mluví vždy konkrétně k věci a to se mi líbí.
Co si myslíte o přímé volbě prezidenta?
To si myslím, že není dobré.
Myslíte si, že jsou muži v politice lepší než ženy? A proč?
Nemám rád slogany typu „více žen do politiky“. Myslím si, že pokud nahlédneme do historie, když se taková žena najde, tak je to úžasné. Když jsem poznal hnutí ANO, tak se mi velmi líbilo, že jsou zde ženy zastoupeny prakticky ve stejném počtu jako muži. A není to proto, že jsou ženami, ale proto, že na to mají vzdělání a schopnosti.
Jak vznikl nápad vaší kandidatury do Senátu? Byl to váš nápad nebo vás oslovilo hnutí ANO?
Já sám jsem si v životě neřekl o roli, a už vůbec bych sám sebe nenabízel do politické funkce. Za posledních deset let to byla 4. nabídka, abych kandidoval do Senátu. Předchozí tři přišly od jiných politických stran. Přijal jsem až tuto poslední nabídku od hnutí ANO, kterou mi nabídl Martin Stropnický, protože jsem uznal, že je potřeba, aby byly zájmy občanů zastupovány senátorem z prostředí kultury. Někým, kdo již něco na poli kultury dokázal. Doufám, že jsem na tento post dozrál a že by to i pro mě mohlo být v něčem poučné. A svou roli hrál také fakt, že je Senát platformou, kde bych mohl uplatnit své názory.
Přečtěte si rozhovory s dalšími pražskými kandidáty do Senátu:
Renata Chmelová: Ze Senátu chci lepit díry v komunálu
Jaroslav Dvořák: Prahu obchází strašák zeleného bolševismu


description: Americká technologická společnost Apple jedná o možné koupi britského výrobce luxusních sportovních aut a majitele jednoho z týmů formule 1 McLaren Technology Group. Hodnota ztrátové automobilové skupiny by se mohla pohybovat v rozmezí od jedné miliardy do 1,5 miliardy liber (31,4 miliardy až 47,2 miliardy korun). Píše o tom na svých internetových stránkách list Financial Times s odvoláním na informované zdroje.

title: Apple údajně jedná o koupi McLarenu

maintext:
Hodnota ztrátové automobilové skupiny by se mohla pohybovat v rozmezí od jedné miliardy do 1,5 miliardy liber (31,4 miliardy až 47,2 miliardy korun). Píše o tom na svých internetových stránkách list Financial Times s odvoláním na informované zdroje.
Apple již více než dva roky pracuje na samořídícím elektrickém voze. Podle tří zdrojů jednání začala před několika měsíci a Apple kromě plného převzetí McLarenu zvažuje i strategickou investici. Apple i McLaren zprávu odmítly komentovat.
Čtěte dále:

fasttext_language: cs


description: Nebýt libereckých radních, neměli by nejspíš dnes ve Frýdlantu tak krásnou radnici. Monumentální stavba ve stylu německé novorenesance začala sloužit před sto dvaceti lety, v srpnu 1896.

title: Poslední pokus dohnat svět. Před 120 lety postavili ve Frýdlantu radnici


description: Až ústavní soud se bude zabývat sporem libereckého restituenta německé národnosti Rudolfa Dreithalera se státem kvůli pozemku neoprávněně zabaveného komunisty. V Liberci totiž vznikl paradox. A stát chce znát odpověď, jak podobné případy řešit.

title: Spor o pozemek zabavený podle Benešových dekretů bude řešit ústavní soud


description: Odvolací soud ve čtvrtek zrušil rozsudek z loňského října, který vyměřil třiadvaceti libereckým zastupitelům tříměsíční podmíněné tresty se zkušební dobou na jeden rok. Případ se znovu vrací k okresnímu soudu, ten se tak bude vleklou kauzou zabývat už počtvrté.

title: Případ s 23 libereckými politiky se vleče. Možná skončí až ve Štrasburku

maintext:
„Soud měl už rozhodnout, deset let jsme vystaveni politickým tlakům, omezuje nás to v práci,“ řekl bývalý primátor Liberce Jiří Kittner. Komentoval tak čtvrteční verdikt odvolacího soudu v kauze 23 libereckých zastupitelů. Obžaloba tvrdí, že politici včetně Kittnera odsouhlasili pro město nevýhodný prodej pozemků.
Soudy případ řeší už pět let Členové zastupitelstva z let 2006 - 2010 jsou obžalovaní z porušování povinnosti při správě cizího majetku. Loni v říjnu okresní soud vyměřil zastupitelům tříměsíční podmínku s roční zkušební dobou. Nyní odvolací soud rozsudek zrušil a vrátil případ zpět okresnímu soudu. Zároveň nařídil provést nové důkazy. Liberecký soud se tak bude vleklou kauzou zabývat už počtvrté. Soudy případ prodeje městského pozemku, který podle státního zastupitelství získali pod cenou manželé Volavkovi, řeší už pět let. Zastupitelstvo se k „osudnému“ hlasování sešlo 26. dubna 2007. Obžalováni jsou tehdejší koaliční i opoziční politici. Brání se, že rozhodovali na základě podkladů od úředníků. Ti obžalováni nebyli.
„Nevím, jak to nazvat, ale působí to na mě jako nedostatek odvahy rozhodnout. Nevím ani, co se může zjistit nového výslechem svědků po deseti letech? Na ceně se nejsou schopní shodnout ani znalci. Trvám na tom že jsme pozemek tehdy prodali ještě výhodně, nikdo ho za tu cenu nechtěl,“ dodal Jiří Kittner.
Až kauza skončí, řada zastupitelů se podle něj obrátí k Evropskému soudu pro lidská práva ve Štrasburku.
„Žaloby u evropského soudního dvora bývají v takových případech poměrně úspěšné. Ta délka procesu, kde nejde o složitou transakci jako je prodej OKD, ale dvou pozemků, už není normální. A všechny průtahy jsou na straně státu,“ míní Kittner.
Jeho někdejší kolega zastupitel za ODS Ondřej Červinka působí stále v libereckém zastupitelstvu. „Od začátku je to nesmyslná kauza, která navíc dlouhodobě ovlivňuje rozhodování zastupitelů. Bojí se rozhodovat o prodejích městského majetku. Při několika prodejích se to už projevilo,“ domnívá se Červinka.
Také podle něj se případ neúměrně táhne. „Rozhodně si umím představit, že se obrátíme na evropský soud do Štrasburku. Že soudy popotahují tak dlouho dvacet tři lidí, mi přijde samo o sobě zvrácené. Je i zajímavé, že jednání bývají nařízená před volbami. Děje se to v pravidelných cyklech,“ doplnil Červinka.
Kocumová by odstoupila z kandidátky
Skutečnost, že krajský soud nepotvrdil říjnový verdikt okresního soudu, přinesla úlevu jedničce kandidátky Změny pro krajské volby Zuzaně Kocumové.
„V momentě, kdy prosazujete politiku postavenou na určitých principech, pak z nich nemůžete vylučovat ani sebe. Pro mě by potvrzení rozsudku znamenalo odstoupení z místa lídryně kandidátky v jednu z nejnevhodnějších dob,“ řekla Zuzana Kocumová, další z obžalovaných.
„I když nikdo alespoň z těch řadových zastupitelů z hlasování v této věci nikdy neměl žádný osobní prospěch a ani netušil, jak je ta majetkoprávní operace připravená, je to dlouhodobý kámen na noze. Vaše jméno se v této souvislosti vždy objevuje a je to jednoduché použít. Ráda bych, aby se to konečně uzavřelo,“ zmínila Kocumová.
„Nelze jednoznačně a bez pochyb uzavřít, že skutkový stav byl zjištěn v dostatečném rozsahu pro vydání rozhodnutí,“ zdůvodnil rozhodnutí předseda odvolacího senátu František Jahůdka.
Zastupitelé v dubnu 2007 schválili prodej dvou pozemků v Doubí o celkové rozloze téměř 3400 metrů čtverečních bez výběrového řízení téměř za 1,5 milionu korun manželům Volavkovým. Mimo jiné se jednalo o vlastníky autosalonu Autotrend, který dodával magistrátu služební vozy a servisoval je. Za jeden pozemek zaplatili 875 korun za metr čtvereční a za druhý 350 korun za metr. Obžaloba argumentuje tím, že se tehdy jiný pozemek v této lokalitě prodával téměř za 1300 korun za metr.
„Cena neodpovídala ani internímu předpisu. I laik pozná, že 350 korun je podhodnocená cena. Okolnosti svědčí o tom, že se jednalo o hrubou nedbalost,“ řekla státní zástupkyně Jitka Tomsová v závěrečné řeči.
Podle předsedy odvolacího senátu jsou pochybnosti ohledně reálné ceny pozemků. V kauze už existují čtyři posudky, výrazně se různí. Znalci dospěli k částkám od 1,9 milionu do pěti milionů. U dalšího projednání by mělo dojít ke konfrontaci zpracovatelů posudků. Předvoláni budou i úředníci, kteří zpracovávali podklady k jednání zastupitelů.


description: Máchovo jezero u Doks na Českolipsku se bude na podzim částečně vypouštět. Hlavním důvodem je odbahnění Dokeské zátoky. Bude se také zpevňovat hrázka, aby se jezero nezanášelo splaveninami a živinami.

title: Máchovo jezero na podzim částečně vypustí. Dočká se i nového mola


description: Krajské volby a možná i obvinění z korupce mohou za to, že ředitel liberecké nemocnice Luděk Nečesaný nebude už dál místopředsedou představenstva. V sobotu mu vyprší jeho mandát a dozorčí rada nemocnice mu ho už neprodloužila. Nechá to prý na nové krajské vládě.

title: Nečesaný končí v představenstvu nemocnice. Mandát mu rada neprodlouží

maintext:
„Na chod nemocnice to nebude mít žádný vliv, provoz to nijak neomezuje. Pan Nečesaný dál zůstává generálním ředitelem,“ uvedla Lena Mlejnková, předsedkyně dozorčí rady. Ve firmě má největší podíl Liberecký kraj.
Kromě Nečesaného vypršel mandát také obchodně technickému řediteli Milanu Trpišovskému. „Uvolněná místa se stanou obchodním artiklem pro vyjednávání koalice,“ myslí si primátor Liberce Tibor Batthyány.
Ten je rovněž členem dozorčí rady, jejího zasedání se ale zúčastnit kvůli pracovním povinnostem nemohl. Nicméně s rozhodnutím ostatních členů nesouhlasí. Mlejnková však tvrdí, že dozorčí rada stála před rozhodnutím, zda mandát prodloužit, nebo to nechat až na novou vládu.
„Nechtěli jsme někoho, kdo přijde po nás, zavázat na další tři roky. Myslím, že mnohem zodpovědnější je ponechat výběr členů představenstva na nové krajské vládě,“ upozornila Mlejnková. Podle Nečesaného to ale nemocnici může do budoucna komplikace přinést.
Neslučuje se to s filozofií řízení firmy, míní ředitel
„Není to slučitelné s filozofií řízení firmy, aby člen vysokého managementu nebyl členem představenstva. To nedává smysl, řízení společnosti by pak bylo extrémně drahé. Navíc není logické, aby v představenstvu byli všichni mí podřízení a nebyl v ní já jako generální ředitel,“ prohlásil Nečesaný.
Připouští navíc, že v rozhodnutí dozorčí rady, která je složená z politických zástupců kraje a města, mohlo hrát roli i jeho obvinění z korupce.
„Chápu obavy politiků o věrohodnost mého působení. I když ze svého obvinění začínám mít spíše legraci, zvláště potom, co mám možnost nahlížet do spisu,“ připustil ředitel.
„Na druhou stranu, sám jsem rezignaci minulý rok nabídl a byla odmítnuta. Když mi nyní skončil mandát, navrhoval jsem, ať mě jmenují jen na tři měsíce, ale to prý nejde. Obávám se, že došlo k velkému podcenění toho, jaký to bude mít dopad na chod společnosti. O tom, kdo mě v představenstvu nahradí, nebude určitě jasno hned po volbách,“ zdůraznil.
Nemá prý problém ani s tím, že by měl skončit i ve funkci ředitele. „Stačí říci, že se mnou už politici spolupracovat nechtějí, protože jsem obviněný a rizikový a já si vezmu svůj notebook, rozloučím se se zaměstnanci a půjdu jinam,“ dodal.


description: Čtrnáctiletý hoch přišel v sobotu o život v libereckém plaveckém bazénu. Policisté a plavčíci našli jeho tělo v odtokovém potrubí bazénu zvaného divoká řeka. Přivolaný lékař už mu nedokázal pomoci.

title: V libereckém bazénu zemřel chlapec. Našli ho v odtokovém potrubí


description: Pomazánka z červené řepy, uzeného tofu nebo z cizrny. Makový jahelník anebo muffiny ze špaldové mouky. Jídla, která by měla za pár let být součástí jídelníčku v každé školce i škole. Alespoň takovou ambici má projekt Skutečně zdravá škola, který se rozjíždí v Libereckém kraji.

title: Zelenina a luštěniny místo smažených jídel. Školáci by mohli jíst zdravěji

maintext:
„Naším cílem je, aby se v jídelnách vařilo zdravě a chutně, ubrala se sůl i cukr a aby kuchařky při vaření využívaly regionální potraviny,“ říká Radka Ondrušková, regionální koordinátorka projektu.
Projekt už běží v celé republice, v kraji je do něj zapojeno zatím pouze osm mateřských a základních škol. Do roku 2020 by jich mělo být v každém regionu 250.
„Není to jen o tom, aby se zdravě vařilo, ale chceme, aby děti chodily na exkurze do místních farem a viděly, jaká cesta vede k tomu, než se jídlo vůbec dostane na stůl,“ dodává koordinátorka.
Pokud se školy rozhodnou do projektu zapojit, je to dobrovolné a zadarmo. Za to dostanou jídelníčky, materiály, jak postupovat, jak zapojit děti a informovat rodiče. A také získají možnost napojit se na regionálního dodavatele.
Zatím pouze jediným je v kraji Řemeslná Koláčkova pekárna. Chléb i sladké pečivo vyrábějí v Janově nad Nisou.
„Projektu se účastníme od samého začátku a podporujeme ho. Některé školy a školky zásobujeme už déle než rok, i když přiznávám, že více jich máme v Praze,“ zmínil majitel pekárny Jiří Koláček.
Olivy nebo mrkev do chleba
Chléb z žitné mouky si připravují z vlastního kvásku a přidávají do něj třeba olivy, nebo mrkev. „Vybíráme pečlivě vstupní suroviny, ať už je to žito nebo všechna semínka, která do chleba dáváme,“ přiblížil majitel.
Kromě chleba si tu zákazníci mohou koupit i sladké pečivo. I to se peče z celozrnné žitné mouky a místo cukru používají pekaři jako sladidlo datle.
„Je pravda, že některé školky, když si chtějí chléb koupit, tak narážejí na cenové limity, které mají na nákup potravin. Svému zřizovateli pak třeba nezdůvodní, proč spíš, než ten náš, sice dražší, ale kvalitnější chléb nekoupí raději levnější,“ dodal Jiří Koláček.
Jenže Radka Ondrušková tvrdí, že právě příprava jídla z kvalitních a hlavně čerstvých surovin je základem pro zdravou kuchyni.
„Chceme, aby se omezila smažená jídla, používání polotovarů, protože ty jsou vždy ošetřené konzervantem. Mezi zakázané složky patří glutamáty, barviva, přemíra soli a omezit by se mělo také vaření ze ztužených rostlinných tuků. My neříkáme, že se v jídelnách nemá vařit knedlo, vepřo, zelo, jde ale o to, aby suroviny byly kvalitní, čerstvé a jídelníček byl vyvážený. Navíc můžete jídlo ozvláštnit, do knedlíků přidat třeba čerstvé bylinky,“ popsala koordinátorka.
Stejně tak by z jídelen měly zmizet sladké nápoje. „Nabízíme školení pro kuchařky, lektorky přijedou přímo do školní kuchyně a na místě uvaří řadu jídel, ukáží, jak ozdravit tradiční jídla, která chutnají, protože základ je, aby to ty děti jedly, stavět jen na tom, že je to zdravé, to nemá význam,“ upřesnila.
Místo bílého cukru třtinový
Do projektu je od jeho začátku zapojena i univerzitní školka Škatulka v Liberci. Na tvorbě jídelníčku spolupracovala v prvních měsících s výživovou poradkyní.
„Bylo to hodně o tom, aby zdravé stravování přijali hlavně rodiče. Některé děti si také musely zvyknout, nějaké luštěniny ochutnaly třeba úplně poprvé, upozornila Ivana Honsnejmanová, ředitelka školky.
A přiznává, že příprava jídla je určitě dražší, než kdyby používali klasické suroviny. „Musíte o té skladbě více přemýšlet. Nemáme třeba obyčejný bílý cukr, ale vždy používáme například třtinový, stejně nevaříme ani z obyčejné mouky, ale ze špaldové, pohankové. Teď jednáme i o chlebu z Koláčkovy pekárny, alespoň jednou týdně bych ho chtěla do školky pořídit. Ten chléb je dobrý a vláčný a některé děti mají návyky, že jedí pečivo samotné,“ doplnila ředitelka.
Ve školce mají děti na výběr i tři druhy pití, mléko, vodu a neslazený čaj, a také velké množství ovoce a zeleniny.
Podle náměstka primátora pro školství Ivana Langra je zdravé stravování na školách cílem i samotného města.
„Těch projektů je více, některé naše školy už jsou zapojeny do Zdravé školní jídelny, což má na starosti krajská hygiena se státním zdravotním ústavem. Školy si tedy mohou vybrat, ale pro nás je podstatné, aby získaly certifikát. Letos by se tedy měly všechny do toho procesu zapojit,“ přiblížil.
Problém je prý s tím, že ne všechny školy mají svou vlastní vývařovnu a jsou tak závislé na externích dodavatelích. „To se týká osmi základních a jedné mateřské školy, ale u pár z nich už jsme s dodavatelem domluvení, že se do programu zapojí, aby kritéria zdravého stravování splňoval,“ uzavřel náměstek.


description: Po několika letech se do Severočeského muzea v Liberci vrátil unikátní Metelkův betlém. Prošel náročnou a pečlivou restaurací.

title: Do Liberce se vrátil Metelkův betlém. Oprava vyšla na osm set tisíc


description: Po skončení druhé světové války zamířili na místa vyhnaných Němců do českých a moravských Sudet čeští osídlenci. V Liberci jako memento válečných hrůz vytvořili muzeum nacistického barbarství.

title: Ve vile Henleina ožila po válce nacistická zvěrstva. Teď vyhlíží lékaře

maintext:
Otevřelo se před 70 lety, v září 1946 v objektu, který k tomu účelu byl snad vůbec nejvhodnější – v bývalé vile nacistického vládce Sudet Konrada Henleina.
Vilu v Husově ulici si Henlein nechal postavit v roce 1937. Když se pak stal o dva roky později místodržícím Říšské župy Sudety, byla bývalá výletní kavárna naproti přeměněna na strážnici oddílu SS, který Henleinovo sídlo hlídal.
Zchátralou vilu koupil od státu liberecký podnikatel Martin Havlín a zahájil rozsáhlou rekonstrukci.
Hned první dny po osvobození zajistili Henleinovu vilu dobrovolníci a 9. října byla předána zástupcům liberecké osvětové magistrátní rady a okresního výboru Svazu osvobozených politických vězňů, aby zde vybudovali muzeum nacistického barbarství.
To bylo po roce příprav a shromažďování materiálu otevřeno 8. září 1946 za účasti ministra informací Václava Kopeckého a ministra spravedlnosti Prokopa Drtiny.
Cela smrti a mučírna
„V suterénních místnostech byly mimo jiné napodobeny pankrácká cela smrti a sekyrárna, mučírna terezínské Malé pevnosti a hromadná cela. Patro patřilo pietní síni a expozici dokumentující na fotografiích, pocházejících zčásti i z Henleinova osobního archivu, válečné hrůzy a útrapy lidí v celé okupované Evropě. Zahrada se změnila na zmenšeninu dvora terezínské Malé pevnosti,“ uvádějí autoři Knihy o Liberci.
Týdeník 5plus2 Každý pátek zdarma
Součástí expozice byly také osobní věci z pozůstalosti Konrada Henleina. „Jednalo se například o součásti jeho uniformy, doklady k čestnému občanství, ale i fotografie a jiné dokumenty s ním související,“ prozradil kurátor sbírkových fondů Severočeského muzea v Liberci Lubor Lacina.
V roce 1956 byla expozice upravena libereckými historiky a v té době byla již Henleinova vila začleněna do Severočeského muzea jako jeho pobočka. Památník se za více než osmnáct let existence stal vyhledávaným turistickým cílem návštěvníků Liberce.
Zrušen byl k poslednímu dni roku 1964 po vybudování autentické expozice Národního památníku Terezín. Exponáty byly převezeny do hlavní budovy Severočeského muzea, přičemž některé našly místo ve stálé expozici nejnovějších dějin. V bývalé Henleinově vile byly pak zřízeny jesle, později tu působila hygienická stanice.
Ve vile chce podnikatel lékaře i občerstvení
Zchátralou vilu koupil poté od státu liberecký podnikatel Martin Havlín a zahájil rozsáhlou rekonstrukci. „Vadilo mi, jak dům léta chátral. Mám k němu svým způsobem osobní vztah, protože jsem tam chodil do jeslí. Chci z vily mít otevřený dům občanské vybavenosti, aby sloužil lidem,“ řekl.
Ve vile chce vybudovat kanceláře, ale počítá i se dvěma ordinacemi lékařů nebo obchodem. Mohlo by tu vzniknout také kadeřnictví nebo rychlé občerstvení. „Dům by měl začít sloužit novému účelu do tří let,“ naznačil loni Havlín.


description: Osmdesátiletou Boženu Tomšovou z Jablonce odvlekli nacisté po atentátu na říšského protektora Reinharda Heydricha do koncentračního tábora přímo ze školní lavice. Tehdy jí bylo šest let. Teď ji společně s dalšími sedmnácti dalšími bývalými vězni koncentračních táborů ocenil dvěma a půl tisíci Liberecký kraj.

title: Jako malé je odvlekli do koncentračního tábora. Bývalé vězně teď ocenil kraj


description: Policisté hledají lidi, kteří v sobotu odpoledne navštívili plavecký bazén v Liberci. Právě v té době za dosud nevyjasněných okolností v atrakci zvané divoká řeka zemřel čtrnáctiletý chlapec. Jeho tělo policisté našli po několikahodinovém pátrání v odtokovém potrubí.

title: Policisté hledají svědky, kteří byli v bazénu v době smrti chlapce

maintext:
„Žádáme návštěvníky bazénu, kteří byli v inkriminovaný den, kdy k tragédii došlo, v plaveckém bazénu a mají informace, které by mohly policistům pomoci s objasňováním okolností tragédie, aby je sdělili na linku tísňového volání 158, nebo na kterémkoliv policejním oddělení,“ vyzývá krajská policejní mluvčí Vlasta Suchánková.
Policisté si rovněž vyžádají znalecký posudek se zaměřením na bezpečnostní opatření v zařízeních, jakými jsou plavecké bazény či plovárny.
„Ten bude stěžejním dokumentem v posuzování možné trestně-právní odpovědnosti a měl by objasnit, jak k tragédii došlo,“ dodává Suchánková.
Podle předsedy Asociace bazénů a saun ČR se muselo stát něco mimořádného. „Provozovatel monitoruje celou plochu koupaliště, takže okamžitě vidí, když se někdo topí, ale tady se muselo stát něco extrémního,“ uvedl pro MF DNES Pavel Košnar.
Policisté se tragickou událostí zabývají od soboty. Ve 21 hodin se na ně obrátil otec dítěte. Hoch odešel odpoledne do bazénu a nevrátil se.
V pondělí odpoledne se před bazénem, který je až do 16. září uzavřen kvůli odstávce, konala pietní akce. Tu svolali na Facebooku kamarádi mrtvého chlapce a jeho spoluhráči z fotbalu.
Atrakce v Liberci je zastaralá
Na místě hoří desítky svíček, je zde velký plyšový medvěd, fotka oběti, a různé vzkazy.
Jednou ze spekulací je, že hocha ze zatím nezjištěných příčin nasálo extrémně silné sací čerpadlo, které pomáhá vytvářet cirkulaci vody a tím dochází k efektu dravé řeky.
Nové technologie už z bezpečnostních důvodů umějí systém vypnout, jakmile dojde ke změně tlaku. Jenže atrakce v libereckém bazénu pochází z minulého století, a tak extrémní situaci patrně nedokáže sama vyřešit.
„Dnes už mají provozovatelé u dravých řek tlakové spínače a tlakové ventily. Čerpadlo je totiž nastaveno na určitý tlak a tím saje. Pokud by ale došlo k tomu, že by něco nasálo, měl by se systém vybavený tlakovými spínači a ventily sám vypnout,“ zmínil Pavel Košnar.
„Aktuální situaci v Liberci neznám, ale faktem je, že zpočátku nebyly v ČR s těmito atrakcemi jako je divoká řeka zkušenosti. I v Děčíně jsme měli problém s tím, že výpusť nasála člověka. Pak vyšlo ze znaleckých posudků najevo, že dělal věci, které by se dělat neměly. Provozovatelé ale začali až časem pracovat na lepších bezpečnostních opatřeních,“ dodal Pavel Košnar.
Případ vyšetřují kriminalisté a bližší podrobnosti nepodávají. Ani vedení bazénu se zatím nechce vyjadřovat. Událost nechce komentovat ani město, jemuž bazén patří.
„Nebudeme se bavit o něčem, o čem nevíme, jak se přihodilo. Nemáme žádné výsledky z vyšetřování a už se bavíme o technologiích. Nechceme zavdávat záminky ke spekulacím,“ zmínil liberecký primátor Tibor Batthyány.


description: Největší zápas vyhrál už dávno, když po těžkém úrazu páteře našel práci, založil rodinu, sportuje a pomáhá ochrnutým lidem. Čtyřiatřicetiletý Jiří Suchánek, vozíčkář z Liberce, se ale teď dočkal další vysněné věci - medaile z paralympiády v Riu de Janeiru.

title: Stolní tenista Suchánek vyhrál boj o život a teď i bronz na paralympiádě

maintext:
V utkání o třetí místo vyhrál 3:1 na sety nad favorizovaným Francouzem Stéphanem Molliensem. „Jirka dosáhl úžasného úspěchu a moc mu gratulujeme,“ říká přednosta traumatologického centra v liberecké nemocnice Richard Lukáš. Po nešťastné nehodě v roce 1999 Suchánkovi hodně pomohl a nyní je jeho kolegou.
Novopečený paralympijský medailista totiž pracuje v liberecké nemocnici jako instruktor soběstačnosti na spinální jednotce, kde radí ochrnutým lidem a jejich rodinám, jak překonávat bariéry, s nimiž se potkávají skoro všude.
„Po úrazu má Jirka postižené nohy i ruce,“ upozorňuje Lukáš. „Jeho handicap je těžký. Přesto se z něj stal člověk, aktivně zapojený do sportovního, společenského i pracovního života.“
Malý cit v prstech má kvůli poškození míchy
Suchánek patří mezi tělesně postiženými stolními tenisty do kategorie TT2. Což znamená, že za stolem sedí na vozíku a ještě si připevňuje pálku obinadlem k zápěstí. V prstech by ji neudržel, kvůli poškození míchy v nich má malý cit. Na minulé paralympiádě v Londýně nevyhrál ani „ň“. Více než soupeři s ním zamávala úžasná atmosféra v zaplněné hale.
V Riu se rozklepal jen ve chvíli, kdy v boji o bronz vedl ve čtvrtém setu nad Francouzem Molliensem 9:4. K výhře mu scházelo uhrát jen dva míčky. Zkušenější Molliens stáhl na 9:7, pak však dvakrát za sebou zabodoval Suchánek a třetí místo bylo jeho.
„Když už se schylovalo ke konci, začal jsem se úplně třást.“ svěřil se Suchánek v Riu v rozhovoru pro Českou televizi. Říkal si v duchu: „Jéžišmárjá, já to snad vyhraju.“
Svůj pocit označil za nádherný. „Nemůžu se z toho pořád vzpamatovat,“ dodal bezprostředně po vítězství nad Francouzem.
Suchánek před paralympiádou hodně trénoval s osmačtyřicetiletým Jiřím Kodýmem, druholigovým hráčem SKST Liberec. V srpnu „makal“ do úmoru na pingpongovém kempu Miroslava Cinibulka, stříbrného stolního tenisty ze soutěže družstev na paralympiádě v Sydney 2000.
„Jirka trénoval třikrát denně, dával přípravě na Rio opravdu moc. Na kempu ho vedl Jarda Hýbner, bývalý trenér reprezentačního družstva žen ČSSR, v němž byla i Maruška Hrachová,“ podotýká Cinibulk. „Jirka si na večerní tréninky vybíral sparingpartnery s nejrůznějšími potahy, aby mu v Riu nevadili soupeři s antitopspinem, sendvičem nebo s trávou.“
Cinibulk chválí Suchánka rovněž po lidské stránce. „Je to sebevědomý mladý muž, který umí jít tvrdě za svým cílem,“ prohlašuje Cinibulk. „Není ale žádný syčák, hraje férově.“
Bronz zkusím vydřít, sliboval v dopise
Suchánek posílal během paralympiády do liberecké MF DNES zprávy e-mailem. Před klíčovým utkáním s Molliensem o bronz napsal:
„Vážení, přiblížila se chvíle, kdy odehraji svůj poslední zápas na paralympiádě. Sice mi semifinálový zápas nevyšel a do finále jsem nepostoupil, ale hlavu nevěším. V roce 2012 jsem na paralympiádě v Londýně nevyhrál jediný zápas, nepostoupil ze skupiny a skončil na posledním osmnáctém místě. Po čtyřech letech jsem nejen postoupil ze skupiny, ale přes obhájce londýnského zlata dokonce mezi čtyři nejlepší hráče světa. To však neznamená, že bych poslední zápas vypustil. Nastoupím jako do každého a ten bronz zkusím vydřít.“
Suchánek nevstoupil do paralympiády v Riu dobře. S Ukrajincem Jezykem prohrál 1:3, pak ale stejným poměrem porazil Itala Vellu. Ve čtvrtfinále si poradil s paralympijským vítězem z Londýna 2012 Slovákem Jánem Riapošem. Otočil skóre 0:2 na sety.
V semifinále byl v Riu nad Suchánkovy síly nejvýše nasazený Fabien Lamirault z Francie. Suchánkovi povolil jediný set a v Brazíli nakonec získal zlato.
Suchánkův život se od Londýna 2012 výrazně změnil. Loni v prosinci se mu narodil syn. Kvůli němu a přípravě na paralympiádu opustil městské zastupitelstvo v Liberci, kam se dostal za ČSSD v minulých komunálních volbách.
Brazilská paralympiáda se lišila od londýnské nejen Suchánkovým umístěním, ale i jeho dojmy. V roce 2012 nemohl odjet na slavnostní zahájení, poněvadž druhý den brzy ráno musel vyrazit ke svému prvnímu zápasu. V Riu o úvodní ceremoniál nepřišel.
„Byl to pro mě velký a emotivní zážitek - od vstupu na stadion pro více než osmdesát dva tisíc diváků přes kulturní program až po zapálení paralympijského ohně,“ prozrazuje Suchánek.
Do zápasů se pouštěl s řetízkem na krku, kde se jako přívěsek houpal český lev. O jeho vztahu k reprezentaci svědčí nenápadná věta v jednom z jeho e-mailů do MF DNES. „Po dvou dnech v Riu nás přivítali v olympijské vesnici a za znění české hymny oficiálně vyvěsili naši vlajku. Brečel jsem jen u poslední sloky.“


description: Do Liberce se na zápas základní skupiny Evropské ligy chystá až dva tisíce fanoušků řeckého týmu PAOK Soluň. Slovan Liberec i policie chtějí zabránit násilí. Pro fanoušky PAOK Soluň proto žádají ve městě zvláštní zónu.

title: Liberec zbrojí na pověstné chuligány. Přijet jich mají až dva tisíce

maintext:
Fanoušci Soluně jsou pověstní skandálním chováním a na stadionech po nich zůstává spoušť. Takový počet příznivců hostujícího týmu je navíc pro liberecký stadion s kapacitou necelých deseti tisíc míst vysoce rizikový.
Zápas se hraje až 29. září, už teď se ale ladí mimořádná bezpečnostní opatření. Policie i klub FC Slovan Liberec mimo jiné požadují zřízení speciální zóny pro řecké fandy.
„Řešíme to s policií. Speciální místo ve městě pro řecké fanoušky, kde budou pod kontrolou, aby se zajistila bezpečnost, budeme chtít. Rozhodně to bude utkání z kategorie rizikových už kvůli těm počtům, které mají dorazit. Přijet by mělo dva tisíce Řeků, a to je opravdu hodně,“ uvedl mluvčí FC Slovanu Liberec Lukáš Váňa.
Podle krajského policejního ředitele Husáka jsou fanoušci ve vymezené zóně na jednom místě pod větší kontrolou a nemohou páchat výtržnosti po městě. Zabrání se ale i tomu, aby se lístky Řekům prodávaly načerno. „Jinak se mohou dostat do jiných sektorů, než jaké jsou určeny pro hosty. Diplomaticky řečeno jsou temperamentní. Zápas vzhledem k počtům fandů hodnotíme jako vysoce rizikový,“ zmínil policejní ředitel Vladislav Husák.
„Ještě konkrétní požadavek od policie nepřišel, ale odhaduji, že nás o spolupráci požádají. Samozřejmě se nebudeme tvářit, že se nás to netýká, a pomůžeme s tím,“ řekl primátor Liberce Tibor Batthyány.
Loni zela zóna prázdnotou
Otázkou ovšem je, zda se obávané rowdies podaří do zóny dostat. Při loňském zápase Slovanu s Olympique Marseille se opatření zcela minulo účinkem. Zóna pro příznivce francouzského klubu se stanem, občerstvením a velkoplošnou obrazovkou u kulturního domu zela prázdnotou. Na rozdíl od zóny pro fandy Slovanu na Nerudově náměstí, kde se bavily stovky lidí. Teď jedním z požadavků také je, aby případné zóny pro fandy obou klubů nestály ve městě v jeden den.
„Nyní má řecká strana dvanáct set vstupenek. Čekáme, jestli budou vznášet další požadavky. Počítáme s tím, že pro ně vyhradíme celou západní tribunu. Budou na ní i prázdné nárazníkové zóny,“ zmínil mluvčí Slovanu Váňa.
Před loňským rizikovým zápasem Slovanu Liberec s Hajdukem Split vyčlenil klub chorvatským fanouškům 550 vstupenek, které byly distribuovány přímo přes Hajduk Split. Přestože se k jiným lístkům Chorvati neměli dostat, protože se vstupenky neprodávaly přes internet, řada příznivců soupeře se snažila přes Liberečany nakoupit vstupenky u pokladen U Nisy.
Jeden člověk si mohl koupit nejvýš pět vstupenek. Musel uvést jméno a datum narození držitele každé vstupenky. Policie mohla držitele vstupenek legitimovat. „Jak to bude s prodejem vstupenek se Soluní teprve upřesníme. Chceme ale udělat vše pro to, abychom nelimitovali naše fanoušky,“ doplnil mluvčí klubu Váňa.
Na liberecký zápas si už policisté vyžádali posily speciálních pořádkových jednotek z Prahy a Ústí. „Opatření bude nastaveno velmi přísně. Budeme dbát o to, aby se na stadion nic nedostalo. Řekové zpravidla zapalují bengálské ohně a to může mít fatální následky,“ zdůraznil policejní ředitel Husák.
Při jednom ze svých řádění při odvetě řeckého poháru proti Olympiakosu Piraeus zapalovali pyrotechniku a dělobuchy a zaházeli jimi celý stadion. Lavička hostů začala hořet, hosté museli utéct.


description: Po sto letech už není Protržená přehrada jen smutným koutem. Při nedělní pietě, která připomene tragédii z 18. září 1916, každý uvidí, jak se rozervaná hráz přehrady na Bílé Desné a blízké okolí staly přitažlivým cílem výletů do Jizerských hor.

title: Přehrada se protrhla před 100 lety. Návštěvníky piety zahřeje obří stan


maintext:
Mimoň chce vydražit vepřín. Bojí se, že by město zase ovládl zápach
14:00 , aktualizováno 14:00
Zdroj nepříjemného puchu v Mimoni zmizel. Vepřín v Okrouhlické ulici, v němž chovali přes 16 tisíc prasat, je prázdný. Má to však háček. Rozsáhlý areál jde do dražby a pokud jej nezíská město, chov vepřů se tu obnoví. Toho se celé město děsí nejvíce, proto se do dražby přihlásilo také.


description: Slavný režisér Ron Howard natočil snímky jako Šifra mistra Leonarda, Apollo 13 nebo Čistá duše, za nějž dostal i Oscara. Příští týden přijede do Liberce, aby natočil scény do svého dalšího díla. Doprovázet jej bude hollywoodská hvězda Geoffrey Rush, herec známý například ze série Pirátů z Karibiku.

title: Do Liberce zavítá oscarový režisér, bude točit příběh Alberta Einsteina

maintext:
Od pondělí bude v krajském městě štáb natáčet životopisný příběh o Albertu Einsteinovi. „V červenci navštívil režisér osobně město i radnici, aby se přesvědčil, jestli jsou vytipovaná místa pro natáčení snímku vhodná. A byl nadšený,“ uvedla Pavlína Kuchtová, vedoucí Městského informačního centra.
Desetidílný seriál o geniálním fyzikovi vznikne podle knihy Waltera Isaacsona. Zachycuje život a působení Alberta Einsteina v předválečné době. A právě kvůli ní si filmaři vybrali Liberec. Zaujala je bohatá architektonická scenérie. Vybrané části města se tak promění v ulice Mnichova.
„Tvůrcům se zalíbila kromě budovy radnice také Masarykova ulice a Benešovo náměstí. V záběrech se ale objeví i budovy Severočeského muzea a galerie Lázně,“ doplnila Kuchtová.
Kvůli filmu nepojedou tramvaje
Právě s tím bude souviset uzavírka Masarykovy a části Vítězné ulice, která je naplánovaná na 12. září od 4 do 20 hodin. Cestující musejí využít místo tramvaje náhradní autobusové linky číslo X2 a X3. Hollywoodští filmaři se pak vrátí do Liberce ještě v listopadu.
Od pondělí se ve městě pohybují i čeští tvůrci. Hned na několika místech vzniká krimi seriál České televize Svět pod hlavou. Největší prostor v něm dostane Dům kultury.
Jednotlivým scénám ale poslouží i atmosféra krematoria či Lucemburské ulice. „V této souvislosti upozorňujeme na omezení pohybu na Soukenném náměstí v termínech od 9. do 13. září,“ zmínila Kuchtová.
Kriminální série Svět pod hlavou je adaptací slavného seriálu Life on Mars. Do režisérského křesla usednou Marek Najbrt a Radim Špaček, pod scénář se podepsal Ondřej Štindl. V seriálu se představí řada známých českých herců, například Ivan Trojna nebo Václav Neužil mladší. Ten ztvární hlavní roli policisty Filipa, který se ocitá v minulosti záhy poté, co jej srazí auto a on upadne do bezvědomí.


description: Velké ambice má hnutí ANO v letošních krajských volbách v Libereckém kraji. Získat v nich chce třiadvacet procent hlasů. Do kampaně, kterou pomůže rozjet v neděli i předseda hnutí a vicepremiér Andrej Babiš, investuje téměř jeden a půl milionu korun.

title: ANO je v Libereckém kraji ambiciózní. Ve volbách chce získat 23 procent


description: Seznam míst na mapě Liberce, kde mohou majitelé pustit své psy bez vodítka, je bohatší. V libereckých Vratislavicích mají psi nový výběh s „prolézačkami“. Majitelé tak mohou se psem zároveň cvičit i hbitost při překonávání překážek.

title: V Liberci vyrostlo další hřiště pro „psí parkur“. Přibudou další překážky


description: Víte, kdo je nejoblíbenější a neúspěšnější postavou v historii české filmové komedie? Podle výsledků ankety Hrdina filmového úsměvu revizor Anděl v podání Jaroslava Marvana. A právě film Dovolená s Andělem, který v roce 1952 natočil režisér Bořivoj Zeman, proslavil po celé zemi letovisko Hamr na Jezeře.

title: Býval slavnější než Máchovo jezero. Hamr opět žije z Dovolené s Andělem


description: Jednoho z policistů, kteří loni na podzim podle pěstitele tvrdě napadli sběrače technického konopí u Bukovan na Novoborsku, obvinila Generální inspekce bezpečnostních složek (GIBS). Hrozí mu až pět let vězení.

title: GIBS obvinila jednoho policistu za zásah proti sběračům legálního konopí

maintext:
„Bylo zahájeno trestní stíhání proti jednomu příslušníkovi Policie České republiky v souvislosti s tímto zákrokem. V současné době probíhá vyšetřování,“ potvrdila iDNES.cz mluvčí GIBS Radka Sandorová.
K incidentu došlo loni na konci září. Policisté přijeli zkontrolovat pole, na kterém se pěstovalo legální konopí bez THC. Následně došlo k potyčce, kterou odnesli sběrači modřinami a podlitinami. Na zákrok tehdy upozornil Jan Bešík, majitel firmy Mabeko, která legálně pěstuje konopí a dělá z něj převážně výrobky pro stavebnictví.
„Na pole se doslova přiřítily dva policejní vozy, v každém čtyřčlenná posádka. Brigádníci zrovna měli pauzu na svačinu. Policisté na ně začali řvát, ať ukáží, co mají v rukou, oni tedy odhodili chleby a vodu. Pak ale došlo k potyčce, aniž by kdokoliv ze sběračů na policisty vztáhl ruku,“ prohlásil tenkrát Bešík.
Nyní proto stíhání policisty vítá. „Je to průlom v celé kauze, práce GIBSu nás mile překvapila. Ale zároveň nás překvapuje, že je jenom jeden. Sběrači jdou ve čtvrtek opět na vyšetřování, věříme, že teď bude jasnější, co se opravdu stalo, že jsme si to nevymysleli. Pevně doufáme, že policie zveřejní záběry,“ říká Bešík.
Policistovi za přečin zneužití pravomoci úřední osoby v případě odsouzení hrozí zákaz činnosti nebo trest odnětí svobody až na pět let.


description: Odhadem necelé dvě stovky lidí se odpoledne sešly před libereckým plaveckým bazénem. Šlo převážně o spolužáky, kamarády a fotbalové spoluhráče čtrnáctiletého Adama, který za dosud nevyjasněných okolností zemřel v sobotu v odtokovém potrubí dravé řeky bazénu.

title: Byl to moc hodný kluk. Kamarádi zapalovali svíčky před libereckým bazénem

maintext:
Kamarádi mrtvého chlapce před vchodem do bazénu zapalovali svíčky, na místě se objevil taky fotbalový míč podepsaný spoluhráči. Adam hrál s číslem třináct za VTJ Rapid Liberec krajský fotbalový přebor.
V sobotu dopoledne ještě nastoupil v základní sestavě svého týmu proti Hrádku nad Nisou. Na místě se objevil také nápis „Bojujeme za Adama“, nebo velký plyšový medvěd. Pietní shromáždění zorganizovali Adamovi spoluhráči z fotbalu. Lidé se o akci dozvěděli z Facebooku.
„Byl to velmi hodný kluk, takového už asi nepotkám,“ uvedla na adresu mrtvého chlapce jedna z jeho kamarádek. Na tom se shodla i většina oslovených účastníků piety. „Rozhodně to nebyl žádný sígr, že by někde vykopl mříž a někam vlezl. Byl velmi hodný,“ dodala další z přítomných.
V očích mnoha Adamových kamarádů se objevily slzy. „Byl to milionový kluk, měla jsem ho moc ráda,“ uvedla další z jeho kamarádek.
Čtrnáctiletý hoch se podle výsledků nařízené soudní pitvy udusil. Policisté případ dál vyšetřují.
Na dně řeky prý ležely kusy zdiva a mříž
„Většinu svědků jsme vyslechli, budeme v tom ale samozřejmě nadále pokračovat,“ uvedla mluvčí krajské policie Vlasta Suchánková.
Stěžejní budou znalecké posudky. Ty také určí, jestli bylo ústí odtokové roury dobře zabezpečeno.
Na sociálních sítích se mimo jiné objevily informace o tom, že na dně dravé řeky ležely kusy zdiva i mříž. Na poškození údajně jedna z návštěvnic upozorňovala plavčíka.
„Včera jsme tam byli. Chyběla tam mříž a kus zdiva a kachliček!!! A na chlapce a díru byl plavčík upozorněn, že se u té díry pohyboval!!! Byl tam děsný mumraj a dětí tam bylo mraky. Bylo mi sděleno, že „není“ možné, aby to „nasávalo“!!! Následně nás vyhodili a venkovní bazén uzavřeli,“ napsala na Facebooku uživatelka Míša.
Do divoké řeky mohou nezletilí jen v doprovodu rodičů. Bližší komentář k případu ani stavu atrakce nechce nikdo dávat. „Jsem z toho strašně zdeptaný, nezlobte se, nebudu se vyjadřovat,“ odmítl komentář ředitel libereckého bazénu Jan Švec.
Bazén patří městu. Kvůli tragédii začala o den dřív jeho plánovaná odstávka.
„Je to velice smutný příběh a plně soucítím s rodinou. Nedokážu se ale k ničemu vyjádřit, je to v šetření policie. Nemáme dostatek informací k tomu, abychom mohli říci, z jakého důvodu se to stalo,“ uvedl Tomáš Kysela, náměstek libereckého primátora pro technickou správu majetku města.
Tělo hledali několik hodin
„Kriminalisté, kteří věnují šetření tragického případu velkou pozornost, budou žádat o vypracování znaleckých posudků vztahujících se k bezpečnostním opatřením v zařízeních, jako jsou bazény a plovárny a zjišťovat, proč a za jakých okolností k tragédii došlo a případnou konkrétní trestně-právní odpovědnost,“ sdělila mluvčí Suchánková.
Policisté se tragickou událostí zabývají od soboty. Ve 21 hodin se na ně obrátil otec dítěte. Hoch odešel odpoledne do bazénu a nevrátil se.
Tělo policisté s plavčíky nalezli až po několika hodinách. Poté, co důkladně prohlédli celý areál plaveckého bazénu. Tělo nalezli v odtokovém potrubí bazénu zvaného divoká řeka.
Tragická událost vzbudila vyvolala velkou diskuzi i mezi čtenáři iDNES.cz. „Na vnější boční stěně kruhového bazénu je kruhová díra o průměru asi 50 cm, která je zakryta jemným pletivem. Dotýká se spodní části kruhu dna, tudíž je pro dospělého tak po kolena. Já tu díru znám velmi dobře, protože jsem si o ni jednou pěkně strouhnul kotník, ale to stává, když člověk blbne,“ napsal v diskusi pod článkem na iDNES.cz Jaroslav Škoda.
Nikdo si neumí tragédii vysvětlit
„Pletivo bylo tlusté a bytelné, nedokáži si představit, ze by se někdo dostal za. Už jen ze strachu z tmy. Nicméně moje zkušenost je už mnoho let zpátky. Měli by se zeptat plavčíka, kterej extra sedí ve výklenku a má na práci sledovat tu řeku,“ domnívá se čtenář Škoda.
Oslovení odborníci z bazénů, kde atrakci dravá řeka mají, si neumějí neštěstí vysvětlit. Například v jabloneckém bazénu pod dojmem liberecké tragédie odtokový kanál dravé řeky překontrolovali.
„Máme podobné zařízení, odtokový kanál ale kryje mříž. Vše je masivní a pevné. Neumíme si představit, že by se tam někdo dostal. Není možné, aby ta mříž byla pryč,“ zmínila zástupkyně Plaveckého bazénu Jablonec nad Nisou Jitka Hájková.
„Už v sobotu jsme ale pro jistotu vše zkontrolovali, to stejné proběhlo i v pondělí, kdy byl sanitární den. Znovu jsme proškolili i plavčíky a upozornili je na možná nebezpečí,“ doplnila Jitka Hájková.
V Aquaparku libereckého Babylonu funguje atrakce divoká řeka na principu čtyř výtlakových trysek nastavených pod úhlem tak, aby docházelo k proudění vody.
„Systém nasávání z řečiště divoké řeky je řešen čtyřmi nasávacími průduchy o průměru 150 milimetrů, které jsou kryty nerezovým plechem uchyceným čtyřmi nerezovými šrouby. Průměr ok nerezového plechu je 1,5 cm. Nerezové plechy jsou zapuštěny do tělesa bazénu tak, aby nemohlo docházet k pokusu o vytržení,“ popsal vedoucí techniky a údržby Centra Babylon Pavel Manych.
Kontrolu všech atrakcí provádí obsluha akvaparku denně.
„Denně probíhá zkouška strojního obslužného systému, v rámci kterého jsou kontrolována čerpadla, potrubí, semafory, ventily a podobně. Týdně probíhá servisní prohlídka celého zařízení techniky a údržbou. Jedenkrát ročně provádíme zákonnou revizi celého zařízení,“ uvedla ředitelka Provozu zábavy Centra Babylon Jana Bachmanová.


authors:
Autor
Z Hotelu Byla Vietnamská Tržnice

description: Ať už se jmenoval hotel Geling či hotel Praha, šlo dlouho o pýchu Jablonce nad Nisou. Po revoluci v roce 1989 však vzácná památka v srdci města vinou zpackané privatizace zchátrala. Začátkem září ale vkročil hotel Praha na cestu k bývalé slávě a honosnosti.

title: Sálu bývalého hotelu Praha se vrátil dávný lesk. Přibyly šatna i výtah

maintext:
V pátek večer tam odehrály vystoupení dva pěvecké sbory z jablonecké základní umělecké školy.
„Koncert byl zkouškou před slavnostním otevřením historického společenského sálu hotelu Praha, které se uskuteční 15. září,“ říká Jaromír Schubert, majitel budovy z poslední čtvrtiny 19. století. „Pak už začneme historický sál nabízet pro veřejné akce,“ dodává Schubert.
Hotel Praha vznikl ve stylu novorenesance a později se dočkal secesní přístavby. Hotelem však zůstává pouze podle svého názvu. Žádné pokoje jako dříve se tam už nenalézají, stejně jako restaurace. Nyní nese nové jméno - Kulturní centrum Hotel Praha.
Historie hotelu Praha sahá až do roku 1879, kdy pozemek pro stavbu koupil Gustav Geling. Hotel s restaurací, s velkým bohatě zdobeným sálem a jevištěm vlastnila rodina Gelingů do roku 1944. Pak ho získal jiný Němec Herrmann Winkler, ale po válce mu ho československé úřady zabavily.
Za komunismu se ve znárodněném hotelu Praha konaly plesy, koncerty, konference KSČ, schůze ROH i organizací Národní fronty, oslavy MDŽ nebo podnikové večírky.
K hotelu Praha patřil rovněž vyhlášený výčep s Plzeňským Prazdrojem, kde se scházívaly velké jablonecké osobnosti. S chutí tam vysedával například úspěšný trenér reprezentačních běžkyň na lyžích Zdeněk Ciller.
Z hotelu byla vietnamská tržnice
Po roce 1989 v éře divokého kapitalismu prodal podnik Restaurace a jídelny hotel Praha družstvu Tourgent. Pod jeho taktovkou věhlasná budova upadala a stala se z ní odpudivá vietnamská tržnice, kam zatékalo.
Jaromír Schubert, známý v Jablonci jako majitel firmy na výrobu bižuterie a na výrobu a prodej uměleckého skla, koupil Prahu hned dvakrát. Poprvé při soudní dražbě před zhruba deseti lety. Budovu tehdy Schubert zachránil před demolicí a získal pro ni evropskou dotaci ve výši 68,4 milionu korun. Pak ji prodal společnosti Dům pohody.
Dceřiná společnost Domu pohody přestavěla s pomocí Evropské unie Prahu za 116 milionů korun na polyfunkční dům, ale zkrachovala. Navíc porušila podmínky pro přidělení dotace.
Praha skončila znovu v aukci a také tentokrát za ni dal nejvíce peněz Jaromír Schubert. Stála ho 34 milionů korun. Další miliony korun vložil podnikatel do zvelebení historického společenského sálu a jeho zázemí. Budovu přejmenoval na Kulturní centrum Hotel Praha.
„Věřím, že bude zájem o jeho pronájem na plesy, koncerty, na výstavy a na jiné veřejné akce,“ dodává Jaromír Schubert.
„Mohl by se hodit například středním školám, folklorním souborům, hasičům, myslivcům, zahrádkářům a dalším spolkům jako v minulosti. Třeba plesy jsou ve městě jenom v Eurocentru a na Střelnici. Sál v hotelu Praha je další příležitostí pro jejich pořádání. Vejde se do něj dvě stě lidí a má úžasnou akustiku. Po vzoru našich předků jsme do sálu rozvěsili těžké závěsy, pohlcující až osmdesát procent hluku,“ říká.
Pódium i prostor pro molo
V sále stojí pódium se zázemím pro vystupující umělce, které se dá demontovat. Prostor stačí také pro přehlídkové molo. Nad sálem se tyčí galerie, na zdech vynikají prolamované oblouky a nelze si nepovšimnout velkého a několika generacím dobře známého zrcadla.
Týdeník 5plus2 Každý pátek zdarma
Po rekonstrukci vede do sálu nejen schodiště s replikou historického zábradlí, ale také výtah pro vozíčkáře. K sálu se přimyká nový bar, toalety a šatna, jež dříve scházela.
Výzdoba na stěnách připomíná nejslavnější časy hotelu Praha v dobách rakousko-uherského c. a k. mocnářství a první republiky. Najdete tam zimní snímek staré ulice, kde hotel vyrostl, dobovou fotografii hotelové jídelny či připomínku jednoho z hoteliérů Josefa Tattermusche.
Jedna historická reprodukce se vztahuje k návštěvě císaře Františka Josefa I. v Jablonci, další nabízí pohled na stavební plány hotelu Geling, k němuž se tehdy vybudovalo také 40 koňských stání. Novodobější obrazová archiválie se vrací do doby, kdy krátké uvolnění tuhých poměrů v komunistickém Československu dovolilo v roce 1968 v hotelu Praha večery milostné poezie. V sále hotelu Praha se v 50. letech minulého století konaly boxerské zápasy.
„Jednou týdně vždy v pondělí ve čtyři hodiny odpoledne se konají pro zájemce z řad Jablonečanů a pamětníků prohlídky sálu a zázemí Kulturního centra Hotel Praha,“ podotýká Schubert.
Sám si na Prahu uchovává nostalgické vzpomínky. Vystupoval tam s hudební skupinou Smaragd, v níž hrál na baskytaru a zpíval.


description: Kdysi slavné arboretum, pak zpustlá louka a nakonec koupaliště se sportovišti a zimním stadionem ve tvaru listu, který odkazuje k původnímu účelu místa. Turnovský areál Maškova zahrada ve čtvrtek zvítězil v soutěži Stavba roku Libereckého kraje.

title: Stavbou roku Libereckého kraje je areál s bazénem a stadionem v Turnově

maintext:
Sportovní a rekreační areál Maškova zahrada získal hlavní Cenu architekta Hubáčka. Do soutěže ji přihlásila obchodní společnost Městská sportovní Turnov.
„Je to pro nás ocenění, že jsme šli správnou cestou. Měli jsme totiž na paměti, že by veřejné stavby měly být nadstandardní. Ne že by měly být dražší. Ale měly by lidi zaujmout a přispět k diskusi o tom, jak mají vypadat stavby ve veřejném prostoru. Pro mě je naplněním samotného díla to, že jsou reakce obyvatel Turnova a regionu vesměs pozitivní,“ zhodnotil ocenění turnovský starosta Tomáš Hocke.
Součástí areálu je zimní stadion s hledištěm pro 500 diváků, skatepark, in-line dráha nebo hřiště s umělou trávou. Letos začalo lidem sloužit letní koupaliště se zázemím. Kromě plaveckého bazénu tu návštěvníci najdou i skluzavky, tobogany nebo podvodní masáže. Území obkružuje in-line stezka, areál doplňují mladé stromky.Celý areál vyšel na takřka 180 milionů korun.
Úvahy o stavbě nového koupaliště začaly v roce 2000, kdy povodeň zničila koupaliště v Dolánkách. Tou dobou se zároveň do Turnova vrátil rodák a mecenáš Bohuslav Jan Horáček.
V Maškově zahradě v Turnově měl v plánu postavit velkolepý areál s krytým plaveckým bazénem, aquaparkem, nebo hotelem. K výstavbě tehdy nedošlo, jelikož Horáček zemřel.
Myšlenku na areál nikdy neopustili
Zastupitelé přesto myšlenku areálu, i když mnohem skromnějšího, nevzdali. Dotace Turnov nedostal, nakonec se však areál podařilo postavit i bez nich.
„Hledal se formát zařízení, které nejen zaplatíme, ale budeme ho i schopni provozovat. Po těch patnácti letech úvah se to nyní snad podařilo. Postavili jsme kompromis mezi původními velkými sny a realitou, kterou si může město s patnácti tisíci obyvateli dovolit,“ doplnil starosta Hocke.
Autory areálu jsou architekti z pražského BFB - Studia Antonín Buchta a Miloš Mlejnek. „Ocenění nás těší o to víc, že jsme se soutěže pro pana Horáčka zúčastnili už před mnoha lety. Původně jsme s naší koncepcí neuspěli, přednost dostaly velkolepější studie. Ocenění jsme se tak dočkali po letech, kdy se město k naší studii vrátilo,“ zmínil architekt Antonín Buchta.
I letošní ročník přinesl několik dílčích cen. Cena architekta Hubáčka je rozdělena do tří kategorií. V kategorii bytových staveb a staveb občanské vybavenosti získal první místo zmíněný Sportovní a rekreační areál Maškova zahrada.
Ve druhé kategorii průmyslových a technologických staveb, dopravních a inženýrských staveb, vodohospodářských a ekologických staveb zvítězila rekonstrukce silnice třetí třídy Bedřichov - Hrabětice.
Ocenění dostal i zámek ve Svijanech
V kategorii rekonstrukce staveb, památkových objektů a brownfields je nejlepší obnova areálu zámku Svijany.
Dalším oceněním je Cena Ing. Dr. Štěpána Ješe, která je udělována za inovativní a nestandardní přístup ve stavebnictví. Získala ji rekonstrukce sýpek na Zámeckém dvoře v Černousích.
Přihlašovatelem byla Střední škola hospodářská a lesnická Frýdlant. Na rekonstrukci sýpek se podíleli žáci Jiří Kavúr a Roman Sivák, kteří za práci byli rovněž oceněni.
I letos byla udělena Cena Junior, která vyzdvihuje výbornou činnost učňů stavebních oborů. V letošním roce ji získali Libor Tesař a Stanislav Knížek z Integrované střední školy Semily za dílo Dveře a vrata v kapli v Holíně u Jičína.
Soutěž ale ocenila i jejich další spolužáky, kteří přihlásili svá díla do letošního ročníku. Jako poděkování získali od Libereckého kraje a partnerů finanční odměru a diplom.
Cenu sympatie občanů Libereckého kraje, kteří hlasovali prostřednictvím internetu získala zrekonstruovaná silnice třetí třídy z Bedřichova na Hrabětice. Hojně využívaná cesta do Jizerských hor prošla modernizací v loňském roce.


description: Aktivista Zdeněk Joukl z Desné v Jizerských horách rozesílá před blížícími se volbami stranám, kandidátům, voličům i médiím takzvanou Desenskou výzvu. Nabádá v ní politiky, aby se podrobili psychotestům a výsledky zveřejnili. Říká, že psychotestem by měla projít přinejmenším jednička každé kandidátky.

title: Pošlete kandidáty na psychotesty, vyzývá strany před volbami aktivista

maintext:
„Psychotest stojí dvanáct set korun, to by rozhodně neměl být pro strany velký výdaj,“ říká Zdeněk Joukl, který je například předsedou Společnosti na ochranu před negativními vlivy reklamy.
„Psychotesty musí udělat třeba řidiči autobusů nebo náklaďáků, budou je muset mít i držitelé zbraní. Politici mohou být přitom svému okolí ještě nebezpečnější. Rozhodují o milionech a miliardách, psychopatické osobnosti dokáží přesvědčit i ostatní. Politik má obrovskou moc, dokáže i rozpoutat občanskou válku,“ argumentuje.
Zdeněk Joukl O politiku se pětasedmsedátiletý Zdeněk Joukl z Desné v Jizerských horách zajímá přinejmenším od změny režimu, patří k zakladatelům Občanského fóra v Desné. Pětkrát se tento strojní inženýr, ekolog, praktický sociolog a podnikatel pokoušel kandidovat do Senátu. Proslavil jej kiosek na Promenádě v Jizerských horách, kde lidé už 24 let platí za občerstvení jen tolik, kolik sami uznají za vhodné.
Podle Desenské výzvy psychotesty odhalí, jestli je kandidát nebezpečný pro své okolí, je na něj spolehnutí, případně, zda je duševně zdravý. Podle výzvy by příště měli být kandidáti, kteří zkoušku psychické normálnosti odmítnou, pro voliče nepřijatelní.
„Myslím si, že by řada ze stávajících i kandidujících politiků psychotesty neprošla,“ tvrdí Joukl. Své tipy na psychopaty v politice ani ty, co teprve usilují o politickou moc, ale před volbami prozradit nechce.
Šel bych, ale není to povinné, říká kandidát
Názor kandidujících politiků na psychotesty se různí. „Pokud to bude jednou povinné a bude to mít nějaká pravidla, psychotesty bych samozřejmě bez problémů dělal. Když to povinné není, přijde mi to jen jako divadlo a mám pocit, že by ze sebe politici dělali akorát šašky. Myslím, že by se toho mohlo snadno zneužít - jeden by v psychotestech dopadl lépe, jiný hůř,“ řekl Michael Canov, starosta Chrastavy, krajský zastupitel za Starosty a kandidát za toto hnutí do Senátu.
„V Senátu bych pro takový zákon ani nehlasoval. Přijde mi to už přitažené za vlasy,“ dodal Canov, který se jako krajský zastupitel často řečnicky utkává se svým rivalem z opozičních lavic Janem Korytářem ze Změny. Od obou jsou to často osobní útoky plné vášní a nevraživosti.
„Výzva mi přijde dobrá, psychotestům bych se nebránil. Myslím si, že by voliči měli mít o politicích maximum informací včetně majetkových poměrů. A proč neudělat psychotesty, jestliže z nich vyjdou nějaké dispozice,“ zmínil Jan Korytář.
Sám před časem zveřejnil informaci o svých depresích, z nichž se léčí.
„Myslím, že u voličů mě hendikepují asi tak stejně, jako kdybych měl cukrovku. Psychotesty by ostatně zjišťovaly něco jiného. Třeba to, jak člověk umí řešit problémy nebo komunikovat,“ uvedl Jan Korytář.
V politice je patologických jedinců víc, potvrzuje politolog
Požadavek psychotestů není nový. Před časem například místopředseda ANO a šéf poslaneckého klubu Jaroslav Faltýnek chtěl na psychotesty poslat volební kandidáty hnutí. Navrhoval, aby se jich zúčastnilo prvních deset lidí na kandidátkách.
Podle Faltýnka psychotesty odhalí osobnost. Zda dotyčný nelže, jaké má přednosti a zápory.
Oponovala tehdy mimo jiné ODS. Jestliže by se povinnost rozšířila i na další strany, byl by to požadavek na hraně ústavnosti. Právo kandidovat do voleb má podle ODS i ten, kdo psychotesty neprojde.
„Dá se předpokládat, že v budoucnu se bude požadavek psychotestů objevovat častěji, protože opravdu souvisí s velkou mírou odpovědnosti a zvládání stresu. Je totiž dokázáno, že v politice stejně jako ve vrcholném managementu je víc patologických jedinců a psychotiků. I když jim to podle mnohých odborníků údajně dává nadhled a odvahu,“ uvedl politolog Jan Kubáček.
Sám si umí psychotesty pro politiky představit. Ale jen za přísně definovaných podmínek.
„Muselo by se to ale spojit s odbornou institucí, protože to musí mít hlubokou etiku. A muselo by to to mít jednoduché a stejné podmínky. Obávám se jen, že by byl problém s tím, jak naložit se zjištěnými údaji, zda to má být veřejná informace. Je to podobné jako zveřejňování zdravotní zprávy,“ upozornil politolog Kubáček.


description: Jablonecká radnice prochází dlouhou rekonstrukcí. A její tajemník Marek Řeháček, ctitel starých artefaktů, se z toho, co všechno se za upomínky historie při opravách našlo, nepokrytě raduje. Třeba prvorepubliková krabička od čípků proti hemeroidům a stejně staré lahve dávno prošlé razítkovací barvy.

title: Čípky proti hemeroidům i krabička od sardinek. Radnice vydala poklady

maintext:
A co dále? Čtyřicet let stará vyjedená plechovka sardinek. Ošuntělé parkety, na nichž zašlý přilepený lístek informuje, že nach Gablonz dorazily von Reichenberg (Gablonz - Jablonec, Reichenberg - Liberec, pozn. red.).
„Někdy před pěti lety jsme se snažili některé nevyužité prostory, které sloužily jako sklady, upravit tak, aby v nich mohly být kanceláře. Protože jsem milovník různých starých veteší, upozornil jsem dělníky na to, aby dali na stranu všechny staré věci, které najdou,“ usmál se Řeháček.
V jedné z nejvyšších části radnice například procházel úpravami prostor, který sloužil jako prádelna.
„Je to mimochodem poměrně nelogické, protože v radnici byly různé obslužné provozy a prádelna, která by měla být někde dole, byla ve čtvrtém patře,“ podivil se tajemník.
Našli původní mosazný hydrant
„Tam jsme narazili na krásný původní mosazný hydrant. Dnes už samozřejmě dávno nefunguje, ale ponechali jsme jej na svém místě.“
Když se byl Řeháček nahoře podívat, učinil pozoruhodný objev. „Nalezl jsem ve vedlejší místnosti tři zaprášené lahvičky s razítkovou barvou, které pocházejí z doby stavby radnice nebo těsně po ní. Je neuvěřitelné, že tam přežily tolik desetiletí mezi dalším nepořádkem, ukrytým za dveřmi,“ prozradil.
Postupně se od Řeháčka hledáním těchto v uvozovkách pokladů nakazili i ostatní kolegové. „Takže chodili všude s očima otevřenýma a všechno, co při opravách našli, schraňovali,“ radoval se tajemník.
Nyní se na radnici vrací do původního prvorepublikového stylu zasedací sál číslo 203.
„Pod podlahou se našla pivní zátka od někdejší jablonecké firmy Kirschläger – to byl jeden z místních hospodských, který kupoval sudové pivo, stáčel ho do vlastních lahví a prodával. To byla za první republiky běžná praxe. Zajímavé je, že už v té době šlo o klasický korunkový uzávěr, jaký známe dneska a ne o takovou tu porcelánovou zátku s gumovým těsněním. To svědčí o tom, jak byl v té době Jablonec progresivní,“ vyprávěl Řeháček.
Radnice ukrývala porcelánové zástrčky i vypínače
Co jej opravdu pobavilo, byl nález za jednou ze zdí. „Od rekonstrukce v sedmdesátých letech se tam ukrývala otevřená a vyjedená krabička od sardinek v tomatě z východního Německa,“ informoval Řeháček. „Našli jsme i staré hliníkové mince ze socialistického Československa.“
Narazilo se též na původní porcelánové zástrčky a vypínače. „Ještě před půl rokem normálně fungovaly. Říkal jsem dělníkům, že je pak všechny budu chtít umístit zpátky. Německé nápisy ve vestavěných skřínkách původních rozvaděčů pak dodnes prozrazují, odkud se ovládal výtah paternoster nebo kuchyně.“
Artefakty Řeháček pečlivě schraňuje. „Uvažujeme o tom, že bychom z těchto nálezů a kuriozit někdy udělali takovou malou odlehčenou výstavku,“ zamyslel se tajemník.
Nyní probíhá velká rekonstrukce radniční věže.
„Plánujeme, že bychom jednu z místností ve věži přetvořili ve spolupráci s nadšenci z Galerie My ve vzorovou kancelář úředníka z doby, kdy se radnice postavila. Máme ve sklepě takové ty stoly se šuplíky, krytými zašupovacími roletami, stará razítka a řadu dalších věcí. Do místnosti by měli přístup lidé, kteří navštíví radniční věž, otevřená by byla také při zářijových Dnech evropského dědictví,“ informoval Řeháček.
Rekonstrukce radnice ještě zdaleka není u konce, z čehož má Řeháček vzhledem k svému hobby tak trochu radost. „Tady se ještě možná najdou věci,“ zasnil se.


description: V sobotu se po dvoutýdenní odstávce otevírá liberecký plavecký bazén, plavci se ale nedostanou do dravé řeky. Je nepřístupná kvůli vyšetřování tragické smrti čtrnáctiletého hocha, který v této atrakci za dosud nevyjasněných okolností zemřel.

title: Liberecký bazén se po tragédii otevírá. Do řeky návštěvníky nepustí

maintext:
Jeho tělo našli policisté a pracovníci bazénu po několikahodinovém pátrání v noci ze soboty 3. září na neděli v odtokovém potrubí bazénu divoká řeka. Kvůli tomu začala naplánovaná odstávka o den dříve už od neděle 4. září.
Policie žádá svědky o pomoc Policisté v souvislosti s vyšetřováním neštěstí hledají lidi, kteří v sobotu 3. září odpoledne bazén navštívili. Pokud mají informace, které by mohly policistům pomoci s objasňováním okolností tragédie, mohou je sdělit na linku tísňového volání 158 nebo na kterémkoli policejním oddělení.
„Zatím běží policejní vyšetřování. Teprve až skončí, můžeme dravou řeku začít opravovat. Až pak ji můžeme otevřít,“ zmínil ředitel bazénu Jan Švec.
„Případ nebudeme jakkoli komentovat, dokud vyšetřování neskončí,“ zmínila policejní mluvčí Ivana Baláková. „Čekáme na posudky znalců. Zjistí, jestli byl bazén v daném čase pro plavce bezpečný. Může to trvat i řadu měsíců,“ doplnila mluvčí Baláková.
Řeka nejdřív za několik měsíců
Dravá řeka bude zavřená patrně několik měsíců. Předpokládá se, že by se mohla otevřít do Vánoc. Do té doby se do původního stavu musí mimo jiné dát sací koš potrubí dravé řeky. Respektive mříž, která jej kryje. Systém je předmětem zkoumání. Soudní pitva zjistila, že se hoch udusil.
Třicet let starý liberecký bazén je ve špatném stavu, na velkou opravu teprve čeká. Nedojde k ní ale dřív než za dva roky. Rekonstrukce bude velmi nákladná, studie ji odhaduje na 350 milionů korun. Technologická zařízení jsou podle dřívějšího vyjádření libereckého primátora Tibora Batthyányho dožitá.
V havarijním stavu je vzduchotechnika, střecha a obvodový plášť. Opravu potřebují chátrající nosné konstrukce, elektroinstalace, rozvody vody a kanalizace či suterén, kde je umístěna technologie úpravy vody.
Během rekonstrukce se počítá také s vybudováním nové dravé řeky. Současná je v provozu už osmnáct let.
Nová řeka bude bezpečnější
Podle informací z bazénu by měla být na úplně jiném místě než dosud. Přestože odpovídá normám, nemá tlakové spínače a ventily, jaké mají modernější dravé řeky v jiných bazénech.
„Čerpadlo je nastaveno na určitý tlak a tím saje. Pokud by ale došlo k tomu, že by něco nasálo, měl by se systém vybavený tlakovými spínači a ventily sám vypnout,“ zmínil před časem pro MF DNES Pavel Košnar, předseda Asociace bazénů a saun.
Bazén ročně navštíví na 300 tisíc lidí a podobná tragédie se tam ještě nikdy nestala.


description: Ve své době byl považován za jeden z nejlepších a nejluxusnějších v celé rakousko-uherské monarchii. Za socialismu tiše trpěl. Již několik let prochází grandhotel Zlatý lev v Liberci průběžnou rekonstrukcí. Svého letošního 110. výročí se tak dožívá v dobré – a stále se lepšící – kondici.

title: Hotel Zlatý lev slaví kulatiny. Před 110 lety ho otvíral císař

maintext:
„Pokoušíme se hotelu vrátit noblesu,“ přiznal ředitel hotelu Miroslav Souček. „Je hezké sledovat, jak se lidé zastavují a fotí si hotel, protože nikdy dříve si nevšimli, jak je pěkný.“
Krátce po otevření hotel Zlatý Lev navštívil rakouský arcivévoda František Ferdinand d’Este.
Nejvíce toho kolemjdoucí uvidí zvenčí: už dva roky se Zlatý lev pyšní pěknými dřevěnými replikami původních oken, které nahradily okna z dob socialismu. „Opravili jsme fasádu a obnovili jsme na ní ty krásné zlaté lvy. Nechali jsme si udělat sondu a zjistilo se, že se na jejich dekoraci použil speciální zlatý olej,“ prozradil Souček.
Náhodou se podařilo odkrýt na čelní straně fasády i zdobné erby. „Byly tam jejich zbytky, načež jsme zjistili, že původně byly ještě zdobnější a vše jsme nechali obnovit.“
V šestapadesátém až devětapadesátém roce vznikly vedle hlavního vchodu na místě původních teras dvě přístavby. „Byly to krabice, které se ke stylu hotelu nehodí, navíc zakryly štuky zepředu na fasádě. Hodlali jsme zbourat obě. Nepodařilo se nám ale sehnat dost peněz a zlikvidovali jsme jen jednu,“ vylíčil Souček.
Nicméně rádi by odstranili i onu druhou. „Přístavby byly velmi bytelně provedeny. Tu jednu jsme rozebírali sbíječkami, protože v době stavby se asi připravovali na třetí světovou válku a vytvořili těžkou železobetonovou konstrukci,“ kroutil hlavou ředitel hotelu.
Dřevotříska skrývala poklady
Také uvnitř se narazilo na řadu nehezkých dědictví socialistických stavebních úprav. „Uvnitř se někde dřevotřískami překrývaly pěkné věci. Všechno to dnes ohromně vyniklo, stejně jako detaily z devadesátých let, kdy se tady vystřídalo několik majitelů a každý měl pocit, že musí hotel vylepšit něčím, co bylo v té době moderní,“ řekl Souček.
Hotel byl postavený v letech 1904 až 1905 a jedná se o slohově nejčistší libereckou stavbu ve stylu florální secese.
Bohužel to byly věci z nekvalitních materiálů a hlavně to tady plácali dělníci z Východu, kteří se na tom teprve učili. Dělali například díry do mramoru a podobné věci, takže řadu toho zničili. A my to teď opravujeme,“ popsal Souček.
Kdokoliv dnes staví, ví, že sehnat dobré řemeslníky není jednoduché. „Nám se podařilo zajistit kameníky a štukatéry ještě ze staré školy, kteří mají ještě stavovskou čest a když něco udělají, tak chtějí, aby to dobře vypadalo. A je radost je sledovat. Byl jsem zvyklý, že to tady někteří dělníci v pátek o půl druhé zabalili a zmizeli a potěšilo mě, že proti nim naopak jeden z těchhle starších pracantů přišel ještě extra v sobotu, aby práci dodělal. Kvůli tomu, že jsou pečlivější, třeba některé práce trvají déle. Ale stojí to za to,“ radoval se Souček.
Na rekonstrukci spolupracují i památkáři. „Jsme za to rádi, protože mají k dispozici spoustu materiálů a informací, k nimž bychom se jinak jen těžko dostávali. Já sám jsem se snažil několik let dohledat dostupné materiály o hotelu. Zvnějšku to jde, ale zevnitř je to téměř nemožné, protože většina dokumentace se dochovala až z období po obrovské rekonstrukci v devětapadesátém roce. Mimochodem, tehdy do krásné pamětní knihy, v níž jsou všichni ti členové královských rodů a další světoznámí věhlasní hosté, napsal nějaký pán, že hotel je zrekonstruovaný a bude konečně sloužit socialistickému lidu a ne buržoazním vykořisťovatelům,“ pozdvihl obočí Souček.
Restaurace, recepce a lobby za sedm milionů
Stávající etapa rekonstrukce, která navazuje na tu před dvěma lety, zahrnovala restauraci, recepci a hotelovou lobby. „To je celkem rozsáhlý prostor, navíc velmi frekventovaný. O to to bylo složitější. Pokračovat budeme ještě dál, protože plánů máme daleko víc,“ nastínil ředitel.
Týdeník 5plus2 Každý pátek zdarma
V roce 2014 činily náklady na rekonstrukci zhruba devadesát milionů. „Stávající opravy zatím ještě přesně vyčísleny nejsou, ale cena prací v hotelové hale a restauraci se pohybuje kolem sedmi milionů,“ informoval ředitel.
Do provozu hotel roku 1906 slavnostně uvedl samotný rakousko-uherský císař František Josef I. Za více než století v hotelu nocovala taková jména, jakými byli skladatel Johann Strauss, polárník Roald Amundsen, olympionik Emil Zátopek, prezident Edvard Beneš, vůdce Adolf Hitler a jiní.
„Některé světové osobnosti, které mají hromadu peněz, mají překvapivě skromné požadavky. Jediné, o co například stála Ivana Trumpová, byl fax. Protože ona neposílá e-maily, ale krasopisné dopisy, které pak odfaxuje. Zatímco třeba neporovnatelně méně známí sportovci, kteří u nás bydleli, chtěli mít na pokoji ve čtvrt na dvě tamto, ve čtvrt na tři zase ono, banány byly moc velké a mandarinky zase moc malé, do toho do pokoje pořád běhá nějaký kustod a nosí kopačky, protože tyhle jsou pěkné, ale ty druhé zase nosí štěstí... inu, není to občas lehké, i když později se tomu člověk zasměje,“ uzavřel Souček.


description: Hned dva lesní požáry v Českém ráji zaměstnaly hasiče v uplynulých dnech. U nedělního zasahoval vrtulník, ve druhém případě se plameny rozšířily na vzrostlé stromy.

title: V Českém ráji dvakrát hořelo. S hašením pomáhal i vrtulník


description: Místo zelených domácích dresů si fotbalový tým starších žáků VTJ Rapid Liberec odpoledne oblékl trikoty černé. Jen číslo 13 se na zádech nikomu nevyjímalo. S ním totiž hrál čtrnáctiletý Adam, který minulou sobotu za zatím nezjištěných okolností tragicky zemřel v libereckém plaveckém bazénu.

title: Spoluhráči hocha, který zemřel v bazénu, přišli na pohřeb v černých dresech


description: Desítky let stála na svém místě a nikomu nevadila. Náhle začaly znít hlasy, že je zchátralá a vyluzuje hluk. Zprvu hrozila plastice na českolipském sídlišti Pod Holým vrchem demolice. Poté, co se ukázalo, že jde o jedinečné výtvarné dílo, město od nápadu začalo ustupovat.

title: Je vyhráno. Mimořádné plastice v České Lípě už demolice nehrozí


description: Každé město má své pověsti, mýty i slavné osobnosti. Hovoří o nich tabulky na domech, uliční cedule nebo hesla v encyklopediích. V České Lípě se rozhodli popularizovat historii zajímavější formou: vezmou lidi na noční vycházku, kde jim kostýmovaní herci zajímavá místa přiblíží.

title: Také radnice měla své vězení, zjistí lidé při noční prohlídce v Lípě

maintext:
„Většina Českolipanů ví, kde bylo popraviště, kde městské hradby nebo šatlava. My se rozhodli jim přiblížit i další památná místa a události, které třeba dětem tolik neřeknou, ale jsou o to významnější,“ říká českolipská starostka Romana Žatecká.
Akci mají na svědomí ochotníci z novoborského ochotnického spolku NOPOĎ a Filosofického klubu Progres Česká Lípa. Během prohlídky se jich v různých rolích a kostýmech vystřídá patnáct. Vždy v úlohách vázaných k danému místu, kde sehrají krátký příběh či výjev z historie.
„Já budu za bílou paní. Mimochodem říká se, že duch bílé paní je na hradě Lipý, kde procházka městem kolem desáté večer končí, opravdu někdy vidět,“ podotýká divadelnice a spoluautorka akce Kristýna Brožová.
Procházka čítá pět zastavení, během nich se návštěvníci dozvědí zajímavosti třeba o poklopovém mostu přes Ploučnici, unikátní technické památce. Byl postaven v souvislosti s regulací řeky roku 1910.
Pohyb poklopů zavěšených na rámech pod mostem samočinně regulovala svým tlakem výška hladiny a rychlost proudu. Následným otevíráním a sklápěním se vytvářel odpovídající průtok.
Na procházce bude k dispozici také historik
„Dnes slouží jako lávka pro pěší, ale v minulosti měl pro obyvatele města velký význam. Další zastavení je pak naplánované třeba u morového sloupu na náměstí T. G. M. Tam chceme odehrát příběh rodiny, která je zasažena morovou ranou a selským povstáním, což jsou události, které stavbě sloupu předcházely,“ uvádí Kristýna Brožová.
Lidé se podívají také na místo, kde bývalo městské vězení. „Nahlédneme do Vězeňské ulice se zrekonstruovanou šatlavou, kde opravdu bylo městské vězení. Je to místo, kde na vás dýchne historie města a ve spojení s tím, že tam byli uvěznění lidé, je to určitě i trošku strašidelné místo,“ láká herečka.
„Na procházku jsme přizvali také historika Ladislava Smejkala. Ten bude naším odborným garantem, který doplní výklad o další fakta a účastníkům zodpoví i případné dotazy,“ upřesňuje program starostka.
Akce má nejen dětem zpříjemnit nástup do školy, ale zároveň návštěvníky pobavit, poučit a trošku vystrašit. I proto se odehrává po setmění.
V prvním patře radnice sídlil pohřební ústav
„Jde nám o to, aby se lidé dozvěděli o vzniku nebo významu míst, okolo kterých běžně chodí. Tuto informativní stránku akce chceme zdůraznit ještě tím, že na startu každý z návštěvníků obdrží papír s pěti otázkami. Odpovědi na ně najdou v našem vyprávění,“ dodává Kristýna Brožová.
Týdeník 5plus2 Každý pátek zdarma
Podobná akce se konala v minulosti na českolipské radnici, kde sklidila obrovský úspěch. Lidé byli uneseni informacemi, které většina lidí vůbec netušila.
„Přítomné vždy pobavila informace, že v prvním patře radnice kdysi sídlil i pohřební ústav. Ale největší překvapení asi pro příchozí bylo, že v areálu radnice býval městský pivovar a že i radnice má svoje vězení,“ zavzpomínala Brožová.
První noční prohlídka proběhla v pátek 2. září.


description: Dvě významná životní jubilea - bývalého prezidenta a dramatika Václava Havla a herce Václava Helšuse - ovlivnila výběr her, které letos a v příštím roce premiérově představí činohra libereckého divadla.

title: Divadlo uctí Havla a oslaví Helšuse. Na jeviště pozve i tlumočníky

maintext:
Už pátého října, přesně v den, kdy se narodil bývalý prezident Václav Havel, který by letos oslavil osmdesátiny, si jej Malé divadlo připomene scénickým čtením jeho hry Motýl na anténě.
„Komedie napsaná v 60. letech původně pro televizi byla nakonec natočená až v 90. letech. Je to sice méně známá hra, ale zato velmi vtipná, absurdně laděná groteska, která nabízí velmi zajímavé herecké příležitosti,“ uvedl šéf činohry Šimon Dominik.
Kromě scénického čtení proběhne v Malém divadle i další speciální projekt. O den později, tedy 6. října, totiž naskočí na jeviště během reprízy hry Podivný případ se psem dva tlumočníci, kteří budou děj znakovat neslyšícím.
„Pokud to bude úspěšné, mohli bychom z toho vytvořit tradici a jednou do roka vybrat kus, který lze do znakové řeči tlumočit,“ prohlásil Dominik.
Nadcházející divadelní sezonu opepří divadlo premiérami třech her v Šaldově divadle, čtyři uvede na scénu Malého divadla. Hned tou první bude v 14. října Atomová kočička, kde se v roli režiséra představí Tomáš Dianiška. Jde přitom o jeho první hru, kterou napsal, ale dosud nezrealizoval.
„Trochu jsme ji upravili a kromě věcí, které k jeho hrám patří vždycky, jako je trochu nekorektního humoru, trochu sexu a vědy, dojde tentokrát i na liberecké reálie. Děj se totiž odehrává na harcovských kolejích, kde jsou hrdiny mladí studenti mechatroniky, kteří se díky stroji času dostanou do 17. listopadu roku 1989 a prožijí revoluci v Praze,“ přiblížil dramaturg hry Tomáš Syrovátka.
Byl by rád, pokud by se podařilo reprízu uvést i 17. listopadu. Navíc ve hře se objeví i postava bývalého prezidenta Václava Havla, kdy se v jedné komické situaci setkají studenti přímo s ním.
Goldflam pro liberecké divadlo
Druhou premiérou naplánovanou na 9. prosince je hra Arnošta Goldflama Achich..., kterou napsal přímo pro liberecké divadlo.
„Před dvěma lety jsme Arnošta vyzvali k napsání hry ještě s režisérem Ivanem Rajmontem. Jejím námětem měla být hilsneriáda a premiéra byla plánovaná na letošní jaro. Jenže loni na podzim zemřel Ivan a Arnošt ji zase ze zdravotních důvodů nemohl na jaře režírovat. Tak jsme počkali a uvádíme ji letos,“ popsal dramaturg Martin Urban.
Hra je o tom, jak se dnes cítí člověk, který je Židem v České republice a v celé její historii. Autor v ní použil velkou spoustu autobiografických prvků, vychází z rozhovorů se svým otcem, strýci, babičkou a děj postupně přechází od Hilsnerova odsouzení až po rok 1989.
Po novém roce se premiéry přesunou do Šaldova divadla. V únoru přijde na řadu Zamilovaný Shakespeare, divadelní adaptace na základě filmového scénáře Marka Normana a Toma Stopparda a stejný měsíc dá vyniknout i hereckému umění Václava Helšuse, který na jaře oslaví sedmdesátiny.
„Spolu s Petrem Paloušem jsme se domluvili, že zpracujeme Daria Fo a jeho krátká středověká mysteria pro herce klaunského typu, který divadlo vypráví a současně hraje. Jsou vynikající příležitostí pro vynikajícího herce, jakým bezpochyby Václav Helšus je. Je odkojený Ypsilonkou a improvizovaným divadlem a patří těm nejlepším,“ dodal Urban.
Diváky čekají v divadle i premiéra hry Válka od švédského dramatika Larse Noréna, Moliérův Don Juan či komedie Williama Shakespeara Mnoho povyku pro nic.


description: Po deseti letech odchází první český prezident společnosti Denso Manufacturing Czech Karel Balatka. Na postu prezidenta byl od roku 2010, jako manažer stál ale u samého zrodu největší liberecké továrny, která v době krachu textilního průmyslu pomohla na Liberecku odvrátit obří nezaměstnanost.

title: Odchází šéf obří firmy, jež spasila Liberec po krachu textilek

maintext:
„Jedná se o jednu z prvních velkých firem, která vstřebala obrovské množství lidí z textilního průmyslu. Kdyby na konci roku 2003 nezačala vyrábět, nezaměstnanost by v Liberci byla značná,“ řekl Milan Šubrt, šéf samostatných odborů v Libereckém kraji.
Denso vyrábí klimatizační jednotky do aut a patří k největším zaměstnavatelům v kraji. V závodě pracuje 2,5 tisíce lidí. Jedná se o jednu o z největších poboček firmy v Evropě.
Balatku střídá manažer z Japonska Karla Balatku vystřídal v Liberci Šiničiró Jamadži. „Zvykem japonských společností bývá rotace čelních představitelů, šestileté funkční období pana Balatky bylo proti této tradici dlouhým časovým úsekem,“ sdělila mluvčí společnosti Markéta Dousková. Šiničiró Jamadži je v pořadí pátým prezidentem libereckého závodu. Dosud působil podle Douskové sedm let na stejné pozici v Číně a má zkušenosti také z výrobních závodů v USA a Velké Británii. Šiničiró Jamadži - nový šéf libereckého Densa.
Několik posledních let se ale stejně jako řada jiných podniků v průmyslových zónách potýká s nedostatkem některých profesí. Pracovníky proto Denso od roku 2007 hledá až v Polsku. A dnes už nejen v příhraničí, ale i vnitrozemí. Ve výrobě jich pracuje dvacet procent.
„Problém je sehnat zejména inženýry a v poslední době i operátory linek. Region je už prázdný. Skutečnost, že se stále nikomu nepodařilo přitáhnout víc mladých lidí ke studiu technických oborů na středních školách nebo učilištích mě za dobu, co jsem byl v libereckém Densu, mrzí ze všeho nejvíc,“ zmínil Karel Balatka.
Trápí jej také, že ani dvanáct let po zahájení výroby v Liberci se nepodařilo vybudovat třetí příjezdovou cestu do Průmyslové zóny Jih. Je extrémně potřeba.
Nejkritičtější situace bývá kolem 14. hodiny
V případě dopravní nehody nebo jiného problému na cestě se může zastavit i výroba. Zaměstnancům také trvá delší dobu cesta do práce. Nejkritičtější je situace kolem 14. hodiny.
„Všichni to bereme jako nesplněný slib, který byl průmyslové zóně dán. Třetí přístupová cesta měla být vybudována do roku 2004,“ posteskl si Balatka. „Máme příslib, že by se to mohlo podařit do pěti let.“
Ani kvůli zmíněným nesnázím podle Balatky ale vedení japonské firmy nepřemýšlí o přesunutí libereckého závodu.
„O přesunu jinam jednoznačně neuvažujeme. Naopak probíráme, jak budeme fungovat v roce 2025 až 2030 a chceme se rozšiřovat. Musí být ale splněny podmínky. Jednou z nich je i třetí přístupová cesta,“ uvedl Balatka.
To, že se cizinec dostal na tak prestižní post, nebývá v japonské firmě obvyklé. Výhodou Balatky mimo jiné bylo, že deset let žil a pracoval v Japonsku a mluví plynně japonsky.
Ranní rozcvičky před prací
„Za odbory mohu říci, že pro zaměstnance toho udělal hodně. Řešili jsme toho mnoho, ale vždy jsme se dohodli. Vím, že i zaměstnanci jsou smutní, že končí,“ řekl Milan Šubrt.
„Jsem hrdý na tým, a to od operátorů až po management, který se nám v libereckém Densu podařilo vybudovat,“ pochválil zase své spolupracovníky Balatka.
Když Balatka vzpomíná na začátky Densa v Liberci, vybaví se mu i úsměvné momenty, které pramenily ze střetu dvou rozdílných kultur.
„Na začátku počítalo tehdejší vedení s ranními rozcvičkami, které jsou v Japonsku obvyklé. Já osobně jsem je měl v Japonsku rád. Všichni se zvednou a podle amplionu si rozhýbají tělo. Je to vynikající věc. Ale museli jsme japonskému vedení vysvětlovat, že tohle není součástí české kultury a v Liberci by to nefungovalo,“ vzpomněl Balatka.
Jeden z japonských prezidentů Densa byl také vyděšený, když mu děti o Velikonocích bušily na dveře. Příští rok už vyrazil s několika kolegy na pomlázku taky. Měl prý obrovskou radost z toho, když mohl zaměstnankyním našlehat. „Říkal, že by to chtěli v Japonsku,“ dodal Balatka.


description: Parkování v Bedřichově má být od blížící se zimní sezony výrazně komfortnější. Řidiči u parkovacích automatů zaplatí bezkontaktními kartami nebo poznají, kde jsou volná parkovací místa.

title: Řidiče v Jizerských horách nově navedou tabule a zaplatí parkovné kartou


description: Páv z Krömerovy boudy, Zjevení z Protržené přehrady, Smírčí kříž, nebo Kapr jako... lemují cestu, jež stoupá z Albrechtic k Mariánskohorských boudám a k Protržené přehradě v Jizerských horách. Další dřevěné sochy zdobí cestu k Protržené přehradě z Desné. Jmenují se například Ruka tonoucího či Úprk.

title: Protržená přehrada v Jizerkách má „Křížovou cestu“ z tuctu dřevěných soch


description: Nové silnice, nové mosty, hospic, lázně s galerií, ale také doprava zdarma pro seniory a školáky anebo vyšší platy. V kraji začala předvolební kampaň a na billboardech se objevují nejen sliby, ale i lživá hesla.

title: V Libereckém kraji začala kampaň, je plná slibů, ale i lží

maintext:
Nepravdivé informace například nabízejí svým potenciálním voličům Starostové pro Liberecký kraj. Ve výčtu akcí, které se jim podařilo za jejich dosavadní čtyřleté vlády na kraji dotáhnout do konce, je i 289 kilometrů nových silnic.
Jenže, na dotaz podle zákona o svobodném přístupu k informacím krajský úřad odpověděl, že v období od října roku 2012 do 31.8. 2016 byla na území Libereckého kraje vybudována pouze jedna silnice, a to konkrétně třetí etapa přeložky silnice druhé třídy číslo 592 v Chrastavě. Ta je dlouhá ani ne půl kilometru. „Stavba byla dokončena v červenci loňského roku,“ sdělil Petr Anton, zástupce vedoucího právního odboru.
A další heslo a další lež. Opět na billboardech Starostů - 71 nových mostů pro náš kraj. Ve skutečnosti byl postavený opět pouze jeden. „Jedná se o silniční most, který byl součástí nové silnice v Chrastavě,“ uvedlo právní oddělení krajského úřadu.
Hejtman a lídr Starostů Martin Půta ale na informacích nic nepravdivého nevidí. „Jsou zrekonstruované,“ přiznává. „Když budeme slovíčkařit, tak to nejsou silnice v nové trase, ale jsou to úplně nové silnice, protože se naprostá většina z nich stavěla včetně všech podkladů, a když si porovnáte jejich stav předtím a potom, tak prostě nové jsou. A těch mostů bylo určitě postavených také více, než jeden, většina za nich byla ve stavu, že hrozilo jejich uzavření,“ prohlásil Půta.
Chlubí se cizím peřím, upozorňuje konkurence
Některé billboardy Starostů se nelíbí ani jejich politickým konkurentům. Například Lidie Vajnerová, lídr Budoucnosti pro Liberecký kraj chvíli zvažovala, zda by se jejich obsah nedal právně napadnout. Konkrétně ji vadilo, že se Půta chlubí novými lázněmi a galerií.
„Je to chlubení se cizím peřím. Galerie se začala připravovat ještě za mého působení v předchozí krajské vládě. Stejně jako hospic. Ptali jsme se právníka, jestli by se to dalo napadnout, ale bohužel, nic nezákonného tahle lež není. Jsou u moci a to, co jim jejich postavení dovoluje, toho využívají,“ upozornila Vajnerová.
Stovky kilometrů zcela nových silnic nevidí ani Dan Ramzer, lídr ODS a starosta Frýdlantu. „Vidím jen spousty těch opravených. Ale nechci komentovat předvolební kampaň jiných stran, to mi nepřísluší. Je však úsměvné, že na billboardech mají most u frýdlantského pivovaru, který vůbec nebyl dělaný z povodňových škod a je to jeden z těch mála mostů, který nespadl,“ podotkl Ramzer.
Půta ale oponuje tím, že volební hesla na billboardech jsou vždy zkratky, které ale vystihují podstatu. „Paní Vajnerová je spoluodpovědná za vládu hejtmana Eichlera, kterou jsme ostře kritizovali a která nesehnala peníze na opravu silnic po povodních. My neříkáme, že jsme ty projekty rozjeli, ale dotáhli jsme je do konce,“ dodal hejtman.
Veřejná doprava zdarma, zvýšení platů
Ostatní politické strany se sice nechlubí prací, která za nimi zůstala, zato dávají sliby. Třeba ČSSD se rozhodla, že zaplatí seniorům nad 65 let veřejnou dopravu. A zdarma by podle ní mohli jezdit i školáci.
Billboard ČSSD - Jízdné pro žáky a seniory zdarma
„Chceme zavést to, co funguje třeba ve Středočeském kraji, jízdné zdarma je spojené se stipendijním programem. Myslíme, že kraj je finančně stabilizovaný a může si takovou podporu dovolit,“ obhajuje Pavel Svoboda, lídr ČSSD.
Také ODS vsadila na populistické heslo, kde voličům slibuje zvýšení platů a snížení odvodů. A podle krajského lídra Dana Ramzera to zase tak nereálné není. „Když snížíme odvody z mezd, co je velice administrativně náročná složka, tak zaměstnavatel nebude muset tolik odvádět státu a může přidat lidem,“ zmínil Ramzer.


description: Přehrada na Bílé Desné ožila. Vodní dílo, jehož protržení si v září 1916 vyžádalo 67 lidských životů, stojí ve Výzkumném ústavu vodohospodářském T. G. Masaryka v Praze. I když tam samozřejmě vznikla pouze zmenšená kopie, znázorňuje s velkou přesností, jak přehrada na Bílé Desné vypadala před neštěstím.

title: Protržená přehrada je opět k vidění. Jen je stokrát menší

maintext:
„Model přehrady je přes čtyři metry dlouhý a skoro tři a půl metru široký,“ říká Petr Bouška, náměstek ředitele výzkumného ústavu. „Vytvářeli jsme ho půl roku jako zakázku pro Povodí Labe. Stál desítky tisíc korun.“
Ve skutečnosti byla přehrada stokrát větší než současná kopie ve výzkumném ústavu v pražské Podbabě. Její sypaná hráz sahala do výšky více než 14 metrů, zatopená plocha činila 120 tisíc metrů krychlových. Do nádrže se vešlo více než 250 tisíc kubíků vody.
Hráz se protrhla 18. září 1916 odpoledne asi 70 minut poté, co strážce přehrady zpozoroval první průsak. Hráz se provalila až ke dnu a nádrž se vyprázdnila za půl hodiny. Dolů na město Desná se hnala nejen voda, ale také stržené stromy, kameny, zemina a klády z pily. Šlo o jednu z nejhorších přírodních katastrof, jež se kdy ve střední Evropě odehrála.
„Jsme rádi, že se Povodí Labe i výzkumný ústav zasloužily o vznik modelu přehrady. Je napuštěný vodou a můžeme vidět, jaké dílo tehdy na Bílé Desné vlastně stálo,“ podotýká Jaroslav Zeman, starosta Albrechtic, na jejichž území pozůstatky hráze stojí.
„Až do chvíle, než model vznikl, jsme si nedokázali napuštěnou přehradu pořádně představit. Podařilo se nám totiž získat jen tři staré historické snímky s hrází a vodní plochou za ní. Ale jenom jeden z nich se má takovou kvalitu, abychom ho mohli používat jako obrazový dokument.“
Model zůstane v ústavu rok
Model váží zhruba tři tuny a ve výzkumném ústavu zůstane přibližně jeden rok. Zeman a ostatní starostové z Tanvaldska, nad nímž Bílá Desná teče, by pak model rádi získali a umístili k Protržené přehradě. Pakliže by nešel kvůli svým rozměrům přestěhovat, mohl by výzkumný ústav udělat pro obce z Tanvaldska menší kopii.
„Rádi bychom vzali lidi od nás do výzkumného ústavu na exkurzi, model přehrady i další věci je určitě zaujmou,“ dodal Zeman.
Zbytky Protržené přehrady patří mezi národní kulturní památky a za posledních pět let se místo kolem prorvané hráze změnilo k nepoznání. Není už zarostlé hustým lesem, vede tudy Naučná stezka Protržená přehrada, vyhlídkové můstky a lávka přes Bílou Desnou. Nedaleko hráze vyrostla útulna s kioskem.
O proměnu Protržené přehrady se zasloužily Albrechtice, Desná a další obce z Jizerských hor, Povodí Labe a Lesy České republiky. Společně vložily do úprav na Protržené přehradě miliony korun a udělaly z ní turistický magnet. Vyšla jim vstříc CHKO Jizerské hory.
Sto let od katastrofy připomene v neděli 18. září pieta u Protržené přehrady. Její součástí bude počítačová vizualizace, připravená Povodím Labe. Na velké obrazovce ukáže, co se dělo v korytě Bílé Desné a v jejím údolí, když se provalila hráz. „Ke sto letům od neštěstí jsme vydali brožury a pamětní medaile,“ uvedla mluvčí Povodí Labe Jana Burianová.


description: Do pátrání po pohřešovaných lidech mohou hasiči z Libereckého kraje poslat i fenku Bellu. Zvíře rozpozná pach ztraceného člověka až na vzdálenost půl kilometru.

title: Fenka Bella pomáhá hasičům. Pach člověka nasaje na půl kilometru


description: Tři opilí cizinci zcela bezdůvodně zkopali pětadvacetiletého muže, který brzy ráno cestoval do práce v tramvaji mezi Libercem a Jabloncem nad Nisou. Nikdo z cestujících mu nepomohl. Mladý muž skončil v péči lékařů a trojici hrozí trestní stíhání pro ublížení na zdraví.

title: Mladíka cestou do práce zkopali v tramvaji tři cizinci. Nikdo mu nepomohl

maintext:
Událost se odehrála v neděli ráno přibližně po páté hodině. Partička cizinců se na mladíka nalepila už na zastávce ve Fügnerově ulici, kde do tramvaje nastupoval a začala ho různě obtěžovat.
V obtěžování své oběti pokračovala trojice i uvnitř vozu. „Posadili se hned vedle mladého muže a jeden z nich ho po chvíli jízdy začal obtěžovat tím, že mu cvrnkal do uší a snažil se mu sundat čepici. Agresoři sledovali jeho reakce a velmi dobře se přitom bavili,“ popisuje policejní mluvčí Ivana Baláková.
„Ve chvíli, kdy se vůči nim jen slovně ohradil, ucítil ránu pěstí do hlavy a pak ho vytáhli do uličky na zem, kde do něj všichni tři kopali. V tramvaji se ho nikdo z cestujících nezastal,“ dodává policistka.
Trojice pak naprosto v klidu vystoupila na zastávce Brandl v Jablonci a zbitý Liberečan pokračoval v jízdě tramvají dál. Když si pak všiml na ulici policejní hlídky, požádal řidiče tramvaje, aby zastavil a policistům vše oznámil.
„Policisté dva z útočníků krátce na to vypátrali v Jablonci. Jedná se o muže ve věku 30 a 20 let. V době zadržení měli v sobě oba kolem jedné promile alkoholu a incident nijak nepopírali,“ přiblížila Baláková.
Verze agresorů se však zásadně lišila od výpovědi Liberečana. „Přesto, že nikdo z nich nemluví česky a jejich společník zná dohromady pět českých slov, stěžovali si i na to, že je Liberečan verbálně urážel,“ doplňuje policejní mluvčí.
Napadený Liberečan má z útoku zdravotní následky. „V nejbližší době se musí podrobit odbornému vyšetření. Případ si proto převezme do vyšetřování služba kriminální policie,“ uzavírá Baláková.


description: Letní obdoba slavné lyžařské Jizerské padesátky táhne čím dál víc. Třetího ročníku závodu Jizerská 50 Run se v sobotu v Bedřichově zúčastnily téměř dvě tisícovky nadšených běžců.

title: Jizerská Run: Pohoda i ostré boje. Závodili i Kuf s Kocumovou

maintext:
Někteří dobíhali do cíle zcela vyčerpaní, jiní s vítěznými gesty, i když třeba jen překonali sami sebe. Další sváděli souboje i na cílové pásce a někteří jí probíhali ruku v ruce se svým partnerem. Každému však organizátoři v cíli pověsili na krk symbolickou dřevěnou medaili.
Jizerská 50 Run nabídla trasy o délce 12, 23 a 50 kilometrů. Na tu nejdelší královskou, která přesně kopírovala trať legendárního závodu běžkařů a nabídla převýšení 1000 metrů, si trouflo přes 250 nejodolnějších vytrvalců.
Nejrychlejší z nich byl liberecký Přemysl Ježek, který tak vylepšil svou loňskou stříbrnou příčku.
Vítězství Ježka hodně bolelo. Po doběhu se bezvládně zhroutil na zem a dlouhé minuty pak vyčerpaně ležel a následně seděl v cílovém prostoru, neschopen mluvit, natož vstát.
„Jsem vyřízený, ale s tím se počítá. Běhám přes dvacet let a je to pro mě jedno z největších vítězství,“ řekl běžec Slovanu Liberec, který extrémně náročnou trať zvládl v čase 3 hodiny, 22 minut, 32 sekund. „Podřídil jsem tomu celou sezonu, na jaře jsem byl nemocný a doháněl jsem velké manko. Šel jsem do toho s tím, že beru vítězství nebo nic.“
Ježek od začátku běžel na čele ve dvojici, na Smědavě se mu však soka podařilo setřást. „Cítil jsem šanci a že je toho škoda nevyužít. Zkusil jsem to, nahoře jsem měl dvě stě metrů a pak už to bylo o tom to dotáhnout do konce,“ vyprávěl Ježek. „Na Hřebínku se mi neběželo dobře, časově jsem chtěl běžet líp, ale prostě jsem to dotlačil do cíle.“
Druhý na ultramaratonské trati do cíle doběhl další liberecký závodník Petr Lajtkep. Na rozdíl od vítěze byl úplně v pohodě, jako by se na trati ani nezadýchal. „Vloni jsem měl na třicátém kilometru velkou krizi a hodně mě to vytrestalo, tak jsem si letos dobře rozvrhl tempo,“ vysvětlil zkušený vytrvalec.
Mezi ženami časem mírně nad 4 hodiny zvítězila Kateřina Kašparová. „Celá trasa byla úžasná, neměla jsem žádnou krizi, každý kilometr byl super,“ řekla Kašparová, která se rozhodla běžet padesátku až ve čtvrtek, tedy na poslední chvíli. „První holku jsem potkala na čtvrtém kilometru, té jsem utekla a další jsem viděla, až když jsme se potkali s trasou na 23 km. Jinak jsem běžela jen s klukama.“
Na trati 23 kilometrů s přehledem kraloval Jan Mrázek. „Už na začátku soupeři zůstali na mnou, i když jsem se nikam nehnal,“ divil se závodník, který začínal jako orientační běžec.
Jako osmnáctý doběhl do cíle mistr Evropy v moderním pětiboji Jan Kuf. „Závod jsem si skvěle užil, měl jsem i čas dívat se po krajině, jestli rostou houby,“ smál se Kuf. Třiadvacítku mezi ženami vyhrála liberecká politička a multisportovkyně Zuzana Kocumová.
Jizerská 50 Run uzavřela letošní seriál Běhej lesy, který přilákal celkem 7 602 závodníků, což je více než dvojnásobek loňského premiérového ročníku. „Tři z pěti letošních závodů byly vyprodané. A našli se i závodníci, kteří odběhli všech pět závodů,“ uvedl za organizátory Tomáš Leixner.