description: V roce 2012 se německý psychiatr Manfred Spitzer pokusil svou knihou Digitální demence upozornit veřejnost, především rodiče, na nebezpečí spojená s digitálními technologiemi. Při příležitosti překladu druhé knihy Kybernemoc! do češtiny navštívil Prahu.

title: Nadužívání telefonů a tabletů je pro

maintext:
Přinášíme vám druhou část obsáhlého rozhovoru s Manfredem Spitzerem. První si můžete přečíst zde: Kvůli tabletům společnost hloupne a dětské mozky se nevyvíjejí, tvrdí psychiatr
LN: Často se ve svých knihách věnujete fenoménu nedostatečně rozvinutých motorických schopností, což se následně odráží v nižších intelektuálních dovednostech.
Lidé si stále neuvědomují, že naše mysl a vůle povstávají z těla. Ne nadarmo má angličtina jedno slovo pro prst a číslo – digit. Původně to souvisí s pozorováním, že čím mrštnější máte prsty, tím lépe umíte počítat. Nejen smysly, ale i motorika utváří mozek. Problémem je, že současné děti se málo hýbou, jsou málo v přírodě a hrají málo her, které by je tělesně motivovaly.
A nyní se dokonce přestávají učit psát rukou. Jenže píšete-li text ručně, podstatně lépe si jej pamatujete, aktivujete totiž přitom více svalů a nervů. To ostatně platí i pro dospělé: kdo si potřebuje zapamatovat, co čte, má si k tomu vzít tužku a papír. Budete-li si dělat poznámky na počítači, zapamatujete si mnohem méně. Totéž platí o elektronických knihách, nemáte-li před sebou fyzickou knihu, v níž si třeba můžete podtrhávat, nebudete si tolik pamatovat.
Vlivem moderních technologií jsme si zvykli na to, že lze řešit stále širší okruh úkolů stereotypním přejetím prstu po obrazovce. Dopady pocítí opět především děti. Dospělým mozek přinejhorším zakrní, jenže co když se dětem nevyvinou určitá centra vůbec? Se senzomotorikou je spojená třetina mozku. Pokud se dítěti nedovyvine třetina mozku a dospělému zakrní, není přehnané hovořit o intelektuální amputaci.
Tento fenomén nestudují jen lékaři, ale i filozofové – například Husserl nebo Merleau-Ponty. Tělo nám nebrání v myšlení, ale aktivně ho utváří, dokonce je jeho podmínkou. Kdo nepracuje s tělem, nemůže dobře myslet.
LN: To, co označujete za duchovní zkázu, tedy podle vás začíná u špatného vývoje dětí?
Ano, proto se ve svých knihách obracím především na rodiče. Jsem přesvědčen, že se naprosto fatálně podepisujeme na nejmladší generaci. Již existuje dokonce nočník se zabudovaným stojanem na tablet. Kdo někdy vychovával dítě, ví, že vůbec není snadné ho naučit chodit na nočník.
Dítě se musí koncentrovat. My mu však neumožňujeme koncentrovat se ani na tuto základní věc, která je pro jeho další vývoj zásadní. Jak se pak má vůbec někdy naučit koncentrovat? Zkáza začíná u těchto banálních tělesných úkonů, které nezvládáme bez tabletu.
Manfred Spitzer.
LN: Je situace skutečně natolik vážná? Například výsledky jihokorejských studentů ohromují při PISA testech celý svět, přičemž tato země v digitalizaci pokročila nejdále.
Jihokorejské děti jsou skutečně velmi šikovné – příčina je kulturní. Když se zeptáte německého žáka, kdo je dobrý v matematice, odpoví vám, že ten, kdo je nadaný. Když se zeptáte jihokorejského žáka na tutéž otázku, odpoví vám: Ten, kdo hodně počítá. Z toho vyplývá, že když německému dítěti nejde matematika, řekne si, že na to „nemá buňky“, a vypustí ji ze svého životního programu. Co udělá jihokorejské dítě? Sedne ke stolu a začne počítat. To je důvod, proč Jihokorejci dosud nepocítili propad v PISA testech.
Na druhou stranu je ale třeba říct, že Jihokorejci jsou první, kteří se riziky spojenými s digitalizací aktivně zabývají. Vznikl například zákon zacházející s videohrami jako s drogou – je-li vám méně než 16 let, nesmíte je hrát mezi půlnocí a šestou hodinou ranní, navíc existují rehabilitační centra pro děti závislé na videohrách a chytrých telefonech.
To jsou mimořádně důležitá opatření a celá jihokorejská společnost si díky nim uvědomuje, že technologie nejsou nevinné a že je podobně asociální zapálit si na veřejnosti cigaretu jako neustále svírat chytrý telefon.
LN: Uvítal byste podobné zákony regulující digitální technologie i v Evropě?
Jednoznačně. Kdyby lidé znali všechna nebezpečí spjatá s digitálními technologiemi! Nadužívání působí nespavost, obezitu a kognitivní poruchy. To vše je pro děti přímo likvidační. Srovnáváte-li nadužívání těchto technologií s kouřením, jsem přesvědčen, že cigarety jsou docela neškodné.
LN: Kouření, alkohol, nezdravá strava jsou určitými druhy luxusu, který si můžeme s většími či menšími obtížemi upřít. Nemohli bychom však občas dělat svou práci, aniž bychom celý den pracovali s technologiemi, přestože mohou prokazatelně a vážně škodit. Co byste doporučoval, žijeme-li ve společnosti, která je digitalizací pohlcená a vníž nelze s moderními technologiemi nepracovat?
Pro začátek bych řekl, že jste pronesla velkou hloupost. Společnost byla v minulosti zamořena azbestem a jinými jedy, přičemž azbestem zatížené domy dnes bouráme. Také jsme v minulosti měli v benzinu olovo, a dokonce krásné olověné nátěry v dětských pokojích. Když jsme však zjistili, že se olovo negativně podepisuje na vývoji mozku, učinili jsme krok nazpět.
Kdyby vám někdo řekl, vím, že to škodí mému dítěti, ale ta barva je opravdu pěkná, a proto mu navzdory tomu tím ty stěny vymaluji, klepala byste si na čelo. A já vám nyní říkám, že internet je horší než azbest nebo olovo. Budete-li tvrdit, ale ono to jinak nejde, pak se ptám: Proč by to nemělo jít jinak?
LN: Je-li internet pro malé děti podobně nebezpečný jako azbest, neměly by tedy mít žádný přístup k digitálním technologiím?
Naprosto žádný. V dospívání bych povolil kontrolovaný přístup, ale v žádném případě pravidelný. Malému dítěti se chytrý telefon nesmí dostat do rukou, to je bez diskuse. Ani dospívající člověk však digitální technologie nepotřebuje. Má číst, stýkat se s vrstevníky, sportovat, mít rozmanité koníčky.
LN: Nehrozí však, že dítě, kterému budete bránit v přístupu k digitálním technologiím, se včas nenaučí s nimi rozumně zacházet?
Doporučujete tedy podávat ve školce občas štamprle, aby se děti naučily včas zacházet s alkoholem? Existují věci, které zákon povoluje až od určitého věku – třeba pití alkoholu nebo řízení auta. Netvrdím, že se máme vzdát digitálních technologií jako nástrojů.
Velký rozdíl spočívá v tom, že dospělí vědí, že tyto digitální technologie jsou nástroje. Vědí, že by je měli ve volném čase odložit. Dnešní dospělí navíc mohli vyrůstat bez digitálních technologií. Naše mozky dostaly příležitost se vyvinout. Nyní však tuto příležitost upíráme svým dětem.
LN: Ve své nejnovější knize Kybernemoc! se věnujete závislosti na digitálních technologiích. Jak ji definujete?
Závislí pociťují v nepřítomnosti digitálních technologií podobné symptomy jako alkoholik, který nemá svou sklenku. Mám na mysli příznaky, jako je nervozita, třes, pocení, ale i podrážděnost a agresivita. Typické rovněž je, že se těmto lidem hroutí vztahy a mají vážné potíže v práci či ve škole a studiu.
LN: Tento druh závislosti se však v jednom podstatném bodě liší. Vyléčený alkoholik by se měl navždy vyhýbat pití alkoholu. V případě digitálních technologií to však bude značně obtížné, ne-li nemožné. Člověk, který by chtěl žít bez nich, by pravděpodobně čelil podobným potížím jako ten, kdo je na nich závislý – přišel by o práci a možná by utrpěly i jeho vztahy, jež dnes digitální média nejen narušují, ale i vytvářejí a udržují.
V tomto podstatném bodě se tyto dvě závislosti liší. V jedné věci však pravdu nemáte. Přístup k alkoholové závislosti se v uplynulých letech změnil. Stále více lékařů přistupuje na to, že se člověk může naučit pít kontrolovaně i poté, co byl na alkoholu závislý. Padlo dogma, že by se vyléčený alkoholik již nikdy neměl dotknout alkoholu, aniž by se stal znovu závislým.
Podobně musíme přistupovat i k technologickým závislostem. V dnešním světě se od technologií nelze odpoutat, ale o to důležitější je reflektovat jejich vliv a nebezpečí, a s o to větší obezřetností je musíme používat. Jsem přesvědčen, že budoucí generace bude nad naším nezodpovědným přístupem kroutit hlavou stejně, jako se dnes smějeme tomu, že se na přelomu 19. a 20. století lidé rentgenovali jen z legrace a mnozí na to zemřeli.
LN: Dodnes pracujete jako primář psychiatrické kliniky. Jak jste se dostal k takzvané digitální demenci?
Jsem psychiatr, který současně vystudoval filozofii, a dodnes jako lékař pracuji – mám své pacienty, chodím na vizity a účastním se všeho, co k mému povolání patří. K psaní knih mě pokaždé přivede podnět z mého každodenního života. V první knize, kterou jsem napsal, jsem se věnoval procesu učení a bylo to v době, kdy jsem se hodně zabýval vývojem svých dětí.
Učitelé mých dětí se mě jednou zeptali: Nebyly by některé vaše poznatky užitečné i pro nás? Všechny, odpověděl jsem jim. Večer jsem si pak sedl a začal psát příručku, jak se vyvíjí lidský mozek, co mu škodí a prospívá. Aniž bych se chtěl příliš vychloubat, snad každý učitel v Německu měl tuto knihu v ruce.
Děti povyrostly a my jsme začali řešit televizi. Rodiče a učitelé se mě ptali: Na jaké pořady se mohou děti dívat? Mají se vůbec dívat na televizi? A jak často? Proto jsem napsal další knihu. Aby bylo jasno, moje děti vyrůstaly bez televize. Krok k dalším digitálním technologiím byl už přirozený. Kniha Digitální demence se stala bestsellerem, ale kniha Kybernemoc! se v Německu příliš neprodává.
LN: Proč?
Mou první knihu četlo opravdu hodně lidí. Navíc dopady technologií pozorují na sobě, a proto si možná říkají: Proč bych o tom měl ještě číst, když stejně všechno vím?
LN: To je přece skvělé. Stáváte se nadbytečným!
Máte naprostou pravdu, to je skvělý výsledek. Domnívám se, že se mi podařilo odvést dobrý kus práce. A navíc mě velmi baví. V uplynulých letech jsem už jen pracoval. Vstávám ráno ve čtyři, v pět začínám psát, píši několik hodin, pak vizita, pacienti... Prakticky jsem zrušil i dovolené.
LN: Není to také závislost?
Ano, vím, že i práce může zničit život. Ale vychoval jsem pět dětí, jež jsou dnes dospělé a samostatné, proč bych si nyní nemohl trochu užít a pouze pracovat...
LN: Máte na obzoru další téma?
Připravuji knihu o vztahu chudoby a vývoje mozku. To je další téma, které mě pálí. Je přinejmenším stejně aktuální jako digitální demence. Žijeme ve světě, v němž se nůžky mezi chudobou a bohatstvím rozevírají jako nikdy dříve. Pracuji s tezí, že chudoba je svého druhu nemoc mozku. Jednou věcí je, že nekvalitní strava ničí mozek, druhou pak to, že děti z nižších společenských tříd vyrůstají v méně stimulujícím prostředí, což se odráží na jejich mozku.
LN: Řekl jste, že vás tato témata „pálí“, a zapálení z vás skutečně sálá. Pochybujete někdy?
Samozřejmě, to k vědě patří. Novináři mi často namítají, že značně zjednodušuji – svět je přece komplexní! Odpovídám jim, že svět je sice komplexní, ale proto se nemám zabývat jednotlivými problémy? Uvědomuji si, že jsem posvítil jen na jeden konkrétní problém a pokusil se jej podat nejlepším možným způsobem.
Jednou jsem poslouchal přednášku svého přítele, významného paleoantropologa, o původu člověka a následně jsem se ho zeptal: Jsi si jistý, že to všechno bylo, jak jsi podal? Odpověděl mi: Jasně, že ne. Zítra zjistím něco nového, co můj obrázek upraví, ale dnes jsem vyprávěl nejlepší možný příběh, jehož jsem byl schopný. Mám to podobně. Snažím se vyprávět o naší současnosti nejlepší možný příběh, jehož jsem dnes schopný.


description: Súdánský soud v pondělí odročil proces s českým občanem Petrem Jaškem, který byl zadržen loni v prosinci v Súdánu a spolu s trojicí Afričanů čelí obvinění z protistátní činnosti. Uvedla to mluvčí českého ministerstva zahraničí Michaela Lagronová. Europoslanec Tomáš Zdechovský dříve řekl, že by mohl padnout rozsudek, k tomu však nedošlo. Čechovi podle některých informací hrozí až trest smrti.

title: Súdánský soud odročil proces s českým

maintext: NEWS: Petr Jašek is being tried along with Revs Abduraheem & Shamal + Mr Abdumawla in Sudan https://t.co/1thg4N7QKs https://t.co/Fk2pGY4l2I

fasttext_language: cs


description: Premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) nevidí žádný důvod pro rozšíření státní podpory pro černouhelnou společnost OKD. Předseda vlády to uvedl po úterní bilanční schůzce s ministrem průmyslu Janem Mládkem (ČSSD). Stát už poskytl firmě půjčku 700 milionů korun. OKD je od května v úpadku, její reorganizaci schválili věřitelé v srpnu.

title: Sobotka nevidí žádný důvod pro rozšíření státní podpory OKD. Stát už poskytl 700 milionů


description: Vyšetřování žhářského útoku na dům Martina Stropnického (ANO) zřejmě uvízlo na mrtvém bodu. Po 428 dní od chvíle, kdy někdo hodil zápalné lahve na dům ministrovy rodiny, není dostatek důkazů, aby byl někdo další kromě osvobozeného Igora Ševcova obviněn.

title: Kdo hodil zápalné lahve na dům Stropnického? Vyšetřování je na mrtvém bodě


description: Český sportovní lezec Adam Ondra přelezl jako třetí člověk na světě patrně nejtěžší vícedélkovou cestu světa Dawn Wall v masivu El Capitan v Yosemitském národním parku v USA. V téměř kilometrové stěně strávil se spolulezcem a jističem Pavlem Blažkem osm dní, čímž o jedenáct dní překonal výkon Američanů Tommyho Caldwella a Kevina Jorgesona z ledna loňského roku

title: Adam Ondra na Dawn Wall: Jak se leze na nejobtížnější vícedélkovou cestu světa?


description: Na dohru své milostné aféry s americkým exprezidentem Billem Clintonem dnes v Göteborgu zavzpomínala bývalá stážistka v Bílém domě Monika Lewinská. Současná aktivistka proti šikaně se podle svých slov po propuknutí skandálu s Clintonem stala obětí ostouzení a bojovala s myšlenkami na sebevraždu.

title: Myslela jsem na sebevraždu, vzpomíná


description: Turecká policie v pátek brzy ráno zadržela dvojici spoluvůdců a devět poslanců opoziční prokurdské Lidové demokratické strany (HDP) v souvislosti s údajnou podporou terorismu. Podle agentury Reuters o tom informovalo ministerstvo vnitra s tím, že byly vydány zatykače na celkem 13 zákonodárců. Členové strany podle úřadů podporují kurdské separatisty.

title: Z podpory terorismu už Turci viní i poslance. Policie zadržela 13 kurdských zákonodárců


description: Tři nejstarší děti budoucího amerického prezidenta Donalda Trumpa a jeho bývalé české manželky Ivany mohou mít na svého otce „neuvěřitelný vliv“, i když ho nebudou následovat do Washingtonu.

title: Trumpovy děti mohou mít na

maintext:
Trump sice prohlašoval, že v případě volebního vítězství jeho potomci povedou byznys v New Yorku, všichni tři ale byli jmenováni do týmu pro přechod do Bílého domu. Napsala to agentura AP.
Donald mladší (38), Ivanka (35) a Eric (32) se podle AP výrazně podílejí na sestavování budoucí americké vlády. Účastní se setkání s kandidáty na vládní posty a v nočních telefonátech besedují se svým otcem. Přičinili se například o to, aby se personálním šéfem Bílého domu stal Reince Priebus. Minulý čtvrtek byla Ivanka se svým manželem Jaredem Kushnerem přítomna jednání mezi Trumpem a japonským premiérem Šinzóem Abem.
Trump trvá na tom, že mezi svými obchody a politikou „postaví zeď“. Své obchodní aktivity předá Donaldovi, Ivance a Erikovi. Etická pravidla pro prezidentský úřad mu ale dovolují, aby rozhodování svých dětí z Bílého domu ovlivňoval, což vyvolává obavy ze střetu zájmů.
Neomezené možnosti
Trumpovy děti mají omezené možnosti, pokud jde o oficiální posty ve Washingtonu. Kongres v roce 1967 schválil zákon, který prezidentům zakazuje jmenovat členy rodiny do úřadů, jež hlava státu řídí. Zákon ale nebrání tomu, aby děti působily jako neplacení či neformální poradci.
Eric a Ivanka se stali terčem mediální kritiky, když se nestačili zaregistrovat k hlasování v primárkách v New Yorku. Nadšence afrického safari Erika a Donalda juniora kritizovali američtí ochránci zvířat. Donald si navíc v září vysloužil odsudky za to, že přirovnal syrské uprchlíky k misce bonbónů, z nichž některé jsou otrávené.
Nyní mají ale nakročeno k tomu, aby se stali nejvlivnějšími prezidentskými dětmi za několik posledních desetiletí, napsala AP. Eric Trump sice v kampani sliboval, že se soustředí hlavně na byznys, v případě potřeby ale prý Trumpovy děti „budou na telefonu“.


description: Mnoho expertů se v odhadu výsledku amerických prezidentských voleb zmýlilo, málokomu ale omyl přišel tak draho, jako společnosti Topix Media, která licenčně vydává časopis Newsweek. Podle webu britského listu The Daily Telegraph redakce připravila a vytiskla 125 000 exemplářů zvláštního volebního vydání oslavujícího vítězství Hillary Clintonové.

title: Newsweek pustil do oběhu číslo,

maintext:
Číslo s obrázkem usmívající se Clintonové na titulní stránce a nápisem „Madam President“ muselo být staženo a nahradila ho správná verze s obrázkem usmívajícího se Donalda Trumpa a nadpisem „President Trump“.
Obě verze byly podle britského listu připraveny předem, vydavatel se ale nakonec rozhodl distribuovat jen exempláře s Clintonovou. Číslo, opatřené titulkem „Historická cesta Hillary Clintonové do Bílého domu“, se ve stáncích objevilo hned v úterý, ale bylo spěšně staženo.
From the Editors: 2 special edition covers for 2016 election outcomes were produced by a Newsweek licensee, Topix Media, and not by Newsweek pic.twitter.com/MwC4RytGbC


description: V kolínském regionu, do něhož patří naše obec Velký Osek, je podíl nezaměstnaných na obyvatelstvu cca 5,5 %. Jde většinou o nezaměstnané se základním vzděláním.

title: Pomáhají nám průmyslové plochy


description: Pražská představení „nekorektního kabaretu“ zlínského divadla Ovčáček čtveráček byla vyprodána za osm minut. Kabaret, který vznikl spontánně na konci října, bude mít derniéru 6. února v Praze.

title: Pražská derniéra Ovčáčka čtveráčka


description: Šestnáctý ročník festivalu Colours of Ostrava 2017 sice proběhne až ve dnech 19. - 22. července příštího roku, dnešn ím dnem ale už začíná zveřejňovat program. Prvními potvrzenými jmény jsou mladá britská zpěvačka Birdy a berlínské elektronické trio Moderat.

title: První jména Colours of Ostrava 2017:

maintext:
Britská zpěvačka a skladatelka Jasmine van den Bogaerde alias Birdy zažije na Colours of Ostrava tuzemskou koncertní premiéru. „Na to, že jí letos bylo pouhých dvacet let, toho stihla v hudbě skutečně hodně. V jejím projevu se snoubí neobvyklý talent podepřený éterickým hlasem,“ líčí ředitelka festivalu Zlata Holušová.
Birdy byla nominována na ceny Brit Awards, na Grammy, a letos vydala již třetí album Beautiful Lies, které se dostalo do Top 10 ve 46 zemích celého světa. Celkem prodala přes 10 milionů desek, její videoklipy vidělo na youtube přes 500 milionů diváků a na facebooku ji sleduje přes 2,5 milionu fanoušků. Točí se okolo ní producentská a skladatelská esa od Adele, OneRepublic, Mumford & Sons nebo Florence and the Machine.
Moderat
„Berlínské trio Moderat patří v současné době k největším senzacím nezávislé elektronické hudby,“ říká Zlata Holušová. Formace vznikla spojením dvou předních jmen německé elektronické scény - dvojice Modeselektor a sólového „one-man“ projektu Apparat. Od vydání stejnojmenného debutového alba v roce 2009 a předskakování Radiohead na jejich pražské zastávce v témže roce přerostli Moderat v projekt, který předčil rozměry běžného „vedlejšáku“.
„Jejich živá vystoupení jsou charakteristická kombinací syrového techna, minimalistických elektronických žánrů a úderných vizualizací, které spolu s čistým vokálem Saschy Ringa tvoří taneční i zasněný koncertní zážitek,“ doplňuje Holušová. Naposledy vystoupili Moderat v České republice v červnu 2016 ve vyprodaném Velkém sálu Lucerny.
Čtyřdenní vstupenky na Colours of Ostrava 2017 jsou již v prodeji www.colours.cz a v síti Ticketpro. Aktuální cena 2 090 Kč platí na limitované množství prvních 5 000 kusů. V prodeji je také ubytování ve stanovém městečku, parkování nebo místo pro karavan.


title: Moskva doufá, že Trump zmírní tlak NATO na Rusko. Putin mu zaslal ‚krásný dopis‘

maintext:
Ruský prezident Vladimir Putin. | foto: Reuters
NEW YORK Nově zvolený prezident USA Donald Trump by mohl přesvědčit Severoatlantickou alianci, aby stáhla své jednotky od hranic s Ruskem. Americkým novinářům to v pátek v New Yorku řekl kremelský mluvčí Dmitrij Peskov. Prospělo by to podle něj uvolnění napětí v Evropě.
Republikánský prezident by „mohl přesvědčit NATO, aby zpomalilo své rozšiřování nebo aby stáhlo své síly od hranic s Ruskem,“ konstatoval mluvčí prezidenta Vladimira Putina. Zatím ale Moskva sleduje, jak aliance posiluje a k ruským hranicím se posouvá stále blíže.
Kdo jsou Trumpovi muži pro válku? Generál s vazbami na Putina či kariérní republikáni Trump v pátečním rozhovoru pro list The Wall Street Journal řekl, že se s Putinem brzy telefonicky spojí. Budoucí prezident prý dostal po svém zvolení od prezidenta Putina „krásný dopis“. Peskov ale v New Yorku prohlásil, že Putin s žádným kontaktem do Trumpovy inaugurace plánované na leden příštího roku nepočítá. Partnerem kremelského šéfa je stále Barack Obama, řekl mluvčí. Trump se o vztazích s Ruskem několikrát během volební kampaně zmínil. Putina pochválil jako schopného politika a Rusko označil za žádoucího spojence v boji proti Islámskému státu. Vstřícné Trumpovy poznámky vyvolaly kritiku demokratického tábora protikandidátky Hillary Clintonové.


description: Zásadní problémy s příjmy nemáme. A návrat podílu z DPH v rozpočtovém určení daní od roku 2017 by měl finanční situaci ještě zlepšit.

title: Jsme připraveni čerpat dotace,

maintext:
Samosprávám však má být odebrán podíl na dani z příjmu fyzických osob. Tím ztratíme vhled do podnikatelského prostředí. Omezí se nám tak informace k plánování dalšího rozvoje.
Ještě složitější to je s čerpáním dotací z programového období 2014-2020. Tzv. ITI projekty se stále nerozběhly. Z peněz na jejich kofinancování, uložených na účtech, přitom musíme platit poplatky bankám. Ptám se tedy: Nestálo by za to zamyslet se nad zvýšením příjmů obcí z daní, namísto nejistých dotací?
Jistota příjmů je pro rozvoj území zásadní. Peníze investujeme podle potřeb lidí. Spustili jsme tak třeba veřejné wi-fi, rozvíjíme chytrou plzeňskou kartu a nově si veřejnost může on-line vyřídit více služeb běžné agendy úřadů.


description: Snímek Krystyny Krauze nabízí jedinečnou možnost pohlédnout na českou legendu poněkud jinýma očima. Především tedy díky tomu, že režisérka je Polka a zároveň se cítí Karlu Krylovi osobně zavázaná: nejen proto, že jeho písně v Polsku mocně rezonovaly a napomohly pohybu společnosti ke svobodě, ale také proto, že Kryl poskytl Krystyně Krauzeové prostředky, aby mohla studovat, a ovlivnil tak zásadně její další život.

title: Od Sidolu k andělovi. Do kin vstupuje dokument polské režisérky Krystyny Krauze Bratříček Karel


description: Talíře v tuhle roční dobu vypadají jakoby nastala ptačí okupace. Nejdřív je zaberou kachny, následuje pernatá zvěřina a nakonec, kolem svátku svatého Martina, přijde husí příval. Podzim je prostě časem, kdy kuchyně patří ptákům.

title: Oškubat a upéct. Podzimním

maintext:
Bylo to tak po staletí. Skončilo léto, čas bylinek, zeleniny a čerstvého ovoce ze záhonu a do kuchyně bylo třeba vnést krmě výživnější, bytelnější, masitější. Dobrou záminkou k tomu, mít na talíři víc masa, byl krom jiného různé podzimní svátky jako jsou dožínky, svatováclavské oslavy nebo den sv. Martina.
„Posvícení se koná na podzim, kdy nejen švestky, ale i husy dozrávají a tu na hostině vystupuje již také pečínka pernatá,“ píše Marie Ulehlová-Tilschová ve své knize Česká strava lidová. Zároveň chválí „lid český“, že zavrhl letitý „surový zlozvyk chytati drobné zpěvné ptactvo, které je velice užitečné a který se dlouho držel třeba na Slovácku“. Dodává, že později už k tomu některé rodiny dováděla spíš nouze: „Do osidel jenom jako škodná chytaly vrány a vařila se z nich, podobně jako z holubů, silná polévka.“
Na divokém tahu
Necelých sto let poté, co slavný národopisný text Ulehlové-Tilschové vyšel, už jsou vrány před našimi hrnci v bezpečí, to se však netýká jiných divokých ptáků. Pernatá zvěřina, jak ji nazývají myslivci, bývá tou první opeřenou lahůdkou, která míří na podzimní talíře. Návody na přípravu tetřevů a jiných chráněných druhů, už je dnes třeba brát jen jako literární dědictví autorek jako Marie Janků-Sandtnerová či Magdalena Rettigová, stále však ještě zůstává dost jejich příbuzných, které je možné na pekáč dostat a neporušit přitom zákon. Jmenovitě to jsou bažanti, některé divoké husy a kachny, perličky, lysky, poláci, straka a vrána.
Stěží jiný dárek udělá vášnivému kuchaři takovou radost, jako „fajzán“ čili bažant, kterého vám spřátelený myslivec přinese. S jeho přípravou je krom jiného spojeno slastné čekání, kdy ptáka vyvěsíte na balkon či jinam do chladna a obcházíte kolem v naději, že maso už zkřehlo a budete jej moci šoupnout na pekáč.
O tomhle kusu ptactva se rozepisuje i nestor kuchařského umění Jean Anthelme Brillat-Savarin ve své knize Fyziologie chuti, která vyšla poprvé v roce 1825: „Bažant je hádankou, jejíž význam je znám jen zasvěcencům, oni jediní dovedou ocenit veškerou jeho lahodu. Každá potravina má vrchol své chutnosti: některá teprve tehdy, počínají-li se rozkládat, jako mišpule, sluka a zvláště bažant. Vytoužená doba nastává tehdy, kdy se bažant počíná rozkládat, tu se vyvíjí jeho vůně, jež se spojuje s olejem, který potřebuje ke svému uplatnění, je to jakýsi způsob kvašení, podobně jako olej v kávě, jejž získáme pražením.“
S pernatou zvěřinou je to podobné jako s jejími chlupatými protějšky: maso mají chuťově výraznější a tužší než jejich domácí varianty. Zejména v případě hus a kachen tohle otestujete celkem snadno. Divoké zvládnou intenzivnější koření a chtějí trochu delší čas v troubě.
Sv. Václav versus sv. Martin
Krátce po invazi opeřené zvěřiny přicházejí do kuchyně první vyslanci domácího dvorku: kachny. Spojeny jsou tradičně se svatováclavskými oslavami na konci září, z pekáče však nemizí ani s blížícím se sněhem. Krásnou ukázku toho, co s nimi je možno podniknout, předvedla o posledním říjnovém víkendu dobřichovická restaurace Jez dobré naděje. Začínalo se tam kachním kaldounem a kachní roládou na třešňové omáčce, hlavní chody zahrnovaly kachní prsa s batátovým pyré, kachní prso se švestkovým sosem či klasická konfitovaná stehna s červeným zelím.
Atlas podzimního ptactva Perlička
Italové jí říkají faraonská slepice, neboť k nim přišla z Egypta. Právě v Itálii či Francii jsou perličky oblíbené, dostanete je nejen v restauracích, ale též na trhu. Perličku je možné péct podobně jako kuře, nejlepší se však s rozličnými nádivkami: třeba ořechovou nebo kaštanovou. Bažant
Šance, že dostanete bažantí slepici je celkem malá, loví se spíš kohoutci a to od půle října. Bažanti patřili k vyhledávaným pochoutkám už za doby antického Řecka a Říma, první zmínky o bažantech na našem území jsou ze 14. století. Bažanta je třeba před oškubáním a kuchyňskou úpravou vyvěsit, aby maso zkřehlo. Většinou stačí týden, za dvojnásobnou dobu už maso může příliš vyschnout. Pro méně zkušené dodávám, že než tak učiníte, oškubejte bažanta nasucho – nespařujte jej, jako třeba slepici. Divoké husy
Lovit se mohou už od půlky srpna, nejčastěji je však dostanete od září do listopadu. Během jejich tahu na jih hus přes naše území proletí tisíce. Na rozdíl od husy domácí má pevnější maso intenzivnější chuti. Divoké kachny
Divoké kachny je v kuchyni třeba zpracovat rychleji než ty domácí, mohou se snáze kazit. K jejímu masu se dobře hodí výraznější bylinky, ale skvěle jde i s tymiánem, zkusit je možné též některé exotičtější druhy koření. Krůta
Devět druhů masa: tolik jich najdete na krůtě. Asi tři čtvrtiny tvoří maso bílé, zbytek tmavé, jednotlivé části krůty se liší kaloricky. Většina lidí si do kuchyně pouští spíš krůty, ale ani krocani nejsou špatní: že je jejich maso tužší je pověra. Husa domácí
Královské ptačisko, které se tradičně dělávalo jen o svátcích. Husa byla pýchou každo hospodyně, která si ji pečlivě pěstovala nejen kvůli masu, ale též pro množství sádla. Husí maos nejlpe připravíte pomalým pečením při nižší teplotě, které dá dost času na puštění tuku i propečení masa dojemna. Kachna domácí
Lahodné aromatické maso, které je ozdobou domácího nedělního oběda, ale i reprezentačních událostí, jakou byl třeba oběd prvních dam v Lánech, který se konal u příležitosti setkání představitelů NATO v roce 2000. Krom samotné pečínky kachna skýtá i vedlejší lahůdky, jako jsou játra v sádle.
Tohle jediné menu příkladně ukazuje, kolik odstínů se dá vyloudit ze zdánlivě obyčejného ptáka s trochu tučnějším masem. A to ještě nedošlo na nějaké větší kouzlení s vnitřnostmi, jmenovitě játry. Tedy s výjimkou kaldounu, který se dělá z drůbků kachních či husích.
Je-li kachna princeznou mezi opeřenými pečínkami, je husa jejich královnou. Její čas přichází podle kalendáře na začátku listopadu o svátku dobrotivého světce sv. Martina. Toho prý husy prozradily kejháním, když se v jejich příbytku schovával ze skromnosti při volbě biskupa.
Podzim husám lahodí nejen kvůli souběhu se svátkem daného světce, ale též proto, že v listopadu už jsou ptáci řádně vykrmení a dokonale připravení pro kuchyňskou úpravu. Jak ostatně naznačují česká přísloví: „Hus o sv. Martině nejpěkněji zpívá“ nebo „Radost Martina je hus a džbán vína“. Na časy, kdy bez husy nebylo řádného podzimu na venkově ani ve městě, vzpomíná třeba Ignát Herrman v knize Zmizelá Praha: „Jako pohádka zní dnešním strážkyním našich krbů domácích, že v minulé ty doby jsme mohli v Rytířské ulici koupit slušnou ‚rodinnou‘ husu za půldruhé zlatky, to je za nynější tři koruny. Byla-li za půltřetí zlatky, vypeklo se z ní na čtyři na pět žejdlíků sádla, a husy obrovité, jaké kupovaly hlavně domácnosti židovské, byly po pětce.“
V kuchařských knihách najdeme množství pozoruhodných receptů, jak naložit nejen s celou husou, ale též s jejími součástmi. Tématu se věnuje mimo jiné i válečné vydání Knihy rozpočtů a kuchařských předpisů od Marie Janků-Sandtnerové: „Zadělávané husí drůbky spojíme s přípravou naložené husy a uděláme si je hned první den při nakládání husích porcí po jejím vykuchání. Upotřebíme očištěnou hlavu, jazyk, krk, žaludek, konce křídel a nohou. Játra si uděláme zvlášť usmažením v sádle vyškvařeném z kůže stažené z husy před nakládáním jako lahůdku a ještě k tomu získáme dobré husí škvarečky. Pokud je pro nás husa příliš nákladná a velká. můžeme koupit drůbky z jiného ptactva a to jednotlivě v obchodech s drůbeží.“
Zpracování husy do posledního kousku nebylo jen specialitou českou, podobné recepty nalezneme i v okolních zemích, zejména v Maďarsku, kde husy patří k vlajkovým surovinám kulinární tradice. Z husí kůže se tam připravují škvarečky zvané tepertö. „Jsou připravovány nejprve dušením v malém množství vody, pak škvařením v souběžně rozpouštěném syrovém husím sádle. V konečné fázi získáme nádherně zlatavě zbarvené kousky křupavé kůže a dosažené s přispěním malého přídavku mléka v závěru. Získané sádlo má nažloutlou barvu. Opravdickou delikatesou jsou jak horké, tak studené. Horké je podáváme s nakládanou zeleninou, studené jsou zase výborné s jarní cibulkou, rajčaty a paprikovými lusky,“ popisuje obvyklý postup Dadalův kuchařský lexikon.
Husy a kachny se před svátkem sv. Martina dosti často násilně dokrmovaly. Hospodyně je zavřela do posady, kde neměly téměř žádný pohyb a několikrát denně jim do krku cpaly vydatnou krmi v podobě kukuřice či bobů nebo sušených šlejšků. Dokonce vznikl trychtýř propojený s mechanickým nacpávadlem, jež mělo tuhle práci usnadnit.
Dnes už zákon podobné praktiky zakazuje jako trápení zvířat, dovoz zbytnělých kachních či husích jater je k nám však povolen třeba z Francie, Bulharska nebo z maďarských žup Bács-Kiskun, Csongrád, Békés a Hajdú-Bihar. Díky tomu můžete touto dobou třeba v pražské restauraci Gaskoňce Jeana-Paula Manzaka ochutnat husí játra na armagnaku s houbo-kroupovým risottem.
Podzimní stezka
Nejspíš posledním velkým ptákem, bez něhož se menu na podzim neobejde, je krůta či krocan. V anglosaské tradici přichází na stůl na konci listopadu o svátku Díkuvzdání. U nás se někdy peče o svátcích vánočních. Obecně se dobře hodí na slavnostní chvíle, kdy je u stolu hodně lidí – přece jen šestikilový krocan je považován za menší exemplář.
Podobně jako kachna či husa vynikne krocan nejlépe pomalým pečením při nižší teplotě, na křehkosti mu ještě dodá, když jej na noc před samotnou přípravou namočíte do slané vody. I když samotná krocaní pečínka nakrmí rodinnou sešlost i na několik dní, určitě stojí za to vyzkoušet některou z klasických nádivek, jenž se k masu tradičně servírují. Chcete mít krocana jako Britové, nádivka bude s pórkem, šalvějí a cibulí, ve francouzském stylu zase uplatníte kaštany a jablka, Řekové vám doporučí rýži a piniové oříšky a Američané krom nádivky s kukuřičným chlebem doporučí ještě brusinkovou omáčku.
V jistém slova smyslu to možná vypadá, že podzimní ptáci jsou trochu na jedno brdo: prostě cosi opeřeného, co lupnete do trouby a máte pečínku. Jenom chuťová rozmanitost škály od bažanta po krocana, kterou zkusíte na vlastní kůži, vás přesvědčí o opaku. Jestli jste ještě nezačali, je nejvyšší čas se vydat na podzimní ptačí stezku.


description: Novou středočeskou hejtmankou se stala místopředsedkyně Poslanecké sněmovny Jaroslava Jermanová z hnutí ANO. Ve funkci vystřídala sociálního demokrata Miloše Peteru. Rozhodli o tom krajští zastupitelé na ustavujícím zasedání. Jermanová už dříve avizovala, že v případě zvolení hejtmankou odejde z dolní komory.

title: Středočeskou hejtmankou je


description: Sedm výrazných celovečerních filmů přichází tento týden do českých kin. K blockbusterovým titulům bude nepochybně patřit válečné drama Mela Gibsona s názvem Hacksaw Ridge: Zrození hrdiny, které sklízí od premiéry na benátském filmovém festivalu pozitivní ohlasy u diváků i kritiků. K očekávaným titulům patří také psychologické sci-fi Příchozí s hvězdami Amy Adams a Jeremy Rennerem, i životopisné drama o Edwardu Snowdenovi v režii legendárního Olivera Stonea. Český film zastupuje tento týden vítězný dokument z jihlavského festivalu – Normální autistický film režiséra Miroslava Janka.

title: Filmové premiéry: sci-fi Příchozí, drama o Snowdenovi, nový Mel Gibson i autistický vítěz Jihlavy

maintext:
Příchozí (Arrival)
Po úspěšných akčních krimi Zmizení a Sicario: Nájemný vrah se kanadský režisér Denis Villeneuv rozhodl adaptovat do filmové podoby povídkou Stories of Your Life spisovatele Teda Chianga. Film rozvíjí příběh lingvistky Louise, která je vládou Spojených států povolána k nezvyklému úkolu - pokusit se dorozumět s mimozemskou civilizací, jejíž tajemné vesmírné lodě se z ničeho nic začnou zjevovat na různých místech planety. Zatímco celé lidstvo balancuje na pokraji globální války, Louise se společně se svým týmem pokouší ve velmi omezeném čase najít odpovědi – a aby je byla schopna najít, bude muset přistoupit k činům, které mohou ohrozit nejen její vlastní život, ale dost možná osud celého lidstva...
Představitelka Louise Amy Adams má na kontě čtyři nominace na Oscara za filmy Špinavý trik, Mistr, Pochyby a Junebug. Louisiným spoluhráčem v nesnadném úkolu je matematik Ian, kterého si zahrál oblíbený představitel záporáků Jeremy Renner (Mission: Impossible, Avengers, Thor, Smrt čeká všude).
Příchozí se pyšní mimo jiné také skvělou hudbou Islanďana Jóhanna Jóhannssona, který použil i skladby Maxe Richtera nebo Antonína Dvořáka, a také Symfonický orchestr hlavního města Prahy. Hudba se nahrávala v hudebním studiu Smečky.
Hacksaw Ridge: Zrození hrdiny
Autentický příběh třiadvacetiletého vojáka americké armády se stal inspirací pro pátý režijní počin Mela Gibsona (Umučení Krista, Statečné srdce). Krátce poté, co Japonci 7. prosince 1941 zaútočili na Pearl Harbor, přihlásil se tehdy třiadvacetiletý Desmond Doss do služby vlasti. Kvůli svému pacifistickému přesvědčení odmítal nosit a používat zbraň, proto se stal zdravotníkem 307. pěšího pluku 77. pěší divize.
Jeho kolegové ho nemilovali – kdo by také chtěl, aby mu v boji kryl záda chlapík, vyzbrojený pouze odhodláním a lékárničkou? Desmond musel často čelit nevraživosti a útokům ostatních vojáků. Přesto, jako jediný americký voják ve 2. světové válce, bojoval v první linii neozbrojený. V březnu 1945 vypukla krvavá bitva o Okinawu. Dossova rota měla za úkol dobýt 120 metrů vysoký útes. Když vojáci vyšplhali s pomocí lan na vrchol, dostali se do těžké dělostřelecké, minometné a kulometné palby. Vojín Doss se odmítl ukrýt a zůstal uprostřed krvavého pekla. Snášel jednoho zraněného po druhém z útesu do bezpečí. Během vyčerpávajících 12 hodin, za stálého ostřelování, zachránil životy 75 mužů...
Snowden
Rozporuplné kritické reakce zatím sbírá další z očekávaných titulů tohoto týdne – životopisné drama Snowden, zpracovávající příběh Edwarda Snowdena, muže, který odhalil šokující praktiky amerických výzvědných služeb. Je Snowden hrdinný whistleblower, nebo zrádce, který zaslouží nejtvrdší trest? Tyto otázky zkoumá ve svém filmu klasik americké kinematografie Oliver Stone a představuje profesní i rodinné zázemí člověka, který ukázal světu, že jsme stále sledováni. A že válka proti teroru posloužila jako záminka k bezprecedentnímu vpádu moci do soukromí.
VIDEO: Sledují každý mobil na světě. Snowden míří do kin Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Do hlavní role obsadil režisér Josepha Gordon-Levitta, Snowdenovu přítelkyni si zahrála Shailene Woodley, do rolí novináře listu The Guardina Ewena MacAskilla se obejví Tom Wilkinskon, dokumentaristku Lauru Poitras ztělesňuje Melissa Leo.
Oliver Stone má za sebou filmy zpracovávající významné dějinné mezníky americké zahraniční politiky (Četa, Salvador, Nebe a země), snímky o osobnostech, které hýbaly společenským děním (JFK, Nixon, The Doors) i filmy zpracovávající sociopolitické problémy moderní Ameriky (Wall Street, Narozen 4. července).
Je to jen konec světa
Šestý celovečerní film sedmadvacetiletého kanadského režiséra Xaviera Dolana (Mami!, Imaginární lásky) byl poprvé přestaven na letošním festivalu v Cannes, odkud si odnesl Velkou cenu poroty. Hlavním hrdinou filmu je mladý úspěšný dramatik, který se po dvanácti letech prožitých ve velkoměstě vrací domů za rodinou, aby oznámil svou blížící se smrt. Svět kosmopolitního muže je však členům rodiny příliš vzdálený a nepředstavitelný, než aby mohlo dojít ke smíření a naplňujícímu prožití posledních společných chvil. V hlavních rolích se objeví současné francouzské špičky – Marion Cotillard, Vincenta Cassela nebo Léy Seydoux.
Kanada si Je to jen konec světa zvolila jako svého reprezentanta na Oscarech, kde film bude bojovat o titul v kategorii cizojazyčných filmů.
Egon Schiele
Především vztah k ženám provokativního malíře a grafika Egona Schieleho zpracovává německý film, který byl v Česku poprvé uveden na festivalu Das Filmfest. Malíř, který velkou část svého života strávil v Českém Krumlově, začal tvořit v době, kdy se v kultuře a ve výtvarném umění začaly bouřlivě prosazovat zcela nové směry.
Mladý Egon Schiele je zpočátku fascinován secesí a tvorbou svého krajana Gustava Klimta, ale brzy nachází vlastní výrazové prostředky v expresionismu a odvážných aktech. Jeho hlavní inspirací jsou krásné a mladé ženy. A jsou zásadními múzami nejen jeho tvorby, ale i života. Osudový vliv na něj mají ale jen dvě – jeho sestra a první múza Gerti a mladičká Wally, pravděpodobně Schieleho jediná pravá láska, kterou zvěčnil ve svém slavném obraze „Smrt a dívka“. Jeho provokativní erotická tvorba brzy vyvolá odezvu nejen mezi výtvarníky a galeristy, ale i mezi počestnými občany...
VIDEO: Trailer k filmu Egon Schiele Pro zobrazení videa musíte mít zapnutou podporu JavaScriptu
Muž jménem Ove
Švédský film je je adaptací stejnojmenného románu Fredrika Backmana. Příběh o popudlivém starém muži se na domácí scéně stal bestsellerem, kterého se prodalo více než 700 000 výtisků a práva na něj byla prodána do více než třiceti zemí světa. V českém překladu vyšel román v roce 2014.Ove je tvrdohlavý a vznětlivý bručoun, který pohrdá všemi kolem a dává jim to zřetelně najevo. Bývalý předseda družstva vlastníků, kterému nedávno zemřela milovaná žena Sonja, nyní terorizuje sousedství jako samozvaný strážce pořádku. Zvrat v jeho životní rutině nastává s příchodem jeho nových sousedů, mladé pákistánské rodiny, jejíž životní styl se mu zpočátku příčí. Když omylem nabourají autem do Oveho poštovní schránky, spustí tím řetězec nečekaných událostí.
Normální autistický film
Vítězný film Mezinárodního filmového festivalu dokumentárních filmu Jihlava je dílem zkušeného režiséra Miroslava Janka (Nespatřené, Vierka). Hrdiny filmu je pětice dětí a teenagerů, jež společnost shodně opatřila nelichotivou nálepkou „autista“.
Filmový nadšenec Lukáš má osobitý smysl pro humor, miluje Quentina Tarantina a píše vlastní scénáře. Klavírní virtuos a zpěvák Denis má rád Stevea Reicha i Malého prince. Sedmnáctiletá Majda píše básně a rapuje a ve svých textech obnažuje okolní svět i sebe sama s odzbrojující přesností. Malá Marjam dokáže vyprávět dlouhé příběhy v angličtině a sní o vílím světě, její neúnavný bráška Ahmed je zase neobyčejně přátelský. Přední český dokumentarista s unikátním autorským viděním nebere fenomén autismu jako jako lékařskou diagnózu, ale fascinující svět, o který by bylo chyba se ochuzovat.


description: Prezident Miloš Zeman se ve středu odpoledne spojil s bývalou manželkou nastupujícího amerického prezidenta Donalda Trumpa Ivanou. Reagoval tím na její touhu stát se velvyslankyní USA v Česku. "Lepší velvyslankyni USA do Prahy poslat nemohou," řekl prezident republiky podle svého mluvčího Jiřího Ovčáčka.

title: Zeman telefonoval s Trumpovou. Zve ji do Prahy a doufá, že se stane velvyslankyní


description: Sedm lidí zahynulo a jedna osoba se dosud pohřešuje po ztroskotání nájemné rybářské loni nedaleko přístavu v novozélandském Aucklandu. Neštěstí se stalo za špatného počasí, kdy vlny dosahovaly až čtyř metrů. Oficiálně ale úřady dosud žádnou příčinu neoznámily, uvedla agentura AFP.

title: U Aucklandu ztroskotala loď s rybáři,


description: Mezi její poznávací znamení patří zastřený alt a výrazná červená rtěnka – tou se prý líčí, i když je sama doma. Když sedíte naproti ní v kavárně, je její vyprávění stejně živelné jako ona sama: nahlas se směje a volně přeskakuje z tématu na téma.

title: Svoje vrásky mám ráda, říká

maintext:
Třeba jak se po čtyřicítce vrátila k milovanému violoncellu a začala hrát tenis, ale hlavně jak ji těší úspěch nové krimisérie Pustina, která právě začala na stanici HBO. Zuzana Stivínová v ní má hlavní roli starostky, jež v nehostinné krajině severočeského pohraničí pátrá po své zmizelé dceři. Seriálem, v jehož hodnocení padají výrazy jako „nejlepší, co kdy bylo v Česku natočeno“, tak Stivínová jako by ohlašovala: „Jsem zpátky.“ A ve velkém stylu. Loni se totiž po sedmi letech vrátila ze Spojených států, kam odjela se svými dvěma dětmi, Davidem a Tadeášem, a manželem, molekulárním biologem Lukášem Čermákem, který byl v New Yorku na vědeckém pobytu. Ještě sice nemá úplně vybaleno, ale říká, že se má líp než kdykoli dřív.
Pátek LN: Kdykoli vás vidím, máte sytě rudé rty. Co vás na červené rtěnce baví?
Vždycky se mi to líbilo, používám ji léta. I moje děti mi někdy řeknou: Mami, namaluj si pusu! Jsou na mě takhle zvyklí. Nevím, kde se to vzalo, měla jsem vždycky ráda staré fotky filmových hvězd – Grety Garbo, Marlene Dietrich, Adiny Mandlové. Bůhví, jaké odstíny nosily, protože jsou to černobílé fotky, ale měly vždycky precizně, ostře ohraničené tmavé rty. Líbí se mi styl Coco Chanel, černobílá kombinace oblečení s červenou pusou mi připadá ideální.
Pátek LN: Chce to mít silné ženské sebevědomí?
Naopak, rtěnka mi to sebevědomí dodává! Já se vždycky divím, když mi ženy říkají: „Ty máš odvahu nosit tak výrazné rty.“ Mám to přesně naopak, pusu si maluju proto, abych se cítila líp a sebevědoměji. To je stejné jako s vysokými podpatky. Stačí tak málo a žena je hned hezčí, elegantnější.
Pátek LN: Cítila jste jako žena vždycky dobře, přitažlivě?
Já? Vůbec ne. Nikdy jsem si nepřipadala hezká a ženské sebevědomí mi chybělo podstatnou část života, znáte to, já jsem z generace, kterou nikdo moc nechválil... Když jsem byla mladší, připadala jsem si strašně tlustá. Byla to samozřejmě blbost, měla jsem jenom baby face, takové ty naducané dětské tvářičky. Ale pak se mi narodily děti a úplně to přešlo, ženské sebevědomí přišlo až s věkem. A stejně jako ta červená pusa mi v tom pomáhá móda, ráda se oblékám, někdy extravagantně, nevadí mi být „overdressed“, naschvál to přepísknout. A úplně miluju divadelní kostýmy.
Pátek LN: Bojíte se stárnutí?
To ne, nebojím. Když jsem byla malá, pořád jsem si přála, aby mi už bylo pětadvacet, aby mě už lidi začali brát vážně. Trpěla jsem, že mě jako dítě nikdo nerespektuje. Od těch pětadvaceti už to bylo lepší, to už je za vámi kousek práce, můžete mít názor, jaký chcete, nemusíte se s někým pořád porovnávat a vysvětlovat se. Samozřejmě dodneška zcela záměrně pěstuju vztahy ve stylu mistr a žák, pořád se učím od lidí kolem sebe, protože si jich vážím a respektuju je. Ale už nejsem ta vyjukaná studentka herectví, které všichni říkají, že se má ještě co učit. A co se týká stárnutí samotného, to beru, jak je. Nemám kariéru založenou na vnější kráse, není to pro mě primárně důležité. Já bych čas nechtěla vracet. Baví mě ho jen na chvíli zastavovat a pořádně si ho užít.
Pátek LN: Nevadí vám šediny, vrásky?
Vlasy si barvím, to jo, ale na zkrášlovací kliniku bych nešla. Masáže a dobré krémy miluju, ale vrásky patří k životu a představa že nemám mimické vrásky kolem pusy, a že si do zdravého obličeje nechám píchat injekce, mi přijde fakt divná. Já si čas po čtyřicítce fakt užívám.
Pátek LN: Vaše postava v seriálu Pustina si nevydechne, je od začátku do konce drcená. Doléhalo to na vás v průběhu natáčení?
Dotýkalo se mě to. Já se nesnažím „nehrát“, jak je teď velkým trendem, svoji postavu docela složitě vytvářím. A beru si práci domů. Na druhou stranu jsem schopná se z těch emotivně vypjatých scén poměrně dobře oklepat. Se skvělým vedením režiséra Ivana Zachariáše jsme mohli ty nejnáročnější, nejvypjatější scény točit třeba jen dvakrát a bylo hotovo.
Pátek LN: Poznáte hned, že to bylo ono? Řeknete si s kolegy na place: „Tyjo, teď jsme byli dobří?“
To jo, poznáte, že se záběr podařil. Se mnou celou dobu dýchala moje skvělá maskérka Romana, dělala mi celou dobu zrcadlo, stačilo na ni mrknout a bylo vidět, jestli to tam bylo nebo ne.
Pátek LN: Tleskalo se někdy při natáčení, nebo se to nedělá?
Někdy se to dělá. Ale na Pustině byl strašně dojemný ten poslední potlesk. Bylo všem vážně líto, že už je to za námi.
Pátek LN: Co vám teď dělá radost?
Všechno možné, Pustina samozřejmě, ta mě hřeje u srdce hodně, moje děti, muž, pocit, že jsem zpátky doma a, i když jsme tu docela dlouho, pořád ještě vybaluju krabice z New Yorku. Těší mě tenis, hraní na cello, moji kamarádi, se kterými teď můžu na skleničku, kdykoli si vzpomenu, těším se na další práci... Skoro to ani nechci říkat, ale myslím, že mi nikdy nebylo líp.
Celý rozhovor s herečkou Zuzanou Stivínovou o natáčení seriálu Pustina, výhodách stárnutí a o tom, že jí nikdy nebylo líp, si přečtěte v magazínu Pátek LN, který vychází 11. listopadu.
V magazínu dále najdete:


description: Režírující módní návrhář Tom Ford ve svých Nočních zvířatech nabízí tři filmy za cenu jednoho. Moc se mu nepodařil ani jeden z nich.

title: RECENZE: Noční zvířata Toma Forda

maintext:
Když hlavní hrdinka Nočních zvířat, majitelka umělecké galerie jménem Susan (Amy Adamsová), nedlouho po začátku filmu rozbaluje obdrženou zásilku, pořeže se o balicí papír. Tento zdánlivě nepodstatný detail výborně ilustruje, jakým způsobem přistupuje úspěšný módní návrhář a nyní již dvojnásobný filmový režisér, scenárista a producent Tom Ford k filmovému vyprávění (jeho prvním filmem bylo manýristické dobové drama A Single Man). Nestačí mu naznačit, že papír, respektive to, co je na něm vytištěné, může být zraňující. Potřebuje to ukázat.
Scéna slouží jako předehra k následujícím dvěma hodinám, během nichž budeme svědky toho, jak rukopis knihy napsané ženiným bývalým manželem Edwardem (Jake Gyllenhaal) zasahuje do Susanina skutečného života. Susan nadějného, ale nijak zámožného spisovatele před lety opustila kvůli bohatému milenci Huttonovi (Armie Hammer), který se stal jejím novým druhem. Kromě občasných výměn pohledů (spíše než slov) s Huttonem sestává Susanin život z návštěv vernisáží nic nesdělujícího umění s konverzací o omlazování vaginy a jiných starostech dam z lepší společnosti. Při skicování vyprázdněného světa zbytečných lidí prokazuje Tom Ford, mířící zde odvážně do vlastních řad, zdravý nadhled a jízlivost. Obojí by však film potřeboval v mnohem větších dávkách.
Edwardův román, jehož děj se před našima očima odvíjí s tím, jak jej Susan čte, se vyznačuje až komicky zatvrzelou vážností. Protagonistou příběhu je Tony (rovněž Jake Gyllenhaal), který se svou manželkou (Isla Fisherová) a dcerou (Ellie Bamberová) projíždí západním Texasem. Ten je Tonym v nadsázce označen za místo, kde je těžké narazit na člověka, natož na telefonní signál. Film ovšem stereotypní vnímání amerického jihu jako necivilizovaného zapadákova zakrátko bez špetky nadhledu stvrdí prostřednictvím party psychopatických vidláků, kteří nejprve vyprovokují potyčku a následně unesou Tonyho manželku a dceru. Pohodový rodinný výlet se rázem mění v drsný moderní western `a la Cormac McCarthy (Tahle země není pro starý).
Navoněná zdechlina
Poté co je probuzena naše zvědavost, jak bude pokračovat Tonyho trápení, vracíme se do luxusního sídla, v němž dokonale upravená Susan v záběrech připomínajících Hopperovy malby osamělých postav spoluprožívá osudy smyšlených hrdinů a zároveň začíná přehodnocovat svůj postoj k Edwardovi. Vztah rozvedených partnerů je nám postupně rozkrýván ve flashbacích, ještě více oddalujících zodpovězení otázek vztahujících se k napínavému ději románu. K dramatu satirizujícímu život cynických zbohatlíků, kteří mají všechno, a přesto nejsou šťastní, a nekompromisnímu jižanskému thrilleru se tak připojuje ještě sentimentální romance o promarněné šanci na lásku.
Paralely mezi třemi uvedenými příběhy jsou z větší části vytvářeny pomocí sdílených předmětů (Susan a Tonyho manželka například nosí stejný zlatý přívěšek) nebo grafické podobnosti záběrů: Susan ležící ve vaně je prostříhávána s Tonym rovněž ležícím ve vaně; když se Susan sprchuje, vidíme při sprchování Tonyho, a podobně. Potřebuje-li nám Ford naznačit, že Susan pod vlivem knihy vnímá realitu zkresleně, vyděsí ji laciným bafnutím jednoho z knižních psychopatů, případně ji nechá, aby se v galerii pozastavila nad uměleckou instalací s velkým nápisem Revenge, jenž pojmenovává jedno z ústředních témat snímku. Důmyslnější tematická propojenost založená spíše na náznaku než na názornosti filmu není vlastní. Stejnou doslovností se vyznačuje rozkrývání vnitřního světa hrdinů. Ford hercům nevěří tolik, aby je nechal zahrát složitější emoce, a pod nepřesvědčivými záminkami je nutí verbalizovat city postav strojenými větami typu „jsem strašně nešťastná“.
Hlášky jako z druhořadé literatury přitom nezaznívají pouze v rámci Tonyho příběhu, kde by je mohl ospravedlnit fakt, že Edward ve skutečnosti není moc nadaný spisovatel (prostřednictvím Susaniných slov a reakcí jsme naopak přesvědčováni, že napsal mistrovské dílo). Slyšíme je ve všech třech rovinách. Snaha dynamizovat vyprávění kontrastem uhlazeného světa snobů obdivujících moderní pseudoumění a syrové reality amerického venkova proto selhává. Odlišnost jednotlivých světů spočívá zejména v tom, jak vypadají. Pro scény s apatickou Susan zvolil zkušený kameraman Seamus McGarvey chladný styl převážně statických kompozic, v nichž častěji něco chybí, než přebývá. Tonyho snaha najít rodinu a domoct se spravedlnosti je snímána nervnější kamerou a v teplých barvách.
Noční zvířata USA 2016
Režie a scénář: Tom Ford Kamera: Seamus McGarvey Hrají: Amy Adamsová, Jake Gyllenhaal, Michael Shannon ad. Premiéra 24. 11.
Vedle vysoké řemeslné úrovně se celý film vyznačuje také konzistentně solidními hereckými výkony a pomalým tempem vyprávění. Pomalost ovšem neslouží žádnému vyššímu účelu a pouze plochému snímku o lásce a pomstě uměle přidává na vážnosti a snaží se maskovat, že sledujeme pouhou hru na umění. Noční zvířata se vyznačují podobnou povrchností jako životy Susan a jejích přátel, vůči nimž se režisér naoko vymezuje, ale s nimiž zároveň sdílí přesvědčení, že umění musí především vzbuzovat silné emoce, ne něco vyjadřovat. Dokonce i mrtvoly jsou zde naaranžovány tak, aby záběr hlavně dobře vypadal. Film pohybující se na pomezí záměrného a nezáměrného braku proto nakonec nejlépe vystihuje příměr, kterým italský fotograf Oliviero Toscani popsal reklamu – „navoněná zdechlina“.


description: Dálnici D1 zablokovala tragická nehoda, která se stala na 113. kilometru u Jihlavy směrem na Prahu. Střet dvou osobních aut nepřežil jeden řidič a nejméně jeden další člověk byl vážně zraněn. Podle prvních informací od policie to vypadá tak, že jedno auto vjelo na dálnici v protisměru na 112. kilometru. ČTK to řekla policejní mluvčí Dana Čírtková.

title: Tragická nehoda zastavila provoz


description: Češi žijí v sociálních bublinách, v nichž se navíc navzájem utvrzují o správnosti vidění svého světa. Ukázal to unikátní projekt serveru Lidovky.cz. Ten na Facebooku mapoval, odkud v Česku konzumují zpravodajství sympatizanti jednotlivých politických stran a uskupení.

title: Češi v zajetí sociálních bublin


description: Kamerový záznam z hlavního nádraží v Praze ukázal, že proti režisérovi Břetislavu Rychlíkovi ochranka nepoužila nepřiměřené násilí, tvrdí Správa železniční dopravní cesty. Případ se i tak nadále prošetřuje kvůli podezření, že zaměstnanci bezpečnostní agentury docentovi JAMU nevybíravě nadávali. Rychlík s prvním výsledkem šetření nesouhlasí a míní, že se obsluha i ochranka chovala hrubě.

title: Zásah ochranky proti Rychlíkovi byl oprávněný, tvrdí správa železnic. Chovala se hrubě, kontruje režisér

maintext:
Režisér a docent JAMU Břetislav Rychlík tvrdí, že byl minulý týden násilně a sprostě vyveden ochrankou z Hlavního nádraží v Praze, i když měl platný lístek. „Nejdříve přiběhl nějaký člověk, zeptal se, jestli mám problémy, pak mě vzali a vedli mě z haly. Celou dobu mi tykali a nadávali do haj..., buzerantů a feťáků,“ líčil údajně neurvalé chování zaměstnanců bezpečnostní agentury.
Incident se měl stát poté, co Rychlík usnul na krátký čas ve čtyři hodiny ráno u jedné z kaváren v hale, když se s manželkou vracel ze slavnostního večera v Lucerně. Podle režisérova tvrzení mu měl personál začít nadávat a slovní potyčka přivolala ochranku, která ho vyvedla z objektu.
Konverzace Rychlíka s obsluhou Obrázek z videa natočeného režisérem Rychlíkem Server Lidovky.cz má k dispozici záznam, který režisér Břetislav Rychlík natočil v kavárně A Café. Na záznamu není vidět začátek sporu. Podle Rychlíka ho měla obsluha poslat několikrát do prd***. Ve videu se obsluhy několikrát slušně dožaduje, aby to zopakovala na kameru, což se nestane. Záznam končí ve chvíli, kdy se zaměstnanec jiné restaurace Rychlíka zeptá, jestli má problém. Podle slov režiséra o chvilku později přiběhla ochranka a odtáhla ho bez otázek ven z haly. Záznamy z bezpečnostních kamer však podle SŽDC neprokazují, že zaměstnanci agentury použili nepřiměřené násilí.
Správa železniční dopravní cesty (SŽDC) potvrdila, že se incident skutečně stal. „Zásah ochranky si vyžádala obsluha provozovny A Café kvůli nestandardnímu a nevhodnému chování pana Rychlíka. Ostraha si tedy pana Rychlíka zcela určitě nespletla s bezdomovcem, jak uvádí pan docent, ale zasahovala na přímou žádost personálu kavárny,“ řekla serveru Lidovky.cz mluvčí Kateřina Šubová.
Podle SŽDC byl navíc zásah prý oprávněný. „Výsledky dosavadních šetření nerozporují potřebu samotného zásahu ochranky, nadále prověřujeme s dodavatelem služeb, zda nedošlo k profesnímu pochybení některého ze zasahujících strážců,“ upozorňuje ale Šubová. Toto prošetřování probíhá ve spolupráci s policií.
Rychlík s prvními výsledky šetření ale nesouhlasí. „Co to je za šetření? Nechoval jsem se tam nevhodně. Nenadával jsem ji, dokonce jsem ji oslovoval madam,“ sdělil serveru Lidovky.cz. To mimo jiné dokazuje i záznam pořízený Rychlíkem, který má server Lidovky.cz k dispozici.
„Ty kamery dokazují co? Že mě vyvedli? Oni takhle vyvádí lidi? Podle mě je to zvůle a lidem by neměli takhle tykat a nemají je posílat do pr***. Kdyby ti policisté byli k něčemu, tak dosvědčí, že jsem se jich několikrát ptal, jak je možné, že je vyveden člověk za to, že si chtěl dát čaj,“ argumentuje Rychlík. Režisér tvrdí, že podle SŽDC je bráno jako nevhodné chování, že slečnu v kavárně natáčel.
Záznamy násilí nezachytily
Z kamerových záznamů prý není patrné, že by ochranka použila nepřiměřené násilí. Incident však bude mít možná dohru v podobě nových bezpečnostních opatření, aby zaměstnanci bezpečnostní agentury nemohli nikomu nadávat. „Zvažujeme například vybavení ochranky zvukovým záznamem pro absolutní kontrolu jejich verbálního vystupování,“ dodala Šubová.
Od té doby, co Správa železniční dopravní cesty v polovině října převzala nádraží od italské společnosti Grandi Stazioni, se prý jedná o první podobný vážnější incident.
Server Lidovky.cz nicméně loni upozornil, že lidé bez domova, kteří se zdržují na pražském Hlavním nádraží, se stávají obětmi násilí ze strany tamní ochranky. Kritizovali to sociální pracovníci v terénu i neziskové organizace. Kvůli incidentům se sepisovaly i petice pro veřejnou ochránkyni práv Annu Šabatovou.
„Z mnoha výpovědí lidí bez domova i terénních sociálních pracovníků vyplývá, že násilí páchané firmami zajišťující ochranu objektu hlavního nádraží nabývá dlouhodobého, rutinního charakteru a postrádá jakýkoliv obhajitelný důvod. Násilí je o to méně omluvitelné, že se ho dopouští vycvičení lidé, a to na skupině, která patří mezi nejzranitelnější,“ psali tehdy sociální pracovníci ze sdružení Kritická sociální akce (KRISA). Server Lidovky.cz popsal i příběhy bezdomovců, kteří se s bitím setkali.


description: Radnice v krkonošském středisku Pec pod Sněžkou plánuje postavit dva parkovací domy pro 800 aut, které mají pomoci vyřešit problémy s parkováním. Náklady se pohybují kolem 400 milionů korun. Ve svém středečním vydání pro Královéhradecký kraj o tom informuje Mladá fronta Dnes.

title: Pec pod Sněžkou plánuje parkovací domy pro 800 aut. budou stát 400 milionů korun


description: Někteří politici podle Miloslava kardinála Vlka stále uvažují nebo jednají v duchu komunistického režimu. Podle Vlka se jedná o novodobou normalizaci, která je pozůstatkem minulého režimu. Kardinál vidí příčinu tohoto jevu v argumentaci a způsobu myšlení některých politiků jako jsou jihočeský hejtman Jiří Zimola nebo předseda KSČM Vojtěch Filip.

title: ‚Pošlapali jste ústavu svým komunistickým myšlením,‘ opřel se kardinál Vlk do Zimoly a spol.

maintext:
Vlk politiky zkritizoval ve svém článku Naše současná normalizace. Podle kardinála se i více než 25 let od „sametové revoluce“ lidé nedokázali vypořádat s minulým režimem. „Po pádu komunismu jsme se s tímto totalitním kriminálním systémem nevypořádali. Po všech těch zločinech jsme je nechali dále ‚působit’,“ uvedl Vlk.
Podle něj je stále běžné nenazývat věci pravými jmény podobně, jako za minulého režimu. „Mnoho z toho, co nám říkali, že je normální, zůstalo dodnes. Například deformovat pravdu, bezostyšně lhát, nenávidět, krást atd.,“ pokračoval v kritice Vlk. Ten také uvedl, že k tomu pomáhá i myšlení a argumentace některých politiků.
Kardinál i přímo označil některé politiky. Poslankyni a předsedkyni klubu KSČM Martu Semelovou označil za stalinistku, navezl se i do předsedy strany Filipa.
Největší kritiku od kardinála slyšel ale hejtman Zimola. „Příkladem normalizace v oblasti práva je hejtman Zimola se svým návrhem zdanit finanční náhrady církve. To je ukázka, jak v současnosti někteří politici bezostyšně komunisticky ‚normalizovaně‘ myslí a pošlapávají ústavu i dnes, tak jak to soudruzi dělali za totality,“ uvedl Vlk, jehož kritice neunikl ani bývalý jihomoravský hejtman Michal Hašek. Do něj si kardinál rýpl v souvislosti s kauzou „falešné mluvčí“.
Filip: Církev nedodržuje postoje o lásce k bližnímu svému
Šéf komunistů Filip kardinálovu kritiku odmítá. „Kardinál Vlk patrně zapomněl, jakým způsobem v mnoha případech církev majetek nabyla. V současné době, kdy pravice před časem restituce prosadila, si církev v mnohých případech nárokuje pozemky či budovy, které patří obcím a městům a došlo k jejich zvelebení za nemalé náklady,“ uvedl předseda KSČM pro Lidovky.cz.
Ten se také pozastavuje nad tím, že církev požaduje od státu i budovy škol. „Zcela bez skrupulí požaduje i školy a nezajímá se o to, kam budou žáci či studenti přestěhováni. Kromě toho chce církev i umělecká díla, která mají nevyčíslitelnou hodnotu,“ pokračoval v kritice církve i kardinála Filip.
„Mám za to, že zcela nedodržuje postoje o lásce k bližnímu svému, pokoře a pomoci lidem. Spíše se stará o svůj prospěch a zisk bez ohledu na to, komu jaké příkoří způsobí. Jako zvlášť zavrženíhodné považuji žaloby na soukromé osoby, které podle zákona nemohou být povinnými k vydání majetku,“ uzavřel svoji kritiku Filip.
Semelová se ke kritice odmítla vyjádřit. „Výlevy pana Vlka mi nestojí za komentář,“ uvedla v sms zprávě Semelová. Hejtman Zimola se ke kritice ze strany kardinála Vlka nevyjádřil.
Nebylo to poprvé, co se kardinál Vlk vyjádřil k české politické scéně. V říjnu například zkritizoval prezidenta Miloše Zemana, že kšeftaří se státními vyznamenáními, jak informoval server Lidovky.cz.


description: Skupinu Čechů a Slováků přepadli neznámí útočníci na jihu Etiopie. Poté, co místní průvodce zastavil automobil strhla se hádka, při které jej útočníci zastřelili. Následně turisty okradli o cennosti. Všichni jsou v pořádku, kromě jedné ze Slovenek, která utrpěla menší zranění. O případu informoval server iDNES.cz.

title: Skupinu Čechů a Slováku přepadli v Etiopii. Jejich průvodce útočníci zastřelili

maintext:
„Češi jsou v pořádku a v tuto chvíli už by měli být zpátky v Česku, zraněna však byla jedna Slovenka.“ uvedla mluvčí ministerstva zahraničních věcí pro server iDNES.cz. Sdělila také, že incident se stal již 7. listopadu v jihozápadní části země u města Jimma.
Ministerstvo zahraničí před cestami do Etiopie kvůli tamní momentální bezpečnostní situaci české turisty varuje. Podle Valentové by měli Češi případnou cestu do této země vždy zvážit.
Výjimečný stav v Etiopii
Od vyhlášení výjimečného stavu 9. října zadržela etiopská vláda již více než 11.000 osob, mezi nimi i téměř 350 žen. Zatčení jsou nebo byli v šesti věznicích. Vyplývá to z oficiálních informací zveřejněných etiopskou státní televizí. Údaj o počtu zadržených je mnohonásobně vyšší, než kolik úřady uvedly v říjnu, upozornila dnes agentura AFP.
Zodpovědná místa neupřesnila, kolik zatčených lidí bylo v mezidobí propuštěno. Zadrženým klade vláda za vinu nejčastěji podněcování k násilí a poškozování majetku či narušování veřejné dopravy.
Nejmasivnější zatýkání se odehrálo v hlavním městě a v regionech obývaných Oromy. Příslušníci této nejpočetnější, avšak marginalizované etnické skupiny dlouhodobě vystupují proti plánům na přerozdělení půdy. Organizace na ochranu lidských práv Human Rights Watch uvedla, že etiopské bezpečnostní síly zabily více než 400 protestujících Oromů. Addis Abeba toto číslo zpochybnila.


description: Britský princ Harry v úterý obvinil média z pronásledování a rasově motivovaných urážek na adresu jeho nové přítelkyně Meghan Markleové. Zároveň poprvé oficiálně potvrdil svůj vztah s touto pětatřicetiletou americkou herečkou, o kterém média dlouho spekulovala.

title: Britský princ Harry viní média,


description: Severovýchod hlavního japonského ostrova Honšú v pondělí večer středoevropského času zemětřesení o síle 7,3 stupně Richterovy škály. Podle japonského zpravodajského kanálu NHK World je vydáno varování před hrozící vysokou vlnou tsunami pro pobřežní oblast Fukušimy. Úřady vyzvali lidi bydlíci u pobřeží, aby utekli do vyšších poloh.

title: Japonsko zasáhlo silné zemětřesení. Na pobřeží narazily menší vlny tsunami


description: Byl 12. listopad 1996 a hodiny ukazovaly 18.40. Měl to být běžný manévr poblíž letiště v Novém Dillí. Jedno přistávající a jedno vzlétající letadlo se mělo minout ve vzduchu. „Najednou se v pravém okénku objevila jasná záře. Vypadalo to jako raketa, která nabírá rychlost a řítí se k zemi,“ popsal strašnou kolizi svědek - americký pilot Tim Place.

title: Omyl posádky iljušinu stál 349 životů. Srážka s boeingem 747 byla nejtragičtější v historii

maintext:
Na letišti v Novém Dillí bylo tehdy večer před 20 lety rušno. Dispečer VK Dutta se rozhodně nenudil. Na starosti měl i let číslo 763 Saúdskoarabských aerolinií. Boeing 747 startoval do Dahránu v Saúdské Arábii s 289 cestujících a 23 členy posádky. Většinu pasažérů tvořili indičtí dělníci, kteří cestovali na Střední východ za prací.
Kapitán Al-Šabajli s prvním důstojníkem Nazirem Khanem zvedli Jumbo Jet z ranveje v 18.32. Dutta přikázal saúdskému letounu stoupat do letové hladiny jedna-čtyři-nula, tedy čtrnácti tisíc stop (zhruba 4300 metrů).
Ve stejnou dobu k letišti mířil charterový let 1907 kazašských aerolinií z Čimkentu s 37 lidmi na palubě. Iljušin Il-76 s kapitánem Genadijem Čerepanovem a radistou Igorem Reppem dostal od Dutty příkaz letět v hladině 150. Proti sobě letící stroje se měly minout s rozestupem 1000 stop (okolo 300 metrů).
„Na dvanácti hodinách máte saúdský Boeing 747 na vstřícném kurzu,“ upozornil kazašskou posádku Dutta. „Rozumím, ohlásím ho. Jak je daleko?“ ptal se radista Repp. „Čtrnáct mil“ (námořních mil, tj. 25 kilometrů).
K letišti v Novém Dillí se blížil i americký vojenský nákladní letoun Lockheed C-141 Starlifter, pilotovaný kapitánem USAF Timothy Placem. Ve sluchátkách slyšel komunikaci věže s oběma letadly. „Najednou se v pravém okénku objevila jasná záře,“ vzpomínal Place v kanadském dokumentu ze série Mayday. „Vypadalo to jako raketa, která nabírá rychlost a řítí se k zemi. Chvíli se zdálo, že narazí přímo do nás. Zahájili jsme proto úhybný manévr.“
Iljušin odsekl velký kus stabilizátoru
Boeing 747 a Iljušin Il-76 se v 18.40 srazily ve výšce 4300 metrů. Ocasní plochy kazašského letounu narazily do křídla Jumbo Jetu. Potom ocas iljušinu zasáhl i horizontální stabilizátor boeingu a odsekl z něho více než pětimetrový kus. Posádka boeingu ztratila nad strojem kontrolu.
Trosky obou letadel dopadly na zem zhruba 100 km západně od Dillí. Pozůstatky obou strojů se nacházely sedm kilometrů od sebe, saúdský letoun u vesnice Dhani, Il-76 u vesnice Birohar.
Dispečer Dutta marně volal let 763. Spojil se s ním ale Place a oznámil, že „viděli něco jako velkou explozi.“ Dutta byl v šoku. „Tehdy mi došlo, že je něco špatně. Viděl jsem, jak se značky blíží k sobě. A po další otáčce antény už tam nebyly.“ Americký pilot pak ještě indickému dispečerovi řekl, že vidí na zemi dva samostatné ohně.
„Jedno letadlo se řítilo směrem k nám. Hořelo a všude létaly kusy trosek. Lidé prchali. Potom se utrhl motor, stroj přešel do spirály a zaryl se do pole,“ popsal v dokumentu jeden ze svědků na zemi.
K troskám se dřív než záchranáři dostal televizní reportér Višna Som. „Vyšel jsem na pole. Byla úplná tma, orientoval jsem se jen podle svitu měsíce. Šel jsem prakticky poslepu. Potom jsem kolem sebe rozeznal nějaké stíny. Takové jakoby hromádky po obou stranách. Protože byla tma, nevěděl jsem co to je. Potom jsem se zastavil, bylo to celé nějaké divné.“ Pak jeho kolega rozsvítil světlo na kameře. „Ty hromady byly trosky letadla a pozůstatky obětí. Asi pět metrů vpravo ode mě byl strom. Na stromě visela ohořelá mrtvola. Ten obraz mě pronásleduje už léta a nedokážu se ho zbavit.“
Šesti lidí pád přežilo. Podlehli později zraněním
Záchranáři našli na obou místech dopadů trosek přeživší. Boeing narazil do země v rychlosti 1135 km/h, přesto dva pasažéři připoutaní k sedačkám ještě žili. Z iljušinu přežili prvotní dopad čtyři lidé. Všech šest ale krátce nato zemřelo na mnohočetná zranění. Srážka si vyžádala 349 mrtvých, jde tak o nejtragičtější kolizi letadel ve vzduchu v historii. Celkově jde podle počtu obětí o třetí nejhorší leteckou nehodu.
Co ji však způsobilo? Vyšetřovatelé měli těžkou práci, trosky se zaryly do hloubky 10 metrů. Analýza černých skřínek ukázala, že saúdský letoun dodržel všechny příkazy od dispečera. Boeing měl nařízenou výšku 14 000 stop, nacházel se ve výšce 14 100 stop - to bylo v povolené toleranci. Jenže ve výšce 14 000 stop byl i Iljušin, přestože měl nařízeno 15 000 stop.
Spojení s Duttou zajišťoval radista Repp, ne kapitán Čerepanov. Kazašští piloti totiž nemluvili anglicky plynule. Repp s Čerepanovem se tak museli o údajích na přístrojích navzájem informovat. Mohli se tak splést.
Podle záznamů z černých skříněk si Repp v poslední chvíli uvědomil, že se dopustili chyby. Varoval pilota a ten začal okamžitě stoupat. „Drž stopadesát! Neklesej!“ vykřikl radista. „Saňo, plyn!“ přikázal kapitán. Il-76 pak narazil do boeingu nad ním.
Kolizi mohlo odvrátit lepší radarové vybavení na letišti v Novém Dillí. Jenže dispečeři měli k dispozici jen starší typ radaru, který nezobrazoval výšku letadel. Nové vybavení bylo teprve ve skladu. Srážce mohl zabránit také antikolizní systém,TCAS (Traffic Collision Avoidance System). Využívá informace z odpovídačů na palubách okolních letadel a dokáže včas vyhodnotit nebezpečí srážky. Jenže ani jeden letounů ho neměl. Dnes už ho mají všechna dopravní letadla povinně.


description: Operní repertoár Divadla Josefa Kajetána Tyla rozšířil v historické budově Evžen Oněgin Petra Iljiče Čajkovského. Režisér Tomáš Pilař Čajkovského sedm lyrických scén podle Puškinova románu ve verších založil na umanutém konceptu střídání ročních období. Operu proti logice příběhu i hudby rozdělil na jaro, podzim a zimu. Nelze apriori upírat režisérovi právo zasahovat do struktury díla, ale to, které uplatnil Tomáš Pilař, lze považovat za svévolný režisérismus, který výkladu díla nic nepřidává, naopak zcela rozbíjí Čajkovského promyšlenou koncepci.

title: Svévolný chaos plzeňského Oněgina a dramatický opavský Attila. Operní panorama Heleny Havlíkové

maintext:
Na jaře přivede Lenskij na statek Larinových Oněgina, Taťána se do něj zamiluje a napíše mu dopis – režisérovi nijak nevadí, že celá scéna vychází z toho, jak se na statku se konají dožínky. Oněgin si ovšem v plzeňském nastudování dá s odpovědí na Taťánin dopis načas. Počká si až po divadelní přestávce, kdy se na jevišti objevují atributy podzimu - sklizeň jablek, které v skleněných mísách nejprve venkovanky poněkud neefektivně z hlediska pracovních procesů vyleští do lesku a pak loupou, a kdy má v plzeňské inscenaci také Taťána narozeniny, při kterých dojde k hádce mezi Oněginem a žárlivým Lenským. I když se sokové jasně dohodnou, že k souboji dojde vzápětí, v plzeňském nastudování je další divadelní přestávka a souboj se koná až v zimě. A pobyt v cizině - dle Puškina a Čajkovského šestiletý – plzeňský Oněgin vypustí stejně jako se obratem ruky Taťána stihne během polonézy vdát (nevadí, že Gremin vypráví, že už je tři roky s Taťánou ženatý), protože na souboj hned navazuje petrohradský ples, kde je Taťána za paní generálovou. Ples s postavami v černém včetně černě nalíčených rtů vypadá, jakoby se Oněgin propadl do pekla.
Ester Pavlů (Olga), Jaroslav Březina (Lenskij)
Režisérův prezentovaný záměr, že má být celá inscenace vyjádřením vnitřního světa Taťány, tedy zhmotněním jejích představ o jejím příběhu a otevíral by tedy prostor pro libovolné zacházení, zůstal jen zbožným přáním na režisérově papíře.
Těžko říct, v jakém dobovém kontextu se plzeňský Oněgin odehrává. Jistě, Čajkovského a Puškinův příběh o lásce, přátelství, ruské společnosti s mnoha dalšími tématy je nadčasový a lze ho hrát na úplně prázdné scéně nebo v ruském realismu s pověstnými břízkami a lavičkou. Jenže Pilařovi, který je také autorem scény, a kostýmní výtvarnici Daně Hávové jako by šlo hlavně vnějškový výtvarný efekt, který vypadá dobře na fotkách. Na scéně je novodobá pohovka z Ikei (ze které se některým sólistům ovšem zjevně ne úplně pohodlně vstává), konferenční stolek s popelníčkem, křesílko. Styl kostýmů kombinuje dobové ruské prvky (pokrývky hlavy sboru však evokují spíše blízkovýchodní turbany) se současnými, takže například Oněgin má frak s džínami, Taťána dlouhé večerní šaty, zatímco Olga šik kalhotové šaty s kloboukem. Nechybí módní svícení s černými siluetami před nasvětleným zadním prospektem s proměnlivým barvami, jejichž symbolika zůstala utajena. Společnost popíjí colu z lahví s brčkem, statkářka si listuje v módním časopisu, holduje panákům a v kabelce nosí placatici, Oněgin se křupansky rozvaluje na pohovce s nohama na stolku, Táťáňa píše dopis propiskou, Olga koketně pokuřuje, výzva na souboj se omezí na to, že Lenskij strčí do Oněginovy ruky s cigaretou, střílí se však z dobových pistolí. Výsledkem je svévolné hromadění neutříděných a významově neukotvených postupů, které je obtížné označit za nápady.
Pro Ivanu Veberovou, která má během své úspěšné kariéry za sebou Giocondu, Toscu nebo Aidu, je návrat do měkce lyrické nesmělé zamilované dívenky Taťány s nezvladatelnou chutí na sladké a roztouženým psaním dopisu pěvecky i herecky obtížný. Vychází jí ovšem vznešená petrohradská Taťána, které věříme její vnitřní boj, po kterém Oněgina definitivně a hrdě odmítne. Jenže podle režiséra to musí být na poslední chvíli najednou jinak – se závěrečnými takty se Taťána hroutí a natahuje po útržku dopisu, který předtím roztrhala, zatímco rozkročený Oněgin mizí ve tmě.
Ivana Veberová jako Taťána.
Svěřit roli Oněgina mladému talentovanému barytonistovi Jiřímu Rajnišovi ml. nebylo vůči Ivaně Veberové úplně milosrdné, ale budiž, opera není film. Jenže Rajniš, ačkoli má za sebou studium činoherního herectví a více než tříletou zkušenost z německého Coburgu, kde zpíval mimo jiné Pucciniho Schaunarda, Purcellova Aenea nebo pana Fluth v Nicolaiových paničkách windsorských, pro vyjádření Oněgina v doprovodu tří kamarádů vystačil pouze s jednoduchou bezvýraznou hereckou charakteristikou samolibého hejska – už byla řeč o jeho rozvalování se v pohovce a nohách na stolku. A třebaže disponuje znělým barytonem ve střední poloze, pěvecky je možné dále pracovat na klidnějších výškách a legatu při vypracování frází.
Tenorista Jaroslav Březina i v Lenském potvrdil, jak je obdivuhodně všestranný. Vedle mozartovských rolí i dalších partů barokních oper s pohyblivými koloraturami zpívá Vaška i Jeníka v Prodané nevěstě, Jiřího v Jakobínovi i Jirku v Čertovi a Káče a charakterní role typu Janáčkova Pana Broučka nebo Laci, které mu v současné době sedí nejlépe, ostatně za Lacu loni dostal cenu Thálie. Jeho Lenskij byl poněkud těžkopádný nepraktický chlapík, ale vyznání Olze (Moje láska, Olgo), vzpomínku na první mladistvou zamilovanost (V tomto domě) zpíval s měkkou kantilénou, která mu však při premiéře v životní bilanci před soubojem tak úplně nevyšla. Jana Piorecká se světlejším mezzosopránem, který se jen obtížně prosazoval nad orchestrem, se jako koketní Olga chová se vyzývavě – ale když chce políbit Lenského dává si velký pozor, aby to mamá neviděla. A pro Jevhena Šokala, původem ukrajinského basistu, je starý zamilovaný generál Gremin jedna z jeho parádních osvědčených rolí pro jeho sonorní bas – v plzeňském nastudování ji odezpíval ve svém současném standardu.
Norbert Baxa patří k dirigentům střední generace s velkou operní zkušeností. V plzeňském Oněginovi ale jakoby se z něj najednou stal symfonik nikoli lyrických scén, ale vášnivého dramatu s romanticky rozvlněnou agogikou – soustředil se tak intenzivně na orchestr a detailně ho vypracoval s tak velkou škálou dynamiky, že se pod jeho zvukem sólisté často ztráceli a sbor nestíhal rychlé tempo (Po tom kalinovém mostku).
Plzeňská opera avizovala ještě druhé, mladé obsazení, které prý věkově odpovídá hlavních postavám. Na první premiéře se s ním však nepochlubila.
Petr Iljič Čajkovskij: Evžen Oněgin Hudební nastudování Norbert Baxa, režie a scéna Tomáš Pilař, kostýmy Dana Haklová, choreografie Jiří Pokorný, sbormistr Zdeněk Vimr. Osoby a obsazení: Larina, statkářka - Iveta Žižlavská, Taťána, její dcera - Ivana Veberová, Olga, Larinina dcera - Jana Piorecká, Filipěvna, chůva - Věra Páchová, Eugen Oněgin - Jiří Rajniš, Lenskij - Jaroslav Březina, Kníže Gremin - Jevhen Šokalo, Triquet, Francouz - Zbyněk Brabec. Divadlo J. K. Tyla v Plzni, Velké divadlo, sobota 15. října 2016 19:00 h. Hodnocení 50 %
Dramatický opavský Attila
Slezské divadlo zopakovalo Attilu, Verdiho ranou operu, kterou právě tato opavská scéna u nás v roce 1991 uvedla v československé premiéře.
Verdiho střet silných dramatických postav s rozsáhlými sborovými scénami v příběhu vládce Hunů z 5. století, který po dobytí Aquilei chce pokořit Řím, rozehrál dirigent Petr Šumník po intonačně rozpačité předehře naplno v dynamické i výrazově intenzitě. Mohl si to dovolit díky obsazení, protože jak basista David Szedniuch v titulní roli mužného a běsnícího hunského dobyvatele Attily, tak sopranistka Katarína Jorda jako pomstychtivá Odabella s dramatickými koloraturami disponují pro tuto operu potřebnými velkými zvučnými hlasy. V opavském kontextu to byly výborné výkony. Tenorista Juraj Nociar pro roli Foresta zatím takový potenciál nemá a Alexandr Vovk jako proradný římský generál Ezio působil poněkud strnule. Opavská opera má ovšem díky sbormistryni Kremeně Pešakové vynikající sbor, kterému právě tato Verdiho opera poskytuje skvělou příležitost – a sbor ji využil.
D. Szendiuch, sbor SDO
Režisérka Jana Andělová Pletichová se nenechala svést k aktualizačnímu potenciálu opery se střetem kultur a utrpením běženců. Na čtvercovém pohyblivém podstavci se schodištěm v ilustrovala základní situace příběhu přehledně, v úvodní scéně znásilňování pokořených žen až hodně naturalisticky. Spád opery však rozbíjely zdlouhavé přestavby onoho modulu na hlučně lomozící točně při zavřené oponě. Využití projekcí - plameny, běh koňských kopyt, nebe s ubíhajícími mraky a letící bílou holubicí, bouře, vlnící se moře se zrcadlením slunce, rudé nebe apod. byly popisné a spíše rušivé. Opava tak má tradiční inscenaci, která se může opřít o hudební nastudování některé sólové výkony.
Giuseppe Verdi: Attila Dirigent Petr Šumník, režie Jana Andělová Pletichová, pohybová spolupráce Valerij Globa, sbormistr Kremena Pešakova, scéna Jaroslav Milfajt, kostýmy Tomáš Kypta. OSOBY A OBSAZENÍ: Attila: David Szendiuch / Michael Kubečka, Odabella: Katarína Jorda / Agnieszka Bochenek, Ezio: Alexander Vovk / Pavel Klečka, Foresto: Juraj Nociar / Jakub Rousek, Uldino: Rudolf Medňanský / Ivo Melkus, Leone: Dalibor Hrda / Peter Soós. Orchestr, sbor a balet Slezského divadla Opava. Premiéra Slezské divadlo Opava neděle 23. října 2016 19:00 h. Hodnocení 70 %
Inspirace na dny příští
Bryn Terfel – recitál. PKF – Prague Philharmonia, Pražský filharmonický sbor, dirigent Gareth Jones. Na programu Rossini, Boito, Gounod, Verdi, Wagner, Puccini, Donizetti, Musorgskij ad. Smetanova síň Obecního domu, úterý 22. listopadu 2016 19:30 h.
Petr Hala: Mistrová, aneb Když bolševici zrušili Vánoce (světová premiéra), Miroslav Hába: Malý Princ. Režie Kristýna Kopřivová, dirigent Joel Hána, scéna Jaroslav Záděra, kostýmy Lenka Černá. Orchestr JAO – Orchestr posluchačů HF JAMU. Komorní opera Hudební fakulty JAMU v Divadle na Orlí, 1. premiéra 26. listopadu 2016 19:00 h., 2. premiéra 27. listopadu 2016 19:00 h.
Bedřich Smetana: Tajemství. Rekonstruovaná nahrávka Československého rozhlasu z roku 1945. Osoby a obsazení: Malina, konšel (Jaroslav Veverka), Kalina, konšel (Zdeněk Otava), Panna Róza, sestra Malinova (Marta Krásová), Blaženka, sestra Malinova (Marie Budíková), Vít, syn Kalinův, myslivec (Beno Blachut), Bonifác, vysloužilec, Kalinův výměnkář (Vladimír Jedenáctík), Skřivánek, zpěvák (Karel Hruška), Mistr zednický (Karel Kalaš), Hospodská (Miloslava Fidlerová), Jirka, zvoník (Jaroslav Skácel). Spoluúčinkují Český pěvecký sbor se sbormistrem Janem Kühnem a Orchestr Národního divadla v Praze, řídí Jaroslav Krombholc. Připravil a uvádí Ivan Ruml. Český rozhlas Vltava sobota 26. listopadu 2016 20:00 h.


description: Čínská velvyslankyně Ma Kche-čching na čtvrteční schůzce s náměstkem ministra zahraničí Martinem Tlapou nedokázala vysvětlit zrušení cesty ministra zemědělství Mariana Jurečky (KDU-ČSL) do Číny. Tlapa po setkání novinářům řekl, že velvyslankyně důvody zřejmě ani sama nezná. Doplnil, že se bude hledat nový termín návštěvy, její časový horizont zatím není jasný, bude záležet na možnostech Jurečky.

title: Čínská velvyslankyně nedokázala

maintext:
Zrušení cesty dávají čeští politici do souvislosti s podporou, kterou Jurečka dal svému stranickému kolegovi Danielu Hermanovi potom, co byl ministr kultury kritizován za setkání s tibetským duchovním vůdcem dalajlamou. Jurečka měl koncem týdne v Číně jednat se svým protějškem a s ministrem pro oblast vodního hospodářství. Do Číny ale nezamíří, protože ministři plánované schůzky zrušili.
Peking považuje dalajlamu za separatistu, který usiluje o odtržení Tibetu od Číny, a setkání zahraničních politiků s nositelem Nobelovy ceny za mír pravidelně kritizuje.
Ministr zahraničí Lubomír Zaorálek (ČSSD) ve středu vyjádřil znepokojení nad zrušenými schůzkami čínských politiků s Jurečkou. Zrušení schůzek podle něj nezapadá do letošní dohody o strategickém partnerství mezi Českem a Čínou.


description: Největší dosud objevená žížala pochází z Velké Británie. Čtyřiceticentimetrový kroužkovec dostal jméno Dave a výzkumníci si nejsou jistí, jak mohl narůst do takové délky. Je třikrát delší než běžné „velké“ žížaly.

title: Rekordně velká žížala. Měří 40


description: Ke čtyřem a půl roku vězení odsoudil ve čtvrtek za teroristickou činnost vrchní zemský soud v Düsseldorfu německého občana. Odsouzeného shledal vinným z členství v radikální skupině, která se později začlenila do teroristické organizace Islámský stát (IS), napsala agentura DPA.

title: Němec byl členem IS, u soudu v

maintext:
Do vězení půjdou také další dva spoluobžalovaní, kteří mají rovněž německé občanství. I oni byli členy stejné džihádistické skupiny a soud jim za to vyměřil trest odnětí svobody v trvání dvou let a devíti měsíců.
Trojice odsouzených mužů odjela v roce 2013 do Sýrie. Dva z nich v témže roce Sýrii opustili a neplánovali žádnou další teroristickou činnost, třetí, šestadvacetiletý Němec, se k Islámskému státu připojil. Sýrii opakovaně navštěvoval, naposledy v roce 2015, kdy se opět pokusil dostat k bojovníkům IS.
Rozsudek vrchního zemského soudu byl vynesen v prvoinstančním řízení a zatím není pravomocný.


description: Skupina 64 poslanců napříč čtyřmi stranami navrhuje vrátit do trestního zákoníku trestný čin „hanobení prezidenta republiky“. Kdo se toho dopustí, může mu hrozit až rok za mřížemi. Server Lidovky.cz se zeptal šéfů a vedoucích postav parlamentních politických stran, co na návrh říkají a zdali o něm diskutovali v klubu.

title: Rok za hanobení prezidenta? Bělobrádek se zaposlouchal do Plastiků, pravice návrh kritizuje

maintext:
Bohuslav Sobotka, premiér a předseda ČSSD
Premiér a předseda ČSSD Bohuslav Sobotka.
Obnovením trestání hanobení prezidenta by se trestní právo začalo užívat v politickém souboji. Divím se, jaké mají poslanci starosti. Měli by řešit jiné věci.
Vojtěch Filip, předseda KSČM
Předseda KSČM Vojtěch Filip ve volebním štábu Komunistické strany Čech a Moravy při sledování výsledků voleb
Věc jsme probírali v klubu. Do zákona o státní službě byla zařazena ochrana státních úředníků. Pokud jsou na žádost soudců trestně právně chráněni soudci, což je logické při principu dělby moci a začali se obdobně chránit i státní úředníci, je nelogické, aby zůstal nechráněný prezident a úřad prezidenta.
Petr Fiala, předseda ODS
Divím se, čím vším se někteří poslanci zabývají. Aby pak někdo nehanobil je. Ale na to muže být další zákon...
Předseda ODS Petr Fiala po volbách věří, že ODS se zřejmě vrátila do pozice nejsilnější pravicové strany
Divím se, čím vším se někteří poslanci zabývají. Aby pak někdo nehanobil je. Ale na to muže být další zákon... #HanobeníPrezidentaRepubliky — Petr Fiala (@P_Fiala) November 15, 2016
Miroslav Kalousek, předseda TOP 09
Předseda TOP 09 Miroslav Kalousek
Je ve vlastním zájmu Miloše Zemana,aby se to nikdy neschválilo.On sám by byl v konfliktu se zákonem minimálně jednou týdně.
Je ve vlastním zájmu M.Zemana,aby se to nikdy neschválilo.On sám by byl v konfliktu se zákonem minimálně jednou týdně. https://t.co/shWhwHep6i — Miroslav Kalousek (@kalousekm) November 15, 2016
Pavel Bělobrádek, předseda KDU-ČSL
Předseda KDU-ČSL Pavel Bělobrádek se vyjadřuje ke sčítání hlasů
Nebudu se vyjadřovat k něčemu, co neznám, sdělil serveru Lidovky.cz. Později ale poslal SMS odkaz na písničku od The PlasticPeopleof The Universe s názvem „Ach to státu hanobení“.
Petr Gazdík, předseda STAN
Petr Gazdík (STAN) na akci na Staroměstském náměstí
Zajímavé je, že tento zákon prosazuje skupina, z nichž značná část nemohla panu prezidentu (Václavu) Havlovi „přijít na jméno“ a hanobila jej kde mohla. Obecně nesouhlasím s tím, že se dělají zákony na míru kvůli někomu konkrétnímu.
Pokud máme přímo voleného prezidenta, musíme ho opravdu chránit pod hrozbou trestu? Prezident ve svobodné společnosti má mít autoritu přirozenou, ne vynucenou. A vadí mi i povýšenecké zdůvodnění, že navrhovatelé chtějí občany „vychovávat“. Myslel jsem, že toto už pominulo. Nebo se vracíme do minulého režimu?
Tomio Okamura, předseda SPD
Tomio Okamura s jedným z posměšných plakátů.
Jsem zapřísáhlý demokrat, a proto jsem proti jakémukoli omezování svobody slova i kritiky, ať se mi může jevit neoprávněná. Proto nejsem spolupředkladatelem tohoto návrhu, přestože mi to bylo nabídnuto. Návrh zákona předkládaného skupinou poslanců v čele s poslancem Vondráčkem z KSČM tedy nepodporuji, ale my v SPD zvažujeme jiný návrh - a to je trestat hanobení státních symbolů. Ty zasluhují nejen úctu a vážnost, ale neumí se samy bránit. (Redakčně zkráceno)


description: Pravicová opozice ve čtvrtek požádala vedení dolní parlamentní komory o svolání dvou mimořádných schůzí. Na první má premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD) vysvětlit poslancům priority vlády v zahraniční politice. Podle kritiků je nejasná, nesrozumitelná a ztratila cíl, což zemi škodí.

title: Opozice požádala o dvě mimořádné schůze Sněmovny. Kvůli zahraniční politice a EET

maintext:
Na druhé mimořádné schůzi Sněmovny chtějí kluby ODS a TOP 09 debatovat o možnosti dvouletého odkladu elektronické evidence tržeb a od ministra dopravy Dana Ťoka (ANO) vyslechnout informace o problémech při dostavbě dálnice D8.
Na žádost o svolání schůzí stačily podle předsedy TOP 09 Miroslava Kalouska hlasy poslanců TOP 09, STAN a ODS. Na svolání zasedání má nyní vedení Sněmovny deset dní, přesný termín zatím nebyl určen. Kalousek na společné tiskové konferenci s předsedou ODS Petrem Fialou připustil, že vládní strany mají dost hlasů na zamítnutí programu schůzí, i tak se ale odehraje debata před hlasováním.
Předseda sněmovny Jan Hamáček potvrdil, že žádosti dostal. „Žádostem vyhovím v zákonném termínu,“ uvedl na twitteru.
„Celá veřejnost je zneklidněna nejasnostmi v zahraniční politice, připomeňme si třeba nešťastné, nepřijatelné, nedůstojné prohlášení čtyř nejvyšších ústavních činitelů v souvislosti s návštěvou dalajlamy v ČR. Ale to je jenom špička ledovce. My jsme tu svědky zmatené nejasné zahraniční politiky, která ztratila obsah, cíl, priority a hodnoty. Chceme, aby nám předseda vlády řekl, jak to s tou zahraniční politikou vlastně je,“ uvedl Fiala. Sobotka to podle něj může osvětlit nejen poslancům, ale i svým ministrům, kteří nemají jasno v tom, jak mají postupovat v klíčových otázkách. Narazil tak na diskutované setkání ministra kultury Daniela Hermana (KDU-ČSL) s dalajlamou.
Na druhé schůzi chce TOP 09 představit návrh na dvouleté odložení startu elektronické evidence tržeb, který vláda odmítla. Systém má být spuštěn v první fázi 1. prosince pro hotely a restaurace a měl by se týkat zhruba 40 tisíc podnikatelů. Ve středu začal pilotní provoz systému. Další firmy se budou zapojovat v následujících měsících.
Poslanci TOP 09 v novele navrhují, aby evidence tržeb začala platit od roku 2019, a to pro všechny. Majitelé hotelů a restaurací budou podle Kalouska „uvězněni v režimu, ve kterém nemá ministerstvo financí úplně jasno ve všech technických a procesních detailech“. „Může dojít k nenávratným škodám,“ řekl Kalousek. Časový prostor je podle něj zřejmě jen teoretický, jeho strana ale „je povinna to zkusit“.
V případě dostavby dálnice na Ústí nad Labem chce pravice slyšet, jaké budou skutečné náklady, kdo je zodpovědný za problémy, které budování silnice provázejí, a zda bude provoz na komunikaci bezpečný.


description: Opravdová legenda americké hudby, která aktivně prožila řadu jejích významných období. To je třiasedmdesátiletá Maria Muldaurová, jež ve čtvrtek 17. listopadu zahájí jako hlavní hvězda 21. ročník šumperského festivalu Blues Alive.

title: Většina muzikantů jsou anarchisté,

maintext:
Zpěvačka stála na začátku 60. let u kolébky americké folkové hudby. Později si ji získalo blues. A právě jeho neworleanskou podobu spojenou s R&B a funkem předvede na své první návštěvě v Česku za doprovodu svého Red Hot Bluesiana Bandu.
Jedním z vašich hlavních vzorů byla takzvaná „císařovna blues“ Bessie Smithová. Jak jste se k ní dostala?
Jasně si vzpomínám, že jsem v sedmnácti u někoho doma objevila její nahrávky na 78otáčkových deskách. Byl to úplný poklad. Tehdy jsem ji neznala, ale na obalu jedné desky jsem zahlédla titul Empy Bed Blues a to probudilo mou zvědavost. Když se jehla dotkla té staré poškrábané desky, ozval se její tolik oduševnělý a dojemný hlas. V té chvíli jako by se čas zastavil a můj život se začal ubírat jiným směrem. Nikdy předtím jsem nic tak silného a emotivního neslyšela. Bylo to doslova zjevení a já se v tu chvíli rozhodla, že až vyrostu, přesně tohle budu dělat. Zpěvem přivádět lidi do stavu pohnutí. A měla jsem štěstí, sen se mi splnil a mohla jsem život zasvětit zkoumání a péči o blues i další žánry americké tradiční hudby.
Máte tak silný vztah ještě k dalším klasickým bluesovým zpěvačkám?
Měla jsem velké štěstí, že jsem mohla osobně poznat mnoho bluesových průkopníků. Třeba Victorii Spiveyovou. Byla současnicí Bessie Smithové a v roce 1962 se mě ujala a naučila mě o blues mnoho důležitých věcí. A nejen o blues jako takovém, učila mě i umění sebeprezentace na scéně. Jsem také velmi vděčná, že jsem měla tu čest vystupovat a nahrávat se Sippie Wallaceovou, další bluesovoiu královnou té doby. Bohužel jsem se nikdy osobně nesetkala s Memphis Minnie, která nejenže blues zpívala, ale sama napsala a nahrála na dvě stě skladeb, a ještě neuvěřitelně hrála na kytaru. Byla mi velkou inspirací a v průběhu let jsem řadu jejích skladeb nahrála. V roce 2012 jsem dokonce jako producentka stála za albem First Came Memphis Minnie. Na něm se podílely všechny mé kamarádky a kolegyně z bluesové scény – Ruthie Fosterová, Rory Blocková, Bonnie Raittová nebo Koko Taylorová. Všechny totiž Memphis Minnie milují stejně jako já. Je nám opravdovým vzorem.
V 60. letech jste stála u formování americké folk-bluesové scény. Kdo byl dle vašeho názoru její vůdčí osobností?
Nedá se říct, že by tahle scéna měla jednoho výrazného vůdce. Většina muzikantů je, dle mého soudu, ve skrytu duše anarchisty, s vůdci mívají problém. Je pravda, že někteří lidé chtěli do téhle role postavit Boba Dylana, ale ten ji radikálně odmítl. Dal jasně najevo, že jediné, co ho zajímá, je jeho vlastní tvorba.
Považujete někoho z této komunity za nedoceněného, ať už jednotlivce nebo kapelu?
Nazastupitelné místo měl určitě John Cohen a jeho The New Lost City Ramblers, tím pádem také jejich další člen Mike Seeger (bratr Petea Seegera). A Ralph Rinzler, ten hrál na mandolínu v bluegrassové kapele jménem The Greenbriar Boys. Ti všichni sehráli opravdu zásadní roli, také proto, že založili organizaci The Friends of Old Time Music. S tou objížděli jižanský venkov, kde našli skutečné poklady, výjimečně talentované hudebníky, kteří se věnovali tradiční hudbě, ať už původní hudbě z oblasti Apalačského pohoří, nebo blues. Ty pak vozili do měst na severu na koncerty a festivaly. Pro nás všechny to bylo skvělé období velkých objevů. Vždyť jsme mohli naživo slyšet velké legendy, jakými jsou Mississippi John Hurt, Skip James, Bukka White nebo Mississippi Fred McDowell. Ano, ten, který osobně naučil Bonnie Raittovou stylu slide kytary. Ti všichni se zasloužili o bohatství našeho amerického kulturního dědictví.
Už od mládí se přátelíte s Bobem Dylanem. Co říkáte na to, že zareagoval na udělení Nobelovy ceny až po čtrnácti dnech?
Víte, Bobova hudba hodně těží z tradice velkých bluesových zpěváků a skladatelů. A blues vzkvétá i sto let po svém vzniku proto, že, narozdíl od pop music, primárně nevzniklo s cílem dosáhnout úspěchu a vydělat peníze. Blues je přirozenou formou vyjádření lidského srdce a duše. To samé platí pro tvorbu Boba Dylana a já jsem proto velmi ráda, že se mu takového ocenění dostalo, za ten obrovský přínos naší kultuře si ho bez debaty zaslouží. To dvoutýdenní mlčení mě nepřekvapuje. Jeho kreativita je vysoce nadprůměrná a takto kreativní lidé často fungují v čase jinak, než běžní smrtelníci, mají jiné priority. Fungují tak nějak ve svém vlastním čase. A tak se domnívám, že Bob reagoval hned, jak tu informaci zpracoval, tedy ve svém vlastním tempu.


description: Od roku 1959, kdy Fidel Castro provedl revoluci na Kubě a svrhl proamericky orientovaného generála Fulgencia Batistu, se americké tajné služby společně s kubánskými obyvateli pokoušely mnohokrát o jeho zavraždění. Za některé jejich nápady by se nemusel stydět ani James Bond.

title: Jedy, exploze, střelba. Američané vymysleli 638 druhů atentátů na Fidela Castra

maintext:
Nejzajímavější a nejkurióznější příklady proticastrovských úkladů: V roce 2006 na téma atentátů vznikl britský dokumentární film 638 způsobů, jak zabít Castra a sám kubánský vůdce jednou na téma útoků na svůj život poznamenal: "Kdyby přežití pokusů o zabití bylo olympijskou disciplínou, pak bych vyhrál zlatou medaili." Britský list Daily Mail vybral nejzajímavější a nejkurióznější příklady proticastrovských úkladů: Vybuchující doutník
S nápadem prý přišel newyorský policejní důstojník a doutník měl obsahovat tolik trhaviny, že by Castrovi hladce utrhl hlavu. Oholení
Ano, čtete správně. Plán stavěl na tom, že by Castro mohl být - anebo alespoň budit dojem, že je - oslabený, kdyby mu vypadaly všechny vlasy a vousy. Proto Američané zvažovali možnosti, jak mu propašovat chemické látky do bot nebo opět do doutníku. Otrávený mléčný koktejl
Tento pokus měl patrně nejblíže k tomu připravit Castra o život. Ale pilulka s jedem, která měla skončit v nápoji, uvízla v mrazničce, kde byla před použitím schovaná, a když se ji k vraždě svolný číšník pokusil vyndat, roztrhla se. Osudová žena
Marita Lorenzová, jedna z mnoha Castrových milenek, se údajně dohodla se CIA, že Castrovi podá kapsle s jedem. Ukryla je ve svém pleťovém krému, ale rozpustily se. Otrávený neopren
Existoval prý plán CIA podstrčit Castrovi neoprenový oblek naplněný smrtícími sporami a bakteriemi během invaze v Zátoce sviní. Vybuchující mušle
Tento pokus stavěl na lásce kubánského prezidenta k potápění. Výbušné zařízení bylo umístěné do lastury křídlatce velikého, která byla upravená tak, aby přilákala pozornost kubánského vůdce. Další smrtící doutník
CIA se údajně Castrovi pokusila podstrčit doutník naplněný jedovatým botulinem. Najala k tomu dvojitého agenta, který se prý ale zalekl a úkol nesplnil. Smrtící pero
V plánu bylo umístit do pera jed v injekční stříkačce tak tenké, že by si Castro jejího píchnutí nevšiml. LSD
Tento pokus byl spíš zaměřený na snahu znemožnit Castra před vlastním lidem, než ho zabít. V plánu bylo nastříkat látku podobnou LSD do studia během rozhlasového rozhovoru. Přípravek měl ovlivnit Castrovo chování a vyvolat tak u Kubánců obavy o vůdcovo zdraví.


description: Novým hejtmanem Moravskoslezského kraje byl na čtvrtečním ustavujícím zasedání zastupitelstva zvolen sedmapadesátiletý rektor Vysoké školy báňské-Technické univerzity Ostrava(VŠB-TUO) Ivo Vondrák (za ANO), který neměl protikandidáta. Hlasovalo pro něj 36 z 65 zastupitelů. Kraj povede koalice ANO, KDU-ČSL a ODS, která bude mít v pětašedesátiletém zastupitelstvu převahu 36 hlasů.

title: Hejtmanem Moravskoslezského kraje


description: Předepisování paralenů a bouchání razítek. Obraz bezdíkovské ordinace a znuděného mladého doktora Štěpána Šafránka z filmu Jak básníkům chutná život nejspíš dodnes děsí čerstvě vystudované praktické lékaře. A proto nechtějí pracovat na venkově.

title: Ordinace na venkově

maintext:
Nalákat nové se obcím často nedaří, ani když se v jejich inzerátu objeví nabídka na přidělení bytu. Nepomáhá ani zvýšení mzdy.
„Mladí lidé spíše tíhnou k tomu, žít a pracovat ve větších městech,“ říká Petr Šonka ze Sdružení praktických lékařů. I kvůli tomu je podle odborníků věkový průměr venkovských lékařů okolo 65 let. A pokud by se ti v důchodovém věku rozhodli skončit, zůstaly by stovky ordinací opuštěné. Podle analýzy Všeobecné zdravotní pojišťovny je v Česku zhruba 2700 praxí, které sídlí v menších obcích, než je bývalé okresní město s nemocnicí.
David Halata patří mezi mladší lékaře s praxí v malé obci, konkrétně v Hošťálkové na Vsetínsku. Ordinaci převzal po otci, takže mu někteří jeho pacienti tykají, protože si ho pamatují jako dítě.
Zašije ránu, porodí si pacienta
V tom, že se nestará o pacienty ve velkém městě, spatřuje spíše výhody. „Pracujeme s celým životem člověka, máme ho v péči třeba i čtyřicet let, se znalostí jeho rodiny, komunity, v níž žije, životního prostředí,“ vypočítává Halata. Protože není v regionech dostatek specialistů, stává se, že musí šít menší rány, ale třeba i aplikovat nitrokloubní injekce. „Každý z nás si pravděpodobně porodí i svého pacienta,“ popisuje.
Zlepšit pověst obcí si předsevzala pracovní skupina venkovských lékařů, která vznikla v rámci profesní České lékařské společnosti Jana Evangelisty Purkyně. Halata je jejím předsedou a inspiraci, jak dostat mladé praktiky na venkov, získal ve Velké Británii. „Tamní zkušenosti ukazují, že pokud mladý praktik tráví část své předatestační přípravy na venkově, mnohem častěji se na venkov vrací pracovat,“ vysvětluje.
Mladý medik by si tedy měl zkusit práci i mimo velké město. „V mnoha evropských zemích je venkovské lékařství již léta jedním z nejsilnějších odborných proudů praktického lékařství. Česko zatím zůstává pozadu,“ dodává Halata.