description: Bob Dylan ve čtvrtek získal Nobelovu cenu za literaturu. Při této příležitosti odemykáme článek, který vyšel v Lidových novinách k jeho 75. narozeninám.

title: Bob Dylan: písničkář, který získal

maintext:
Jméno Bob Dylan se stalo málem synonymem slova písničkář. Evergreeny Blowin’ in the Wind, The Times They Are a-Changin’, Like a Rolling Stone nebo Knockin’ on Heaven’s Door znají lidé ze všech koutů světa.
Dylanův vliv ovšem přesahuje hudební i umělecký svět. Muzikant právem obdržel krom dvanácti Grammy či Oscara také Pulitzerovu cenu. Nemluvě o všelikých medailích (americká Prezidentská medaile svobody, francouzský Řád čestné legie), které mu nabízejí prezidenti a státníci.
Robert Allen Zimmerman měl vždy sklon k mystifikacím ohledně svého jména, původu, soukromí. Než vyšlo najevo, že pochází ze spořádané rodiny a jeho prarodiče utekli do USA z Oděsy před pogromy v tehdejší Ruské říši, rád si hrál na tuláka.
Jako teenager začínal v rock’n’rollových kapelách a za pianem napodoboval Little Richarda, než se během studií chopil kytary a přidal se k vlně amerického folkového revivalu. Díky sugestivním protestním písním se stal v první polovině 60. let důležitou osobností hnutí za občanská práva a protiválečným aktivistou.
Mnohokrát zdůrazňoval, že mu role mluvčího zástupů neseděla. Vyvlékl se z ní příklonem k rockové instrumentaci a osobnějším textům. A trval na svém, i když ho davy dřívějších příznivců označovaly za zrádce. Dokázal, že kvalita jeho písní je nadžánrová i nadčasová.
Podobně bez úhony přežil řadu dalších přemetů. Například stažení ze scény v roce 1966 kvůli motocyklové nehodě a návrat v podobě zpěváka ovlivněného country. Nebo obrat ke křesťanským písním na přelomu 70. a 80. let, kdy dočasně zavrhl celé svoje předchozí dílo.
Bob Dylan se představil také jako autor poezie i prózy, slušný filmový herec, výtvarník. Dlouhodobě se věnuje kresbě i malbě, ovšem před třemi lety udivil také výstavou kovových skulptur, kterou kritici hodnotili kladně. To vše stíhá neúnavný umělec provozovat během prakticky nepřetržitého koncertování napříč planetou.
Na posledních dvou albech se zpěvák věnuje interpretaci standardů tradičního amerického popu, jako by jeho vlastní autorský pramen momentálně neprýštil. Ovšem i retro dělá s vkusem a dokázal obhájit, proč mu evergreeny sinatrovské éry právě nyní hovoří z duše. Stále budí zvědavost, do čeho se mistr pustí příště.


description: Ivan Trojan za herecký výkon v roli Andrewa Maxwella v inscenaci Vzkříšení, kterou vytvořil v Dejvickém divadle v Praze, a Dušan David Pařízek za režii inscenace Kauza Schwejk v pražském Studiu Hrdinů byli mezi vítězi Cen Divadelních novin za sezonu 2015/2016. Ocenění byla předána v neděli 9. října večer v Divadle Alfred ve dvoře.

title: Ivan Trojan a Dušan D. Pařízek

fasttext_language: cs


description: „Překvapilo nás to, nemohli jsme si nic takového představit,“ komentoval osmaosmdesátiletý Jiří Brady po příletu do Prahy fakt, že prezident Miloš Zeman zrušil jeho vyznamenání. Minulou středu mu volal šéf hradního protokolu Jindřich Forejt, aby mu řekl, že obdrží 28. října řád T. G. Masaryka. Po schůzce Bradyho synovce, ministra kultury Daniela Hermana s dalajlamou, ale Hrad udělení ocenění zrušil.

title: Forejt nám sdělil, kolik lidí si můžeme pozvat, říkají manželé Bradyovi

maintext:
Věděli jsme, že je na Daniela tlak a připadá nám to hrozné, říkají manželé Bradyovi Kdy jste se poprvé dozvěděli, že máte z rukou prezidenta Zemana převzít řád TGM?
Ve středu, kdy nám volal Jindřich Forejt (ředitel protokolu kanceláře prezidenta – pozn. red.). Řekl, že Jirka dostane řád TGM, v hrubých obrysech naznačil, jak bude ceremonie probíhat, kdy začíná, jak dlouho bude trvat. Sdělil, že v pondělí zavolá a upřesní více detailů. Žádný harmonogram jsme ale emailem nedostali. Už to byla vlastně třetí Jirkova nominace, myslím, že ty předcházející byly v letech 2013 a 2014, ale to nám nikdy nevolali. Takže vás Jindřich Forejt přímo pozval?
Přímo neřekl, ať přijedeme, ale oznámil, že Jirka dostane řád, sdělil, kolik lidí si můžeme pozvat, jak to bude probíhat. A také nás upozornil, že máme být diskrétní. O zrušení návrhu jsme se dozvěděli z titulní strany Lidových novin. Nám konkrétně se nikdo neozval, prý nám zavolají v pondělí. Věděli jste, že na vašeho synovce Daniela Hermana měl prezident Zeman vyvíjet nátlak v souvislosti s jeho setkáním s dalajlamou?
Věděli jsme, že je na Daniela tlak a připadá nám to hrozné. Česká republika je naším domovem, mysleli jsme si, že to je demokratická země... Tohle by nás v životě nenapadlo. Máme dost zkušeností z války, že lidé odvraceli hlavu, když se dělo něco hrozného, nějaké bezpráví... Vždycky když se děje bezpráví, lidi se mají ozvat. Je špatně, když lidé mlčí a dělají, že se jich to netýká. Všichni víme, jak to dopadne, když je mlčící většina. Mysleli jsem, že tohle se dělo jen za války, že teď už je jiný svět. Co říkáte tomu, že vám vyznamenání chce udělit alespoň rektor olomoucké univerzity?
Jsem moc rád, nemůže být nic příjemnějšího, než dostat ocenění od vlastní země Jaký vás v České republice čeká program?
Pojedeme do Nového Města na Moravě a do Brna, máme tam přátele.


description: Zatímco loni se porota české – tedy té nejsledovanější – soutěžní sekce jihlavského festivalu dokumentárních filmů rozhodla neudělit žádnou hlavní cenu, letos byly oceněny filmy hned dva. „Každý z nich reprezentuje svébytný proud v české kinematografii,“ zdůvodnila své rozhodnutí porota, ve které letos zasedli Patrik Ouředník, Kamila Zlatušková, Jan Bušta a Karel Císař. Festival se konal od 25. do 30. října.

title: ,Já nejsem odlišný, to vy jste příliš stejní‘. Jihlavský festival ocenil filmy o autistech i Romech


description: O nákup jedné ze dvou „tajných“ nemocnic v Česku nemá nikdo zájem. Téměř prázdná čtyřpatrová budova odstřižená od centra čtyřsethlavé obce na Berounsku Hředle zeje prázdnotou a plány na její využití jsou v nedohlednu. Kvůli chybějícím nabídkám teď klesla cena nemovitosti – z původních 39 milionů je nabízena „jen“ za 34,2 milionu korun.

title: O ‚tajnou‘ nemocnici není zájem. Seriózní zájemci chybí i přes sníženou cenu

maintext:
Čtyřpatrová budova v uzavřeném oploceném areálu měla původně sloužit jako nemocnice pro případy, že by v Česka například vypukla epidemie. K tomu ale nikdy nedošlo.
Ani v současné době obří areál nikdo nevyužívá. Rozlehlé prostory zejí prázdnotou a působí poněkud depresivně. Ačkoli Úřad pro zastupování státu ve věcech majetkových vyzdvihuje dobrý stav budovy, do níž ročně posílá statisíce za údržbu, a strategickou lokalitu, nikdo o ni nejeví zájem. Kupec se dosud nenašel.
Páté kolo tendru
„V současnosti probíhá 5. kolo výběrového řízení s následnou aukcí. V předchozích kolech nepřišla žádná nabídka, přestože potencionální zájemci si budovu jezdili prohlížet, ve dvou předchozích kolech byla dokonce složena vratná kauce,“ uvedl pro server Lidovky.cz Radek Ležatka, mluvčí Úřadu pro zastupování státu ve věcech majetkových. Právě kvůli tomu, že se zatím nenašli žádní seriózní zájemci, klesla cena nemovitosti.
Nyní se tak prázdná nemocnice, o které teprve před pár lety obyvatelé Hředlí přestali spekulovat jako o utajované léčebně pro pacienty s prasečí chřipkou, nabízí za 34,2 milionu korun místo původně stanovených 39 milionů. Jenže čas, do kdy je možné podávat nabídky, se krátí. Poslední možný termín je 4. listopadu do deváté hodiny ranní.
V areálu nevyužívané nemocnice postavené v sedmdesátých letech minulého století se nachází vybavení v celkové hodnotě 1 890 000 korun. To musí kupec převzít společně s budovou. „Převzetí těchto movitých věcí bude do vlastnictví kupujícího převedeno samostatnou kupní smlouvou,“ doplnil Ležatka.
Serveru Lidovky.cz se před nedávnem podařilo nahlédnout do útrob vybydlené budovy, o níž nemá téměř žádné informace ani starosta obce.„O nemocnici kolují nejrůznější fámy a legendy,“ řekl tehdy hned na úvod prohlídky Ondřej Kuropata z úřadu, který se stará o majetek státu. V obci se mluvilo také o využití budovy pro uprchlíky v době migrační krize. Nejdivočejší historky dokonce zmiňovaly UFO.
Zahrádka paní správcové
Za zdmi udržované budovy se přitom dlouhé roky jen skladovalo základní nemocniční vybavení – od roušek a ampulek přes léky, až po lůžka pro pacienty. Těch byly podle správkyně objektu, která bydlí v levém křídle budovy přes čtyřicet let, stovky až tisíce.
Stát prodává za 45 milionů jeden z posledních volných pozemků v centru Prahy
„Neměli jsme to ani kam dávat, budova praskala ve švech, všechno jsme museli evidovat a pravidelně kontrolovat,“ popsala správkyně objektu, která v areálu bydlí, jaká byla náplň její práce.
Podle dochovaných záznamů nebyl v záložní nemocnici nikdo operován, ani se tam nikdo neléčil. Kdyby vypukla pandemie, budova rozdělená do nespočet sterilních místností byla podle úředníků kdykoli připravena na krizový plán. Každá místnost měla předem předem jasně vymezený účel.
„Dovezlo by se sem zařízení a nemocnice by mohla v podstatě hned fungovat,“ nastínil Kuropata někdejší plány ministerstva. Ještě donedávna ale platilo v souvislosti s chodem budovy přísné informační embargo, které vyhlásili dřívější správci, tedy ministerstvo zdravotnictví a a dnes již neexistující Zdravotnické zabezpečení krizových stavů.
Naposledy se úředníci k Hředlím v úvahách vrátili před zhruba deseti lety, když hrozila epidemie prasečí chřipky. Nemocnici ale nikdy neuvedli do provozu. Nebyl důvod.
V prvním patře rozlehlé budovy jsou nyní prázdné sály, další místnosti jsou „zdobeny“ zelenými kachličkami, petrolejovými lampami a umyvadly s kohoutky pečlivě zabalenými do igelitu. Skromné vybavení nemocnice čítá dále operační lampy spuštěné ze stropu či sprchy před vstupem do jednoho ze sálů. Nic z předmětů nejeví známky opotřebování. Někde se dokonce pod nánosem prachu a pavučin povalují i originální štítky s popisem předmětů. Techniku pak zakrývají dřevěné bedýnky.
V suterénu měla být kuchyně a sklady materiálu, ve prvním patře sály a ordinace, poslední dvě poschodí byla určena jako lůžková. Počítalo se s pěti stovkami lůžek, krizové plány ale zmiňovaly i vyšší číslo.
Opiáty i krevní plazma
Ve skladovacích místnostech pak byly uloženy například zásoby krevní plazmy či opiátů, kvůli čemuž museli správci budovy jezdit na školení do Prahy. „Pak se to ale začalo všechno odvážet pryč, léky do nemocnic a zbytek nevím, to jsme neřešili,“ uvedla správkyně objektu.
Po revoluci se hředelský areál ještě na nějaký čas proměnil ve vojenský sklad. I takový materiál už byl ale odvezen. Detaily ovšem nejsou ani v tomto případě známé. Do budovy se nikdo kromě šesti lidí hlídajících budovu a úředníků desítky let nepodíval. Právě nedostatek informací zapříčinil bohatou fantazii místních.
Reportérům serveru Lidovky.cz se do nemocnice podařilo dostat až poté, co úřad rozhodl o tom, že budovu s vlastním heliportem a dvouhektarovým pozemkem prodá. Státní instituce totiž totiž neměly o nevyužívané zdravotnické zařízení zájem a ministerstvo již přestalo počítat s plánem záložní nemocnice.


description: Policisté obvinili pět lidí, kteří byli v pondělí zadrženi v Kladně, z korupce a zneužití pravomoci. Jsou podezřelí z toho, že umožňovali získat řidičský průkaz například bez absolvování většiny povinných jízd nebo bez splnění testů. Mezi obviněnými jsou všichni tři zkušební komisaři z kladenského magistrátu a dva zástupci autoškol.

title: Policie v Kladně obvinila tři komisaře


description: O komediálním snímku Toni Erdmann devětatřicetileté německé režisérky Maren Adeové se mluví v superlativech už od jeho premiéry v hlavní soutěži letošního festivalu v Cannes. Mimořádný je nejen proto, že trvá skoro dvě a tři čtvrtě hodiny a ani na chvíli nenudí.

title: RECENZE: Co by otec pro svou dceru neudělal aneb Proč je Toni Erdmann nadstandardní filmový zážitek

maintext:
Spolu s dobrou pověstí Toniho Erdmanna se traduje i povzdech jeho režisérky nad tím, že během práce na filmu ztratila jistotu, zda vůbec točí komedii: „Během natáčení jsem říkala producentovi – myslím, že to bude velmi, velmi smutný film. Je mi to hrozně líto: vím, že jsme to prodávali jako komedii.“ Důvěru v to, že film je ve skutečnosti radostný, jí prý vrátily až jednoznačné reakce publika.
VIDEO: Trailer k filmu Toni Erdmann Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Snímek Maren Adeové skutečně je komedie – a povedená. Ale zároveň obsahuje tolik znepokojivé esence, že jej nelze jen prosmát. Sám titulní Toni Erdmann není vůbec jednoznačná figura: je to fantom, který se zrodil z téměř manické touhy žertovat, ale také z velké osamělosti a bolesti. Ono jméno si pro své alter ego vymyslel stárnoucí učitel hudby Winfried Conradi, který s lehkým zděšením zjišťuje, kam to dotáhla jeho dospělá dcera Ines: ne že by nebyla úspěšná, naopak. Zastává významný manažerský post v nadnárodní poradenské firmě a momentálně pracuje v Bukurešti, kde její společnost usiluje o podíl na restrukturalizaci rumunského těžebního průmyslu – tedy rozhodně nic žertovného.
Kanadské žertíky
Winfriedovou životní vášní jsou naopak kanadské žertíky, zejména v podobě nejrůznějších převleků: lze si představit, že jeho okolí jich má za ta léta plné zuby. Zastydlý vtipálek by ale nejspíš raději umřel, než by se svého přístupu k životu vzdal.
Nezapnutelné šaty odstartují klíčový zlom ve filmu Toni Erdmann.... Peter Simonischek jako Winfried/Toni
Jistě byly časy, kdy se Ines k jeho vylomeninám ráda připojovala, ty doby jsou však dávno pryč. A toto vědomí na Winfrieda dolehne obzvlášť těžce poté, co mu zemře jediný společník, starý, slepý pes. Winfried se neohlášen vydává za Ines do Bukurešti s nadějí, že ji vysvobodí ze zakletí odlidštěného, neurotického korporátního světa a připomene jí přirozené kořeny prostého štěstí. Winfrieda pohání naděje, že tam někde uvnitř odcizené Ines má svého starého dobrého, potrhlého spojence... A když se k němu neprobojoval pod svou vlastní identitou, možná se to podaří někomu ještě mnohem bizarnějšímu – ne uvěřitelnému hochštaplerovi jménem Toni Erdmann, který se vydává za personálního kouče a německého ambasadora a vstupuje Ines do života v těch nejnevhodnějších situacích. Toni Erdmann „opruzuje“ u manažerských jednání své dcery iv jejím společenském životě tak důkladně a netaktně, až tyto umělé události zbaví veškeré předstírané důstojnosti a závažnosti.
Stalker, nebo zachránce?
Winfriedovo odhodlání je obdivuhodné, ale také poněkud sporné: ani divák si dlouho nemusí být jistý, zda je mu Winfried tak docela sympatický, když se obsedantně, možná i sobecky vlamuje do života své dávno dospělé dcery. Jeho vtipy jsou na úrovni puberťáka a dětinsky se jeví i jeho úpornost. Lze vůči němu cítit soucit, případně i lehký odpor. Jenomže studie osamělého, „vystíhovaného“ života manažerky Ines dává Winfriedovi čím dál víc za pravdu a snímek nezadržitelně směřuje k jeho rehabilitaci i ke kýžené katarzi. Ty dvě a tři čtvrtě hodiny jsou potřeba právě na to, aby se tenhle dramatický přerod odehrál jaksi doopravdy, ne jen v účelové zkratce.
Ines na večírku nečekaně vystřihne píseň Whitney Houston Greatest Love of All.
Peter Simonischek je jako Winfried/Toni věrohodně „střelený“ i vnitřně smutný, hlavní hvězdou filmu je ovšem skvělá Sandra Hüllerová jako ambiciózní, prací posedlá predátorka nadnárodního byznysu, v níž se proti její vůli probouzí dcera svého otce. Za mnohé skvostné scény jmenujme obdivuhodný výkon při interpretaci písně Whitney Houstonové Greatest Love of All. Za pozornost stojí sugestivně ztvárněné prostředí nadnárodního poradenského byznysu a jeho lokální odnože – snaživá rumunská asistentka Anca (Ingrid Bisuová) je vedle Ines další dojemnou ženskou postavou, jež o svém smutku ale ještě neví.
Humor ve filmu spolehlivě zabraňuje případnému předávkování sentimentem – ale nepřebíjí důležité vážné tóny. A také se tu nepředstírá žádný definitivní happy end. Proto je Toni Erdmann nadstandardní filmový zážitek.


description: Andrej Babiš vyrábí buřty a je mu úplně jedno, kdo ty buřty kupuje. Hlavně když jich kupuje hodně. My nabízíme buřty určitého typu. Jen ti, kdo věří těmto buřtům, mohou být našimi voliči, říká lídr TOP 09 Miroslav Kalousek. Doufá, že se strana dostane do všech krajských zastupitelstev.

title: Kalousek: Téma migrace ve volbách je legrační. V zemi, která není zasažena, je k uprchlíkům největší odpor

maintext:
LN: Co bude hlavním tématem krajských a senátních voleb?
Těžko můžu odhadnout, co bude důležité pro voliče, priority jednotlivých regionů se liší. Ale můžu říci, co je důležité pro nás. V krajských volbách chceme požádat voliče, aby nám pomohli definitivně se vypořádat s vlivovými skupinami, které vznikly kolem krajů v dobách opoziční smlouvy a udržely si svůj vliv na všechny další politické reprezentace. A je klíčové, aby nám voliči v Senátu pomohli vytvořit většinu, která zablokuje rozšiřování jednotlivých bodů Seznamu nesvobody, kterých je neuvěřitelné množství a tvoří občana závislého na státní moci a omezuje jeho svobodu.
LN: Na Seznamu nesvobody stavíte svou kampaň. Můžete přiblížit, o co se jedná?
Hájíme lidi, kteří chtějí být svobodní a mít stát jen jako nezbytný servis ve věcech, na které sami nestačí. Například v oblasti obrany, vzdělávání nebo budování infrastruktury. A nepřejí si, aby je stát omezoval. Koalice lidovců, ČSSD a ANO ale za tři roky dokázala připravit desítky zákonných i podzákonných norem, kterými omezila svobodu každého z nás a prolomila dosud neprolomitelná tabu – třeba domovní svobodu. Také zavedla desítky fízlovacích registrů a učinila občana desetkrát víc závislého na státní vrchnosti. Tohle je naše velké téma, tohle chceme zastavit a zrušit.
LN: Je to ale téma, s kterým můžete uspět? Protože stavíte třeba na kritice Elektronické evidence tržeb, kterou ale občané v průzkumech hodnotí vesměs pozitivně.
Nelze vyhovět všem lidem, proto nabízíme náš program těm, kteří chtějí být svobodní. Jsme jasně ideově vymezená strana, která chápe politiku úplně jinak než Andrej Babiš (ministr financí a jeden z propagátorů EET – pozn. red.). On vyrábí buřty a je mu úplně jedno, kdo ty buřty kupuje. Hlavně, když jich kupuje hodně. My nabízíme buřty určitého typu. A říkáme: jen ti, kteří věří těmto buřtům, mohou být našimi voliči. Protože pokud si přejete větší buzeraci, větší závislost na státu, tak mi vám to neumíme nabídnout.
Tyto volby budou samozřejmě i testem toho, kolik lidí ve společnosti takhle uvažuje. Pokud si většina nepřeje být svobodná, dává přednost „hrncům egyptským“ před odchodem za svobodou, pak ten úspěch nemůže být velký. Ale to nás nezbavuje odpovědnosti svobodu bránit.
LN: Budou tedy volby i testem, jestli má TOP 09 šanci na naší politické scéně přežít?
Počkejte, přežít? Já vám nerozumím. TOP 09 je jasně definovaný, úspěšný subjekt na politické scéně. Byl spoluvítězem evropských voleb, uspěl už ve dvou volbách do Poslanecké sněmovny...
LN: Ptám se záměrně provokativně. Hovořím o tom, že v minulých krajských volbách jste se nedostali do všech zastupitelstev, v přidružených senátních volbách jste nezískali jediné křeslo v horní komoře a celostátní preference TOP 09 se v současnosti pohybují v rozmezí 6 až 8 procent. Má strana sílu tenhle trend zvrátit?
Záleží na tom, o jakém mluvíme trendu. TOP 09 jako relativně mladá strana je slabší v komunálních a regionálních volbách, zároveň je ale velmi úspěšná ve volbách celostátních. Poslední celostátní volby byly do Evropského parlamentu a tam jsme byli jen pár desetin za vítězným ANO a máme stejný počet mandátů. Jsme jedním z favoritů celostátních voleb, to prostě zůstává.
Ale máte pravdu, že jsme v posledních krajských volbách neobsadili všechna krajská zastupitelstva. Pro nadcházející volby je proto naším cílem být přítomni ve všech. Pevně věřím, že se nám to podaří. V každém případě bude výsledek těchto voleb dobrým startem do voleb poslaneckých. A jsme si jisti, že v nich uspějeme. Protože svobodomyslných voličů na celostátní úrovni není zase úplně málo.
LN: S kým jste ochotni tvořit krajské koalice a s kým naopak ne?
Vyloučeni jsou komunisté a extremisté. A podle volebních výsledků uděláme všechno, abychom nebyli v koalici s ANO, protože ho nepokládáme za účastníka svobodné soutěže politických stran, ale sílu, která tu svobodnou soutěž chce zničit. Na druhou stranu v krajských koalicích to nevidím tak striktně jako ve vládě. Co se týče vládní účasti, tam je naprosto vyloučené, aby TOP 09 kdy spolupracovala s ANO. My bráníme liberální demokracii, kterou chce hnutí ANO do značné míry zničit a udělat z ní korporativní autokratické zřízení. V krajích, kde hlavním úkolem není celostátní normotvorba, tak tam takhle striktní být nechci. Ale často opakuji svůj osobní názor, že bych si velmi nepřál, abychom byli účastni v jakékoli koalici s hejtmanem, který bude z politické divize Agrofertu. (Kalousek tímto termínem označuje hnutí ANO – pozn. Red.)
LN: Nakolik si myslíte, že do krajských voleb promluví celostátní téma migrace?
Samozřejmě hodně, což je zejména v případě ČR velice legrační. Někdo spočítal, že je u nás 8,61 kandidáta protiislámských a protiimigračních uskupení na jednoho uprchlíka. Nechci ten problém nijak podcenit, jen chci říct, jak je absurdní, že v zemi, která tím zasažena není, je největší odpor k uprchlíkům ze všech zemí EU. Na to je jednoduchá odpověď - je tady příliš mnoho populistických politiků, kteří to téma zneužívají. Je to nejstarší politický trik všech populistů. Nejprve vás k smrti vyděsí a pak vás ujistí, že pouze oni mají recept, jak vás ochránit. Je to faul, není to fér, dělají to politici ve všech zemích, ale v ČR je to obzvlášť rozšířený sport, zejména proto, že ho s oblibou pěstuje prezident republiky.
LN: Jaký cíl jste si vytyčili pro senátní volby?
V minulých senátních jsme měli čtyři skvělé kandidáty ve druhém kole, ani jeden v něm neuspěl. Teď věřím, že tu smůlu vyvážíme a ti, kteří se probojují do druhého kola, a určitě jich nebude úplně málo, zase o pár desítek hlasů na té pásce budou první.
LN: Jak se vypořádáváte s rozchodem s hnutím Starostů a nezávislých, s nimiž jste dlouhodobě spolupracovali a kteří vám dodávali podhoubí regionálních osobností?
On to takový rozchod není, protože v poslaneckém klubu fungujeme pospolu a ta spolupráce je skvělá. Původní záměr byl jasný. Regionální hnutí, které není jasně ideově vymezené, bude mít svého partnera, kterého bude podporovat v celostátních volbách a posílí ho. A myslím, že tenhle projekt byl skvělý, životaschopný. Ale narazil na osobní ambice několika lidí z vedení STAN, kteří sní o tom, že z regionálního hnutí bude celostátní silný subjekt. Nezbývá než to respektovat. Myslím si, že je to krátkozraké, že je to drobení sil, ale respektuji to. A přeji jim hodně štěstí.
LN: V jaké kondici je podle vás česká politická pravice?
K zodpovězení téhle otázky je třeba nejprve pojmenovat si ten termín. Se zájmem jsem si přečetl názor pana prezidenta Václava Klause, že tady česká pravice není. Což říká člověk, který pod pojmem pravicová politika rozumí národní socialismus se silnou vazbou na Kreml. Takhle já pravicovou politiku nevidím. Nebyl jsem schopen vnímat jako pravicovou politiku jeho odpor k privatizaci bank, deregulaci nájemného... On byl svým způsobem geniální marketér, který dokázal prakticky prováděnému národnímu socialismu dát nálepku pravicové politiky. Na západ od nás se té politice říká konzervativní - pravicový je nadávka.
LN: Není na čase pokusit se o integraci pravice, abyste nedrobili síly jako dosud?
Spolupráce s ODS je velmi úzká, funguje dobře a obě strany si toho dokážou vážit. Za posledních 25 let v politice si nepamatuji, že by někdo dokázal s tak málo hlasy vytvořit tak efektivní opozici v Poslanecké sněmovně, jak to dokázaly naše dva kluby. Ale současně nemá smysl zapírat, že integrace těch subjektů není možná, protože ODS říká: Pokud v rámci EU, tak pouze ve vedlejším pruhu. A já jsem ještě nikdy nejel po dálnici ve vedlejším pruhu, aniž bych po čase narazil na ceduli exit. A my na tuhle ceduli narazit nechceme.
Prozápadní orientace a členství v EU je tou nejodpovědnější alternativou pro ČR, byť ne ideální, ale ideální řešení neexistují. Často z legrace říkám, že můj vztah k EU je jako po 30 letech manželství. Třikrát denně byste ji zabil, ale dobře si uvědomujete, že jakákoli jiná alternativa je daleko horší. Tohle přesně je vnímání, které má mít odpovědný pravicový politik.
VIDEO: Dienstbier s Kalouskem se obouvali do Babiše Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
LN: Náhled na členství v EU je tedy tou hlavní překážkou, která vám brání ve spojení sil?
Podívejte, v případě ODS máme obrovský průnik programů, zejména v obraně liberálního demokratického prostředí. Ale nesouhlasím s výkřiky některých významných politiků ODS, teď mám na mysli pro změnu Václava Klause mladšího, že je třeba okamžitě opustit Evropskou unii. No dobře, to samozřejmě můžeme. A pak se přimkneme k velkému slovanskému dubisku, což už tady před 150 lety prosazovali někteří národovci. Když jsme se o to pokusili, tak to dopadlo naprosto tragicky.
Rozdíl mezi TOP 09 a občanskými demokraty je vyjádřen už tím, že ODS se poměrně aktivně odtrhla od nejsilnější evropské frakce, Evropské lidové strany. A spolu s britskými konzervativci a některými už opravdu náckovskými stranami vytvořili jednu frakci v EU. V ODS je možné náhle říkat, že je nutné okamžitě vystoupit z unie.
Kdyby významný politik, člen mé stínové vlády, řekl, že je okamžitě potřeba vystoupit z EU, tak by byl požádán, aby vystoupil z mé strany. V ODS je tohle velmi populární a frekventovaná dikce. A to je ten zásadní rozdíl mezi námi.
LN: Kdo z nedávných předsedů ODS vám byl bližší: Mirek Topolánek nebo Petr Nečas?
Lidsky bezpochyby Topolánek. S ním bylo možné říci si i nepříjemné věci otevřeně. S Petrem Nečasem to v zásadě nešlo. Nikdy jsem si to nebral osobně, protože jsem věděl od jeho ministrů z ODS, že i oni měli zásadní problém zjistit, co vlastně jejich premiér chce (směje se). Domnívám se, že zatímco Topolánek byl skutečný lídr, se všemi přednostmi a chybami, tak Petr Nečas faktickým lídrem nebyl.
LN: Byl jste členem jejich vlád, obě skončily neslavně a po jejich působení se pravice ve vnímání občanů propadla. Cítíte za to spoluodpovědnost?
Cítím spoluzodpovědnost. A nejen za to. I s dobou, kdy jsem působil jako vysoký státní úředník, jsem v politice 27 let. A za celé to období cítím velkou odpovědnost, za všechny ty chyby, které se staly. A cítím velkou hrdost na to, co se za ty roky podařilo. Demokracie je chybující. Nemýli se jenom diktátoři. A přicházejí-li diktátoři, kteří říkají, že těch 27 let zpátky bylo všechno špatně a teď to musíme totálně změnit a všude dosadit jenom nechybující generální ředitele firem, tak tady cítím obrovskou výzvu sám pro sebe i pro stranu, které mám tu čest předsedat, podobným diktátorům zabránit tenhle názor realizovat. Protože z historie víme, jak to vždycky dopadlo.


description: Evropská unie ostře odsuzuje násilí na civilistech, kterého se dopouští režim prezidenta Bašára Asada a jeho ruský spojenec v obleženém syrském městě Aleppo, a žádá jeho okamžité zastavení. Na noční tiskové konferenci po prvním jednacím dni říjnového summitu EU to novinářům řekl předseda unijních schůzek Donald Tusk.

title: Summit EU odsoudil násilí v


description: Málokterá věc dokáže Brity rozhodit víc, než když se musejí vzdát některých svých tradičních zvyků. Mezi ně patří i obliba pomazánky z kvasnicového extraktu s názvem Marmite. Od čtvrtečního odpoledne není možné pochoutku, kterou – jak zní reklamní slogan – „polovina Britů miluje a druhá nenávidí“, objednat v online shopu největšího obchodního řetězce Tesco.

title: První hmatatelný důsledek brexitu. Z regálů zmizela populární pomazánka Marmite


description: Francouzské úřady začaly v pondělí od osmi hodin ráno likvidovat uprchlický tábor v Calais, přezdívaný „džungle“. Podle odhadů žilo v nevyhovujících podmínkách 6 až 8 tisíc migrantů, kteří mají být rozvozeni do 454 uprchlických center po celé Francii. „Operace pravděpodobně proběhne během jednoho týdne,“ uvedl deník Le Monde. „Ke čtvrté hodině odpolední tábor opustilo více než 1600 migrantů. Cílem bylo během prvního dne evakuovat až 2400 osob,“ doplnil Le Monde.

title: Jak probíhala evakuace


description: Jiří Brady by státní vyznamenání, pokud by mu ho chtěl prezident Miloš Zeman nakonec udělit, nepřijal. Bradyho synovec a ministr kultury Daniel Herman (KDU-ČSL) to dnes řekl v České televizi. K ocenění Bradyho, který prošel nacistickými koncentračními tábory, Zemana vyzval premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) a další politici.

title: Ministr Herman: Brady už vyznamenání od Zemana nechce

maintext:
Jiří Brady tvrdí, že ho Hrad 12. října informoval, že bude vyznamenán Řádem T. G. Masaryka. Poté, co se Herman sešel s dalajlamou, už Brady v seznamu oceněných není.
„Pokud od svého strýce vím, tak i kdyby se to stalo, tak on už by takovéto vyznamenání nepřijal,“ řekl Herman v ČT na žádost o komentář k Sobotkově sobotní výzvě k ocenění Bradyho. Vyznamenání Bradyho by bylo nejlepším a nejelegantnějším řešením situace, připojil se dnes předseda Sněmovny Jan Hamáček (ČSSD). Obdobný názor jako Sobotka a Hamáček zastává vicepremiér a předseda KDU-ČSL Pavel Bělobrádek.
Herman také upřesnil, kdy a jak mu Zeman řekl o tom, že může zrušit Bradyho vyznamenání. Jejich rozhovor se podle Hermana odehrál 8. září venku na platformě na schodišti slovenského velvyslanectví.
„Tam mi prezident republiky Miloš Zeman řekl, že moji nominaci schválil, ale pokud se setkám s tibetským dalajlamou, taž že ji zruší. Takto to přímo formuloval,“ uvedl ministr kultury. Pražský hrad to popírá.
U stolu s Hermanem a Zemanem byli na slovenském velvyslanectví takéministři dopravy Dan Ťok (za ANO) a průmyslu a obchodu Jan Mládek (ČSSD), debatu o udělování státních vyznamenání či Bradym ale podle svých vyjádření neslyšeli. Herman dnes uvedl, že jestli ostatní jeho rozhovor se Zemanem slyšeli, nemůže vědět. Byli blízko, ale mluvili i mezi sebou, řekl ministr kultury.
Osmaosmdesátiletý Brady by měl vystoupit na Staroměstském náměstí, kde se v pátek 28. října koná od 18.30 alternativní oslava státního svátku. „Pan Brady přislíbil účast. tak jestli mu to zdraví dovolí, tak přijde,“ sdělil LN Petr Gazdík, místopředseda sněmovny a šéf STAN.
Studenti organizují vzpomínkovou akci na počest Bradyho Studenti středních škol, zapojení do projektu Terezínská štafeta, uspořádají v úterý 25. října od 16.30 vzpomínkovou akci, koncert, JIRKO, DĚKUJEME. NEMLČÍME. Událost na Strossmayerově náměstí uctí památku dětí vězněných v terezínském ghettu za druhé světové války, mezi které patří i Jiří Brady.
Na akci také předá Bradymu ocenění prorektor Univerzity Karlovy Martin Kovář. Akademického ocenění za svou práci se Brady dočká také od Univerzity Palackého. Škola reaguje na to,že mu Hrad neudělí státní vyznamenání. Okolnosti předání ocenění od Univerzity Palackého se podle rektora zatím ladí. O ocenění Bradyho uvažují také představitelé Brna.


description: Pražský pěvecký gay sbor Doodles měl vystoupit jako host na koncertě Lucky Voice Band začátkem října v Emauzském klášteře. Když ale tamní Benediktinské opatství zjistilo, že Doodles tvoří homosexuálové, pronájem prostor zrušilo. Zpěváci už našli jiné místo. I tentokrát jde však o církevní prostor.

title: V Emauzském klášteře vystoupit nesměli. Gay soubor nyní našel jiné církevní místo


description: Jako ideální cíl krajských voleb si Pavel Bělobrádek vytyčil návrat lidovců do všech zastupitelstev. Na ambici má vzhledem k dosavadním výsledkům nárok – když se strany v roce 2010 ujal coby předseda, byli lidovci zadlužení a mimo sněmovnu. Teď mají účty v pořádku a sedí ve vládě. Další metou je přesvědčit víc Čechů, že nemusí chodit do kostela, aby volili lidovce.

title: Většina krajů neprosperuje, ale

maintext:
LN Do voleb jdete s heslem „Chceme silný kraj“. Co to přesně znamená? Posilování kompetencí?
Především si představujeme, že odejdou slabé, hlavně rudooranžové krajské koalice. Většina těch krajů rozhodně neprosperuje, ale mají na víc. Náš program je postavený tak, aby kompetence, které kraje skutečně mají – což nejsou ani poplatky ve zdravotnictví, ani migrace –, skutečně využívaly. Až na výjimky jsou daleko za svými možnostmi. A je to i tím, kdo sedí v radách.
LN Za jakými možnostmi?
Máte nějaké kompetence, možnosti a finanční prostředky. Záleží, co s tím uděláte. Buď potenciál využijete, nebo ne. Podle mě není využit dostatečně.
LN A jaké jsou tedy krajské kompetence, které chce KDU rozvíjet?
Samozřejmě je to rodina. Stát by měl jít napřed v tom, co je velkou bariérou pro skloubení mateřství a zaměstnání. Proto chceme, aby na krajských úřadech a ve firmách byly možné ve větší míře částečné úvazky a flexibilní pracovní doba.
Zabýváme se také intenzivně otázkou sucha a záplav, problém s vodou je oboustranný. Jednou je jí moc najednou, podruhé dlouhodobě málo. Pak je to i otázka sociálních služeb, velmi podporujeme, aby lidé, kteří se o sebe už nemohou postarat, byli v rodinném prostředí. Tedy menší důraz na ústavní péči a více terénních služeb, rozvoj domácí hospicové a paliativní péče. Jako prevenci chápeme podporu etického vzdělávání. Kraje zřizují střední školy a určitě je mohou metodicky vést, apelovat, aby se etické výchově věnovaly. Dnes už ne všechno mladí lidé dostanou v rodinách, je třeba s nimi diskutovat.
LN Projížděla jsem nedávno několika kraji a nikde jsem neviděla lidovecký billboard. Je to jen dojem, že jich ubylo, nebo jste přesunuli těžiště kampaně jinam?
Nikdy jsme nebyli billboardoví. KDU-ČSL i koalice, v nichž na krajích kandidujeme, voliči už znají. Je rozdíl v marketingu, když uvádíte na trh novou značku, kdy musíte všechny upozornit na to, že vůbec existujete. O nás to lidé vědí. A druhá věc je, že se skutečně soustředíme na jiné formy. Do kampaně dáváme poměrně málo peněz, nechali jsme na krajích, jak si to zváží, ale centrálně jsme billboardů moc nenakoupili. Máme výhodu, že máme desítky tisíc členů a příznivců, kteří jsou velmi ochotní přidat ruku k dílu, používáme jejich angažovanost, což považuji za smysluplné. Myslím, že se utrácení za kampaň přeceňuje.
LN Kolik jste na kampaň vydali?
Deset milionů na krajskou a pět milionů na senátní.
LN Co budete považovat za úspěch v obojích volbách?
Posílení. Více krajských mandátů a návrat v prioritních krajích, což je třeba Středočeský nebo Plzeňský, šance je podle mě i v Libereckém a Karlovarském kraji. Rádi bychom se dostali do zastupitelstev ve všech krajích.
LN A v senátních?
Tam obhajujeme dva kandidáty KDU-ČSL a Miluši Horskou, která je v našem klubu, ale kandiduje za politické hnutí Nestraníci. Vše, co bude nad tři, je úspěch. Máme velkou šanci stát se druhým nejsilnějším klubem v Senátu.
LN Regiony, které jste vyjmenoval, jsou současně ty, kde si nejvíc věříte?
Ne, to jsou ty, kde bychom se měli vrátit do zastupitelstev. My jsme tradičně silní na Vysočině, na Moravě a ve východních Čechách. Nepřeceňuji průzkumy, ale v některých krajích máme i šanci vyhrát.
LN Starostové a nezávislí hovoří o krajských volbách jako o testu své volební přitažlivosti, podle toho se pak zamyslí, jestli si vyberou nového partnera místo TOP 09 do sněmovních voleb. V některých krajích kandidujete společně. Vnímáte to také jako test možné předvolební koalice do sněmovny?
Kandidujeme společně jen v jednom kraji, což je daleko méně, než to nejprve vypadalo. Mě to trošku mrzí, protože ty koalice by měly daleko větší potenciál. Krajské volby budou určitým testem. Vždycky to může skončit na osobních ambicích, penězích, programu, nášlapných min je celá řada, ale další debatě se nebráníme. Smysl by měla i větší integrace ve středopravém prostoru, který je rozdrobený, podobně na to trpěla i Slovenská republika. Zatím to ale naráží na personální i ideové limity. Smysl dává fúze lidí, kteří mají společný zájem a dobrou vůli. V této chvíli nevidím moc subjektů, které by mělo smysl s KDU-ČSL fúzovat, zatím má smysl personální spolupráce.
LN V celorepublikových průzkumech se KDU pořád drží kolem sedmi procent. Preference neklesají, ale ani nerostou. Jak si to vysvětlujete?
Dobrá zpráva je v tom, že i když jsme šli do poněkud kontroverzní koalice, voliči nám neodcházejí. Dokážou ocenit naše fungování v koalici, pro část z nich to byl riskantní krok, navíc je důležité, že tyto voliče upevňujeme. A teď nastává fáze, kdy bychom měli oslovit více lidí. Jsem přesvědčen, že mnoho z nich ještě uvažuje a není rozhodnuto. Myslím, že u taktických voličů, kteří o své volbě přemýšlejí a nesklouzávají k povrchním heslům, máme potenciál vysoký.
LN Jak vysoký?
Není podstatné spekulovat, jestli budeme mít osm, nebo devět procent, to už je pak stejně věc propočtu mandátů. Důležitý je trend, abychom postupně přestali vadit větší části společnosti, aby si říkala, že má smysl nás volit a že to není nepatřičné. Je tu pořád bariéra. Lidé mi občas říkají: „Víte, ale já nechodím do kostela.“ Čímž myslí: „I když oceňuji, jak to děláte, nesmím vás volit.“ Postupně se nám daří odbourávat, aby nás lidé nevyřadili z osudí už předem. Zodpovědná solidarita křesťanských demokratů není nic, co by mělo lidi odpuzovat, bez ohledu na to, jestli jsou věřící. Věřící, nevěřící – hlavně myslící.
LN Daří se v tomto ohledu KDU-ČSL dostatečně prodávat své úspěchy ve vládě?
Tady samozřejmě platí, že vyšší bere. Když jdete na tiskovku, premiér se ujímá slova jako první. Jsme až třetí otloukánek vzadu, ale zároveň si myslím, že lidé oceňují, jak vládu stabilizujeme. Vezměte si, kolik už tu bylo krizí a nepřekonatelných překážek, a podívejte se, jak jsme se k tomu postavili. Podařilo se nám v mnoha případech situaci zklidnit, racionalizovat, a dokonce najít řešení. Část voličů to oceňuje, část ne – ta chce slyšet rychlé řešení, vidět, kdo je alfa samec, tomu to hodit a moc u toho nepřemýšlet. Pořád je tu ale skupina lidí, která vidí, že bez nás by to bylo horší.


description: Pan Demčík žil na Podkarpatské Rusi a v roce 1940 utekl za „bratry Slovany“ do SSSR. Jako špion skončil v sovětském lágru plném vší. Přežil jen zázrakem a díky pomoci jiných. Po přepadení Sovětského svazu Hitlerem se vydal na cestu do Buzuluku za vznikající československou jednotkou. Cestou byl opět zatčen a musel zakopávat rozkládající se mrtvoly. Po válce se stal vojákem a odešel až po okupaci v roce 1968.

title: Pomůžu bratrům Slovanům, radoval se Jan Demčík. A co je to Slovan? ptal se důstojník NKVD

maintext:
Pan Demčík se narodil 15. 2. 1913 na Podkarpatské Rusi v obci Voloské. „Před válkou jsem až do konce okupace maďarskou armádou dělal u finanční stráže na československo-polské hranici v Karpatech v obci Brustury.“ Po Mnichovu byla domovina pana Demčíka okupována Maďarskem, pamatuje si dokonce jméno muže, který jej odzbrojoval – Kiš.
Třináctého srpna 1940 odešel s několika dalšími přáteli na pohraniční hájovnu ke známému lesníkovi (vydávali se za turisty), který jim pak ukázal další cestu do SSSR. „Já jsem byl nejstarší z nich, nejzkušenější, měl jsem za sebou základní vojenskou službu u pěšího pluku 16 v Prešově, zkušenosti jsem měl i z pohraniční služby. Když jsme ale vyrazili, začalo pokapávat – těžko někomu vysvětlit, co je to karpatský horský déšť.“ Promočeni na kost mířili k sovětské hranici. Po celodenním pochodu večer déšť ustal – a „my jsme ale de facto byli nad vesnicí, odkud jsme vyšli...“ Mládenci tak alespoň věděli, kam zalézt a kde mohou bezpečně rozdělat oheň.
Probudili se mokří, ale žízniví. „Kde jsme viděli nějakou rosu na listí nebo jahody, maliny, to jsme hltali, abychom v sobě měli nějakou tekutinu.“ Tento druhý den útěku se jim již podařilo hranici přejít. „Viděli jsme louku s pramínkem. U toho potůčku jsme se promočili a napili a snědli zbytky jídla. Už jsme se nikoho nebáli – tady mohli přijít jenom Sověti, a na ty jsme se těšili.“
Podél potůčku zamířili do doliny, doufajíce, že je dovede k nějaké vesnici. „My jsme byli všichni zaměřeni rozhodně protifašisticky. Uměl jsem trochu německy a poslouchal jsem Hitlera, jak uráží Československo, a prezidenta Beneše nazval komunistická svině. To mě strašně ponižovalo a od té doby jsem cítil prosovětsky. Ti, co jsme si důvěřovali a chystali jsme útěk do Sovětského svazu, jsme se učili i rusky.“ Mladí muži plánovali lepší život a studia v Sovětském svazu a setkání na Vánoce v Oděse, kde jeden z uprchlíků zamýšlel navštěvovat námořní učiliště.
Zatčeni
Dříve než stačil vyslovit své přání i Jan Demčík, objevila se sovětská hlídka na koních: „Stát, ruce vzhůru!“ Rusínští běženci zvedli se smíchem ruce, jsou přeci mezi přáteli! „My jsme neměli žádnou zbraň, ale co jsme měli s sebou, jídlo, holení – to nám všechno vzali, a abychom šli s nimi.“ Odvedli je do nejbližší vesnice, k večeři dostali chutný boršč. „Dali nás do nějaké kůlny, že tam přespíme, a zavřeli. Bylo nám to už trochu divné. U dveří zůstal voják s puškou.“ Ještě předtím provedli sovětští vojáci jednoduchý výslech. Ráno se zadržení směli ještě oholit, „to patřilo od 17 let k mé ranní toaletě“, a umýt v řece. V dalších třech letech již nemělo být Janu Demčíkovi holení, ta samozřejmá součást ranní toalety, dopřáno.
K snídani dostali znovu boršč a v improvizované kanceláři je čekal další výslech. Vedl jej týž podporučík, Ševčenko, který je předešlého dne zatýkal. Ještě jednu noc spali na stejném místě. V trojstupu je pak transportovali do vesnice Nadvornaja. Zde je překvapivě uvítal asi třicetiletý Rakušan, který na útěku před nacismem rovněž zamířil do SSSR. Podle jeho zavšivení i neutěšených záchodů v podobě kovových nádob na světnicích Janu Demčíkovi definitivně došlo, že jsou ve vězení. Podmínky zde však ještě byly snesitelné, Sověti dokonce umožňovali ve dne mileneckým párům, které byly rovněž zadrženy na útěku z Podkarpatí, aby se setkávaly; mladí lidé stále žili v naději, že jde o dočasné opatření před odesláním k práci či studiu podle vzdělání a profesí.
Odysea po věznicích začíná
Zhruba po týdnu odvezli zadržené na náklaďácích do dalšího vězení ve městě Stanislav, dnešním Ivano-Frankivsku. Zde spali na podlaze, „leželo nás vedle sebe nejmíň 20 chlapů, namačkáni jako herinci. Když mě tlačila podlaha a chtěl jsem se otočit, musela se otočit celá řada. A tam už byl hlad: ráno čaj a malinká naběračka kaše, k obědu totéž. To bylo vše.“ Zde Jan Demčík strávil nejméně měsíc. Podmínky byly velmi neutěšené, v přeplněných místnostech byl vzduch natolik vydýchaný, že se lidé začínali dusit – Jan jednou v zoufalství rozbil okénko, aby dovnitř mohlo alespoň trochu čerstvého vzduchu. Okamžitě se objevila puška s bodákem – v rukou ji držela žena oblečená v noční košili: „Oni (Rusové) to předtím nikdy neviděli, a když přišli na západní Ukrajinu, považovali to za sváteční oblečení...“
Další zastávkou se stala Poltava. „Když nás vedli na nádraží, kolem dokola byli psi a několik bachařů. Ti psi řvali. My jsme přijeli na nádraží, tam už byly otevřené vagony, jako pro dobytek.“ V absolutní tmě se s vězni loučili místní lidé, kterým každý den mizeli z domácností otcové a synové. „Oni v té tmě ani nevěděli, s kým se loučí.“
Na cestu vězni dostali slanečky. Do města přijeli v listopadu kolem výročí VŘSR – Poltava byla právě svátečně vyzdobena. Věznice ovšem byla dalším krokem na sestupné trajektorii Demčíkovy odysey. Příšerné hygienické podmínky přivodily vážný problém – mezi vězni se začal šířit svrab: „Svrab šel tam, kde je největší špína, anebo, s prominutím, nejjemnější kůže. Vězeňský zdravotník namočil vatičku do nějakého fialového roztoku a tak nás léčil. Ten sprosťák dal jednomu klidně tampon na zadnici a stejný tampon druhému na koutek úst. To je sovětská hygiena – celkově!“
Osudy 20. století Lidovky.cz pro čtenáře vybírají zajímavé osudy lidí zapsané a uložené v digitálním archivu Paměť národa. Jste přesvědčeni, že autentické vzpomínky lidí, jichž se bezprostředně dotkly dějiny 20. století, musejí být zachovány? Vidíte smysl ve vyprávění příběhů, které v učebnicích dějepisu nejsou? Staňte se členy Klubu přátel Paměti národa a podpořte natáčení svědectví. Další životní osudy najdete na lidovky.cz/pribehy.
Kolem půlnoci vždy začali předvolávat vězně na prokuraturu k výslechům. Ty vedl
„prachobyčjený pologramotný důstojník NKVD“. Pana Demčíka se stále dokola vyptávali: „Proč jste sem přišel?“ – „Proto jsem sem přišel, abych vám, bratrům Slovanům, řekl pravdu o maďarské okupaci.“ Vyšetřovatelé NKVD na něj obvykle udiveně koukali, netušíce, o jakých bratrech Slovanech to jejich rusínský vězeň vlastně mluví: „On se zeptal – co to je Slovan? Nevěděl, co to je slovo Slovan...“ Pamětník ovšem podotýká, že při nesčetných výsleších s ním nikdy vyšetřovatelé nezacházeli špatně.
Vorkuta
O svém odsouzení na tři roky do tábora za překročení hranice se pan Demčík dozvěděl z nějakého papírku, který mu jednou podali; žádný soud neproběhl. Z Poltavy pak zamířil do Charkova. Zde se určovalo, kam který vězeň pojede vykonat svůj trest. V přeplněném vězení, kde se spalo na schodech, chodbách, Demčík udivil zkušeného vězně jednak svým naivním dobrovolným příchodem do SSSR, ale především nízkou výměrou trestu: „Tři roky? To tady nikdo nedostává! Ale záleží na tom, kam vás vyvezou.“
Pan Demčík byl přidělen na Vorkutu, poblíž Barentsova moře, „do nejhoršího lágru, který snad existoval“. Během cesty se dostal mezi Poláky. Na samý závěr transportu je čekal pochod, při němž zcela vyčerpaný Jan Demčík padl k zemi. Strážný jej kupodivu předal vedoucímu vězni nejbližší skupiny, a to byli právě polští vězni.„A Polák je u Rusů, a zejména u NKVD, to samé, co Žid u gestapa! Všichni jsme byli bráni jako špioni za překročení hranice.“
Na Vorkutě pracoval na stavbě železnice. Úlevu v přísném režimu přineslo generační vystřídání strážných: mladí byli po útoku Německa na SSSR povoláni na frontu, vystřídaly je starší ročníky. „Tomu stačilo, když jsme mu udělali oheň, a mohli jsme si dělat, co jsme chtěli.“ O začátku války se však dozvěděli až po půl roce.
V zimě trestance sužovaly strašlivé mrazy, v létě záplava komárů a mušek; na ubikacích zase panovaly vši, blechy a štěnice. Naději přinesl vězňům odchod Poláků do formujících se polských jednotek: část z nich však Sovětům nevěřila a předpokládala spíše, že budou postříleni. Ačkoli byl dosud přidělován k Polákům, Jan Demčík s nimi neodešel. Brzy navíc těžce onemocněl z nedostatku vitamínů a dostal se do lazaretu zvaného „slabosilka“. Alespoň se tam mohl lépe najíst a ohřát. Do tábora v té době také přibyli sovětští vojáci propuštění po sovětsko-finské válce z finského zajetí – důstojníci měli přece jen o poznání lepší podmínky, a když zjistili, že je mezi nimi československý občan, pomáhali mu. Vzpomíná také na pomoc jedné zdravotnice polského původu, která mu nosila „zapolární lék“ – naklíčený hrách – a sehnala i trochu rajského protlaku. „Ráno jsem se probudil zdravý.“
Nelehká cesta do Buzuluku
Krátce nato si jej předvolal vedoucí tábora. K Demčíkovu překvapení byl důvod pozitivní: výzva ke vstupu do čs. vojenské jednotky formující se v Buzuluku. Cesta bez prostředků, nejprve do kazachstánského Džambulu na zotavenou, ovšem stavěla čerstvě propuštěného před další překážky, sužoval jej hlavně velký hlad. Naštěstí ona dobrá sestra z tábora vybavila Demčíka trochou zlata – ze zlatých zubů zemřelých, které si schovávala...
V Džambulu měl pracovat v cukrovaru, ten však již nové pracovníky nepřijímal; nevzali jej ani v „leteckém závodě - to byly dílničky, které vyráběly nějaké šroubky“. Cizince prý neberou, neboť jsou to „špioni“.
Ubytoval se v bídné chatrči jisté Kazašky, bydlení mu pomohl sehnat krajan, jehož tam potkal a byl již lépe zorientovaný. V obydlí, splácaném doslova z bláta, žila s lidmi zvířata oddělena pouze pytlovinou z cukrovaru, spalo se na zemi. Pan Demčík své domácí alespoň postavil postel. Brzy se začal poptávat, jak by se mohl dostat do Buzuluku, obával se však kontaktovat NKVD, který by mu sice mohl vystavit potřebné doklady a pomoci k cestě, ale také jej odeslat na Sibiř. Do svých řad jej přitom zvali Poláci z Andersovy armády, kteří se v Džambulu objevili. Demčík odmítl s tím, že jako občan Československa chce bojovat v čs. jednotkách. Polští důstojníci mu alespoň věnovali 200 rublů, takže se mohl vydat do Buzuluku. Cestou se však přes velkou opatrnost opět dostal do rukou NKVD a skončil ve vězení v Orenburgu. Vyfasoval zatuchlé vězeňské oblečení, v trojstupu pochodoval na nádraží, kde jej čekal dobře známý dobytčák, byť nějak čistší a lépe zorganizovaný – vše ale nasvědčovalo spíše tomu, že se pojede někam na Sibiř. Vlak však druhý den zastavil na okraji města nesoucího jasné známky nedávného boje.
Cesta skončila u řeky Donu, Jan Demčík se dostal do skupiny nejstarších s pracovním zařazením zakopávání mrtvol. Lidských, koňských, rudoarmějců, nepřátel... Mrtvoly se v letním vedru rychle rozkládaly, na nějakou pietu nebylo pomyšlení, lidé i zdechliny končili ve stejných hromadných hrobech. Smrtelné ohrožení pak představovaly všudypřítomné miny.
U Donu byl pan Demčík během bombardování zraněn do nohy a hrozila mu amputace. Nohu si nakonec zachránil sám pečlivým omýváním.
Další osud
Po uzdravení se konečně přes Kujbyšev dostal k čs. vojenské jednotce. Stal se velitelem čety 2. tankového praporu, účastnil se dukelské a ostravské operace. Na Dukle přežil zničení svého tanku. Po válce jej značně rozhořčilo postoupení domoviny Sovětskému svazu, zůstal však v Československu jako důstojník v armádě. V roce 1968 na protest proti sovětské okupaci odešel v hodnosti plukovníka do výslužby. Zemřel roku 2005.
Pan Demčík sepsal své zážitky do obsáhlejší knížky, jež nikdy nevyšla (vzhledem ke kritickému postoji vůči sovětskému zřízení nebyla na její vydání po únoru 1948 naděje, na publikaci v samizdatu byl prý autorem příliš neznámým), útlejší padesátistránkové vylíčení příběhu vyšlo pod názvem Můj útěk do gulagu roku 1995 v pražském nakladatelství Česká expedice a roku 2001 v nakladatelství Codyprint za autorské spoluúčasti Karla Richtera.


description: Dokumentární film Bratříček Karel polské režisérky Krystyny Krauze vedle životních osudů legendárního písničkáře zaznamenává i dopad jeho tvorby u severních sousedů v Polsku. Snímek natočený v česko-polské koprodukci přibližuje pro mnohé neznámé události z Krylova života. Do tuzemských kin bude uveden 17. listopadu, tvůrci jednají i o jeho uvedení v polské televizi.

title: Karel může být prorokem, říká polská


description: Nevěrohodní, výpovědi squatterů se rozcházejí a policie zásadně nechybovala a jednala přiměřeně. Městský soud v Praze na konci června opět rozhodoval o zásahu ve squattu Milada z roku 2012 a zamítl všechny body žalobců. Squatteři teď chtějí po vyhotovení rozsudku využít jednu z posledních šancí a do čtrnácti dnů podat proti rozhodnutí soudního senátu kasační stížnost.

title: Nevěrohodní squatteři z Milady, píše soud. Neuvěřil ani policejní ‚bicí‘ uličku


description: Senátor ODS Jaroslav Kubera se ve středu postavil proti pochybnostem, které v úterý na adresu Senátu vyslovil prezident Miloš Zeman. Stejně jako vicepremiér Andrej Babiš hovořil Zeman o možnosti zániku horní parlamentní komory. Kubera vidí jako reálnější zrušení funkce hlavy státu.

title: Je reálnější, že zanikne funkce

maintext:
„Nám se naskýtá možnost, která je mnohem reálnější než to, co říká prezident, a to je zrušit v ústavě články 54 až 66. Miloš Zeman by se tak zapsal do dějin jako TGM (Tomáš Garrigue Masaryk), který byl první prezident. Tak Miloš Zeman by byl posledním prezidentem České republiky,“ uvedl politik, kterého jeho klub po víkendové obměně třetiny Senátu nominoval do funkce místopředsedy Senátu.
Zeman v úterý řekl, že si není jist, jestli Česko horní parlamentní komoru potřebuje. Podle něj volební účast v senátních volbách ukazuje, že je lidem jedno, zda existuje nebo ne. Proti se vyslovil premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD), když označil horní komoru Parlamentu za demokratickou pojistku. Její zrušení by se podle něj vymstilo. Zeman o možném zrušení Senátu hovořil v souvislosti s nízkou volební účastí při víkendovém druhém kole senátních voleb.
Babiš o možném zrušení Senátu mluvil bezprostředně po druhém kole voleb, v němž uspěli jen tři ze 14 kandidátů jeho hnutí. Podle něj je tato instituce zbytečná, protože zpomaluje legislativní proces, přišla o kompetenci volit prezidenta a ročně stojí 600 milionů korun. V souvislosti s náklady na provoz Senátu Kubera upozornil na vzrůstající počet státních úředníků. Zde vidí prostor k úsporám.


description: Letadlo ruské společnosti Aeroflot bylo ve čtvrtek před startem evakuováno na letišti v Ženevě. Důvodem je hrozba výbušninou, jeden muž byl zadržen. Stroj nyní prohledávají experti, napsala agentura Reuters.

title: Letadlo Aeroflotu bylo v Ženevě evakuováno před startem. Policie zadržela muže, který hrozil bombou


title: Boje o okolí Mosulu pokračují. Provází je sebevražedné atentáty i toxický kouř

maintext:
Iráčtí vojáci při bojích o vesnice kolem města Mosul | foto: Reuters
BAGDÁD Irácká armáda v sobotu zahájila další operaci v rámci ofenzivy proti takzvanému Islámskému státu (IS) v Mosulu. Bojovala o nedaleké, převážně křesťanské město Hamdáníja, jehož obyvatelé už dříve před islamisty uprchli. Nedaleko Mosulu vyhodil IS ve čtvrtek do povětří chemičku, toxický kouř zabil dva obyvatele přilehlých vesnic.
Představitelé armády pod podmínkou zachování anonymity řekli agentuře AP, že město již bylo dobyto a že v jeho centru vlaje irácká vlajka; na několika místech prý ale vládní vojáci stále čelí odporu radikálů.
Střety s islamisty v Kirkúku skončily. Radikálové zabili celkem 46 lidí Hamdáníja leží zhruba 20 kilometrů jihovýchodně od Mosulu. Radikálové přístupové cesty k Mosulu zaminovali, což postup armády komplikuje. Kromě toho se irácké a kurdské síly od zahájení ofenzivy v pondělí potýkají s odstřelovači a sebevražednými útočníky v autech. Agentura AP v souvislosti se zprávou o dobytí Hamdáníje připomněla, že podobné informace o úspěšném postupu armády se v minulosti ukázaly jako předčasné.
Bojovníci IS ve čtvrtek nedaleko Mosulu vyhodili do povětří chemičku. Toxický kouř zabil podle iráckého generála citovaného agenturou AFP nejméně dva civilisty z okolních vesnic. Zástupci americké armády uvedli, že kouř by kvůli změně větru mohl způsobit dýchací potíže také americkým a iráckým jednotkám na logistické základně jižně od Mosulu. Vojáci proto preventivně nosí plynové masky. Skoro 300 mrtvých Zpravodajská stanice CNN v sobotu s odvoláním na zdroj z iráckých tajných služeb informovala, že ozbrojenci z IS zastřelili ve čtvrtek a v pátek v Mosulu 284 mužů a chlapců. Ty údajně shromáždili v blízkosti a uvnitř města, aby jim sloužili jako živé štíty. Na půdě někdejší zemědělské univerzity na severu Mosulu je pak zastřelili a pohřbili v hromadném hrobě, uvedl zdroj. Mezi oběťmi bylo podle zdroje CNN několik dětí. CNN upozornila, že zprávu nemohla nezávisle ověřit.
Bojů o Mosul, poslední velkou baštu IS, se účastní irácké bezpečnostní síly a kurdští pešmergové. Ve městě je asi 1,5 milionu lidí a odhaduje se, že IS tam může mít až 6000 svých bojovníků. Očekává se, že operace bude trvat týdny, možná měsíce.


description: Bylo mu pouhých 21 měsíců, když Ben Needham beze stopy zmizel. Případ se zařadil mezi nejdéle vyšetřované případy pohřešovaných osob, britská policie pátrání po svém občanovi na řeckém Kos ale nevzdávala. V pondělí přišla s prohlášením, že chlapec zřejmě před čtvrtstoletím zemřel při nehodě.

title: Britský chlapec záhadně zmizel na ostrově Kos. Policie po 25 letech odkryla jeho osud

maintext:
Na ostrově Kos měli prarodiče Bena Needhama ve vesnici Iraklis dům. Rodina z Sheffieldu tam v roce 1991 trávila léto. O malého Bena se 24. června starali právě prarodiče. Chlapec pobíhal kolem domu, okolo půl třetí odpoledne ale Ben zmizel.
Dva týdny Kos pročesávali policisté, vojáci a hasiči. „Nyní věříme, že jsme prohledali všechny možné oblasti, kde by chlapec mohl být, ale nic jsme nenašli. Je to pro nás velká záhada, nemáme žádné teorie, co se mohlo stát. Nevíme, jak dál postupovat,“ přiznal tehdy místní šéf policie Nikolaos Dakouras.
O nové pátrání požádal premiér John Major
Ostrov policie znovu propátrala v lednu 1993 na přání britského premiéra Johna Majora. Marně.
Nyní však policie z Jižního Yorkshire oznámila, že našli při novém hledání nespecifikovanou věc, kterou měl chlapec u sebe v době zmizení. „Mým profesionálním odhadem věřím, že Ben Needham zemřel v důsledku nehody poblíž domu, kde byl naposledy viděn, jak si hraje,“ citovala agentura Reuters inspektora Jona Cousinse. Nikdy předtím policie tak silné prohlášení neučinila.
Proč se informace neobjevily dříve?
Nové pátrání policisté uskutečnili na základě informací z letošního května. Ty naznačovaly, že Ben mohl zemřít po střetu s těžkým nákladním vozidlem. Pátrání se pak zaměřilo na dvě specifické oblasti, kde probíhaly v době Benova zmizení stavební práce. Není známo, proč se informace o stavební aktivitě neobjevily už dříve.
Nyní se zjistilo, že oblastí poblíž domu, kde Ben byl, jezdily těžké nákladní vozy a velký bagr. Právě tam policie objevila v sobotu věc, kterou měl podle všeho Ben u sebe a kterou poté předložilo Needhamově rodině k identifikaci.


description: Už o víkendu mají Brňané hlasovat o poloze nádraží v referendu. Jak se na celou věc dívá architekt Filip Tittl, autor vítězného projektu mezinárodní urbanistické soutěže Budoucnost centra Brna, jejíž součástí bylo i řešení nádraží? Ptejte se, čtenářům serveru Lidovky.cz začne odpovídat ve čtvrtek ve 13 hodin.

title: Osobnost na síti


description: Právní výbor polského parlamentu ve středu večer po bouřlivé debatě odmítl návrh, který by zpřísnil zákon proti interrupcím. Proti změně tohoto právního předpisu přitom hlasovali i poslanci za vládnoucí konzervativní stranu Právo a spravedlnost (PiS), která se doposud k návrhu stavěla příznivě.

title: Právní výbor polského parlamentu

maintext:
O kontroverzním návrhu úpravy zákona bude zřejmě hlasovat ve čtvrtek celý parlament. Výsledek není jasný, přestože se proti schválení dokumentu v těchto dnech vyslovili vedoucí představitelé PiS, včetně premiérky Beaty Szydlové. V prvním čtení jej ale ve sněmovně podpořili právě poslanci a poslankyně PiS. Vládnoucí strana má většinu v obou komorách parlamentu.
Předsedkyně vlády ve zjevné reakci na masové protesty žen, které se v pondělí konaly ve velkých městech, prohlásila, že její kabinet na zpřísnění zákona proti interrupcím nepracuje. „Chci říci velmi nahlas a jasně: vláda PiS nepracovala a nepracuje na žádném zákonu, který by změnil stávající předpisy,“ řekla premiérka a připomněla, že návrh byl parlamentu předložen jako občanská iniciativa.
Současný zákon o interrupcích platí v silně katolickém Polsku od roku 1993 a patří mezi nejvíce restriktivní v Evropě. Umožňuje umělé přerušení těhotenství ve třech případech: když je ohrožen život nebo zdraví matky, jestliže prenatální vyšetření odhalí nevratné poškození plodu, anebo když je otěhotnění důsledkem znásilnění nebo incestu.
Navržený zákon počítá s dalším zpřísněním pravidel. Potraty by podle něj byly zcela zakázány s jedinou výjimkou - v případě ohrožení života matky. Lékařům, kteří by provedli nedovolený potrat, by hrozilo až pětileté vězení.


description: Umělec Jiří Votruba je autorem kresby, kterou začal později používat Výbor dobré vůle jako vzpomínkový pohled. Podle Votrubových slov ji udělal, abychom nezapomněli.

title: Havel 80: Abychom nezapomněli, udělal


description: Ekvádorská vláda přiznala, že zakladateli serveru WikiLeaks Julianu Assangeovi po zveřejnění rozsáhlého množství materiálů o americké prezidentské kandidátce Hillary Clintonové „dočasně omezila“ přístup k internetu.

title: Po zveřejněné informací o Clintonové omezil Ekvádor Assangeovi přístup k internetu

maintext:
Assange pobývá už déle než čtyři roky na ekvádorském velvyslanectví v Londýně a v neděli tam ztratil připojení k síti, podle WikiLeaks po zásahu neidentifikovaného státního úřadu.
Levicová vláda Ekvádoru uvedla, že rozhodnutí WikiLeaks publikovat dokumenty, které by mohly ovlivnit americké volby, je zcela na odpovědnosti této organizace. Quito se podle vládního sdělení nechce vměšovat do volebního procesu ani nehodlá podporovat některého z kandidátů. Kroky vlády přitom podle sdělení svými kroky nenarušily schopnost WikiLeaks věnovat se žurnalistickým aktivitám.
„Ekvádor v této věci uplatňuje své suverénní právo a dočasně omezil přístup ke komunikačnímu systému na svém britském velvyslanectví,“ uvádí se v úterním sdělení ekvádorského ministerstva zahraničí. „Ekvádor v tom nepodléhá tlaku žádných zemí,“ citovala ministerstvo agentura Reuters.
WikiLeaks poukázala v minulých dnech na spekulace, podle nichž požádal ministr zahraničí USA John Kerry Ekvádor, aby Assangeovi zamezil v publikování dokumentů o Clintonové a demokratech. WikiLeaks v pondělí uvedla, že aktivovala blíže neupřesněný pohotovostní plán.
Obvinění ze znásilnění je jen zástěrka
Zakladatel WikiLeaks žije od roku 2012 na ekvádorském velvyslanectví v Londýně, protože se bojí, že ho Británie v případě zadržení vydá do Švédska a to pak do USA. Čtyřiačtyřicetiletý Assange je ve Švédsku stíhaný kvůli podezření ze znásilnění, což Assange odmítá. V pozadí je podle něj ve skutečnosti snaha vydat ho justici Spojených států, jejichž tajné vládní dokumenty přes WikiLeaks zveřejnil.
Projekt WikiLeaks vznikl v roce 2006. V roce 2010 zpřístupnil nezákonně získané americké dokumenty o válce v Iráku i Afghánistánu a zveřejnil na čtvrt milionu tajných dokumentů, které mapují fungování americké diplomacie od roku 1966 až do února 2010.
Tento měsíc WikiLeaks daly k dispozici veřejnosti soukromé e-maily vedoucích činitelů Demokratické strany. Pošta mimo jiné obsahovala části staršího projevu Hillary Clintonové k bankéřům, v němž se snažila předvést se jim jako politička vstřícná k Wall Street a volnému obchodu, a další materiály, které demokratickou kandidátku kompromitují v očích levicových voličů.


description: „Přece mi nemůžete sebrat film!,“ brání se dokumentaristka Andrea Culková brutálnímu nájezdu exekutorům ve svém bytě. Osobní příběh následků jedné zapomenuté pokuty otevírá nesnadné téma, které se Culková pokusila zpracovat do filmu. Dokument Exekuce, který představila na právě probíhajícím Mezinárodním filmovém festivalu dokumentárních filmů v Jihlavě, vznikl jako součást cyklu České televize Český žurnál.

title: Jak z dluhové pasti? Dokument

maintext:
Film, který je na festivalu zařazen do hlavní soutěžní sekce Česká radost, mapuje ožehavé téma exekuce v Česku. Pro Andreu Culkovou, která vzbudila velkou pozornost už svým předchozím filmem o cukrárenské lobby Sugar Blues, byl opět impulsem ke vzniku filmu její osobní příběh.
Když jednoho dne vnikli do jejího bytu exekutoři a začali bez vůle o dialog přelepovat různé předměty žlutými exekučními nálepkami, vzala režisérka instinktivně do ruky kameru a začala dění hned natáčet. Ze vzniklých záběrů diváka zamrazí, a to přitom v kontextu exekutorských příběhů jistě nepatří k těm nejhorším.
Co vlastně „slušného“ člověka přivede do stavu dlužníků? Proč se o tom v drtivé většině případů nedozví včas, tedy ve chvíli, kdyby mohl ještě situaci řešit jinak? A jakou roli hraje v celém procesu stát? Odpovědi na tyto otázky nastiňuje a pokouší se postupně rozkrývat režisérka, která do filmu podobně jako v předchozím případě neváhá zapojit svůj osobní život a celou rodinu. I proto působí film Andrey Culkové velmi autenticky a intenzivně, zároveň se ale neutápí pouze v léčení její osobní situace. Na pozadí příběhů dalších lidí se Culková pouští do zkoumání fenoménu dluhů, exekucí a splátek v současném Česku.
Z České republice je téměř milion lidí v exekuci, vyplývá z dokumentu. Typickým příkladem, jak se člověk stane dlužníkem, je situace, kdy zapomenutá nezaplacená pokuta po několika letech naroste o penále a dlužník je upomínán na adrese, ze které se odstěhoval, nevyzvedává si tudíž poštu, o pokutě se nedozví a ta dále roste, až je případ předám exekutorům.
Ve filmu zpovídá režisérka řadu lidí od dlužníků po ministra spravedlnosti, účastní se konference exekutorů a ptá se, jak stejný problém řeší v jiných zemích. Paradoxně ale čím se se o problému dozvídáme, tím komplikovanější se celá situace jeví a tím méně zřetelná je možnost, jak z ní ven situace ven.
Z Culkové pátrání vyplývá, že situace je komplikovaná a zdaleka se netýká jen samotných exekutorských praktik a jejich vysokých poplatků. Stávající podmínky jsou totiž nastavené tak, že exekutorský úřad je samostatný podnikatelský subjekt, který má velké pravomoce, jen částečně kontrolovatelné státem. Stát zároveň neposkytuje lidem, kteří se v v dluhové pasti ocitnou často vinou nesmyslně nastavené administrativní sítě, prakticky žádnou pomoc a podporu, jako je tomu v jiných evropských státech, kam se Culková pro porovnání vypravila.
Jedním z velkých problémů je určitě neexistující záchranná sociální pomoc v podobě poradenských center běžná například v Německu nebo Norsku. „Paní režisérka je jediná, kdo mi opravdu pomohl,“ řekl v debatě po premiérové projekci filmu v Jihlavě jeden z aktérů filmu, kterého zapadnutí do dluhů a půjček připravilo o dvě nemovitosti. Jak řekla při debatě sama režisérka, velkou roli hraje i to, že člověk se v situaci, kdy se stane dlužníkem, ocitá v obrovském emocionálním tlaku a stresu, v němž často reaguje jinak, než by tomu v běžné situaci.
„Doufám, že film otevře téma exekuce a dluhů v celé jeho šíři a napomůže další diskusi,“ podotkla režisérka.


description: Mezi známé osobnosti, které se s dalajlamou při jeho návštěvě Prahy setkaly, se nově přidal i Karel Gott. Ten o tom informoval na svém facebookovém účtu. Tibetský duchovní vůdce má jeho „plnou podporu“ napsal jeden z dlouhodobě nejpopulárnějších českých zpěváků.

title: Karel Gott se setkal s dalajlamou. Vyjádřil plnou podporu a soucit s Tibetem


title: Bradyho přivítali v rodném

maintext:
Jiří Brady po příletu do Prahy | foto: MAFRA
NOVÉ MĚSTO NA MORAVĚ Pamětníka holokaustu Jiřího Bradyho v neděli uvítalo v jeho rodném Novém Městě na Moravě několik stovek lidí. Pozdravil je kolem poledne před radnicí na Vratislavově náměstí. "Rád jezdím domů, do Česka, ale doma je opravdu tady," řekl jim Brady. Do Nového Města se podle svých slov vracel, kdykoliv mohl, dokonce i za minulého režimu. Několik let je už také novoměstským čestným občanem.
VIDEO: Brady přijel do rodného města jako celebrita Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu „Já jsem v životě nic takového nečekal, co se dělo v Praze,“ řekl v neděli Brady shromážděným lidem, jichž se odhadem sešlo kolem 400. Připomněl řadu setkání a udělená ocenění; v pondělí má ještě převzít klíč od města Brna. „Je to víc než dojemné. Ale jak říkám, jedná se víc než o mě, jedná se o demokracii, tak prosím to podporujte,“ řekl a žádal, aby lidé chodili volit. Novoměstští evangelíci vyjádřili osmaosmdesátiletému Bradymu podporu vyvěšením transparentu na jeho rodném domě, který je přes náměstí naproti radnici. Textem připomněli spor kolem neudělení státního vyznamenání. Na transparentu je napsáno: Úcta je dílem života, ne vyznamenání. My si vás vážíme, pane Brady.“ Pamětní deska na domě také připomíná Bradyho mladší sestru Hanu, která v Osvětimi zahynula. Dům už rodině Jiřího Bradyho nepatří. Brady zavzpomínal na mládí Nové Město na Moravě navštívil Brady se svou ženou, dcerou a dvěma syny. Mezi prvními ho přivítala dvaadevadesátiletá Alena Kopáčková. „Já jsem o čtyři roky starší, ale můj bratr s ním kamarádil. Moji rodiče a jeho rodiče byli velcí přátelé,“ zavzpomínala. V Horáckém muzeu později zavzpomínal na své mládí v Novém Městě také Jiří Brady, třeba jak s otcem lyžovali na Harusově kopci. „Já jsem neuměl lyžovat. Tak mě mezi nohama držel za límec a tak jsme jezdili dolů,“ uvedl. Prohlédl si i jeden z muzejních exponátů, trubku, kterou jeho tatínek používal jako hlasatel při místních lyžařských závodech. Brady prošel během druhé světové války koncentračními tábory v Osvětimi a Terezíně. Na rozdíl od zbytku své rodiny přežil a po odchodu do Kanady v roce 1949 pomáhal dalším emigrantům a přednášel o hrůzách holokaustu. Nositel kanadských, britských i německých ocenění tento týden v Česku obdržel radu medailí, mimo jiné od premiéra nebo Sněmovny. Aféru kolem Bradyho vyznamenání odstartovalo vyjádření ministra kultury Daniela Hermana (KDU-ČSL), podle nějž mu prezident Miloš Zeman pohrozil, že jeho příbuzného Bradyho vyškrtne ze seznamu oceněných, jestliže se ministr sejde s tibetským duchovním vůdcem dalajlamou při jeho nedávné návštěvě ČR. Herman Zemanovi nevyhověl, Bradyho jméno se na seznamu oceněných neobjevilo. Hrad souvislost popírá.


description: Proslulá fotografie zelenooké dívky Sharbat Gulové na titulce National Geographic v roce 1985 obletěla svět. Šlo tehdy o uprchlici z Afghánistánu a snímek pořídil fotograf Steve McCurry. Nyní se Gulová dostala do hledáčku médií znovu. Nedávno ji zadrželi v Pákistánu kvůli podezření, že má zfalšované osobní doklady. Čelí pokutě a hrozí jí až 14 let za mřížemi. McCurry se jí rozhodl pomoct.

title: Afghánskou dívku z ikonické titulky National Geographic zadržela policie, fotograf se jí snaží pomoct


description: Čech Radovan Krejčíř souzený v Jihoafrické republice i v Česku tvrdí, že dopis jihoafrickým úřadům s žádostí o jeho převoz do vlasti výměnou za přiznání k trestným činům, z nichž je v JAR obviněn, napsal advokát bez jeho vědomí. Uvedla to dnes jihoafrická média.

title: Krejčíř: O dopise s žádostí o vydání jsem nevěděl, sepsal ho advokát bez mého vědomí


description: Lázeňská a rekreační zařízení pro armádu sloužila v předchozích letech spíše komerčním účelům, zjistil Nejvyšší kontrolní úřad (NKÚ). Prověřil hospodaření příspěvkové organizace ministerstva obrany Vojenská lázeňská a rekreační zařízení (VLRZ) v letech 2012 až 2015. Podle kontrolorů vedla organizace také špatné účetnictví a chyby dělala i v zadávání veřejných zakázek na stavební práce.

title: Chyby v tendru i porušení rozpočtové kázně. Kontroloři si posvítili na armádní lázně

maintext:
Podle ministerstva obrany nejsou zjištěné nedostatky systémového charakteru a činnost organizace probíhá v souladu s právními předpisy. Ministerstvo nyní zpracovává novou koncepci jejího rozvoje.
VLRZ mají ve své správě rekreační a lázeňská zařízení, jako jsou například vojenské zotavovny, vojenské lázeňské léčebny, Vojenský rehabilitační ústav či Domov pro válečné veterány Karlovy Vary. V uplynulých čtyřech letech ale vojáci a zaměstnanci ministerstva využívali jen 36 procent jejich kapacity, zatímco pro komerční činnost bylo využíváno 46 procent. Zbytek zůstal neobsazený.
„Ministerstvo navíc využívání kapacit pro hlavní a jinou činnost nesledovalo ani nevyhodnocovalo odděleně. Nemělo tak přehled, jestli lázně a rekreační zařízení slouží svému účelu, tedy k rekreaci vojáků a zaměstnanců ministerstva,“ uvedl NKÚ.
„Celková kapacita zdravotnických, lázeňských a rekreačních zařízení organizace zohledňuje to, že by byly plně využity při řešení krizových stavů souvisejících se zabezpečením obrany státu,“ sdělil mluvčí ministerstva Petr Medek. Organizace se podle něj chová jako řádný hospodář a nevyužité kapacity nabízí ke komerčním účelům. Pětaosmdesátiprocentní naplněnost je prý v tomto oboru celorepublikově nadprůměrný výsledek. „Aktuálně navíc probíhají nábory nových vojáků z povolání a do budoucna lze očekávat vyšší využití objektů ze strany příslušníků Armády ČR,“ podotkl mluvčí.
Podle kontrolorů organizace v roce 2012 nesprávně účtovala výnosy a chybně tvořila rezervy: „Nedostatky v účetnictví ovlivnily hospodářský výsledek hlavní činnosti, který tak nebyl spolehlivý. I přesto jej ministerstvo schválilo a na základě výsledků schváleného hospodaření dostávali zaměstnanci VLRZ odměny,“ uvedli.
Porušení rozpočtové kázně
Organizace podle NKÚ použila téměř 60 milionů korun určených na mzdové a další osobní náklady z hlavní činnosti na mzdové náklady z jiné činnosti. Podle NKÚ se tak VLRZ dopustila porušení rozpočtové kázně. Podle Medka už ministerstvo provedlo novelizaci vnitřního předpisu, kterou byla oblast výkaznictví vyřešena.
Kontroloři objevili chyby i v tendru na rekonstrukci chodby a pokojů v hotelu Vranov. Organizace ji podle nich rozdělila do čtyř etap a každou zadala zvlášť jako zakázku malého rozsahu pokaždé stejné firmě. Celkem ale stála rekonstrukce téměř 23 milionů korun bez DPH, čímž překročila zákonem daný limit pro zakázky malého rozsahu.
„V oblasti zadávání veřejných zakázek byla přijata opatření, aby nedocházelo k situacím, které NKÚ ve svém kontrolním závěru popisuje,“ dodal Medek. Od roku 2012 prý neposkytlo ministerstvo VLRZ žádnou investiční dotaci a veškeré financování řešila organizace z vlastních zdrojů.
Příspěvek na provoz se sice zvyšuje, ale navýšení je podle Medka úměrné především zákonnému nárůstu platů zaměstnanců, nárůstu požadavků armády na zajištění rehabilitací vojáků, požadavkům na služby pro válečné veterány a potřebě zabezpečit závodní stravování.


description: Prezident Miloš Zeman vyškrtl ze seznamu lidí, kteří měli být oceněni státním vyznamenáním, přeživšího holocaustu Jiřího Bradyho. Učinil tak pravděpodobně poté, co se Bradyho synovec, ministr kultury Daniel Herman, v týdnu i přes odpor Hradu sešel s duchovní autoritou dalajlamou.

title: Že Brady nedostane vyznamenání kvůli dalajlamovi? ‚Nechutné, Zeman předehnal komunisty‘

maintext:
Tomáš Kraus, tajemník Federace židovských obcí
„Je to krátkozraké rozhodnutí a zároveň škoda, protože těch lidí, co přežili holocaust, je hrozně málo. Každé takové ocenění, je pro ně obrovskou satisfakcí. Pro nás je strašně důležité, že se ty věci připomínají. Pokud vím, ocenění měl dostat nejen v souvislosti s tím, co přežil, ale i díky tomu, co dělá dneska - přednáší po školách, napsal knížku. Oceňovat takové lidi je strašně důležité.“
Michal Klíma, generální ředitel Vltava Labe Media a.s.
„Považuju to za naprosto skandální. Podle mých informací to je odveta prezidenta za to, že ministr kultury přijal dalajlamu. Podařilo se mu v tom předehnat komunisty, kteří perzekuovali děti za postoje rodičů. On postihuje strýčka za postoj jeho synovce, což je skutečně nechutné.“
Matěj Hollan, náměstek brněnského primátora
„Je to ostuda, setkání s dalajlamou je naprosto v pořádku, je to duchovní vůdce.“
Jiří Padevět, spisovatel a ředitel nakladatelství Academia
“V Česku si obecně málo vážíme svých hrdinů a projevujeme jim málo úcty. Co zažil pan Brady, nesporně hrdinské je. Panu prezidentovi do hlavy nevidím, ale doufám, že jako skutečný státník je jakékoliv mstě dalek. Návštěva duchovní autority je vždy potřebná, ať už je to dalajlama nebo Svatý otec. Myslím si, že politici by měli před podobnými autoritami stát, když ne v hlubokém, tak alespoň mírném předklonu. Myslím si, že duchovní vůdci jsou těm politickým nadřazeni.“
Karel Schwarzenberg, bývalý ministr zahraničí a čestný předseda TOP 09
„Je to, jak známo, na libovůli pana prezidenta, komu to udělí. To, že se s tím pokoušel někoho vydírat, je jiná historka. Já nepochybuji v nejmenším, že se to takhle odehrálo. Znáte, jak čínský drak sežral Hermana? Čínský drak se ozval Hermanovi a řekl, když přijmeš dalajlamu, tak tě sežeru. Ale Herman se nedal, přijal dalajlamu a čínský drak ho sežral. A když se tak probudil v tom dračím břiše, najednou vidí Zemana, Sobotku, Štěcha a Hamáčka. Dívá se na ně a říká: ‚Co vy tady děláte?‘ ‚My jsme přišli z druhé strany,‘ odpoví oni.“
Daniel Kroupa, vysokoškolský profesor a filozof
„Je-li to projev mstivosti pana prezidenta, je to velmi smutná zpráva pro občany české republiky. Jsem přesvědčen, že udělování státní vyznamenání nemá mít souvislost s chováním jejich příbuzných.“


description: Americká herečka Lindsay Lohanová měla na dovolené v Turecku nehodu, při níž málem přišla o část prstu na ruce. Při nehodě na lodi jí kotva uřízla část prsteníku, kterou jí ale v nemocnici přišili. Informoval o tom dnes turecký deník Hürriyet.

title: Herečka Lohanová měla nehodu na


description: Papeže Františka zarmoutila zpráva o tom, že dvě jeptišky, Italka a Jihoameričanka, v září nedaleko italského Turína tajně uzavřely registrované partnerství. Podle italské tiskové agentury ANSA to řekl vatikánský činitel Giovanni Angelo Becciu.

title: Papeže prý rozesmutnilo


description: Regionální zpravodajství z Rychnovska, Dobrušska a Kostelecka

title: Orlický týdeník on-line

maintext:
Okénko Josefa Kráma...
Řádková inzerce
Nemovitosti
Koupě - prodej
Koupím válcový šrotovník na oves, zn. Rousek, Vaněk. Tel.: 739 711 628
Společnost GARRET-CZ, spol. s.r.o. se sídlem Pulická 146, 518 01 Dobruška, IČO: 25933272 nabízí k prodeji uvolněný obchodní podíl ve společnosti ve výši 1/3 a to nejvyšší cenové nabídce. Nabídky zasílejte do datové schránky: ID 4587 rnr nejpozději do 30. 11. 2016
Prodám brambory k uskladnění 5 Kč/1 kg. Tel.: 604 730 991
Koupím starý nábytek, skříně, truhly atd., vše staré ze stodol, domů, bytů, půdní veteš. Přijedu a dobře zaplatím. Dále v případě zájmu vyklidíme kompletně Vaši nemovitost. Tel.: 777 200 126
Služby
Seznámení
Milan 68 let, nekuřák, hledá ženu pro život. Byt zařízený mám. Tel.: 604 682 993


description: V pra?ské Pa?í?ské ulici se zrodil ojedin?lý projekt SQUAT iD23. V rámci rekonstrukce jednoho historického domu zde p?t pe?liv? vybraných architektonických studií p?edstaví své pojetí bydlení v centru. Spojení domu na Starém M?st?, p?ti výjime?ných osobno ...

title: Jaké vypína?e se hodí do squatu?

maintext:
Jaké vypína?e se hodí do squatu?
(PresseBox) - V pra?ské Pa?í?ské ulici se zrodil ojedin?lý projekt SQUAT iD23. V rámci rekonstrukce jednoho historického domu zde p?t pe?liv? vybraných architektonických studií p?edstaví své pojetí bydlení v centru. Spojení domu na Starém M?st?, p?ti výjime?ných osobností ze sféry architektury a celé ?kály pe?liv? volených dodavatel? komponent a interiérového vybavení slibuje jedine?ný zá?itek. Zahrajte si na squatery a nast?hujte se alespo? na pár hodin do n?kterého z byt? ? který se vám osobn? bude líbit nejvíce?
V ka?dém z p?ti pater vytvo?ilo p?t r?zných architektonických ateliér? p?t r?zných byt? pro p?t r?zných fiktivních rodin. Ka?dý byt vás p?ekvapí n??ím jiným, ale jedno mají spole?né: nabídnou skv?lý zá?itek z interiéru se v?ím v?udy. Architekti byli vybráni tak, aby mezi nimi byly zastoupeny ateliéry s lety zku?eností i mladí talenti, p?i?em? ka?dý z nich má jiný rukopis. Vybavení pak zajistili renomovaní dodavatelé: t?eba firma Stockist, Light Works, Bulb nebo Hager. A proto?e tv?rci interiér? m?li mo?nost osobn? koncipovat ve?keré vybavení a zrealizovat byty domy?lené do posledního detailu, není p?ekvapením, ?e si hned dv? architektonická studia, Radka a Jakub Valovi z OOOOX a Ivanka Kowalski, pro své byty vybrali spínací prvky Berker od spole?nosti Hager.
Byt v?etn? nábytku a povrch? vytvo?ila v prvním pat?e designérka Ivanka Kowalski, která zde p?edstavuje odkaz k pa?í?ským interiér?m. Do kontrastu staví tradi?ní a nové materiály, to v?e v kombinaci s pastelovými barvami. ?ije tu fiktivní rodina s dv?ma d?tmi. Architektka Radka Valová se svým ateliérem OOOOX byla postavena p?ed byt, kde bylo dáno jen dispozi?ní ?e?ení. Ve druhém pat?e navrhla pro modelku a podnikatele byt, který je plný zlatých honosných prvk? odkazujících na presti?ní adresu. Rozbíjí je nicmén? ostré geometrické tvary a surový beton. Ob? architekty, jak Radka Valová, tak Ivanka Kowalski, si pro své interiéry vybraly porcelánové oto?né vypína?e Berker Serie 1930 Porzellan by Rosenthal, dopln?né jednoduchými decentními vypína?i ?ady Berker Q.1 a Berker Q.3 se sametovým povrchem.
Projekt SQUAT iD23 vznikl s cílem nabídnout intenzivní zá?itek z prostoru a ukázat, ?e investice do profesionála se vyplatí. Pln? vybavené a funk?ní byty m??ete za?ít v?emi smysly ? p?ivon?t ke kv?tinám, ochutnat víno, vnímat materiály, textury, struktury i v?ni kávy. Pono?íte se do smý?lení architekt?, jejich práce a poznáte výhody prostoru, jen? sice stojí více pen?z, zato v?ak vydr?í desetiletí. Prost? v?ci, které na b??ných showroomech a veletrzích nefungují. Navíc sami zjistíte, jaký prostor vám sedne nejlépe.
Zárove? poznáte práci talentovaných ?eských i zahrani?ních designér? a seznámíte se s t?mi dodavateli a jejich produkty, které jsou spolehlivou ?pi?kou v oboru. Projekt má za cíl p?ispívat k osv?t? jak interiérového designu, tak architektury a zlep?ovat kvalitu bydlení v ?eské republice.
Leto?ní ro?ník je sice první, ale jist? nebude poslední. Ka?dý rok budete mít mo?nost poznat jiný SQUAT, na jiné adrese, s jinými architekty a v jiném stylu. Ty leto?ní byty m??ete obsadit mnoha r?znými zp?soby. Ráno se tu budou konat workshopy, odpoledne pak budou pat?it komentovaným prohlídkám. SQUAT iD 23 v pra?ské Pa?í?ské ulici ?.p. 205/23 bude mít své dve?e otev?ené od 24. listopadu do 22. prosince. Informace o SQUATu iD23 sledujte na webu, Facebooku a na stránce projektu.
Spole?nost Hager se sídlem ve francouzském Obernai je více ne? 60 let specialistou na elektrické instalace v bytových a komer?ních objektech. Díky ?iroké nabídce v oblasti rozvad??ových systém?, systém? pro ukládání vedení a ?ízení budov doká?e nabídnout kompletní ?e?ení dle zákazníkových pot?eb. Výrobky skupiny Hager se vyzna?ují vysokou kvalitou, jednoduchou instalací a snadným ovládáním. Provázanost s kvalitními slu?bami v oblasti technického poradenství a zákaznického servisu je samoz?ejmostí. Silné, celosv?tov? úsp??né zna?ky tehalit, electraplan, polo a berker nesou jméno spole?nosti Hager.
V roce 2015 slaví Hager Electro 20 let svého p?sobení v ?eské republice. O ?eské a slovenské zákazníky se stará tým obchodních, technických a marketingových specialist?. Hager Electro se pravideln? zú?ast?uje oborových veletrh?, prezenta?ních akcí u zákazník? a po?ádá vlastní technická ?kolení. Provozuje Promont shop Hager, ve kterém si p?ijdou na své montá?níci a elektriká?i, kte?í pro svou práci pot?ebují kvalitní ná?adí za skv?lé ceny.
Company information / Profile:
Spole?nost Hager se sídlem ve francouzském Obernai je více ne? 60 let specialistou na elektrické instalace v bytových a komer?ních objektech. Díky ?iroké nabídce v oblasti rozvad??ových systém?, systém? pro ukládání vedení a ?ízení budov doká?e nabídnout kompletní ?e?ení dle zákazníkových pot?eb. Výrobky skupiny Hager se vyzna?ují vysokou kvalitou, jednoduchou instalací a snadným ovládáním. Provázanost s kvalitními slu?bami v oblasti technického poradenství a zákaznického servisu je samoz?ejmostí. Silné, celosv?tov? úsp??né zna?ky tehalit, electraplan, polo a berker nesou jméno spole?nosti Hager.
V roce 2015 slaví Hager Electro 20 let svého p?sobení v ?eské republice. O ?eské a slovenské zákazníky se stará tým obchodních, technických a marketingových specialist?. Hager Electro se pravideln? zú?ast?uje oborových veletrh?, prezenta?ních akcí u zákazník? a po?ádá vlastní technická ?kolení. Provozuje Promont shop Hager, ve kterém si p?ijdou na své montá?níci a elektriká?i, kte?í pro svou práci pot?ebují kvalitní ná?adí za skv?lé ceny.
PressRelease by
Hager Electro s.r.o.
Date: 11/28/2016 - 08:56
Language: English
News-ID 509279
Character count: 4830
Kontakt-Informationen:
Firma: Hager Electro s.r.o.
Stadt: Zdiby
Number of hits: 72
Linking-Tips:
Direct Link to this PressRelease:
Twittern
We would appreciate a link in your News-, Press- or Partner-Site.
Comments on this PressRelease


authors:
Daniel Březina
Autor

description: Online magazín o audio-video technice, domácím kině a chytrém bydlení.

title: recenze audio-video techniky a chytrého bydlení

maintext:
OPPO BDP-105D
Značka OPPO z kalifornského Menlo Parku v srdci Silicon Valley započala své veleúspěšné tažení jako producent přehrávačů s ultimativním rozsahem nastavení, tak trochu ve stylu "geekové geekům". Během svého růstu pak sice upravila kurz o krůček více směrem do sféry běžného uživatele, neslevila však z kvalitativních nároků - a dnes už má v katalogu řadu Blu-ray přehrávačů různých úrovní, stejně tak několik typů sluchátek, sluchátkový zesilovač stolní i mobilní, trendy bezdrátové / multiroom reproduktory, připravují D/A převodník a vůbec mají čím dál širší záběr - a přitom ve všem aspirují na pozici toho lepšího až nejlepšího v dané cenové třídě.
Tuto poměrně ambiciózní pozici se snaží dodržet i u své vlajkové lodi, Blu-ray přehrávač BDP-105D (jakože Darbee Edition), který je ale vlastně mnohem, mnohem víc než jen Blu-rayem. Poměrně robustní komponent (43 x 31,1 x 12,3 cm [ š x h x v ] a 7,9 cm) má pěkně zpracované šasi, hliníkový čelní panel má tvarované horizontální prolisy, mezi nimiž leží obdélníková plocha s maličkým displejem po levé straně, mechanikou uprostřed a dotykovými ovládacími tlačítky po straně pravé. Vlevo od tohoto obdélníku je logo výrobce, sloužící zároveň jako spínací tlačítko, vpravo dole pak najdete 6,3 mm sluchátkový výstup, USB vstup pro datové paměti a HDMI vstup (třeba pro připojení herní konzole či jiného "občasného" zdroje).
Přistoupíte-li k přehrávači zezadu, najdete více než dostatečnou konektivitu - protože BDP-105D může sloužit i jako D/A převodník a streamer, najdete tu také digitální vstupy. Mimo klasického optického a koaxiálního audio vstupu je tu též vstupní HDMI (takže třeba u nějakého mediální centra můžete využít služeb Darbee procesoru), stejně jako LAN konektor, otevírající síťové služby od streamu z domácího serveru po TIDAL, Spotify nebo třeba YouTube a Netflix. Za svého druhu vstup lze považovat také dvojici USB portů pro připojení externích datových pamětí, ale stoprocentně jím je asynchronní USB port pro připojení počítačů.
Neméně zajímavá je ale i sestava výstupů - potěšující je dvojice HDMI výstupů, takže není problém připojit televizi a projektor, velký důraz je tu zřetelně kladen na analogové audio výstupy; jednak je tu plnohodnotný 7.1 analogový výstup, jednak precizní stereo výstup v podobně nesymetrických RCA i symetrických XLR konektorů. Příjemně bohatou sestavu doplňuje 3,5 mm jack vstupu čidla dálkového ovládání a RS232 konektor pro sofistikované řízení pomocí systémů chytrého bydlení.
Při pohledu do útrob bytelného kovového šasi přístroje rozhodně zaujme precizní rozložení drah a komponentů po deskách plošných spojů, stejně jako bytelné zakrytování univerzální mechaniky i malého toroidního transformátoru.
Sice pozvolna končící, ale přeci jen stále ještě vlajková loď katalogu OPPO nabízí mnoho. Z pohledu obrazu je nejzásadnější schopnost načítat DVD i Blu-ray disky a velmi širokou škálu obrazových souborů ze sítě i přímo připojených pamětí a to včetně 4K materiálu. To vše pak prochází obvody čipu Darbee, který umí obraz pečlivě zaostřit, vyčistit a vůbec oprášit tak, že i starší DVD působí více než přijatelným dojmem. Navíc je možnost Darbee nastavit dle vlastního vkusu - od velmi jemného doostření a v zásadě minimálních zásahů až po poněkud vulgární přeostření (jakkoliv je to samozřejmě zcela individuální a nechť každý využije nač se mu dobře kouká).
Příjemná je rovněž schopnost přehrávače obsah překonvertovat na 4K rozlišení a to bez ohledu na rozlišení vstupní. OPPO to provádí s rozumnou citlivostí, byť samozřejmě třeba obraz českého SD vysílání to nezachrání. Podobně je to s 3D obrazem - OPPO může uměle lu Že obraz pak můžete nastavovat v možných i nemožných způsobech, že přehrávač zvládne nativní1080p / 24p, několik různých poměrů stran včetně podpory zobrazení přes anamorfní čočky s poměrem 2,35:1 a vlastně vše, co lze dnes přehrávat, to je potěšující.
Ještě větší potěšení pak lze najít ve výčtu všech schopností přehrávače, týkajících se audio složky - jednak je tu podpora CD / SACD disků, je tu schopnost přehrávat lokálně i po síti PCM i DSD soubory až do rozlišení 24 / 192, respektive DSD 5,6 MHz. Převod z digitální do analogové formy má na starosti 32 bitový čip ESS Sabre 32 Reference ES9018; přesněji řečeno jsou tu dva čipy - jeden čistě pro stereo a jeden čistě pro multikanálový výstup. U filmů pak přehrávač podporuje Dolby TrueHD i DTS-HD Master Audio stopy. Přímo z dvěma kanálům dedikovaného čipu jde signál také do modulu sluchátkového zesilovače, který není jen tak do počtu, ale je to vážně míněný, plnohodnotný kus výbavy.
Díky použitému čipu umí OPPO také na výstupních analogových konektorech regulovat úroveň signálu, takže BDP-105D můžete používat třeba i přímo jen s aktivními reprosoustavami nebo koncovým zesilovačem.
Za zmínku rozhodně stojí i možnost ovládat všechny funkce z pohodlí OPPO Media Control aplikace - a tím "všechny funkce" je myšleno nejen přehrávání, ale i všechna nastavení, takže je snadné za chodu experimentovat s tím, co vám zejména na zvukové složce vyhovuje nejvíc.
OPPO BDP-105D je díky své všestrannosti a fantasticky atraktivnímu poměru cena / výkon už nějakou dobu základním zdrojem redakční sestavy, takže jsme ho mohli poslouchat už opravdu s lecčím - zejména ale s redakčními sestavami Naim Nait XS / Naim FlatCap XS, Cambridge CXA80 / Cambridge CXC, COOD-E TV, SIM2 Crystal Cube projektorem nebo Norma Revo IPA-70B. Poslouchali jsme ho nesčetněkrát na Harbeth Monitor 30, Xavian Premio či Xavian Perla. Poslouchali jsme ho přes širokou škálu kabelů od ZenSati Authentica, KrautWire z Lifetime série, ale třeba i přes digitální kabely (optika / koax / HDMI) z nejvyšších pater Monster Cable. Obraz se hodnotil přes FullHD i UHD televize i zmíněný projektor a nutno říci, že OPPO je v permanenci na denní bázi řádově od čtyř po klidně i osmnáct hodin - a za celou dobu co je v redakci se všeho všudy vykázalo problém 2x, vždy stačilo ho přes ovladač vypnout a zapnout (ostatně je to svého druhu počítač a ty si to tak nějak žádají...).
Na basových linkách, kupříkladu na kontrabasu Charlieho Hadena v "No lonely nights" ("American Dreams" | 2002 | Universal Music | 064 096-2), bylo cítit, že OPPO není úplně dokonale vyrovnané a že basům se dostává trochu dodatečné energie, protože to je přesně to, co si žádáte u filmů pro celkovou efektnost a je to přesně to, co dělá přednes tak krásně sytým, velkým a bohatým, když přijde na spodní tóny. Zdůraznění pak není nic, co by vás rušilo, nic není přehnané - jen jaksi neupejpavé. Bas má slušnou kontrolu a i když to není žádný tvrdý, suchý, analytický přednes, je tu impuls a je tu jasné oddělení jednotlivých brnknutí, je tu hlavně i objem, plnost a dospělost. Pokud chcete opravdu signifikantní krok v pevnosti a autoritě směrem vzhůru, u audio-video přehrávačů musíte už sáhnout někam k Blu-ray přehrávači Primare, který už je ovšem z poněkud jiné třídy - jinými slovy, BDP-105D funguje excelentně a vlastně zahraje výborně i v konkurenci puristických CD přehrávačů.
Vokál Kurta Ellinga v "Undun" ("Nightmoves" | 2007 | Concord Jazz | 0888072302631) byl velice klidný, nevyumělkovaný a přitom snadno čitelný, čistý a detailní. Hlas se držel velmi blízko realistické přirozenosti, byl prostý mechaničnosti, naopak byl hladký, barevný a - nenalézáme prostě jiné vhodnější slovo - velmi normální. Ano, z pohledu rozlišení chybí oproti ultra high-endových přehrávačům taková ta úplně nejspodnější vrstva detailů, dotahující komplexnost k dokonalosti, ale muzikální vyznění a celkové prokreslení vám v dané cenové kategorii vůbec nedají důvod ke stížnostem. Hlas působí prostě jako hlas, vřelý, lidský a jemný, plastický a živý, plný energie.
Totéž pak platí pro uspořádané, neagresivní a s nadhledem podané výšky - vibrafon v "In a sentimental mood" Sonyho Rollinse a The Modern Jazz Quartet (1998 | Prestige | 00025218111126) byl znělý, bohatý, stejně jako činely neefektní a celé pásmo je přehledné, čitelné. Možná chybí opět ta nejjemnější rafinovanost a komplexnost v nejposlednějších okamžicích doznívání, ale nevtíravě výborné prokreslení s dobrým oddělením tónů a jakousi celkovou jednoduchostí, kdy není problém se ve zvuku vyznat, dělají cenovce hlavně z pohledu univerzálnosti přístroje jenom čest.
Podobně tak i dynamika je velmi dobrá - lhostejno zda u filmových efektů, nebo u hudby; i velký orchestr ve Dvořákově "Novosvětské" v podání Václava Neumanna řídícího Českou filharmonii (1994 | Denon | CO-78828) už je dobře řízený. Zvuk nepůsobí utaženým a přísně kontrolovaným dojmem, spíše se výbušně a energicky rozbíhá a vybuchuje, hudba je plná, živá a dynamické špičky jsou podané s jistotou a důrazem, takže OPPO vám dá pocítit rozměry a váhu zvuku orchestru, vystihne jeho jiskru a naléhavost a to vše s příjemným nadhledem.
"Bang Bang Bang" Tracy Chapman ("Collection" | 2001 | Elektra | 7559-62700-2) poukázala na schopnost OPPO hrát velmi čistě a přehledně - netlačí, neakcentuje žádné drobnosti a nepůsobí analyticky, ale když se zaposloucháte, je tu spousta informací, posazených do kontextu s nadhledem a jistotou. Velmi drahé high-endové přehrávače umí poskytnout ještě o kousek hlubší vzhled do nahrávky, ještě trochu snáze zprostředkovat informace z pozadí nebo ještě o kousíček lépe vystihnout textury, ale BDP-105D funguje výtečně. V reprodukci je pořádek, snadno se čte a je tu klid, každá linka je zřetelně separovaná od ostatních a vše probíhá bez pocitu nucenosti.
S tím pak také tak trochu souvisí podání prostoru, přehlednost pravolevého rozložení instrumentů v "Don´t say a word" od Phantom Limb ("Phantom Limb" | 2009 | Naim Audio | naimcd120) byla skvělá. Snadno se lokalizují nástroje, scéna má velké rozměry a drží pevně na místě, vnímáte také už i její hloubku, byť k úplně perfektní lokalizaci v předozadním směru ještě kousek schází. OPPO se nesnaží zprostředkovat dokonalý hologram, ale naopak umí nabídnout velmi nenásilnou, netechnicky přirozenou scénu bez efektů.
OPPO se pak díky svému trochu vespod hutnějšímu, celkově hladkému a klidnému zvuku s velmi dobrým rozlišením dobře poslouchá. Caveova "Dig, Lazarus, dig!!!" ("Dig, Lazarus, Dig!!!" | 2008 | Mute | CDSTUMM277) prostě plynula, rytmus není drtivý, ale jeden tón navazuje na druhý, naprosto nenásilně, pohodově a uvolněně. Hudba byla přehledná, klidná a máte pocit, že můžete poslouchat bez únavy mnoho a mnoho hodin, reprodukce funguje a s příjemnou muzikálností vás nese od skladby ke skladbě bez únavnosti a s více než dostatečnou živostí.
OPPO BDP-105D je excelentní zejména jednou věcí a to je poměr cena / výkon. Je to přístroj excelentně vybavený a díky schopnosti streamovat, využívat internetových audio-video služeb, přehrávat kotoučky všeho druhu a zpracovat fantasticky čistě obraz i zvuk prostě nezklame. Navíc je na rozdíl od některých čistě hi-fi komponentů i velmi dobře promyšlený s ohledem na běžného uživatele a jeho komfort. Zvukově se pak obstojně pere v rámci své cenové kategorie i s dedikovanými zařízeními, což je více než potěšující a pokud budete chtít zřetelný krok kupředu, bude to za příplatek více než jen několika tisícovek a to už o něčem svědčí. Z pohledu stále se rozšiřujícího UHD může mít BDP-105D jedinou limitaci a to je neschopnost přehrát 4K na fyzickém disku. Nicméně v dohledné době přijde na trh nástupce tohoto výjimečně talentovaného všeuměla a pokud bude pojatý stejně poctivě a férově jako BDP-105D, bude to opět horký kandidát na opravdu dotažené, perfektní a "již naprosto dostatečné" domácí centrum pro každou příležitost.
Kč 46 490,-
FOTOGALERIE
http://www.hifi-voice.com/testy-a-recenze/sacd-prehravace-a-transporty/1128-oppo-bdp-105d#sigProId9822830a1b View the embedded image gallery online at:
--- --- --- --- ---
KLADY
+ skutečně univerzální výbava
+ výborný poměr cena / výkon
+ velmi dobrá aplikace
+ čistý a uvolněný přednes
+ spolehlivost
+ výborné zpracování obrazu včetně Darbee
ZÁPORY
- místy je cítit lehké zdůraznění basu
- vlastně pořádně nic, pokud hledáte snadno použitelné univerzální řešení na úrovni
--- --- --- --- ---
PRODÁVÁ: WDQ | www.oppodigital.cz | www.avhifi.cz