description: Před 107 lety to byla červenobílá kráska. Její nejslavnější éru sice už dávno odvál čas, přesto si našla i dnes řadu příznivců. Město Jihlava totiž při příležitosti Evropského týdne mobility ukázalo zájemcům, v jakém stavu je vůbec první vůz zdejší tramvajové dopravy.

title: Opravu první tramvaje Jihlava nechystá, její torzo ale lidem ukázala

maintext:
Jihlavská tramvaj číslo 1 je v nepojízdném stavu. Torzo stojí v garáži v bývalých pístovských kasárnách. Osud jedničky mohl ovšem být daleko horší. Sloužila totiž od 50. let až do roku 2012 jako seník na Opavsku. Pak ji město Jihlava odkoupilo.
Tramvaje v Jihlavě Tramvaje v největším městě Vysočiny jezdily v letech 1909 - 1948. Trať z náměstí na nádraží měřila přes 2,7 kilometru, bylo na ní celkem osm zastávek. Vozy na ní mohly dosahovat maximálně rychlosti 20 kilometrů za hodinu, největší kopec byl u bývalé tabačky (dnes areál Jihlavských teras, někdejší Tesla). Tehdy jízda z centra Jihlavy na nádraží trvala 14 minut, dnes ji trolejbus na trase A zvládne za poloviční čas.
„V současné době se o rekonstrukci tramvaje neuvažuje, je to u ledu,“ řekl iDNES.cz Karel Trojan z jihlavského odboru dopravy.
Důvodů pro své tvrzení má víc. Jedním z nich finanční náročnost opravy, druhým pak skutečnost, že Jihlavou už dávno žádné tramvajové koleje nevedou. „Bylo by proto lepší zrekonstruovat nějaký starý autobus nebo trolejbus. Ty vraky tady taky jsou. Po modernizaci by se tato vozidla mohla po městě projet,“ vysvětlil rozdíl Trojan.
Jihlavská tramvaj číslo 1 je sice zrezivělá a chybí jí celá řada dílů. Ale ledacos se zachovalo - kupříkladu jedna lavice pro cestující či police na zavazadla. Cedulky upozorňují například na cestování pouze s platnou jízdenkou.
O tom, že se takový elektrický dopravní prostředek bude ve městě zavádět, rozhodli jihlavští radní před 110 lety. Stalo se tak přesně 12. října 1906.
Provoz začal od 26. srpna 1909. Zajišťovaly ho nejdříve tři vozy vyrobené ve Štýrském Hradci v tehdejší rakousko-uherské monarchii. Měly červenobílou barvu.
Dodnes stojí někdejší vozovna i secesní most
Po provozu tramvají se toho ve městě do dneška moc nedochovalo. Ještě stojí někdejší tramvajová vozovna. „Tramvajím sloužila do roku 1948, kdy byla adaptována pro trolejbusy. Ty odtud byly vypravovány do roku 1965, než začal fungovat stávající areál Dopravního podniku města Jihlavy v Brtnické ulici,“ připomněl Karel Trojan. Vozovna je však v tom domě nadále - jen s tím rozdílem, že tam své autobusy pro svozy diváků parkuje Horácké divadlo.
Stojí i secesní „tramvajový“ most v lokalitě U Jánů. Začal se stavět v roce 1908. To proto, že dosavadní dřevěné přemostění by tramvajový provoz neumožnilo.
„Jedná se o jeden z prvních železobetonových mostů u nás. Automobilové dopravě sloužil až do roku 1981, kdy se v jeho sousedství otevřel nový most,“ zmínil Trojan. Secesní most nyní slouží chodcům a cyklistům. Jako památka na tramvajový provoz jsou v něm po celé délce položené žlábkové koleje.
„Zvažujeme, že by podobný tramvajový pomníček mohl být i na Masarykově náměstí. Koleje bychom měli,“ zmínil úředník odboru dopravy.
Možná je oprava vozu, ale i jeho konzervace
Památkáři zmiňují, že Jihlava by na případnou rekonstrukci své první tramvaje mohla získat dotace. „Historický vůz číslo 1 v Jihlavě je naprostý unikát, zaslouží si stávající památkovou ochranu. Co se týče jeho opravy, na takto unikátní památky lze využít řadu dotačních programů, které vyhlašuje například ministerstvo kultury. Granty poskytují také krajské úřady,“ konstatovala mluvčí Národního památkového ústavu v Telči Ilona Ampapová.
Třináct vzácných tramvají V Ústředním seznamu kulturních památek je v současné době vedených celkem třináct tramvajových vozů, jihlavská jednička mezi ně patří. Jeden vůz jinak pochází z Plzně, tři z Olomouce a osm z Ostravy. Nejstarší dochovaná tramvaj je právě ta plzeňská - tramvajový vůz č. 18 pocházející z roku 1899. Jeho autorem byla firma Brožík a syn. „Tramvaj prošla odbornou renovací a dnes slouží příležitostně k historickým jízdám. Hned za ní bychom chronologicky řadili tramvaj z Jihlavy, další nejstarší tramvaj vedená v seznamu je olomoucká tramvaj číslo 16. Ta je z roku 1912,“ upřesnila Ilona Ampapová z Národního památkového ústavu.
Podle památkářů se nabízí buď varianta obnovy vozu do původního stavu a doplnění chybějících částí tramvaje podle historických fotografií a dokumentace. „Možná je též konzervace současného stavu a zachování současné podoby tramvaje pro případnou budoucí rekonstrukci či přímo prezentaci stávajícího stavu,“ doplnila Ampapová.
Jednička je jediným z jihlavských vozů, jenž se zachoval. „Jihlavský vůz je jedním z mála představitelů metrového rozchodu kolejí. Existují tři vozy jablonecké, které jsou ve vlastnictví Technického muzea v Brně a Dopravního podniku Liberec, vrak libereckého vozu, vůz z Ústí nad Labem, vrak vozu z Mariánských lázní a jeden opavský vůz,“ vyjmenovala Ampapová.
Jihlava by se také mohla rozhodnout pro stavbu repliky. Touto cestou šly České Velenice. Letos v létě spustily atrakci - provoz repliky historického trolejbusu z roku 1907. Udělal ji valašský kolář Augustin Krystyník.
Evropský týden mobility v Jihlavě má bohatší program, jeho součástí jsou třeba i jízdy historickými autobusy.


description: Tragická páteční nehoda u Rynárce na Pelhřimovsku si připsala už druhou oběť. Kromě pětapadesátiletého řidiče fordu, který zemřel přímo na místě, podlehla těžkým zraněním o dva dny později také jedna z jeho spolujezdkyň.

title: Srážka fordu s jaguarem má další oběť. Po řidiči zemřela i spolujezdkyně

fasttext_language: cs


description: Hynek Blaško, jemuž zabil devítileté dítě pedofil Antonín Novák, jde do krajských voleb za Stranu práv občanů. A Kamil Vejvoda, jehož šestnáctiletého syna zavraždila Barbora Orlová trpící schizofrenií, se uchází o hlasy za KSČM. Oba jsou na třetích místech kandidátek. Co chtějí v kraji změnit?

title: Zabili jim děti, teď kandidují ve volbách. Cílí na školy i na policii

maintext:
Vědí o sobě, ale zatím spolu nejsou v kontaktu. Oba se shodují, že pokud se nakonec setkají v krajském zastupitelstvu, budou si mít rozhodně o čem povídat. A začnou spolupracovat.
Na kandidátkách svých stran jsou na volitelných místech. Společného ale mají hlavně něco jiného. Rukou vrahů přišli o svoje děti. Hynek Blaško v Havlíčkově Brodě a Kamil Vejvoda ve Žďáře nad Sázavou.
Blaško si dodnes pamatuje, co kdo tehdy říkal, když zprávy o vraždě přinášela média. „Takzvané elity se tenkrát bily v prsa, co a jak oni zavedou, jak zpřísní zákony. Dodnes se nestalo vůbec nic,“ uvedl.
Podle něj je pozdě se až po činu divit, zapalovat svíčky a říkat, že to je strašné. Považuje za nutné podobným případům předcházet. A nedovede si představit, že by se třeba Orlová, která útočila opakovaně, ještě někdy dostala na svobodu.
Ať důsledně kontrolují cizince na ubytovnách
Pokud bude zvolen, chce se Blaško zaměřit i na práci policie. „Kraj samozřejmě nemůže policii nic diktovat. Určitě bych ale chtěl, aby měli řádně pod kontrolou všechny flákající se cizince v Kraji Vysočina. Chci, aby cizinecká policie fungovala tak, jak má, a ne jak v případě mého syna. Pokud na některé ubytovně najdou lidi bez pracovního povolení a dalších dokladů, měli by je okamžitě poslat domů,“ uvedl Blaško.
Vrah jeho syna pochází ze Slovenska, kde byl už před útokem v Havlíčkově Brodě vícekrát odsouzen za pohlavní zneužívání. Nyní je ve vězení na doživotí. Chtěl být přemístěn za mříže na Slovensko, ale to se mu nepovedlo.
„Jsme v Evropské unii a v schengenském prostoru. U občana z EU by se mělo hned podle čísla dokladu automaticky zjistit, jestli je závadový, nebo ne,“ uvedl Blaško.
Zjišťovat by se to mělo pochopitelně i u lidí, kteří nejsou z Unie. „A pokud by tady neměli co dělat, tak ať se seberou a nazdar,“ dodal.
Je třeba víc podporovat ústavy pro duševně nemocné
Kvůli své vážné životní zkušenosti má před volbami ujasněné priority i Kamil Vejvoda. „Je třeba podporovat ústavy, jako je třeba ten ve Věži, kde jsou schizofrenici. A to i víc finančně,“ říká Kamil Vejvoda.
Domov ve Věži se zvláštním režimem je asi dvanáct kilometrů od Havlíčkova Brodu a zřizuje ho Kraj Vysočina. Je určen lidem s chronickým duševním onemocněním, jimž není možné zajistit pomoc u nich doma. Může tam být až 88 žen a mužů starších devatenácti let.
Podporoval by i další zvýšení zabezpečení škol. „Vím, že jsou zabezpečeny poměrně dobře, ale proč tam ještě nedat peníze? Ochrana dětí by měla být priorita číslo jedna. To by mělo mít podporu napříč politickými stranami,“ uvedl Vejvoda, který je předsedou KSČM na Žďársku.
Kdyby se s vrahy jejich dětí něco dělo, otcové to vědí první
A zajímal se o to, co potkalo rodinu Hynka Blaška. Ten také podporuje zvýšení bezpečnosti škol, i když si uvědomuje, jak je to obtížné. A to vzhledem k tomu, kolik se tam každý den pohybuje lidí.
„Přesto by se měly školní komise na tuto oblast důsledně zaměřovat při různých kontrolách. A vzít si na pomoc i policisty, kteří by řediteli řekli, kde je něco chybně a jak se to dá napravit,“ míní Blaško, který dříve pracoval v armádě s hodností generálmajora.
Kamil Vejvoda sleduje snahy Orlové dostat se na svobodu. A Hynek Blaško dostal příslib od předsedy soudu, že by se okamžitě dozvěděl, pokud by se s doživotně odsouzeným Novákem něco dělo. Třeba, že by ho někdo chtěl přemístit do výkonu trestu na Slovensko. Poslední informace má o tom, že je Novák za mřížemi ve Valdicích.
Blaško je i patronem projektu „Přijdu včas“. V jeho rámci se na dětská hřiště instalují velké hodiny. Z jejich stojanu mohou děti v případě ohrožení přivolat záchranáře nebo policii. „Kdyby ta kampaň měla zachránit jedno jediné dítě, budu spokojený,“ dodal Blaško.


description: Chotěbořská radnice i Kraj Vysočina pokutují firmu Berger Bohemia kvůli nedostatkům při loňské rekonstrukci části silničního průtahu v Chotěboři. Na stavbě za 40 milionů korun jsou vady, které bude nutné napravit. Dílo bylo navíc dokončeno a předáno do předčasného užívání pozdě.

title: Zpoždění, reklamace a nová omezení. Za zpackaný průtah padají pokuty


authors: Zvracecí Hodiny Byly V Léčebně I Ve Skutečnosti

description: I v kotelně želivského kláštera premonstrátů točil režisér Dušan Klein film Dobří holubi se vracejí z prostředí protialkoholní léčebny. Bylo to v roce 1987. Svou poslední roli v něm ztvárnil Vladimír Menšík, premiéry se už nedožil. Ve filmu exceloval i Milan Kňažko, Rudolf Hrušínský či Marián Labuda.

title: Ve filmu o alkoholicích, Menšíkově posledním, hrála i klášterní kotelna


description: Bude to největší stavba na železnici v kraji pro příští desítky let. Trať pro vysokorychlostní i expresní vlaky z Prahy do Brna protne Vysočinu. A jednu stanici by měla mít buď přímo v Jihlavě, nebo někde za městem.

title: Priority rychlovlaků: Přerov, Berlín, Vysočina. Zbývá najít vhodnou trasu

maintext:
O tomto plánu v Jihlavě informoval předseda vlády Bohuslav Sobotka (ČSSD). „Podporuji, aby existovala stanice, která bude propojená s krajským městem Jihlavou,“ řekl. To, kde by mělo nádraží pro expresy být, nechává na rozhodnutí jihlavského zastupitelstva.
Trasa Praha - Brno je pro Česko jednou z priorit. Dřív se však podle všeho začne budovat nová vysokorychlostní trať mezi Brnem a Přerovem. „Je lépe připravená,“ vysvětlil Sobotka. Třetím je pak spojení Praha - Berlín, čili napojení na západoevropskou síť rychlovlaků.
Teď půjde na Vysočině o to najít vhodnou trasu. A už jen to nebude nic jednoduchého. Například obce kolem Vyskytné nad Jihlavou nesouhlasí, aby trať vedla tudy. „Měla by jít v ochranném pásmu dálnice,“ myslí si starosta Petr Böhm.
Rozhodnout o trase by měli po doporučeních expertů zástupci politických stran a hnutí, které se z říjnových voleb dostanou do krajského zastupitelstva.
Podpora není stoprocentní
Že trať pro rychlé vlaky (VRT) má vést přes Vysočinu, to podporují téměř všechny významné politické strany a hnutí.
Naopak jinudy než krásnou krajinou Vysočiny by vlak vedli Starostové pro občany. „Stát i náš kraj by měl investovat spíše do současné železniční dopravy a provést nutnou modernizaci,“ zdůvodnil předseda Starostů pro občany Karel Janoušek.
S otazníkem vidí rychlovlak přes Vysočinu i Jan Veleba, lídr koalice Strany práv občanů a Svobody a přímé demokracie Tomia Okamury. „Pokud by měla jít do stavby VRT přes Vysočinu nějaká ‚megainvestice‘, tak bych dal přednost modernizaci toho, co už máme,“ konstatoval Veleba.
Komunisté navrhují, aby trať co nejvíc kopírovala dálnici D1. „Jedna z možných zastávek by mohla být mezi Humpolcem a Jihlavou,“ uvedl jejich lídr Milan Plodík.
Stanice i v Meziříčí a Bíteši, navrhují politici
Hnutí ANO by preferovalo více stanic na trati než jen jednu. „Věřím, že odborníci přijdou s řešením, které trať zpřístupní většině obyvatel Vysočiny,“ poznamenal Josef Pavlík, jenž je v čele kandidátky.
„Zastávky by měly být nejen v krajském městě, ale rovněž ve Velkém Meziříčí a Velké Bíteši. Společná stanice by vznikla pro Pelhřimov a Humpolec,“ přiblížil své představy lídr občanských demokratů Zdeněk Geist.
Také ODS chce, aby trať sloužila i pro regionální dopravu. Podobný pohled na věc má rovněž koalice TOP 09 a Zelených a také lidovci.
„Trať budou moci používat různé druhy vlaků od nejrychlejších expresů po zastávkové rychlíky, takže i několik stanic lze na vhodných místech Vysočiny zřídit. U Jihlavy by měl vzniknout sjezd na navazující tratě do Havlíčkova Brodu, Veselí nad Lužnicí, Znojma a Třebíče,“ zmínil krajský šéf lidovců Jaromír Kalina.
„Vyřešeno by mělo být i napojení všech velkých sídel,“ upozornil lídr koalice TOP 09 a zelených Libor Honzárek.
Podle stávajícího hejtmana Jiřího Běhounka (nestraník za ČSSD) se musí nejprve vyjádřit odborníci k tomu, kde přesně by vysočinská zastávka na trati pro rychlá vlaková spojení mohla být. „A říct své by si k tomu měli lidé, možná i v referendu,“ dodal.
„Samozřejmě tady nemusí stavět úplně všechny spoje. Například to nemusí být mezinárodní rychlíky, které jedou z Paříže až k Černému moři,“ uvedl příklad.


description: Policie pátrá po dvou agresorech z obchodního centra v Jihlavě. Za oběť si vybrali mladého muže, který nad ránem odcházel z jednoho z místních zábavních podniků. Policisté rovněž hledají svědky surového útoku.

title: Muž se stal cílem hned dvou útoků. Agresoři si ho podali jeden po druhém


description: Je plno zámků, jejichž majitel je stálý a ještě dlouho se měnit nebude. A pak jsou ty druhé, které jsou zrovna za miliony na prodej. Na kupce čekají staleté památky v Litohoři, Velkém Meziříčí i Golčově Jeníkově, bývalý sadomasochistický podnik v Černé i luxusní rezidence ve Žďáře nad Sázavou.

title: Opuštěné areály, sadomaso salon i soudobý luxus. Zámky hledají majitele


description: Přímo při činu a s penězi v kapse zadrželi policisté na Havlíčkobrodsku pětatřicetiletou ošetřovatelku. Starala se o třiasedmdesátiletou seniorku a během několika měsíců ji okradla celkem o 85 tisíc korun.

title: Ošetřovatelka měsíce okrádala seniorku, chytili ji s deseti tisíci v kapse


description: Energetická společnost ČEZ rozšiřuje počet svých call center. K těm, která už fungují v Plzni, Zábřehu na Moravě a Kolíně, brzy přibude i třebíčské. Vznikne zde 60 nových pracovních míst. Firma nabídne i práci z domova.

title: ČEZ v Třebíči zřídí své další call centrum. Nabere šest desítek lidí

maintext:
Na začátku budou zaměstnanci nového centra vyřizovat hlavně požadavky klientů, jež dorazí prostřednictvím e-mailů nebo přes sociální sítě. Telefonickým přáním či stížnostem se začnou věnovat až po plném zaškolení za několik týdnů.
Kolika lidem dává ČEZ v kraji práci ČEZ zaměstnává na Vysočině 1 250 lidí v Jaderné elektrárně Dukovany. Pravidelně tam dochází i přibližně 500 externích dodavatelů (jak se vybírají pracovníci, zde). Nově vzniká dalších 60 pracovních míst, tentokrát v call centru v Třebíči.
„Práce v call centru je vhodná pro kohokoliv, kdo má středoškolské vzdělání a umí uživatelsky pracovat na počítači,“ doplnil ředitel úseku péče o zákazníka společnosti ČEZ Zákaznické služby Michal Kovařík.
„Pracuje u nás třeba hodně žen po mateřské, a to díky možnosti jak plného, tak zkráceného úvazku nebo i brigády,“ dodal.
Firma ČEZ u proškolených operátorů a operátorek rovněž připravuje možnost práce z domova. To by přineslo výhodu například těm, kteří mají o práci zájem, ale jezdili by z příliš velké vzdálenosti.
Energetický gigant na Třebíčsku provozuje Jadernou elektrárnu Dukovany. Nyní vytvoří další pracovní příležitosti - z druhého největšího města na Vysočině hodlá obsluhovat zákazníky z celého Česka.
Call centrum vzniká v jednom ze zrekonstruovaných objektů bývalé borovinské fabriky na boty BOPO. Začne fungovat od 1. října.


description: Před měsícem a půl zažily Slavíkovice na Třebíčsku pořádně náročnou noc. Tamní rybník nezvládl na konci července vydatné deště a voda prorazila hráz. Majitelka domku, který stojí hned pod ním, likviduje následky hrozivé události dodnes.

title: Topení běží naplno, ale podlaha v nedávno vyplaveném domě je stále mokrá

maintext:
Pečlivě uklizený dvůr, čisté zápraží a na trávníku před domem popocházející slepice. Na první pohled vůbec nic nenasvědčuje tomu, že se tudy před zhruba šesti týdny valila velká voda.
Naplno puštěné topení uvnitř domu Libuše Svitákové ze Slavíkovic na Třebíčsku už ale napovídá, že vlhkost ze zdí a podlah se zatím ještě nepodařilo úplně dostat.
„Ačkoliv topíme denně a pořád máme otevřená okna, tak se stejně bojím, že dřevěná podlaha tady v pokoji se nakonec tím vlhkem zvedne a budeme ji muset vytrhat,“ povzdechla si majitelka domu.
Voda jí do chalupy vtrhla 27. července poté, co se u rybníka nad jejím stavením protrhla po prudkém dešti v jedné části hráz. „Naštěstí to ale bylo na místě, které je trochu bokem. Protože kdyby se protrhla přímo naproti vratům, tak mi voda sebere celý barák,“ poznamenala Svitáková, kterou ze zatopeného domu museli zachraňovat hasiči (psali jsme zde).
Ještě ani teď po měsíci a půl nemůže dostat děsivý zážitek z hlavy. „To víte, ve vzpomínkách je to pořád. A pořád už asi bude,“ svěřila se pětaosmdesátiletá žena.
„První dny byla maminka špatná, čtrnáct dnů se jí motala hlava. Problémy má i teď,“ přispěchala s poznámkou dcera Alena Zamazalová.
A poněkud nejistá prý zatím zůstává také fenka vlčáka Nora, která v domě s paní Svitákovou celou událost prožila. „V jednom kuse za mnou chodí. Kam se hnu, tam jde taky,“ prozradila majitelka domu.
Majitel rybníka se drží stranou
Od první chvíle měla ona i představitelé obce jasno, že hráz by se bývala neprotrhla, pokud by majitel rybníka zavčas zvedl stavidla.
„Byl se tady podívat asi dva dny poté a tvrdil, že se tomu nedalo zabránit, protože to bylo strašně prudké,“ řekl Antonín Zlámal, zeť majitelky domu.
„Jinak se od té doby neozval. A když volám tomu mladému, který se po domluvě s ním má o rybník starat, tak mi nebere telefon. Nebo mi ho prostě vytípne,“ dodala sama Svitáková.
Lépe na tom ovšem není při komunikaci s majitelem rybníka ani obec.
„Naštěstí se do toho vložilo také životní prostředí a Povodí Moravy a společně s nimi jsme si ho pozvali na úřad, aby k tomu zaujal nějaké stanovisko a udělal potřebná opatření. Ten vylitý rybník totiž zarůstá a objevuje se v tom místě spousta komárů. Přibývají ale i další problémy,“ sdělil starosta Slavíkovic David Habr.
Už před časem obec předložila nabídku na odkup rybníka, jenže majitel ji odmítl. „Zkusíme to teď znovu, ovšem je jasné, že děravý rybník bude mít teď úplně jinou hodnotu,“ poznamenal Habr.
„Moudřejší budeme až po jednání, které máme naplánováno. Uvidíme, jaké má pan majitel možnosti na opravu. Pořád věřím, že se s ním nějak domluvíme. Hlavně aby přišel,“ dodal.


authors:
Autor
Z Hospody Zbyly Jen Základy

description: Na tradici legendárního bylinného likéru, který kdysi ve své chalupě na Samotíně na Žďársku vyráběl Emil Tlustoš, navázaly hned dvě hospody v okolí. Turisty tady dnes lákají na Drátovánek a Kadovánek.

title: Samotínský vánek zůstane zahalen tajemstvím. Recept nezískal ani prezident


description: Pouze oprava střechy a další nejnutnější práce. I tak může dopadnout dlouho probíraná a odkládaná generální rekonstrukce Horáckého zimního stadionu. Tento scénář poprvé veřejně připustili někteří jihlavští zastupitelé. Podle nich totiž hrozí, že nebude možné využít stávající stavební povolení.

title: O obří přestavbě stadionu se mluví roky. Teď z ní nemusí zůstat nic

maintext:
Psal se rok 2006. V té době v Jihlavě konečně skončila nekonečná diskuse o tom, jakým špatným majitelem Horáckého zimního stadionu je SK Jihlava. Ten i pod tlakem veřejnosti nakonec svolil a halu, v níž hraje své zápasy hokejová Dukla, prodal městu.
„Teď to půjde se stadionem a hokejem ve městě nahoru. Město má peníze na to, aby halu zrekonstruovalo,“ byl tehdy nejrozšířenější názor fanoušků.
Jenže od té doby uběhlo deset let a s celkovou rekonstrukcí haly to vypadá bledě. Politická reprezentace v krajském městě se za tu dobu stále nedokázala dohodnout na tom, jak při generální opravě postupovat. Přitom čas běží, v roce 2019 má vypršet platnost certifikátu na stávající střechu.
I proto už v úterý poprvé skupina zastupitelů začala připouštět variantu, že celkovou rekonstrukci staré hokejové haly nahradí pouze takzvaná „malá“ varianta opravy. Jinými slovy: že se udělají nejnutnější možné práce, aby hala mohla sloužit dál.
„Může se stát, že z technického či stavebního hlediska se při plánování rekonstrukce stadionu vyskytne problém, který nebudeme schopni vyřešit. Proto je lepší mít plán B,“ připustil jako první možnost menších úprav zastupitel za hnutí ANO Daniel Mayer.
Jeden architekt doplňuje už hotovou studii druhého
V současné chvíli zpracovává architekt Antonín Buchta studii. Má v ní vyřešit, jak celkově halu opravit, a to v rámci projektové dokumentace, kterou si už před zhruba osmi lety nechalo město vypracovat od jiného architekta Vladimíra Žáka.
Výhodou tohoto postupu měla být jeho rychlost. Na Žákův projekt, který částečně zastaral, už je totiž vydané stavební povolení. A předpokládalo se tedy, že po jeho drobných úpravách by se mělo začít rychle stavět.
Jedněmi z největších zastánců této verze byli zastupitelé ANO. Jenže nyní je jejich optimismus výrazně slabší. „Ano, podpořili jsme Žákův projekt. Ale vycházeli jsme z informací, které jsme měli k dispozici. V současné době však přichází více otázek než odpovědí. Vypadá to, že problémů bude víc, než jsme předpokládali,“ uvedla Jana Mayerová (ANO).
Podle ní se může stát, že si celý projekt modernizace Horáckého zimního stadionu vyžádá větší zásahy. Že přepracování původní Žákovy projektové dokumentace bude náročnější a bude potřeba znovu žádat o stavební povolení. „V ten moment budeme ne v bodě nula, ale v minusu,“ myslí si Mayerová.
Zadní vrátka pro stadion chce i náměstek Výborný
Její postoj podpořil i náměstek primátora Vratislav Výborný (ČSSD). „Pokud vše půjde optimálně, stadion zrekonstruujeme tak, jak jsme si předsevzali. Ale je zde i pesimistická varianta. Pan architekt Buchta může ve své studii přijít na to, že bez nového stavebního povolení nebude rekonstrukce možná. Proto musíme mít i druhou variantu a tou je nejnutnější rekonstrukce. Říct si, že třeba za 150 milionů korun zabezpečíme ‚zimák‘ na dalších 20 let. Mějme zadní vrátka,“ nechal se slyšet Výborný.
Pro tento postup nemá pochopení další náměstek primátora Jaromír Kalina (KDU-ČSL). Podle něj se totiž jihlavské zastupitelstvo až příliš rychle odklání od názoru, na němž se shodlo před letními prázdninami.
„Minule jsme si schválili, že bude studie od architekta Buchty, a pokud bude schůdná, přepracuje se projektová dokumentace. My tu studii ještě nemáme a už děláme závěry. Proto si myslím, že je lepší počkat, co nám pan Buchta předloží,“ tvrdí Kalina. Studii má architekt Buchta městu předložit nejpozději do 15. října.
Zastupitelé nakonec po delší diskusi ještě schválili uvolnění tří milionů korun na zpracování všech relevantních průzkumů a analýz spojených s rekonstrukcí stadionu včetně možnosti zadání alternativních řešení.


description: Biofarma z Jihlavy-Sasova slaví dvojnásobný úspěch v soutěži Biopotravina roku. Porota ocenila Bio trhanou paštiku z přeštíka, která je obdobou v zahraničí známých rilletů. Druhým výrobkem, který zabodoval, je Bio kostní vývar z vybraných kostí skotu plemene aberdeen angus a sasovských přeštíků.

title: Paštika ze Sasova je Biopotravinou roku. Vyrábí se bez soli i koření


description: Není to jen letiště nebo Horácký zimní stadion. Radní krajského města Vysočiny se nedokážou shodnout ani v případě pomoci rodině nedávno zemřelého zaměstnance jihlavského magistrátu.

title: Hranice vkusu. Jihlavští radní se přou i kvůli daru pozůstalým

maintext:
Ta zpráva letos v únoru překvapila a zarmoutila mnoho lidí. V necelých 32 letech zemřel zaměstnanec jihlavského magistrátu z úřadu územního plánování. A to velmi krátce potom, co se mu narodil první syn.
Nejeden člověk v té chvíli zřetelně cítil, že rodině je třeba rychle pomoci. A to i finančně. Jenže po sedmi měsících z toho někteří zastupitelé udělali politické téma, které podle kritiků překračuje únosnou hranici vkusu.
Přitom začátek byl spontánní. Na radnici se rozjela neoficiální sbírka, do níž přispívali kamarádi, kolegové úředníci i politici. Někteří vytáhli z peněženek stokorunu, další i několik tisíc. Poté se v červnu dostalo smutné téma i na jednání zastupitelstva. Padl návrh, aby město vyplatilo rodině dar 300 tisíc.
Souhlasili všichni přítomní s výjimkou dvou politiků, kteří se zdrželi hlasování. Jedním z nich byl Pavel František Daněk (KSČM). Tvrdil, že se snažil pochopit složitou situaci pozůstalých. „Vadí mi, že podporujeme jednoho, a ne všechny. Jihlava má desítky obyvatel, kteří se dostanou do podobné situace. A těm nikdo nepomůže, přestože by si to taky zasloužili,“ uvedl.
Primátor Rudolf Chloupek (ČSSD) ho vzápětí upozornil, že statisíce jdou z kapitoly mzdových prostředků. „De facto se ostatní zaměstnanci vzdávají případných odměn a dalších požitků, na které byly tyto peníze určeny. A to ve prospěch manželky svého zemřelého kolegy.“
Dar 300 tisíc korun podpořil i zastupitel Miroslav Tomanec (Forum). Před hlasováním ale avizoval, že on sám jako podnikatel by si něco podobného nemohl dovolit k rodině některého svého zaměstnance. Následně proto začal organizovat sbírku s vědomím pozůstalé rodiny. Z jejího výtěžku se má 300 tisíc vrátit do rozpočtu města. A co se vybere navíc, dostane rodina.
Na účtu je dvanáct tisíc
A jaká je realita? Sbírkové konto bylo otevřeno v srpnu a před týdnem na něm bylo dvanáct tisíc korun. Navíc kromě Tomance tam nepřispěl žádný další zastupitel.
Radniční noviny už dvakrát zveřejnily informace o konání sbírky. Tomanec v textu opatrně vysvětluje svoje pochopení k vážnosti celé situace. „Nade vše v nás převažuje pocit účasti, solidarity a potřeby pomoci v těžké životní situaci. Na druhé straně si však uvědomujeme nezvyklou výši částky, nesystémovost návrhu i zavdání určité sociální nespravedlnosti, protože ne každý zaměstnavatel by si mohl něco takového dovolit,“ zdůvodnil.
V srpnu bylo v radničních novinách uvedeno, že sbírku podporují zastupitelé. Jenže pak nastala mela mezi politiky v zákulisí radnice. Někteří nechtěli být se sbírkou vůbec spojovaní. A tak v dalším čísle novin jich už podporovalo sbírku „jen“ 19 z 37. Z náměstků primátora tam jsou Milan Kolář (Forum) a Jaromír Kalina (KDU-ČSL). Ke sbírce se naopak nehlásí Jaroslav Vymazal (ODS) a Vratislav Výborný (ČSSD).
Podle primátora Chloupka je sbírka na vracení peněz do rozpočtu za hranicí dobrého vkusu. „Pan Tomanec se chce ukázat. Říká, že to nebylo systémové. To je nesmysl. Co je systémového na tom, že zemře mladý člověk? Mimořádná situace si žádá mimořádné řešení. Rodina je v obtížné situaci a já to měl po odsouhlasení daru za uzavřenou věc. Toto by se nemělo zneužívat k politickým účelům,“ uvedl primátor.
Vše kolem sbírky považuje za další zbytečnou zátěž pro pozůstalé. Že sbírání peněz tímto způsobem není úplně dobré řešení, si uvědomuje i sám Tomanec. „Vím, že to tím jen jitřím,“ řekl.
Nelíbí se mu ale postoj části zastupitelů, kteří se jinak chovají k veřejným penězům a jinak ke svým vlastním. Proto chce propagaci sbírky dále rozšířit i na Facebooku. Kdyby se všech 32 zastupitelů (co pro podporu hlasovali), chtělo na 300 tisíc do rozpočtu složit ze svého, musel by dát každý přes devět tisíc korun. Tomanec řekl, že sám svůj podíl na této sumě už odevzdal.


description: Výborné počasí, lákavá technika a špičkové výkony leteckých akrobatů i pilotů vrtulníku, který umí nejen transportovat těžké náklady, ale taky asistovat filmařům při natáčení třeba bondovek. Taková byla sobotní část víkendové akce Letecký den na letišti Jihlava – Henčov.

title: Na letecký den v Jihlavě přiletěla i Baťova Electra

maintext:
Velkou pozornost diváků přitáhla účast letounu Lockheed L-10 Electra vyrobeného v roce 1937 pro Jana Antonína Baťu. Jediný letuschopný exemplář tohoto typu na světě dávala za oceánem v tichosti do nového lesku parta nadšenců pět let. Loni se s ním navrátila do České republiky.
Na letištní travnatou plochu u Henčova dosedl v sobotu krátce před jedenáctou hodinou a pilot Nikola Lukačovič ani neskrýval euforii, kterou vždy a znovu při pilotování této naprosté rarity prožívá.
„Přiletěli jsme z domovského letiště Točná, cestou jsme udělali průlet ještě nad letištěm Praha Letňany a nad Vlašimí. Cesta do Jihlavy nám trvala 43 minut,“ zmínil Lukačovič.
„Je to hodné letadlo s dobrými vlastnostmi a my s ním zacházíme jako s dámou v letech,“ podotkl. Lukačovič zná některé slabší stránky stroje, na které si musí dávat pozor, například se konstrukce těžko vyrovnává s příliš silným bočním větrem, proto si posádka vždy pečlivě hlídá počasí, než se vydá na cestu.
V Jihlavě Electra divákům ukázala nízký průlet i přistávací konfiguraci. Stroj je schopen na plnou nádrž bezpečně překonat vzdálenost až tisíc kilometrů a Jan Antonín Baťa s ním létal po světě za obchody.
Vrtulník, který hasí i hraje v Bondovi
Zajímavostí z úplně jiného ranku letecké techniky byla účast vrtulníku AS 350 B3e z Hradce Králové. „Je vyrobený v jižní Francii. A je zajímavý tím, že je velmi výkonný, díky tomu může transportovat těžká břemena. Využívá se například při osazování klimatizačních jednotek na velká obchodní centra, tedy v místech, kde by už nebylo možné využít jeřáb. Unese v podvěsu až 1300 kilogramů,“ vysvětlil pilot Kamil Kolísek, který svou kariéru odstartoval na vojenských vrtulnících, nyní pracuje pro soukromou firmu.
„Tento stroj umí taky pomáhat při hašení lesních požárů. Je to sice primárně záležitost policejních vrtulníků, ale v případě nutnosti můžou na pomoc povolat i nás. Umíme to. Do speciálního vaku se vejde až 800 litrů vody,“ doplnil pilot s tím, že helikoptéru lze využívat i rovněž na chemickou činnost v krajině, například vápnění lesů.
Občas si o letoun zažádají filmaři. „Vrtulník se účastnil, ať už jako nosič kamer, či jako v uvozovkách herec natáčení například jednoho ze snímků o Jamesi Bondovi, Letopisů Narnie nebo Hry o trůny,“ doplnil Kolísek. Posádka šestimístného stroje divákům v Jihlavě ukázala transport auta v podvěsu a hašení.
Předseda zdejšího aeroklubu Lubomír navrátil neskrýval spokojenost. „Jsme rádi, že jsme získali taky účast leteckých akrobatů. Například Marka Hyky, českého reprezentanta,“ zmínil. Hyka se předvedl na celouhlíkovém speciálu XtremeAir XA42.
Letecký den má v programu mnoho dalšího. Například prezentaci „sovětského autobusu“, tedy stroje typu YAK 18T, v pilotáži mistra světa v letecké akrobacii Petra Biskupa. Na letounu EXTRA 330SR provede letové ukázky Petr Kopfstein, pilot světové série Redbull Air Races. Představí se historická letadla.


description: Pacovská firma UNIKO, která se specializuje na výrobu drobné kožené galanterie, jako jsou opasky či peněženky, by mohla zaměstnat až o 50 lidí víc než pro ni pracuje v současné době.

title: V Pacově šijí peněženky s duší. Všechny stehy musí být stejně dlouhé

maintext:
Možná právě peněženka, kterou jste dnes vyndali při placení v obchodě, prošla při výrobě rukama žen v pacovských dílnách společnosti UNIKO.
Jejich klíčenky, opasky, peněženky, ale i luxusní business aktovky přicházejí do prodeje jednak pod vlastní značkou, ale v rámci kooperace také pod světovými značkami, jako je Escada, The Bridge nebo Mandarina Duck.
„Oslovuje mě noblesa 20. let minulého století. Myslím, že i naše výrobky jsou noblesní a mají duši,“ říká Miloslav Zach, který je od roku 1992 ředitelem společnosti UNIKO Pacov.
Za léta v ředitelském křesle prý zná ve své firmě každý stroj a umí jej i použít. A necelou stovku zaměstnanců oslovuje převážně jmény. „Je to téměř jako rodinná firma,“ usmívá se.
Práce v dílně je díky kůži voňavá, ale také náročná a velmi precizní. Například výroba jedné peněženky čítá celkem 150 různých operací a použít se musí na 50 dílů – podle složitosti.
„Ta přesnost musí být na desetiny milimetru. Kontrolujeme délku stehu i jejich počet. Ty musejí být na celém výrobku všechny stejně dlouhé. Když pracujeme v kooperaci s různými významnými producenty, jejich kontrola je opravdu důkladná a jsou v hodnocení nekompromisní,“ zdůrazňuje Zach.
Jste jako šéf firmy, která se zabývá výrobou kožené galanterie, tak trochu profesně deformovaný v tom smyslu, že když jdete po ulici, tak třeba i nevědomky sledujete, jaké doplňky lidé nosí?
Sleduji to i vědomě. Řekl bych, že si o tom člověku skládám určitý obrázek. Nejenom oblek, ale i doplňky do jisté míry utvářejí názor na člověka.
Jací jsou tedy z vašeho pohledu lidé na Vysočině?
Hodnotil bych je jako hodně konzervativní s důrazem na kvalitu zpracování a delší životnost výrobku. Trochu mi tady chybí ta módnost. Přece jenom větší města jsou v reakci na módní trendy pohotovější.
Odráží se to, co vidíte v ulicích třeba v návrzích výrobků, nebo chcete být spíš tou progresivnější firmou, která udává módní tempo?
Chceme být spíš progresivnější a sami vytvářet než brát nápady přímo z ulice. Hledíme hodně do světa a snažíme se to zde uplatnit.
Co od vás český zákazník vyžaduje?
Vysloveně chce kvalitu zpracování, kvalitu materiálu a většinou má zájem o konzervativní výrobek. To znamená, aby byl barevností, designem i následným použitím univerzální. Aby jej mohl snadno kombinovat s oblečením a dalšími doplňky.
Miloslav Zach Osmapadesátiletý majitel a ředitel firmy UNIKO s. r. o. Pacov. Společnost se zabývá výrobou drobné kožené galanterie jak pod vlastní značkou, tak v kooperaci pod světovými značkami, jako Escada nebo Mandarina Duck. Zach pochází z Pacovska, ale nyní žije část týdne v Praze a část na chalupě poblíž Pacova. Má ekonomické vzdělání. Ředitelem firmy je od roku 1992. V posledních letech je zároveň i jejím jediným vlastníkem. Ve volném čase rád sportuje – jezdí na kole a hraje golf.
Kdo je tedy váš typický klient?
Člověk středního věku s vyšším příjmem, typu manažer firmy či střední článek řízení firmy, který si už může dovolit vynaložit nějaké prostředky za naše výrobky a chce se s nimi prezentovat. Zároveň jimi dotváří celý charakter osobnosti.
Co všechno ve vaší firmě vyrábíte?
Specializujeme se na drobné kožené výrobky. Což je od přívěsků na klíče přes pouzdra na telefony, obaly na mobilní telefony a tablety, peněženky, opasky až po aktovky, kterými končíme. Omezeně děláme i dámské kabelky, ale to není hlavní směr naší výroby. Pracujeme jednak pod naší vlastní značkou, pak v kooperaci s různými zahraničními firmami. Zaměřujeme se i na výrobky pro reklamní a dárkové účely.
Děláte věci i přímo na zakázku?
Umíme to udělat, ale v zásadě se tomu trochu bráníme. U nás je to do určité míry průmyslová výroba, takže chceme dělat alespoň nějakou minimální sérii.
Už jste zmínil práci pro světové značky. Pro které jste třeba pracovali?
Tak je to například Escada, děláme hodně pro italské značky – například pro The Bridge, pro německou značku Golden Head či pro Mandarina Duck.
Jaké byly začátky firmy?
Těžké. Firma vznikla po privatizaci, kterou jsme zde udělali v 90. letech z části klatovského podniku KOZAK, pod kterou spadala i pacovská provozovna. Výroba byla tehdy obrovská a výrobky nebyly v takové kvalitě, jakou rychle se měnící trh potřeboval. Prvním úkolem bylo, jak se odtrhnout od bývalých socialistických struktur podniků zahraničního obchodu. Bylo krušné se s tím vypořádat jak po ekonomické, tak obchodní stránce. Zadlužení bylo tehdy poměrně vysoké, ale bylo důležité udržet výkon firmy a přitom měnit směry obchodu i výrobky, hledat nové trhy a zákazníky. Bylo to opravdu hodně složité.
Ale zdá se, že se vám to podařilo.
Postupnými kroky, tak jak se měnil obchod. Nejprve šly naše výrobky do řetězců, později se přestoupilo na specializované obchody a firmy, se kterými dodnes kooperujeme. Naše produkce jde dnes buďto na tuzemský trh, za který považuji i Slovensko, nebo do zemí západní Evropy. Východ jsme opustili úplně.
Ani do budoucna nehodláte hledat zákazníky například v Rusku?
Úvahy jsou vždy, ale z mého pohledu nás Rusko nespasí. O tamní trh mají zájem velké světové obchodní značky a prostor pro nás se tím hodně zúží.
Slyšela jsem, že výrobci, kteří pracují s kůží, si jezdí vybírat materiál do zahraničí, třeba přímo do Argentiny, kde se chovají proslulí býci. Je to i váš případ?
Do jisté míry ano. Ale nejezdíme si do exotických zemí vybírat surovinu, to pro nás není až tak podstatné. My potřebujeme finální kůži, tu si jezdíme vybírat. Teď na to máme agenta, který nám to zajišťuje.
Kde materiál nakupujete?
Je to zejména Itálie. To ale neznamená, že to je takzvaná „italská kůže“. Kůže, která se tam zpracovává, se dováží z celého světa. Ale finiše, které oni na té kůži umějí dělat, jsou pro nás nejlepší.
Z jakého důvodu?
Každá výroba má svou tradici. Tím, že my zpracováváme třísločiněné kůže, což je úprava bez těžkých kovů, hledali jsme někoho, kdo to umí nejlépe. A to je právě v Itálii. Když dostanete kůži odjinud, poznáte to na první pohled.
Velká část výrobních firem tady na Vysočině si stěžuje na nedostatek kvalifikovaných zaměstnanců. Jak jste na tom vy?
Úplně stejně. Já si myslím, že v současné době u nás není žádná nezaměstnanost. A to dělá problém. Sehnat kvalitního člověka je nesnadné. Téměř se vytratilo učňovské školství, zvláště v tomto oboru. Takže noví absolventi vůbec nekončí a my si musíme zaměstnance takříkajíc zapracovat sami.
Jak dlouho to trvá?
Aby byl člověk znalý té věci natolik, aby mohl jednotlivé úkony dělat samostatně, je na to potřeba alespoň rok. Aby byl samostatný úplně, jsou to tři roky. Je to opravdu doba vyučení.
Kolik máte v současné době zaměstnanců a kolik byste jich aktuálně potřebovali?
V současné době máme do sta zaměstnanců, převážně to jsou ženy, ale mohli bychom jich mít i o padesát víc.
Když hledáte stále nové zaměstnance, nevyužíváte i pracovní posily ze zahraničí?
Velmi dobrou zkušenost jsme měli se ženami z Ukrajiny. Museli jsme si je tady také vychovat, ale jejich motivace pracovat byla vysoká. Bohužel v současné době není vůbec žádná možnost, jak sem tyto pracovníky dostat. Nedostanou pracovní povolení. Což si myslím, že je chyba státu. Tohle by mohl povolit, na rozdíl třeba od jiné migrace.
Jak se snažíte zaměstnance u vás udržet?
Moje dlouhodobá zkušenost je taková, že zaměstnanci slyší na dobrou mzdu a pochopitelně slušné zacházení. A já chci, aby se u nás cítili dobře.
Jste ten typ šéfa, který ráno firmu otevírá a večer poslední zhasíná světlo?
Asi je to normální u tohoto typu podnikání, kdy jste majitel a zároveň tu firmu i řídíte. Neříkám, že chodím první do práce, to už bych asi nezvládal, ale velmi často ji zamykám.
Kam chcete společnost dál posouvat?
Chtěl bych, abychom se dostali do ještě vyšší společnosti značek a vytvořili něco, co by také brandově mohlo konkurovat těm nejlepším značkám na trhu. Teď se naskýtají nové možnosti. Už není nutné mít spoustu kamenných obchodů. Nové možnosti skýtá internetový obchod a direct marketing. To jsou podmínky k tomu, aby mohla vyrůst nová luxusní značka, aniž by to představovalo obrovské náklady na reklamu.


description: Hodiny a hodiny čekají u letišť, aby tam pořídili snímky letounů, které nebývají moc často k vidění. Fotografie pak tihle nadšenci sdílí mezi planespottery. Před pár dny dorazili i do Náměště nad Oslavou.

title: Lovci letadel. Ti, co hledí k nebi a nikdy neničí ploty u letišť


description: Velká varna drog maskovaná prodejnou potravin byla v Křižanově na Žďársku odhalena už na jaře. Jenže úřady dosud nerozhodly, co bude s objektem dál. Zamořené jsou nejen zdi, ale i studny a půda v okolí.

title: Bývalá varna drog zamořila okolí. Úřady se přou, jestli ji stačí odvětrat

maintext:
Pořádný „horký brambor“ putuje už šestý měsíc mezi městysem Křižanov, Městským úřadem ve Velkém Meziříčí, pod nějž obec správně spadá, Krajem Vysočina, ministerstvem životního prostředí a celou řadou dalších institucí – hygieniky počínaje a Českou inspekcí životního prostředí konče.
Připomíná to už začarovaný kruh. Zašlo to přitom již tak daleko, že kraj odmítá respektovat závěr jediné certifikované laboratoře pro tyto účely v Česku.
Její práci i vyčíslení sumy nákladů na odstranění ekologických škod po varně drog i někdejším provozu galvanovny zpochybnili jak politici v čele kraje, tak i vedení krajského úřadu.
Ve zprávě certifikované laboratoře se mluví o zamoření nejen ve zdech, ale i půdě a v podzemních vodách. Odborníci z firmy VAKOS XT zmiňují rovněž zdravotní rizika u lidí, kteří žili v bezprostředním okolí varny, a u zvířat napájených vodou z okolních studen.
Jenom cár papíru?
Na krajském úřadě zpráva mnoho povyku nevzbudila. Ba právě naopak. „Varoval bych, abychom brali zprávu certifikované laboratoře příliš za bernou minci,“ vyjádřil se ředitel krajského úřadu Zdeněk Kadlec. Podobný názor zastává hejtman Vysočiny Jiří Běhounek.
„Nemám důvod té laboratoři nevěřit,“ oponuje tajemnice křižanovského úřadu Drahomíra Pivoňková. „Ta firma, co jsme ji oslovili, je jediná certifikovaná laboratoř pro tyto záležitosti v České republice. Její rozbory máme. Ale pořád nemáme v ruce rozhodnutí někoho kompetentního,“ upozornila.
Chemikálie podle ní již na jaře odvezla protidrogová centrála, ale škodlivé látky zůstaly ve zdech budovy. „Dál se to uvolňuje do ovzduší, dál to může ovlivňovat zdraví lidí. Dokud se to nevyřeší na místě dekontaminací nebo zbouráním objektu, bude to tu hrozit,“ varuje Pivoňková.
Standardy Interpolu
Kraj Vysočina zatím nechce věřit metodám laboratoře a také se jeho zástupci pozastavují nad výší nákladů na odstranění ekologických a zdravotních rizik v Křižanově, kterou firma zmiňuje. Jde o 40 až 50 milionů korun.
„Máme akreditaci podle technického standardu Interpolu. A pokud jde o analýzy v Křižanově, tak veškeré prováděla nezávislá analytická laboratoř Vysoké školy chemickotechnologické v Praze, která je jako jediná v Česku specializovaná na podobné rozbory,“ uvedl Karel Lehmert ze společnosti VAKOS XT.
Lidé se od varny nemohou stěhovat Lidé z objektů těsně sousedících s bývalou křižanovskou varnou a galvanovnou se dosud nemohli stěhovat jinam. I když snaha o to by byla...
„Zajistili jsme náhradní dům a byli i ochotni platit nájem. Jenže ty obyvatele jsme přestěhovat nemohli,“ uvedla tajemnice Úřadu městyse Křižanov Drahomíra Pivoňková.
Jaký je důvod? Podle informací MF DNES se z obyvatel bezprostředního okolí varny stali nevědomí uživatelé toxických látek. „Hrozí u nich rychlý nástup abstinenčních příznaků,“ vyjádřil se zdroj obeznámený s kauzou.
V souvislosti s případem v Křižanově vznikl i následující spor: zda Kraj Vysočina měl, či neměl v místě vyhlásit stav nebezpečí.
Podle ředitele krajského úřadu Zdeňka Kadlece pro to nebyly naplněny patřičné zákonné důvody.
Jiného názoru je ministerstvo životního prostředí. „Pokud se prokáže, že látky z varny ohrožují zdraví osob, krajský úřad může v lokalitě vyhlásit krizový stav a na jeho řešení má ve svém rozpočtu vyčleněné prostředky,“ oponuje mluvčí resortu Jana Taušová. Připomněla navíc, že ve stejném místě byla už v70. letech havárie galvanovny, jejíž následky jsou patrné dodnes.
Městys Křižanov poukazuje na rozdílný přístup Vysočiny a Jihomoravského kraje k vyhlašování krizového stavu. Hejtman jižní Moravy Michal Hašek vyhlásil stav nebezpečí kupříkladu letos v červnu v Nedvědici kousek od vysočinských hranic. V rodinném domě tam byl nalezen sklad chemikálií. Pravda, včetně výbušných a radioaktivních látek...
Podle ministerstva životního prostředí si přes nevyhlášený stav nebezpečí může Křižanov požádat o dotaci na řešení ekologických problémů. Příjem žádostí začne 1. října. Další výzvy pak budou i v letech 2017 a 2018. „I na konkrétní sanační projekt si pak mohou podat žádost,“ doplnila mluvčí.
„Námitka podjatosti ze strany krajského úřadu je irelevantní. A laboratoř nemá za cíl komerční účast v této záležitosti,“ upozornil dále Lehmert.
„Na druhé straně ale považujeme za svou profesionální povinnost upozornit na rizika spojená s činností a likvidací nelegální varny metamfetaminu (dřívější název zní pervitin – pozn. redakce). Je samozřejmě na orgánech místní samosprávy a státní správy, jaká přijmou další rozhodnutí,“ reagoval pro MF DNES Karel Lehmert.
Otlouct omítky, umývat zdi
„Ta laboratoř je jediná v republice, dělá unikátní věci nejen v měřítku naší republiky, ale i Evropy,“ uznává Zdeněk Kadlec, šéf krajského úřadu. Ale hned doplňuje: „Samozřejmě je také závislá – na tom, jaká opatření navrhne. Deklarovali, že by byli ochotni sanovat objekt varny, a to chemickou cestou v kombinaci s mechanickou. To znamená otlučení omítek a potom omývání zdí chemikáliemi. Nevím, jestli občané Křižanova o to stojí, aby tam byly přiváženy další chemikálie. Já o tom mám dost pochybnost.“
Sdělil, že osobně takovou praxi dosud v Česku nezaznamenal. Objekty se podle něj spíše odvětrávají, škodlivé látky vytěkají.
„Může to tady ale být unikátní případ. Potom tu ovšem musí být nějaká autorita ověřená veřejnou správou nebo instituce, jež je součástí veřejné správy, která řekne, co je v Křižanově zdraví škodlivé, co není a jestli tam lidé mohou žít, nebo nemohou,“ vysvětlil Kadlec.
Že by se objekt bývalé galvanovny a varny jen odvětrával, s tím nesouhlasí křižanovská radnice. „Ono se to podzimními dešti spláchne z fasád. Pak bude kontaminovaná půda i potok vedle. Možná je to také v rybnících,“ nastínila zlý scénář Drahomíra Pivoňková.
K čemu nyní dojde, to je průzkum kvality vody v širším okolí varny. Nechá jej udělat Česká inspekce životního prostředí. „Budou se odebírat vzorky vody i dělat vrty,“ nastínil ředitel havlíčkobrodského inspektorátu Jan Panský. Výsledky průzkumu mají být na podzim.
Co je dobré, že vodovodem v Křižanově teče kvalitní voda. Horší je to ale se studnami v okolí někdejší varny drog a dříve galvanovny. V ní došlo už v roce 1974 k havárii a od té doby se ekologické problémy kumulují. Letos jich v souvislosti s varnou přibylo. „Lidé přestali užívat své studny, přestali konzumovat cokoli ze zahrad, co zalévali vodou ze studní,“ poznamenala tajemnice.


description: Uplynulé dva roky cena mléka neustále klesala. Farmáři z Vysočiny byly nuceni prodávat část produkce pod výrobními náklady. Nyní se trend začíná obracet. Ministerstvo zemědělství i producenti se snaží, aby lidé kupovali české výrobky. Tyto snahy ovšem mohou při zdražení mléka přijít vniveč.

title: Pijte české mléko, nabádají odborníci. Je však dražší, než z dovozu

maintext:
Své čtvrtstoletí oslaví Mlékárenský den rekordem Přehlídka mlékárenských výrobků slaví letos v Přibyslavi už čtvrtstoletí, koná se po pětadvacáté. Město jako by ji symbolicky chtělo posunout do vyšší úrovně.
„Letošní čísla jsou rekordní. Máme nejvyšší počet vystavovatelů i do soutěží přihlášených výrobků,“ uvedl starosta Martin Kamarád. Mlékáren se účastní dvaadvacet, do soutěží vstoupilo 60 jejich výrobků. Všechny bude možné ochutnávat v sobotu v radničním sklepení, Starém špitále i farní stodole, na náměstí si bude možné od 8 do 14 hodin mléčné výrobky zakoupit. Ten, o který budou mít návštěvníci největší zájem, získá tradiční cenu Krajáč Vysočiny. Jednotlivé mlékárny si i letos nachystaly spoustu novinek. Třeba místní Pribina představí kokosový Pribináček. „A také nové jméno celé skupiny, do níž spadáme - Savencia. Náš francouzský vlastník chtěl vytvořit jednu globální identitu,“ vysvětlil zástupce Pribiny Vladimír Čejna. Olešnická mlékárna dovezla bílý vinařský sýr, jihlavská sýr s příchutí oliv. Pálivé Tradiční pomazánkové s příchutí jalapeňo představí mlékárna z Chocně. Se specialitami nebude chybět ani Kozí farma z Ratibořic. Ta začíná vyrábět i kosmetiku z kozího mléka. Mlékárenský den bude součástí Přibyslavských slavností, které probíhají celý tento týden. Konají se výstavy, koncerty, slavnostně bylo otevřeno dopravní hřiště.


description: Jihlavským zastupitelům se znovu vrací na stůl územní plán města. Vedení magistrátu chce uložit sporné lokality včetně Zborné, čtvrti s luxusními domky, do rezervy a jednat o nich později. „Je to pouze hra o čas,“ tvrdí ale oponenti z této příměstské části.

title: Zadní vrátka pro novou výstavbu obyvatelé prominentní čtvrti odmítají

maintext:
O letošním létě měl náměstek jihlavského primátora Vratislav Výborný (ČSSD) mimo jiné tento důležitý úkol: obcházel jednotlivé zastupitelské kluby, aby u nich získal podporu pro nový územní plán, na jehož finální podobě se volení zástupci krajského města stále nemohou shodnout.
Výborný, který je zodpovědný za rozvoj Jihlavy, proto přišel s myšlenkou, že by se sporné nové lokality pro bydlení daly do „rezervy“.
V praxi by to znamenalo, že by se nový územní plán schválil, ale ve zmíněných sporných místech by se nesmělo stavět. Případné budování nových domů by pak mohlo povolit zastupitelstvo, které by muselo schválit změnu územního plánu.
„Vždy bude muset nejdříve vzniknout odborná studie, která konstatuje, kolik domů dané území unese, aniž by se musely měnit komunikace. A bude na zastupitelstvu, zda řekne: ‚Ano, uděláme změnu, nebo ne, neuděláme‘,“ popisuje ve zkratce Výborný.
Od tohoto kroku si slibuje, že se mu podaří uklidnit zejména obyvatele příměstské části Zborná. Právě tam totiž předchozí návrh nového územního plánu vzbudil největší odpor. Místním lidem se totiž nelíbí, že by měla být zastavěná louka na okraji obce (více čtěte zde).
Chystají „salámovou“ metodu?
Podle nich není Zborná na další růst vůbec připravená. Nemá vhodné komunikace pro zvýšený provoz, ani dostatečnou kapacitu vodovodu a kanalizace.
„Tento model jsme zvolili i u Sasovského údolí a tam se s ním lidé spokojili. Nevidím důvod, proč by to jako záruka nemělo stačit i ve Zborné,“ tvrdí Výborný, který v této části města žije.
Jenže mezi některými svými sousedy ani s tímto krokem nenašel pochopení. Ti ho považují pouze za oddálení, nikoli řešení.
„To, co říkal pan náměstek, se nedá nijak právně zajistit,“ tvrdí advokát Vítězslav Dohnal, který zastupuje nespokojené lidi sdružené ve Spolku za zachování zdravé Zborné. Podle něj magistrát pouze chce „salámovou“ metodou postupně celou louku zastavět.
„Nejdřív změnou územního plánu povolí dva domky, pak další dva a pak se řekne, že už tam domy jsou, a přistaví se další,“ předkládá Dohnal možný scénář vývoje.
Podle opozičního zastupitele Radka Popelky (ANO) však navrhovaný model občany Zborné dostatečně hájí před případnou velkou výstavbou. „Je to rozumné řešení. Pokud tam bude chtít investor stavět, musí to schválit město. A město by mělo brát zřetel na přání občanů.“
Ve hře je stále žaloba
Jedním z nejhlasitějších kritiků další zástavby Zborné je Výborného koaliční kolega a soused ze Zborné Vladimír Hink (ODS). „Ta lokalita se dává do rezervy, aby se v mezidobí vybudovala komunikace a vodovod, které chybí. A to vše za veřejné peníze, a ne za prostředky investora,“ zlobí se Hink.
Na otázku, zda by s výstavbou souhlasil, kdyby i příslušnou infrastrukturu zafinancoval soukromý subjekt, odpověděl jasně: „Ani tehdy by to pro mě nebylo schůdné. Už třikrát ten záměr nebyl schválen, byly pro to nějaké důvody a ty nepominuly.“
O tom, zda dají zastupitelé zpracovateli územního plánu pokyn, aby dal Zbornou a další dotčené lokality do rezervy, budou jednat v úterý 20. září. Pokud tento krok schválí, rozjede se další kolo administrativního procesu. K dokumentu se budou vyjadřovat dotčené úřady i lidé ve veřejném projednávání.
„Pokud by byl územní plán i poté schválen v této podobě, následovaly by z naší strany přímé právní kroky. Podali bychom žalobu,“ varuje právník Dohnal.


description: Je to málo známý fakt, kterým se amatérský badatel z Třebíče Zdeněk Prukner začal zabývat do hloubky. V nenápadné publikaci vydané těsně po roce 1989 si všiml, že z jeho města pocházel voják, který se za druhé světové války stal osobním lékařem velké osobnosti jugoslávských dějin - Josipa Tita.

title: Lékařem Josipa Tita byl muž z Třebíče. Badatel pátrá po jeho osudu

maintext:
„Tuhle perličku jsem objevil v knížce, která je podle mého názoru moc cenná. Jmenuje se Naši krajané v boji za svobodu a autor Jaroslav Mejzlík v ní stručně popsal - i na základě výpovědí žijících pamětníků - osudy desítek statečných lidí z Třebíčska. Je tam taky jméno Karel Obršlik,“ říká Prukner.
Odeslal už do Srbska prosbu o možnost nahlédnout do archiválií. „Myslím, že to bude trvat řadu měsíců, než mi odpoví. Ale jsem trpělivý, moc mě to zajímá,“ říká.
Lékař Obršlik, generálmajor jugoslávské armády, se podle Jaroslava Mejzlíka narodil v Třebíči roku 1888 do rodiny koželuha. „Domeček Obršlikových se krčil pod skálou ve Zdislavině ulici zvané Kočičina, blízko uličky na Hrádek, “ píše v knize Mejzlík.
Šlo o velmi chudou rodinu, ze sedmi dětí jich pět zemřelo. Na jejich úmrtí se podepsala podvýživa. A když zemřel i otec, matka se měla co ohánět, aby ona a zbylí potomci přežili.
Pracovala jako pradlena v různých domácnostech, mimo jiné i u tehdejšího starosty Přerovského.
Starosta si všiml, že její syn Karel je mimořádně nadaný žák, umožnil mu studium na gymnáziu a podporoval ho tam. Poté mladík studoval medicínu ve Vídni, posléze ještě rok v Paříži.
Do Třebíče se Titův přítel vrátil na sraz absolventů
První světovou válku absolvoval v řadách rakousko-uherské armády jako vojenský lékař. Působil v Chorvatsku a Srbsku. A po válce v nové Jugoslávii zůstal. Oženil se a stal se podle Mejzlíkova zjištění lékařem jugoslávské armády.
Pak přišla 2. světová válka. „V národně osvobozenecké armádě Jugoslávie, jež pod velením Josipa Tita bojovala proti německým okupantům, se Karel Obršlik stal členem štábu a Titovým osobním lékařem. I po válce, když se maršál Tito stal prezidentem Jugoslávie, zůstali osobními přáteli,“ zmiňuje autor knížky stručně. A Prukner chce vědět víc.
Obršlik si dopisoval s třebíčskými příbuznými. Zval je i na návštěvu. Sám se v rodném městě objevil roku 1963 na setkání absolventů gymnázia. Byl se podívat v rodném domku, s příbuznými tam pořídili společnou fotografii.
Když se v jedné ze spřízněných rodin v Třebíči v roce 1964 narodil syn, dostali z Jugoslávie blahopřání. „Drazí, malému Janíčkovi posílám mnoho srdečných pozdravů. Škoda, že až mu budou děvčata psáti, já se toho nedočkám.“
V roce 1972 v jednom z posledních psaní připomněl, že už je mu 83 let. „Už jsem starý dědek, nemohl bych jít pěšky jako před devíti lety do Týna, Stříteže, Slavic. Už to nejde, ale nic si z toho nedělám, mohlo by to být horší.“ O rok později v nové domovině zemřel.


description: Největší epidemie za posledních 35 let v Jihomoravském kraji začíná pronikat i na Žďársko. Hygienici rozeslali do škol dopisy, v nichž upozorňují na infekci hepatitidy typu A, která je na vzestupu. Zavádějí se přísnější hygienická opatření.

title: Vysočina hlásí první případy žloutenky. Pacienti si ji dovezli z Brna


description: Fotbalisté FC Vysočina si zajistili postup do 4. kola domácího poháru MOL Cup, když včera na hřišti druholigových Pardubic zvítězili 3:1. Všechny čtyři branky padly v úvodním poločase.

title: Vlastní branka i penalta. A fotbalisté Jihlavy jdou v poháru dál

maintext:
Pokud by neuspěli, mohli se propadnout do ještě většího bahna. Jenže jihlavští fotbalisté důležitý zápas o sebevědomí zvládli. Poté, co FC Vysočina v úvodu nového ročníku nejvyšší domácí ligové soutěže bojuje o záchranu – když nedokázala vyhrát ani jeden z dosavadních sedmi duelů –v domácím poháru si zajistila postup do čtvrtého kola.
Kritici by mohli namítnout, že svěřenci nového kouče Michala Bílka zvítězili na hřišti „jen“ druholigového soupeře, který navíc ve Fotbalové národní lize aktuálně drží až čtrnáctou pozici. Nutno však připomenout, že v Pardubicích v minulé sezoně v poháru vyhořely Teplice (prohra 0:3) a v úvodním osmifinále zde nečekaně padla (0:1) i Sparta Praha, která si postup do další fáze musela zajistit až v domácí odvetě.
„Chtěli jsme hlavně vyhrát a dát nějaké góly. Dostat se po těch utkáních v lize, která nám bodově nevycházela, trochu do pohody,“ uvedl po vítězství 3:1 jihlavský kapitán Lukáš Vaculík.
„Nechtěli jsme se dostávat pod tlak tím, že bychom tady nějak zaváhali. Jsme rádi, že jsme postoupili,“ oddechl si. „A teď už se soustředíme na sobotní zápas na Slovácku.“
O svém postupu rozhodla Jihlava v úvodním poločase, který vyhrála 3:1. Nejprve se už ve 4. minutě gólově prosadil jihlavský pohárový střelec Pavel Dvořák. Ve 13. minutě sice náhradního gólmana FC Vysočina Mateje Rakovana překonal jeho spoluhráč Antonín Rosa, ale už o osm minut později padla vlastní branka také na druhé straně – tentokrát byl nešťastníkem Jan Jeřábek. A poslední úder přidal ve 36. minutě z pokutového kopu právě Vaculík.
„Ve druhém poločase už byla hra rozháraná, bez šancí na obou stranách,“ všiml si jihlavský kapitán.


description: V otevřenou výstavní expozici a zároveň i na hráčskou zónu počítačových her, se zanedlouho promění jihlavské Masarykovo náměstí. Mezinárodní festival dokumentárních filmů, který začíná 25. října v Jihlavě, si tím připomene 20 let svého trvání.

title: Jihlavské náměstí zaplní během festivalu dokumentů prosklené kontejnery

maintext:
„Připravili jsme unikátní projekt, který má za cíl ukázat, jakým vývojem festival za dvacet let prošel. Nabídne hned čtyři solitérní projekty, které se na jihlavském náměstí potkají,“ řekl ředitel festivalu Marek Hovorka.
Tím prvním bude výstava ke dvaceti letům festivalu. Ta bude instalována ve čtyřech prosklených a designově upravených City modulech od firmy KOMA, která se proslavila stavbou českého pavilonu Expo v italském Miláně. Výstava bude přístupná v horní části Masarykova náměstí téměř tři týdny, a to již v týdnu od 10. října.
Ve stejné době vyroste v rohu Masarykova náměstí i stylový, opět z těchto kontejnerů originálně sestavený domek, který ponese jméno Maják. Během festivalu bude sloužit filmovým profesionálům, k besedám a před začátkem festivalu jako festivalové informační centrum.
Se začátkem festivalu rozšíří instalaci na jihlavském náměstí i veřejně přístupná hráčská zóna. Takzvaná Game Zone nabídne návštěvníkům deset technologicky vybavených herních stanovišť, kde si budou mít možnost zahrát vzdělávací počítačové hry.
„Nebudou to žádné střílečky, ale rozhodně ani nudné hry. Návštěvníci si budou mít možnost prozkoumat Mléčnou dráhu nebo podmořský svět, být uprostřed íránské revoluce v Teheránu, či zažít sněhovou bouři v eskymácké vesnici,“ doplnil Hovorka.
Zatímco v loňském roce byly festivalovým hitem otevřená ohniště na různých místech města, letos je vystřídají velké dřevěné regály. Jejich idea je podle Marka Hovorky jednoduchá.
„Pokud se Juraj Horváth, náš festivalový grafik a výtvarník, ptá: Co všechno si neseme na zádech? Architekti Josef Čančík a Vít Šimek dodávají: Co nepotřebujete, odložte. Chtějí, aby regály byly místem, kam lidé mohou odnést knížky, věci či oblečení, které již nepotřebují, ale někomu jinému by mohly posloužit,“ vysvětlil. Jeden ze stylizovaných regálů bude například na jihlavském náměstí, další najdou lidé před všemi jihlavskými kinosály.


description: Nastartoval, chtěl se rozjet - a nic. Motor zhasl. Kolem se ozval smích. Senátor Jan Veleba sázel na neobvyklou předvolební kampaň a Vysočinu chtěl objet s traktorem. Hned na samotném začátku kampaně v Novém Městě na Moravě ale jako traktorista moc nepřesvědčil.

title: VIDEO: Traktorista Veleba nepřesvědčil, předvolební zetor na startu zhasl


description: Hon na domnělé banderovce stál před téměř sedmdesáti lety na Jihlavsku životy dvou nevinných mužů. Zemřeli naprosto zbytečně, kvůli zmatené palbě partyzánů. Teď budou mít obě oběti u Dolní Vilímče znovu pomník.

title: Na Jihlavsku odhalí pomník dvěma vojákům, kteří zemřeli po střelbě kolegů

maintext:
Jen stěží uvěřitelný šlendrián byl pravděpodobně příčinou nepříliš známé tragédie, k níž došlo dne 26. září 1947 na odlehlých polích u Dolní Vilímče na jižním okraji dnešní Vysočiny. Dva vojáci zbytečně přišli o život kvůli nerozvážným střelcům, kteří zřejmě rychleji pálili, než mysleli.
V podvečer toho dne se v obci a okolí nacházelo asi pět set vojáků z posádek v Jihlavě a v Jemnici, dva oddíly četníků a oddíl partyzánů z Brna.
Ti všichni zde pátrali po zbytcích tzv. banderovců, členů Ukrajinské povstalecké armády, kteří se krajem údajně pokoušeli dostat do americké okupační zóny v Německu.
Kolem 18.45 se část vojáků vydala na přesun na nové postavení severně od kopce Strážka. Vojáci stoupali poli po mírném svahu směrem k lesu Na Řečici. Pak se stalo něco, co dodnes nemá vysvětlení. Desátník Čestmír Kaiser z jemnických kasáren to popsal v protokolu takto:
„Pojednou jsme slyšeli zezadu od lesa Ruce vzhůru! Vzápětí po zvolání na nás byla zahájena palba z lehkého kulometu a samopalů. Usoudil jsem, že jsme byli napadeni banderovci a začali jsme ustupovat z dosahu palby. Na můj rozkaz jsme vyrazili.“
Navzájem o sobě nevěděli
Během chvíle ústupu před palbou po zásahu několika střelami padli dva vojáci z jemnické posádky: Jaroslav Barták, rodák z Veselí v tehdejším novoměstském okrese, a Stanislav Gerneš z Jobovy Lhoty na Poličsku. Kaiser ještě chvíli ustupoval a za chvíli byl obklíčen a zajat skupinou česky hovořících mužů.
Záhy vyšlo najevo, že šlo o partyzány, kteří si mysleli, že střílí po banderovcích. Tyto střelce stejně tak pokládal za banderovce i desátník Kaiser ze skupinky vojáků. „Od počátku střelby jsem měl dojem, že se jedná o banderovce, neboť nás nezjišťovali heslem, ale hned po zvolání ruce vzhůru začali po nás střílet,“ uvedl Kaiser do protokolu.
Z podílu na zastřelení dvou vojáků byl obviněn záložnický velitel partyzánů Bohumír Biskup. Z výpovědí vyplývalo, že vojáci a partyzáni o sobě vzájemně nevěděli.
Skutečný viník ale nebyl označen, stejně jako se nikde neobjevila zmínka, že by se v oné oblasti opravdu banderovci v té době nacházeli. „Tragédie se vyšetřovala, ale za pět měsíců přišel čas Vítězného února,“ napsal telčský badatel Oldřich Zadražil, který se vilímečskou tragédií zabýval.
Děti slyšely střelbu
Nedaleko místo střelby v osudný večer pracoval vilímečský rolník Josef Švejda. Ten také podával vyšetřovatelům svědectví. Jeho syn Čestmír dosud žije, je mu osmdesát let. Pamatuje si, jak tehdy coby jedenáctiletý kluk viděl projet Vilímčí od Červeného Hrádku vysokou rychlostí nákladní auto se skupinou mužů na korbě.
Týdeník 5plus2 Každý pátek zdarma Čtení o zajímavých lidech, historických událostech, nevšedních akcích z celého Kraje Vysočina.
„Ležely jsme s ostatními dětmi na palouku a kolem projelo jak o závod to auto. Pak jsme slyšely zdálky střelbu a věděly: Ajeje, něco se semlelo. Byla to divoká doba,“ pověděl Švejda.
Rodina jednoho ze zastřelených vojáků nechala na místo tragédie umístit malý pomníček z umělého kamene. Stál u polní cesty, která časem zanikla a postupně se rozpadl i pomník.
Badateli Zadražilovi se spolu s vilímečským starostou Antonínem Doležalem a dalšími loni podařilo na místě zbytky pomníčku najít. Obec nyní nedaleko odtud na okraji lesa padlým vojákům 23. září ve 14 hodin obnovený pomník slavnostně znovu odhalí. „Dáváme tam novou desku a kříž,“ řekl Doležal.
Jaká byla příčina zbrklého zkratu partyzánů? „Byli to asi takoví ti partyzáni dvanácté hodiny. Tehdy se po okolí říkalo, že byli do půlnoci někde v hospodě a ráno se vydali na cestu. Podle toho to mohlo dopadnout,“ míní další místní pamětník František Herynek.


description: Zhruba 15 tisíc lidí by se muselo zúčastnit historicky prvního místního referenda v Jihlavě, aby bylo platné a vedení města na něj muselo brát ohled. Zdá se ale, že tuto hranici budou organizátoři plebiscitu o spalovně, který je v pozadí krajských a senátních voleb, těžko překonávat.

title: Referendum ve stínu voleb. Hlasování o spalovně hrozí v Jihlavě nezájem

maintext:
Téměř tři roky na tuto chvíli čekal. Matěj Man spolu se svými kolegy z přípravného výboru druhý říjnový víkend završí svou dlouhodobou snahu o to, aby si lidé v Jihlavě sami v referendu rozhodli o tom, zda chtějí ve městě spalovnu odpadu.
Účast v krajských volbách v Jihlavě rok 2000 - 37,09 %
rok 2004 - 32,12 % rok 2008 - 40,86 % rok 2012 - 38,18 % Zdroj: volby.cz
Jenže zdaleka nemají vyhráno. Musí teď přesvědčit dostatek lidí k tomu, aby se plebiscitu vůbec zúčastnili. A nebude to vůbec lehký úkol.
K tomu, aby hlasování bylo platné, je potřeba, aby svůj lístek do urny vhodilo nejméně 35 procent oprávněných voličů. To v Jihlavě činí zhruba 15 tisíc lidí. A to může být problém. I když souběh s krajskými a senátními volbami dávají referendu větší šanci na vyšší účast, překročení potřebné hranice mu nezaručují. Stačí se jen podívat do historie krajských voleb v Jihlavě.
Pouze jednou vystoupala účast voličů nad 40 procent, a to ještě velmi těsně. V roce 2008 přišlo do volebních místností 40,86 procenta voličů. V ostatních letech projevilo v Jihlavě zájem o krajské volby zhruba 38 procent voličů, v roce 2004 to bylo dokonce jen 32 procent.
Vedení magistrátu hlasování o spalovně vynechá
Navíc nikde není psáno, že všichni, kteří přijdou k volbám, budou chtít hlasovat i v referendu. Například téměř kompletní vedení jihlavského magistrátu, které s konáním plebiscitu nesouhlasí, se už jasně vyjádřilo, že referendum vynechá.
„Považuji otázky referenda, hlavně s ohledem na stavbu krajské velké spalovny, za neaktuální a již zodpovězené. Velká spalovna v Kraji Vysočina není z mnoha aspektů dobré řešení a již se o něm neuvažuje,“ vysvětlil svou neúčast například náměstek primátora Jaromír Kalina (KDU-ČSL), kterému se zároveň nelíbí, že výsledek plebiscitu může vystavit stopku i jiným zařízením na likvidaci odpadu.
„Vyloučit referendem jakýkoli druh možnosti likvidace, tedy například kompaktní ‚okresní‘ high-tech spalovnu, považuji za špatné řešení,“ dodal.
„Považuji referendum ve zmiňovaných otázkách za zbytečné vyhazování peněz. Spalovna se neplánuje,“ přidal se jeho kolega z městské rady Vratislav Výborný (ČSSD).
„To je jen politická kouřová clona, že Jihlava nic neplánuje. Spalovna odpadu je v plánu. Je v územním plánu a v plánu odpadového hospodářství. Řeči politiků vezme po volbách vítr, ty nejsou závazné, na rozdíl od těchto dvou strategických dokumentů,“ tvrdí naopak Man.
V Henčově a Herolticích se referendum odehraje v jiné budově
Dobře si však uvědomuje, že bude potřeba lidi k referendu přitáhnout. Přípravný výbor proto připravuje na poslední týdny před volbami kampaň, na niž sehnal peníze od dárců.
„Dělali jsme si i pečlivý průzkum veřejného mínění, který nám připravil profesionální sociolog. Podle něj to vypadá, že by referendum mělo dopadnout dobře. Až mě překvapilo, kolik Jihlaváků o referendu ví a řeklo, že přijdou,“ dodal Man.
Nebojí se ani toho, že by lidi mohl odradit fakt, že nebudou mít možnost hlasovat v jedné místnosti. Volby do krajského zastupitelstva a Senátu budou probíhat v jedné místnosti, zatímco hlasování v referendu v jiné. „Aspoň že to bude v jednom domě a lidé nebudou muset přebíhat,“ oddychl si Man.
Neplatí to však stoprocentně. Na dvou místech budou muset zájemci o referendum přecházet. Konkrétně v příměstských částech Henčov a Heroltice bude místnosti dělit 50 až 100 metrů.
„Pro potřeby konání referenda musel magistrát dokupovat například volební urny a zástěny. Rozpočet referenda je 1,5 milionu, které půjdou z pokladny města. Volby pak platí stát,“ uvedl mluvčí jihlavského magistrátu Radek Tulis.


description: Před Okresní soud v Jihlavě se znovu vrátil případ tragické srážky drezíny s autobusem, při níž před čtyřmi lety zemřela na přejezdu v Třešti jedna cestující. Výpravčí a řidič autobusu původně dostali za svoje pochybení tři roky podmíněně s pětiletým odkladem, jenže dva roky starý rozsudek odvolací soud zrušil.

title: Soud napodruhé trestal srážku autobusu s drezínou, za smrt dal podmínky


authors:
Autoři
Odsouzeno Bylo Přes Sto Lidí
Jedenáct K Trestu Smrti

description: Kněze Jana Bulu, popraveného v roce 1952 komunistickou justicí kvůli takzvanému babickému případu, nově připomíná v jeho rodném Lukově u Moravských Budějovic pamětní síň. V době babických vražd byl kněz už dva měsíce ve vězení, přesto za ně byl popraven.

title: Seděl ve vězení, přesto byl za babické vraždy popraven. Teď má kněz síň


description: Před policejní hlídkou ve služebním autě se v Jihlavě vyměnili při řízení dodávky dva řidiči. Muže za volantem přímo za jízdy vystřídala spolujezdkyně. Nebezpečnou výměnou riskovali nehodu přesto, že vezli své dvě malé dcery.

title: Rodiče vezli malé děti, před policií se za jízdy vyměnili za volantem


description: Téměř tři týdny bude jihlavský Vodní ráj mimo provoz. Na vnitřním koupališti mají pravidelnou zářijovou technologickou odstávku a po ní se mohou milovníci koupání těšit i na jednu novinku. Největší koupaliště na Vysočině nabídne i relaxační proceduru spojenou s vodou.

title: Největší koupaliště Vysočiny chystá změny, Vodní ráj nabídne vodoléčbu


description: Návštěvníci jihlavské zoologické zahrady už možná zahlédli zdejší nejnovější přírůstek. Stádo zeber damarských se před pár dny rozrostlo o malou klisničku, která se v jediné zoo na Vysočině narodila poslední srpnový víkend.

title: V jihlavské zoo vyměnili hřebce, po roce a půl se narodilo mládě zebry


description: V jihlavské zoologické zahradě se v minulých letech narodilo už bezmála dvacet mláďat levharta sněžného, což je unikátní nejenom z pohledu České republiky. A právě díky úspěšnému chovu irbise se nyní Zoo Jihlava objevuje také na známkách České pošty.

title: Levharti sněžní dostali jihlavskou zoo na známku České pošty


description: Naposledy tam jezdili pražští arcibiskupové František Kordač, po něm ve 30. letech minulého století Karel Kašpar a po válce Josef Beran. Zámek v Červené Řečici byl po několik staletí spjat i s jejich předchůdci. Kardinálové jezdili na Pelhřimovsko do roku 1948. Město se nyní s arcibiskupstvím soudí.

title: Zámek, který byl po staletí sídlem arcibiskupů, se dočká velké opravy


description: Z cyklistické vyjížďky rovnou do nemocnice putoval sedmnáctiletý chlapec. Velmi vážně se zranil v úterý odpoledne u Petrovic na Žďársku. Nevybral zatáčku a narazil do stromu. Život mu zachránila cyklistická helma. V nemocnici skončila i další mladá cyklistka, která bourala v Jihlavě.

title: Cyklista sjížděl kopec a nezvládl zatáčku, život mu zachránila přilba


description: Jediné vinařství na Vysočině, pod hradem Sádek na Třebíčsku, už začíná sklízet letošní úrodu. Zatím se zdá, že bude stejně tak kvalitní jako ta loňská. Zářijové sluníčko dělá divy, i když i letos si majitelé stěžují na sucho. Za to špačků se díky blízkosti lesa bát nemusí.

title: Špačci se jediné vinici na Vysočině vyhýbají. V nedalekém lese jsou dravci

maintext:
„Před týdnem jsme začali sbírat ranou odrůdu Irsai Oliver, na burčáky jde i část produkce Solarisu. To je odrůda, která je pořád braná jako netradiční a v jejímž pěstování jsme tuzemští průkopníci,“ uvedl spolumajitel vinic Lubomír Lampíř.
Podle jeho spolupracovníka Františka Mušky je Solaris určitě hodně zajímavý pro všechny, kteří už si i na Vysočině vyzkoušeli, že jim na teplém osluněném stanovišti u domu vinná réva dobře prospívá. Solaris slušně odolává mrazům.
Jaký bude letos ročník? „Mohl by být dobrý. Uvidíme, jak dopadne září. Jak říká stará pranostika - září víno vaří. Když všechno dopadne, jak má, mohl by být tak dobrý jako loni,“ podotkl Lampíř.
Bobule révy vinné při současném horkém slunečném počasí rychle sládnou. Cukry se v nich kumulují rychlostí i půl stupně cukernatosti denně. Cukernatost je jedním z důležitých faktorů, od něhož se odvíjí kvalita následné produkce vína.
I když kousek odtud vydatně lilo, na vinice nespadla ani kapka
V tomto roce se sádecká vinice hodně potýkala s chorobou padlí révové. „A se suchem. Nedávno v Třebíči v přeháňkách vydatně lilo několik dní. Tady nespadla ani kapka,“ říká Lampíř.
Podle jeho slov to byla paradoxní situace. „Vždycky byl velký problém se suchem na Břeclavsku, Znojemsku, letos se karta obrátila. Svou roli hraje to, že jsme na rozhraní Křižanovské vrchoviny a Jevišovické pahorkatiny.“ Hroznů tak bude mnohem míň, než by si vinaři přáli.
Sádecké vinice se rozkládají ve stráni, částečně je chrání teplý les složený z akátů a dubů.
„To je naše výhoda, které jsme si dobře vědomi. Nemáme tu špačky, protože v lese hnízdí dravci, kterých se špačci bojí. Už Římané proklamovali - vinici sázej v kopci u lesa. Nedávno tu byly paní od Břeclavi a moc se divily, že se špačky nebojujeme,“ podotkl František Muška.
Vinice na Sádku bývala už v roce 1756, říkají staré mapy
V tomto roce vinařství oslavilo třicet let existence. „Historicky se tu ovšem réva vinná pěstovala i daleko dřív. Je to zdokladováno díky staré německé vojenské mapě z roku 1756, kde je vinice v těchto místech zakreslená,“ uvedl Muška.
Do devatenáctého století tedy pravděpodobně každoročně probíhalo pod Sádkem vinobraní.
Vinařství Sádek se nachází v katastru Kojetic na Moravě v nadmořské výšce od 420 do 480 metrů. Celá viniční trať má 20 hektarů, osázeno je šest hektarů. Vinařství se řadí do oblasti Morava, podoblasti Znojemské. Součástí areálu je také naučná vinařská stezka s ukázkou 14 způsobů, jak vést révu vinnou.


description: Po sérii šarvátek a útoků na hosty zakázal disco klub Starr v Havlíčkově Brodě vstup několika desítkám cizinců z Rumunska. Ti nyní hovoří o diskriminaci. Podle České obchodní inspekce však klub nepostupuje protiprávně. Zatím poslední incident s Rumuny se přitom odehrál o víkendu v Jihlavě.

title: Diskotéce došla trpělivost s útoky, desítky Rumunů už dovnitř nepustí

maintext:
Havlíčkův Brod, Humpolec, Ledeč nad Sázavou a nyní i Jihlava. To jsou města, kde v posledních týdnech došlo k několika případům napadení, rvaček a fyzickým útokům na české občany. Spojila je jedna věc. Zapleteni do nich byli cizinci z Rumunska. Ti hlavně na Havlíčkobrodsku pracují jako agenturní zaměstnanci velkých firem.
K poslední potyčce došlo o víkendu v Jihlavě před diskotékou na sídlišti Březinky. Do sebe se pustilo přibližně osm mladých lidí. Rvačku zaznamenaly kamery městského kamerového systému. Na Březinky vyjely uniformované hlídky.
VIDEO: Kvůli rvačce před diskotékou muselo do špitálu několik lidí Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
„Zahájili jsme úkony trestního řízení pro podezření ze spáchání výtržnictví. Zatím jsme nikoho neobvinili,“ informoval policejní mluvčí David Linhart.
„Na místě bylo několik zraněných, volali jsme jim zdravotnickou záchrannou službu,“ dodal.
V jihlavské nemocnici skončilo šest lidí. „Měli odřeniny a oděrky, ale i třeba zlomeninu ruky. Byli ošetřeni a propuštěni. Zranění si nevyžádala jejich hospitalizaci,“ prozradila mluvčí nemocnice Monika Zachrlová.
I když se do rvačky, jak je i z kamerového záznamu patrné, zapojily i dívky, zraněni byli pouze chlapci. Podle mluvčí nemocnice jich polovina byli cizinci rumunské národnosti.
Ničili vybavení, vylévali pití, vyhrožovali hostům, útočili na ně
Od konce června je to na severozápadě Vysočiny už několikátý případ fyzického napadení, jehož účastníky byli Rumuni. Vše začalo v Humpolci, kde čtyřiadvacetiletý cizinec bodl o dva roky mladšího Čecha do břicha (o události jsme psali zde).
Během léta se odehrálo několik potyček v Havlíčkově Brodě, nejčastěji před diskotékou Starr v Žižkově ulici, další incidenty se staly v Ledči nad Sázavou (incidenty jsme popsali zde).
Na stupňující se agresivitu agenturních pracovníků z Rumunska už zareagovala provozovatelka disco klubu v Havlíčkově Brodě. Olga Juhaňáková na diskotéku Starr zakázala vstup asi osmi desítkám lidí, vesměs právě Rumunům.
„Opakovaně se tu dopouštěli výtržností, ničili vybavení klubu, plivali na zem, do koberců vylévali pití, rozbíjeli židle a stoly, hrubě vyhrožovali ostatním návštěvníkům klubu a útočili na ně,“ vyjmenovává provozovatelka.
O chod klubu se stará přibližně čtyři roky. Po celou dobu umožňuje vstup pouze na členské karty. Ty jsou vydávány na jméno, nejsou přenositelné. Kdo chce dovnitř, u vstupu si o kartu zažádá a obsluha mu ji vydá. Stejně se ke kartám dostali i Rumuni. Po posledních incidentech jim je však Juhaňáková zabavila.
Agresivní návštěvníci se tak do klubu už nedostanou. A to jim zprvu velice vadilo. „Několik hádek se před klubem odehrálo. Obviňují nás z diskriminace. Tak to ale vůbec není. V klubu máme nějaká pravidla a kdo je nedodržuje, dovnitř zkrátka nesmí, ať je to Rumun, Čech, běloch či černoch,“ vysvětluje provozovatelka diskotéky.
O diskriminaci nejde, vyplývá z vyjádření obchodní inspekce
Česká obchodní inspekce (ČOI) dává ve svém vyjádření provozovatelce klubu za pravdu. Podle mluvčího ČOI Jiřího Fröhlicha se s největší pravděpodobností o žádnou diskriminaci nejedná.
„Pokud je omezení v přístupu ke službě objektivně odůvodněno legitimním cílem a prostředky k jeho dosažení jsou přiměřené a nezbytné, například pokud je omezen přístup osobám, které opakovaně porušovaly elementární zásady slušného chování či návštěvní řád, nebo se dokonce dopouštěly v provozovně opakovaně trestného činu nebo přestupku, pak dle názoru České obchodní inspekce je omezení přístupu možné a diskriminace se nedopouští,“ napsal.
Diskriminace by se podle něho provozovatelka dopouštěla pouze v případě, kdy se s jednou osobou zachází méně příznivě, než s druhou osobou ve srovnatelné situaci, a to na základě některého z diskriminačních důvodů. „Těmi jsou rasa, etnický původ, národnost, pohlaví, sexuální orientace, věk, zdravotní postižení, náboženské vyznání, víra nebo světový názor,“ dodal Fröhlich.
Podle Olgy Juhaňákové opatření zabralo téměř okamžitě. Jak zdůraznila, od zakázání vstupu cizincům se v klubu ani v jeho bezprostřední blízkosti neodehrál jediný incident, při němž by musela asistovat policie.


description: Tři čtvrtě století trvalo, než z poutního kostela na Zelené hoře znovu zazněly zvony. Na slavnostní vyzvánění byly zvědavy stovky lidí. Pro mnoho z nich šlo o emotivní záležitost, někteří na odlití zvonů navíc přispěli.

title: Na Zelené hoře bijí Manouškovy zvony. Po více než sedmdesáti letech

maintext:
Těžko říct, zda byl mezi přihlížejícími, kteří vystoupali na kopec nad Žďárem nad Sázavou, někdo z pamětníků. Snad někdo z osmdesátníků. Zvony byly pro válečné účely zabaveny na jaře 1942.
„Čekali jsme mnoho měsíců a let. Sedmdesát čtyři roků od doby, kdy byly ukradeny k těm nejhorším účelům. Zápis ve farní kronice je velmi stručný, velmi smutný a taky trochu ustrašený, protože šlo o život,“ připomněl farář Vladimír Záleský těžké časy.
Téměř stoprocentně ale nebyl mezi diváky nikdo, kdo by zažil poslední zavěšení zvonů v roce 1926.
I když, zvonařský mistr Petr Rudolf Manoušek, který v nizozemském Astenu loni na podzim nové zvony odlil, o zelenohorských zvonech ví mnohem víc než žďárští pamětníci. Před devadesáti lety totiž zvony odléval jeho děd Rudolf Manoušek ve své brněnské dílně. A jeho vnuk tři nové zvony vytvořil opět v tónině g2, a2 a c3, stejné jsou i velikostně.
„Je to pro mě pocta, i proto, že Santiniho stavby samy o sobě jsou velmi významné. Mám k tomuto místu zvláštní vazbu,“ vyznal se zvonař.
Největší zvon váží 84 kilogramů
Jeho dílo bylo na místě už od konce dubna, během hlavní svatojánské pouti v květnu zvony posvětil brněnský biskup Vojtěch Cikrle, až do léta však čekaly na zavěšení. A poprvé se rozezněly až nyní.
„Byla to anabáze spíše úředního rázu. Chápu, že je to významná památka, proto různé schvalování a vyhodnocování trvá podstatně déle. Zavěšení se proto oddálilo. O to delší byla aspoň příležitost vidět zvony vystavené v kostele, což nebývá běžné,“ líčil Manoušek.
Kdy budou zvonit Nejmenší zvon, svatý Vojtěch (35 kg) je umístěn v západní věžičce ambitu. „Zvonit bude každé ráno v osm hodin, aspoň ve zkušebním režimu,“ říká farář klášterní farnosti Vladimír Záleský.
Na východní – moravskou – stranu z druhé věžičky ambitu se ponese hlahol svaté Zdislavy (60 kg), rodačky z Křižanova a patronky rodin. „Tento zvon bude zvonit klekání v šest hodin večer,“ přibližuje farář.
Na hlavní věži kostela je zvon sv. Cyril a Metoděj (84 kg). Věrozvěsti a patroni Evropy ohlásí každý den poledne. „Všechny tři zvony naráz budou zvonit před každou sobotní mší svatou v 16 hodin a v neděli v poledne,“ uvedl Záleský.
Zvonit se bude také při svatbách nebo při pohřbech a také při vítání poutníků. „Pěších poutníků u nás přibývá. Když se budou unavení blížit, není nic krásnějšího než slyšet zvony,“ dodal Vladimír Záleský.
Podle statika bylo nutné zpevnit část krovu ve věži kostela. Každý takový zásah v národní kulturní památce musí splňovat přísná pravidla.
Řemeslníci museli všechno dobře zvážit, změřit a propočítat. „Ale neočekávané problémy k téhle práci patří, jejich řešení nás s kolegy láká, pak z naší práce není rutina,“ usmíval se zvonařský mistr.
Dva zvony putovaly do menších věžiček v ambitu, největší zvon vážící 84 kilogramů museli svépomocí vytáhnout do věže kostela. Nejdřív vynesli sv. Cyrila a Metoděje po schodech až na „půdu“, pak si pomohli kladkostrojem, kterým vytáhli zvon o dalších asi patnáct metrů výš.
Nakonec museli protáhnout zvon čtvercovým otvorem, jehož strany měřily jen něco málo přes padesát centimetrů. Ve stísněných prostorách šlo řemeslníkům o každý centimetr, nejužší místa si předem změřili, aby s nákladem nemuseli cvičit jako s ježkem v kleci.
„Bylo těžké něco nahoru dopravit, natož se ve věži hýbat. A práce byla o to složitější, že museli do věže dostat také zvonicí stroj s přívodem elektřiny a ovládáním,“ popisoval Manoušek. Pravidelné ruční zvonění nepřipadalo kvůli složitému přístupu v úvahu.
Návrat zvonů zaujal i turisty mířící k památce zařazené na seznam UNESCO. Jejich pohnutý příběh už je proto součástí výkladu.


authors:
Autor
Už Jednou Boural
Nebyl Však Viníkem

description: Za volantem jaguaru, který vjel v pátek 16. září u Rynárce na Pelhřimovsku do protisměru a srazil se tam čelně s Fordem Focus, zřejmě seděl známý český sexuolog a psychiatr Petr Weiss. Řidič protijedoucího auta po nárazu na místě zemřel, jedna ze spolujezdkyň podlehla zraněním o víkendu.

title: Řidičem jaguaru při tragédii na Pelhřimovsku byl zřejmě sexuolog Weiss


description: Více než 380 případů onemocnění příušnicemi už museli letos řešit lékaři na Vysočině. Nejvíce zasaženy nemocí jsou okresy Havlíčkův Brod a Pelhřimov. Nemoc se přenáší kapénkovou infekcí.

title: Vysočina bojuje s příušnicemi. Letos eviduje už téměř čtyři sta nemocných

maintext:
Na letošní jaro nebude šéf druholigových hokejistů HC Pelhřimov Aleš Kučera vzpomínat rád. Jeho klub totiž musel kvůli příušnicím vypustit závěr soutěže.
„V týmu nám onemocnělo šest hokejistů, u dalších dvou se nemoc neprojevila naplno. Okamžitě šli do karantény, lavice i celou šatnu jsme vydezinfikovali, lahve s pitím jsme rovnou vyhodili. Přesto jsme kvůli této epidemii nemohli soutěž dohrát. Celý rok práce přišel na zmar. Nic podobného nepamatuji,“ popisuje situaci v klubu Kučera.
Příušnice se sice šíří kapénkovou infekcí, ale také slinami. „Velkým nešvarem hlavně u sportovců je sdílení lahví s pitím. Tím se nemoc také šíří,“ upozornila krajská epidemioložka Alena Dvořáková.
Nemoc mohou po „vyvanutí imunity“ dostat i očkovaní
Pelhřimovští hokejisté v tom však nebyli sami. Tři sta osmdesát letošních případů nemocných příušnicemi je v kraji oproti stejnému období loňského roku téměř čtyřnásobný nárůst. Za 1. pololetí loňského roku totiž lékaři evidovali „jen“ sto případů.
Počty pacientů s příušnicemi na Vysočině 1. pololetí 2015 100 případů Nejvíce na Havlíčkobrodsku 47 a Třebíčsku 27 1. pololetí 2016 321 případů Nejvíce na Havlíčkobrodsku 131 a Pelhřimovsku 121 Vývoj v posledních 3 měsících Červen 75 případů červenec 41 případů srpen 27 případů Zdroj: Krajská hygienická stanice
Epidemie tohoto onemocnění se Vysočinou šířila od loňského podzimu. Přes léto ji podle očekávání přibrzdily prázdniny. V červnu měli epidemiologové hlášeno 75 nemocných, v červenci 41 a v srpnu číslo kleslo na 27 případů. Onemocnění se totiž šíří nejčastěji v kolektivech. Inkubační doba je 18 dní.
Dříve byly příušnice takzvanou dětskou nemocí, kterou děti prodělaly nejčastěji v období mladšího školního věku. Od roku 1987 se ale začalo proti příušnicím plošně očkovat a věk nemocných se posunul.
Nejvíce zasaženou skupinou tak jsou podle Aleny Dvořákové právě mladí ve věku od 15 do 25 let a to i ti, kteří byli očkovaní.
„Po nějaké době od očkování dojde k takzvanému vyvanutí imunity a protilátky v těle nejsou dostatečné,“ vysvětluje, proč nemoc mohou dostat i lidé očkovaní.
Příušnice se zpočátku projeví jako chřipkové onemocnění. Začínají únavou, bolestí svalů a kloubů. K tomu se postupně přidá horečka přes 38 stupňů Celsia a dojde k bolestivému zduření příušní žlázy. To je mírná forma onemocnění. Někdo může mít ale i komplikovanější průběh.
„Nejčastější komplikací u mužů je zánět varlete, který může vést až k neplodnosti. Dále to může být meningitida, ale ta je méně častá,“ dodala Dvořáková.
Nejhorší situace od roku 2006
Pacienti se léčí zpravidla doma ale měli by zůstávat v karanténě. Jen nemocní s těžkým průběhem nemoci jsou hospitalizováni na infekčních odděleních nemocnic. Například na Havlíčkobrodsku měli největší počet nemocných příušnicemi letos v červnu.
„Většina onemocnění měla lehčí průběh, pouze v pěti případech byla s komplikacemi v podobě zánětu varlete. Ale i to se obešlo bez trvalých následků,“ popsal situaci Ladislav Koblížek, vedoucí epidemiologického oddělení v Havlíčkově Brodě.
Po prodělání onemocnění by měly být v těle přítomny celoživotně protilátky. Jedinou ochranou jak se nemoci vyhnout, je nechat se znovu přeočkovat. Do toho se však dospělí příliš nehrnou.
„Zájem je opravdu minimální. Vakcína je na objednání,“ poznamenal lékař Petr Svačinka z jihlavské ambulance očkování a cestovní medicíny.
Vysoký počet nemocných příušnicemi netrápí jenom Vysočinu, ale i další kraje. Hygienici napočítali už přes 4 tisíce nemocných. Letošní výskyt onemocnění je nejvyšší od roku 2006. Vůbec největší výskyt nemocných je v Jihočeském kraji. Hned v závěsu jsou Královéhradecký kraj a Vysočina.


description: Když nestihnete utratit peníze včas, můžete o ně přijít. Proto musíte už dopředu vystavit faktury. Tak popisuje své machinace bývalý starosta Lipnice Ladislav Horký, který byl odsouzen ke 4 letům vězení. Jelikož se ale nástupu do vězení vyhýbal, přišla si pro něj před pár dny policie přímo do jeho domu.

title: Bez kulišáren řídit obec nejde, tvrdí odsouzený exstarosta Lipnice

maintext:
V květnu odvolací Vrchní soud v Praze poslal bývalého starostu Lipnice nad Sázavou Ladislava Horkého za podvody, zpronevěry a falšování listin, jichž se dopustil během výkonu své funkce, na čtyři roky do vězení.
Ještě v první polovině září byl ovšem Horký stále na svobodě. Do věznice měl nastoupit 6. srpna, pak 5. září. Neučinil to, a tak si pro něj 16. září přišli policisté přímo do jeho domu. Tam ho podle Deníku našli notně opilého a proto Horký nejprve skončil na záchytce.
Jen pár dnů před svým zadržením poskytl na lavičce pod stromem na lipnickém náměstí rozhovor MF DNES. O své nevině je bytostně přesvědčen, ze zadlužení obce viní své nástupce.
„Stojím si za tím, že peníze, které byly na Lipnici za mého působení užity ze státního rozpočtu či fondů EU, jsem získal sám s vědomím zastupitelstva. Pokud se někde stala administrativní pochybení, selhal kontrolní systém obce,“ zdůraznil.
Touto dobou už jsme měl být ve vězení. Nejste. Proč?
Opravdu si nejsem jist správností rozsudku. Když vám pošlou psaní, že za deset dní máte nastoupit do vězení, s člověkem to zamává. Z důvodu dlouhodobého stresu na mě přišlo zdravotní postižení.
Co se stalo?
Mám zánět u slepého střeva. Rozšířilo se to do celého břicha. Teď s tím nastupte do vězení. To by bylo po mně, to nešlo.
Takže jste si podal žádost o odklad nástupu trestu?
Právní zástupce to sepsal. Mně skutečně není dobře. Zatím mám odklad operace, protože se zánět pohybuje po břiše.
Jak se díváte na to, co vás čeká?
Mám pocit, že za to, co jsem pro obec udělal, bych rozhodně neměl jít do vězení. Obec jsme vedli osm let, něco jsme vybudovali a za tím si stojíme. Sehnali jsme peníze, dokázali jsme akce zrealizovat, vyúčtovat a problémy s tím nebyly.
Co třeba jste udělal?
Plyn, veřejné osvětlení, náměstí, parcely. Máme dům pro seniory, udělali jsme zázemí na hřišti. V amfiteátru se konaly festivaly, dali jsme dohromady setkávání obyvatel, měli jsme máj, vánoční i velikonoční strom. Na náměstí svítila i hrála studna.
Jsou to lži a pomluvy, reaguje starosta Bláha Fakta v kauze Ladislava Horkého jsou podle současného starosty Leoše Bláhy neúprosná. „Žádný ze tří soudů, který se případem zabýval, v žádném bodě obžaloby nezapochyboval o prokázané trestné činnosti,“ zdůraznil.
Soudy rovněž prokázaly, že částka zhruba 1,2 milionu korun z výnosu trestné činnosti byla převedena na účty, s nimiž měl Horký právo disponovat.
„Tvrzení Horkého o tom, jak a co se v naší obci odehrálo, kdo za co může či nemůže, jsou nepravdivá,“ tvrdí Bláha. „Každý, kdo chce před soudem uspět, musí doložit svá tvrzení důkazy. Obec důkazy doložila, Horký nikoliv,“ dodal.
Podle starosty Bláhy se navíc Horký v okamžiku, kdy pochopil, že jeho trestná činnost bude odhalena, účelově zbavoval majetku.
„Lipnice neeviduje žádné závazky vůči Horkému, neexistují žádná rozhodnutí, která by obci nařizovala takové závazky uhradit. Další informace v rozhovoru jsou lži a pomluvy,“ reagoval Bláha.
A jak vidíte Lipnici dnes?
Jsou vykácené lesy. Je opravený rybník za peníze fyzických osob. Došlo k výměně oken v domech, je nový traktor. Ale jinak to jsou samé soudní spory, zastavený majetek, dluhy, nic se tu neděje.
Ano, ale i podle soudu jste tím Lipnici poškodil právě vy.
Hlavní poškozený je tady Horký. Já jsem ztratil kredit, jméno, zaměstnání, jsem na cestě do vězení. Jsem po těch šesti letech psychicky a teď už i fyzicky poškozený.
Počkejte, vždyť milionové dluhy obce a obstavený majetek je vaše dílo. I soud tak rozhodl.
To je šílenství současného vedení. Vracení dotací za 13 milionů korun není odpovědností Horkého. Já ty peníze sehnal a byl bych blbej, aby obec o ty peníze zase přišla. Když jsme předávali obec, měli jsme úvěry čtyři a půl milionu.
Opravdu tvrdíte, že to není vaše zodpovědnost?
Ne, vůbec. My nemuseli vracet vůbec nic. Všechno bylo vyřízeno. Jen z pár papírů, když se špatně použijí, se dá vymanévrovat takový proces s rozsudkem, jaký jsem dostal. My do Lipnice sehnali osmdesát milionů korun a nikdy nebyl problém.
Byl jste souzen za podvody, zpronevěru a další skutky. Stále to popíráte?
Nějaké kulišárny tam byly, to jsem přiznal. Ale bez nich to nejde. Musíte proinvestovat peníze v nějakém čase. A když to nestihnete, hrozí, že o ně přijdete. Proto musíte už dopředu vystavit nějaké faktury. To ví každý starosta a tak se prostě jede. A když se jede, nedá se měnit projekt. To nejde, když se třeba někde objeví skála, že se změní trasy vedení. Nebudu okamžitě papírovat, abych změnil rozpočet, to jsme nikdy nedělali.
Ale právě to by se dělat mělo.
V závěrečném vyúčtování má po dohodě s poskytovatelem dotace příjemce možnost jednat o průběhu stavby a o změnách, které stavbu podrží na nohou. Závěrečné vyhodnocení dělalo už nové vedení obce. A udělali to bez těch správných podkladů.
Museli vycházet z podkladů, jež byly na úřadě zaevidované.
Vše bylo zdokumentované, jen se to nedalo dohromady. Nové vedení nemluvilo s námi, s účetním, stavebním dozorem a ani stavbyvedoucím. O stavbě nevěděli nic. Udělali to jen podle papírů, což je chyba.
A jak jinak měli postupovat?
Měli udělat návrh, představit to ministerstvu financí jako poskytovateli dotace. To by to odsouhlasilo a řeklo, kde mohou být rozdíly. Ty bychom popsali a zdůvodnili. Pokud jsou základní parametry splněny, není důvod vracet dotace.
Ale asi něco špatně bylo, když vás soud odsoudil. Cítíte za to nějakou odpovědnost?
Za závěrečné vyúčtování dotace nemůžu vzít odpovědnost. Nebylo uděláno za podmínek, na kterých jsme se s ministerstvem financí dohodli. Když tam létají nějaké faktury, třeba i zbytečné, to se vždycky odlaďuje tím, jestli je do vyúčtování zařadíme, nebo nezařadíme.
Dobrá tedy. Věděl byste, jak z toho všeho teď Lipnici dostat?
Lipnice se může vzpamatovat jedině po volbách. Třeba obyvatelé zjistí, že osm let soudů, řečí a ničení dobrého jména Lipnice stačilo.
Od vaší éry dvoje volby byly a změnu nepřinesly. Naopak, podpora současného lipnického vedení roste.
Budu se snažit o to, aby tu ti lidé, kteří jsou na úřadě dnes, už nebyli. Podle mě předvedli jen neštěstí.
Ona se špatně rozvíjí obec, která řeší dluhy, soudy a obstavený majetek...
To je pořád dokola. My jsme tohle nepotřebovali řešit. My jsme obec budovali, sháněli peníze, investovali a nepotřebovali jsme se soudit ani vracet žádnou dotaci.
Současné vedení zadlužilo Lipnici samo svou vinou? Budu se opakovat, ale i podle soudu za dluhy mohou vaše kulišárny.
Za nás žádné dluhy nevznikly. Já mám předávací protokol, kolik byly úvěry, a hotovo. Dotace byly vyřízené a tuto poslední bychom vyřídili taky, kdybychom k tomu byli puštěni. Je prokazatelné, že za nás dluhy nevznikly. Ty vznikly následně, protože se nedokázalo spolupracovat jako v normální obci.
Jak se spolupracuje v normální obci?
Když obec převezme nové zastupitelstvo, sedne si s tím končícím a domluví se. Řekne se: Hele, tady může být velký průser, když se v tom budete hrabat. To tady zbývá jen trochu doladit a je to.
Proč jste se tedy nepokoušeli dohodnout?
Dřív, než bylo možné si vůbec sednout, podal nový starosta trestní oznámení. A to se prostě nedělá. Když já na vás hodím trestní oznámení, potom se mnou spolupracujte... A to byl pro Lipnici začátek cesty na kraj propasti.
Vy tomu ale také trochu přidáváte. Podal jste na obec žalobu, protože vám prý dluží peníze.
Nad novým vedením bude viset odpovědnost za nezákonné nakládání se svěřeným majetkem. Dluh vůči mně vzrostl na úrocích a soudních poplatcích z 630 tisíc korun na šest a půl milionu.
Jak ta půjčka vznikla?
Když jsem byl starostou, obci jsem z cizího účtu poskytl svých 1,8 milionu korun. Nikde v celém procesu to nebylo zpochybněno. Obec to postupně vracela. Když jsme ji předávali, zbývalo doplatit 630 tisíc korun. A nové vedení to tak dlouho zpochybňovalo a odmítalo, až suma narostla na 6,5 milionu.


description: Hned deset lidí pochytali policisté při velké razii na výrobce a distributory drog v Jihlavě. Zásahová jednotka všechny pozatýkala během jediného dne. Skupina má podle vyšetřovatelů na svědomí stovky dodávek pervitinu a marihuany za nejméně jeden a půl milionu korun.

title: Policie rozprášila drogový gang. Prodal stovky dávek za milion a půl


description: Listovat kronikou žďárských cyklistů, na to už si musíte vyhradit pěkných pár hodin. Cyklistika na Žďársku se začala formovat před 120 lety jako klub českomoravských velocipedistů Žďár na Moravě pod názvem Horák. A jeho minulost je rozhodně pestřejší než dnešek.

title: Nad cyklistkami se kdysi lidé pohoršovali, muži na kolech dostali bičem


description: Vytvořit krajskou nemocnici, ve které bude traumacentrum a kde budou pracovat ti nejlepší odborníci ve svých oborech s odpovídajícím špičkovým vybavením. Takovou vizi má hnutí ANO na Vysočině. Ostatní strany s tím ale nesouhlasí, trvají na pěti plnohodnotných a vzájemně spolupracujících nemocnicích.

title: Nemocnice na Vysočině navzájem nespolupracují, stěžují si politici

maintext:
Představu o novém uspořádání systému nemocnic v Kraji Vysočina má lídr kandidátky za hnutí ANO Josef Pavlík. Zároveň ale je i pro zachování všech pěti nemocnic, jejichž zřizovatelem je kraj. Ty by občanům poskytovaly základní péči.
„Specializované výkony by mohly být prováděny v plnohodnotné nemocnici v Jihlavě, kde by mělo být soustředěno to nejlepší špičkové vybavení a kde by bylo i personální obsazení, které by odpovídalo úrovni krajské nemocnice. Špičkové lékařské přístroje by byly také mnohem lépe využity, než když jsou rozmělněny do pěti nemocnic,“ domnívá se.
Lídři ostatních politických stran se však na tuto myšlenku tváří minimálně skepticky, někteří tento model přímo odmítají. V souvislosti s nemocnicemi hlavně hovoří o jejich větší spolupráci, specializaci a provázanosti jak po ekonomické, tak medicínské stránce. Jejich počet by také zachovali na stávajících pěti - tedy v každém okrese jedna.
Každé zařízení by se mělo specializovat na něco jiného
„Pokud jde o poskytování nadstandardní specializované péče, pak navrhuji, aby se na ten který konkrétní medicínský obor specializovala některá z okresních nemocnic a sloužila celému kraji. Sníží se tak nároky na specializovaný personál a přístrojové vybavení. Vybudování krajské nemocnice ale vidím jako nereálné,“ vysvětluje třeba Jan Veleba, lídr koalice Strany práv občanů a Svobody a přímé demokracie Tomia Okamury.
S příkladem již uskutečněné úzké specializace přichází Libor Honzárek, společný lídr TOP 09 a Strany zelených. „Vhodným příkladem je dnešní kardiologické oddělení v Jihlavě a nebo oddělení hematologie a transfuziologie v Pelhřimově. Ale nedomníváme se, že by bylo správné některou z nemocnic předurčit jako hlavní centrální zdravotnické zařízení Kraje Vysočina,“ připomíná.
Že by mohly jednotlivé špitály na Vysočině mezi sebou lépe spolupracovat, ví i hejtman Jiří Běhounek (ČSSD), v jehož gesci je právě zdravotnictví.
„V kraji by mělo být zachováno pět okresních nemocnic. Od začátku ale říkám, že by se měly specializovat a úzce spolupracovat, hledat využití přístrojů a dohodnout se na tom. Zatím nespolupracují tak, jak bych si já představoval,“ konstatoval.
Zdravotní péči by prospělo společné jednání s pojišťovnami
Občanští demokraté se domnívají, že by z ekonomického hlediska zdravotní péči na Vysočině prospělo koordinované vyjednávání s majoritní pojišťovnou i ostatními pojišťovnami.
„Je to potřebný nástroj k tomu, jak dosáhnout vyšších úhrad za specializovanou péči. Společný postup v oblasti výdajů zdravotních zařízení by rovněž byl prospěšný, zejména pro snížení jejich nákladů,“ myslí si jednička na kandidátce občanských demokratů Zdeněk Geist.
Komunistický kandidát Milan Plodík ale namítá, že společný výběr dodavatelů nelze aplikovat ve všech případech.
KDU-ČSL zase upozorňuje na hrozbu sloučení nemocnic do jedné organizace s jedním vedením. „Vytvořilo by to zbytečný administrativní moloch a zhoršila by se i komunikace mezi vedením a personálem a motivace lékařů a sester. Jsem pro co největší možnou samostatnost jednotlivých nemocnic,“ upozornil Jaromír Kalina.
Ani jeden z oslovených lídrů osmi politických stran by nechtěl krajské nemocnice privatizovat.


description: Mrtvý řidič a dvě těžce zraněné spolujezdkyně, to je výsledek tragické dopravní nehody u Rynárce nedaleko Pelhřimova. Do jejich vozu v zatáčce vlétl pětapadesátiletý řidič jaguaru. Sám se zranil lehce.

title: Jaguar vlétl do protisměru, řidič protijedoucího auta na místě zemřel