description: Kesknädalal olime tunnistajaks ühele kõige häbiväärsemale (või naeruväärsemale?) sündmusele pärast taasiseseisvumist – peaminister Taavi Rõivas keeldus “hääletult alistumast” ja lasi ennast riigikogus umbusaldada. 63 saadikut leidsid, et valitsusjuhil on aeg lahkuda. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
MART SOIDRO AINULT MEIE MAAS: Hüvasti, Taavi Rõivas!
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Mart Soidro, literaat Reede, 11. november 2016. Meie Maa kolumnist Mart Soidro. FOTO: Toomas Huik Kesknädalal olime tunnistajaks ühele kõige häbiväärsemale (või naeruväärsemale?) sündmusele pärast taasiseseisvumist – peaminister Taavi Rõivas keeldus “hääletult alistumast” ja lasi ennast riigikogus umbusaldada. 63 saadikut leidsid, et valitsusjuhil on aeg lahkuda.
Meenus millegipärast Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei (Eestimaa Kommunistliku Partei õigusjärglane) liider Tiit Toomsalu, kes kartis eelmise aastasaja lõpus Kentmanni 13 hoonest lahkuda, kuna polnud kindel, kas justiitsministeeriumi poolt hoonet valvama pandud turvafirma töötajad ta pärast uuesti sisse lasevad. Toomsalu oli varem teatanud, et ei lahku hoonest enne, kui valve on maha võetud (Postimees, 28.10.1997).
Ma pole kuulunud kommunistlikusse parteisse ega olnud kunagi ka Reformierakonna valija. Sellegipoolest – 95% oma elust olen olnud sunnitud elama nende kahe partei valitsemise all. Tõsi, järgnevad kaks ja pool aastat ei pea ma enam kuulama Stenbocki majast tulevat loba asendamatusest. Aga kus on garantii, et Reformierakonna tehnilist töötajat Rain Rosimannust ma 2019. aasta koalitsiooniläbirääkimistel ei näe?
Sellegipoolest olen suuremeelne ja arvan, et kui ametisse asub Jüri Ratase valitsus, võiks kutsuda Andrus Ööveli Euroopa avarustest korraks Eestisse ja korraldada Toompea riigikogulaste parkimisplatsil ühe uhke paraadi tänutäheks Taavi Rõivasele ja Reformierakonnale.
Ikkagi 17 aastat kogemusi ja kompetentsi – kõlagu need sõnad siinkohal nii õõnsalt kui tahes. Kujutlegem ette, kuidas kolonni peas oleks kaks kindralit, nende järel Valduri ja Silvi osa täitjad filmist “Vanad ja kobedad saavad jalad alla” ning ankrumehena naine, kes pisaraid pühkides arvutab, kes on Eesti Vabariigi kõige suurem mölakas. Kas Vembu (Jevgeni Ossinovski) või Tembu (Margus Tsahkna), kes sotsiaalministeeriumi suitsunurgas on leidnud teineteisemõistmise. Igatahes oli tore neid vaadata 8. novembri “Terevisioonis”!
Rõivas polnud kõige nürim pliiats
Taavi Rõivas rõhutas oma lahkumisesinemistes korduvalt, et tal on hea lastetuba. Huvitav, milles see seisneb? Noa ja kahvliga ta kindlasti süüa oskab, ka riietumisele paneb Rõivas rõhku – tema tulisiniseid sokke kohtumisel David Cameroniga mäletab iga põlvepikkune poisikenegi.
Aga hea lastetoa juurde võiks käia ka hea haridus. Selles mõttes ei saa Rõivast muidugi naeruvääristada – ta omandas diplomi mitte vabaakadeemias Nord, kus enamik tema saatusekaaslasi latti ületasid, vaid Tartu ülikoolis. Aga ta oleks võinud veel õppida, teha magistrikraadigi ära. Mitte minna 20-aastasena 1999. aastal justiitsministri nõunikuks. Sest mis nõu oskas verisulis nooruk anda kunagisele tippadvokaadile, tollasele justiitsministrile ja hilisemale riigikohtu esimehele Märt Raskile?
Rõivasel on tagataskus majandusteaduskonnast saadud bakalaureuse kraad (kolm aastat õpinguid alma materis) ja see andis võimaluse häälekalt kaasa rääkida kõiki meie elu puudutavates põletavates probleemides nii parlamendi rahanduskomisjoni esimehe kui ka sotsiaalministrina.
Annab jumal ameti, annab ka mõistuse. Peaministrina 961 päeva jooksul peetud kõnedes oli minu kui filoloogi jaoks paraku liiga palju käibetõdesid ja sõnakõminat. Samas, kindlasti polnud Rõivas kõige nürim pliiats, ka mitte kõige halvem kõnemees. Ikkagi peenhäälestaja. Kuigi “tüütavaid jutte, millel puudus sisu” kuulsime rohkem kui varasemate peaministrite puhul. Aga peame arvestama, et Rõivas sattus sellesse ametisse juhuslikult, Reformierakonnas toimunud intriigide tulemusel.
Ise peab valitsusjuht ennast vaat et läbi aegade parimaks peaministriks. Olen nõus, et ta ei olnud kõige halvem peaminister. Mart Siimann pidi oma vähemusvalitsusega (1997–1999) veel rohkem laveerima ja mõttetult paigal tammuma.
Oh seda sinisilmsust!
Lahkuv peaminister heitis oma koalitsioonikaaslastele ette, et nad pidasid läbirääkimisi “avalikkuse selja taga”. No ma ei tea, vaid pime ei märganud, et praeguse peaministri aeg saab varsti otsa.
Seoses presidendivalimistega lõpetasin 2. septembri Meie Maas oma arvamusloo nii:
“Lõppegu need valimised valijameeste kogus või riigikogus, ühte ma julgen küll ennustada – veel sel aastal võime muudetud nimedega laulda Tarmo Pihlapi surematut lugu “Alice”. Eriti muidugi Stenbocki maja läheduses elajad.
Istun aknal, loojumas päev
äkki kuju, tuttavat näen
... see on Alice
Kas petavad silmad või tõsi on see
käes tal pakitud kohver ja keep
ta korraks peatub ja lehvitab siis"
“Kes olen mina?” küsivad võimupartei toiduahela liikmed õigustatult. Aga ka elukogenud välisminister Jürgen Ligi täheldas tagantjärele, et nägi “märke koalitsioonipartnerite hooramisest juba pikemat aega” (Postimees, 7.11.2016). Kindlasti saame uues valitsuses diplomaatilisema ja kompetentsema välisministri kui Ligi, kuid sisepoliitilistes küsimustes tasub hea lastetoaga multitalenti alati kuulata.
Hääletut alistumist ei tulnud. Ei tule ka vasakpööret. Rääkimata riigipöördest, millele vihjas kindral Laaneots kolmapäevases tsirkuseetenduses riigikogus. Laseme loodaval valitsusel atra seada, anname neile 100 päeva aega stagnatsioonist väljatulemiseks. Siis tulistagem. Kui on põhjust. Meenus millegipärast Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei (Eestimaa Kommunistliku Partei õigusjärglane) liider Tiit Toomsalu, kes kartis eelmise aastasaja lõpus Kentmanni 13 hoonest lahkuda, kuna polnud kindel, kas justiitsministeeriumi poolt hoonet valvama pandud turvafirma töötajad ta pärast uuesti sisse lasevad. Toomsalu oli varem teatanud, et ei lahku hoonest enne, kui valve on maha võetud (Postimees, 28.10.1997).Ma pole kuulunud kommunistlikusse parteisse ega olnud kunagi ka Reformierakonna valija. Sellegipoolest – 95% oma elust olen olnud sunnitud elama nende kahe partei valitsemise all. Tõsi, järgnevad kaks ja pool aastat ei pea ma enam kuulama Stenbocki majast tulevat loba asendamatusest. Aga kus on garantii, et Reformierakonna tehnilist töötajat Rain Rosimannust ma 2019. aasta koalitsiooniläbirääkimistel ei näe?Sellegipoolest olen suuremeelne ja arvan, et kui ametisse asub Jüri Ratase valitsus, võiks kutsuda Andrus Ööveli Euroopa avarustest korraks Eestisse ja korraldada Toompea riigikogulaste parkimisplatsil ühe uhke paraadi tänutäheks Taavi Rõivasele ja Reformierakonnale.Ikkagi 17 aastat kogemusi ja kompetentsi – kõlagu need sõnad siinkohal nii õõnsalt kui tahes. Kujutlegem ette, kuidas kolonni peas oleks kaks kindralit, nende järel Valduri ja Silvi osa täitjad filmist “Vanad ja kobedad saavad jalad alla” ning ankrumehena naine, kes pisaraid pühkides arvutab, kes on Eesti Vabariigi kõige suurem mölakas. Kas Vembu (Jevgeni Ossinovski) või Tembu (Margus Tsahkna), kes sotsiaalministeeriumi suitsunurgas on leidnud teineteisemõistmise. Igatahes oli tore neid vaadata 8. novembri “Terevisioonis”!Taavi Rõivas rõhutas oma lahkumisesinemistes korduvalt, et tal on hea lastetuba. Huvitav, milles see seisneb? Noa ja kahvliga ta kindlasti süüa oskab, ka riietumisele paneb Rõivas rõhku – tema tulisiniseid sokke kohtumisel David Cameroniga mäletab iga põlvepikkune poisikenegi.Aga hea lastetoa juurde võiks käia ka hea haridus. Selles mõttes ei saa Rõivast muidugi naeruvääristada – ta omandas diplomi mitte vabaakadeemias Nord, kus enamik tema saatusekaaslasi latti ületasid, vaid Tartu ülikoolis. Aga ta oleks võinud veel õppida, teha magistrikraadigi ära. Mitte minna 20-aastasena 1999. aastal justiitsministri nõunikuks. Sest mis nõu oskas verisulis nooruk anda kunagisele tippadvokaadile, tollasele justiitsministrile ja hilisemale riigikohtu esimehele Märt Raskile?Rõivasel on tagataskus majandusteaduskonnast saadud bakalaureuse kraad (kolm aastat õpinguid alma materis) ja see andis võimaluse häälekalt kaasa rääkida kõiki meie elu puudutavates põletavates probleemides nii parlamendi rahanduskomisjoni esimehe kui ka sotsiaalministrina.Annab jumal ameti, annab ka mõistuse. Peaministrina 961 päeva jooksul peetud kõnedes oli minu kui filoloogi jaoks paraku liiga palju käibetõdesid ja sõnakõminat. Samas, kindlasti polnud Rõivas kõige nürim pliiats, ka mitte kõige halvem kõnemees. Ikkagi peenhäälestaja. Kuigi “tüütavaid jutte, millel puudus sisu” kuulsime rohkem kui varasemate peaministrite puhul. Aga peame arvestama, et Rõivas sattus sellesse ametisse juhuslikult, Reformierakonnas toimunud intriigide tulemusel.Ise peab valitsusjuht ennast vaat et läbi aegade parimaks peaministriks. Olen nõus, et ta ei olnud kõige halvem peaminister. Mart Siimann pidi oma vähemusvalitsusega (1997–1999) veel rohkem laveerima ja mõttetult paigal tammuma.Lahkuv peaminister heitis oma koalitsioonikaaslastele ette, et nad pidasid läbirääkimisi “avalikkuse selja taga”. No ma ei tea, vaid pime ei märganud, et praeguse peaministri aeg saab varsti otsa.Seoses presidendivalimistega lõpetasin 2. septembri Meie Maas oma arvamusloo nii:“Lõppegu need valimised valijameeste kogus või riigikogus, ühte ma julgen küll ennustada – veel sel aastal võime muudetud nimedega laulda Tarmo Pihlapi surematut lugu “Alice”. Eriti muidugi Stenbocki maja läheduses elajad.Istun aknal, loojumas päeväkki kuju, tuttavat näen... see on AliceKas petavad silmad või tõsi on seekäes tal pakitud kohver ja keepta korraks peatub ja lehvitab siis"“Kes olen mina?” küsivad võimupartei toiduahela liikmed õigustatult. Aga ka elukogenud välisminister Jürgen Ligi täheldas tagantjärele, et nägi “märke koalitsioonipartnerite hooramisest juba pikemat aega” (Postimees, 7.11.2016). Kindlasti saame uues valitsuses diplomaatilisema ja kompetentsema välisministri kui Ligi, kuid sisepoliitilistes küsimustes tasub hea lastetoaga multitalenti alati kuulata.Hääletut alistumist ei tulnud. Ei tule ka vasakpööret. Rääkimata riigipöördest, millele vihjas kindral Laaneots kolmapäevases tsirkuseetenduses riigikogus. Laseme loodaval valitsusel atra seada, anname neile 100 päeva aega stagnatsioonist väljatulemiseks. Siis tulistagem. Kui on põhjust.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eilsel linnavalitsuse istungil otsustati Tallinna tänava rekonstrueerimiseks lõigul Transvaali tn – Juhan Smuuli ringristmik korraldada väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlus, mille kohaselt saadetakse hankedokumendid pakkumuse saamiseks praegusele ehitajale, AS-ile TREV-2 Grupp. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Transvaali-Smuuli lõigu ehitab TREV-2 Grupp
Kolmapäev, 09. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Eilsel linnavalitsuse istungil otsustati Tallinna tänava rekonstrueerimiseks lõigul Transvaali tn – Juhan Smuuli ringristmik korraldada väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetlus, mille kohaselt saadetakse hankedokumendid pakkumuse saamiseks praegusele ehitajale, AS-ile TREV-2 Grupp.
Tallinna tänava rekonstrueerimiseks sõlmis linnavalitsus augustis töövõtulepingu AS-iga TREV-2 Grupp ja OÜ-ga Klotoid.
“Arvestades, et hankelepingus olevate ehitustöödega on tehnoloogiliselt seotud ka Transvaali ja J. Smuuli tänava vahelise Tallinna tänava lõigu ehitus, tellitakse samalt pakkujalt täiendavaid ehitustöid,” selgitas Kuressaare linna pressiesindaja Kristiina Maripuu, lisades, et tehniliselt või majanduslikult seotud täiendavaid töid võimaldab tellida riigihangete seadus ja seda kuni 20 protsendi ulatuses esialgse hankelepingu maksumusest. Autor: MM Kolmapäev, 09. november 2016.Tallinna tänava rekonstrueerimiseks sõlmis linnavalitsus augustis töövõtulepingu AS-iga TREV-2 Grupp ja OÜ-ga Klotoid.“Arvestades, et hankelepingus olevate ehitustöödega on tehnoloogiliselt seotud ka Transvaali ja J. Smuuli tänava vahelise Tallinna tänava lõigu ehitus, tellitakse samalt pakkujalt täiendavaid ehitustöid,” selgitas Kuressaare linna pressiesindaja Kristiina Maripuu, lisades, et tehniliselt või majanduslikult seotud täiendavaid töid võimaldab tellida riigihangete seadus ja seda kuni 20 protsendi ulatuses esialgse hankelepingu maksumusest.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Vormsi Agar Investeeringute OÜ ja Saare Kalur AS sõlmisid ostu-müügilepingu, millega Vormsi Agar Investeeringute OÜ omandab 100 protsenti Est-Agar AS-i aktsiatest. Eesmärk on tootmismahtude kasvatamine ja uute eksporditurgude leidmine. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Majandus
Furtsellaraani tootev Saare ettevõte sai uued omanikud
Reede, 18. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 18. november 2016. Mart Mere (paremal) nendib, et Saare Kalur on vetikate tööstuslikult kasutamises teinud igati tublit tööd. Vasakul Est-Agari nõukogu esimees Tiit Sarapuu. FOTO: erakogu Vormsi Agar Investeeringute OÜ ja Saare Kalur AS sõlmisid ostu-müügilepingu, millega Vormsi Agar Investeeringute OÜ omandab 100 protsenti Est-Agar AS-i aktsiatest. Eesmärk on tootmismahtude kasvatamine ja uute eksporditurgude leidmine.
Vormsi Agar OÜ osaniku ja juhatuse liikme Mart Mere sõnul on ettevõte jõudnud oma tegevuses sellisesse arenguetappi, kus tuleb astuda pikem samm edasi.
“Alates 2014. aastast oleme teinud erinevaid uuringuid vetikate kasvatamise, nende tööstuslikult kasutamise ning uute tehnoloogiate rakendamise osas. Järgmise etapina planeerisime tootmisbaasi rajamist Vormsile, kuid leidsime pikaajaliste kogemustega ettevõtte hoopis naabersaarelt.
Est-Agar AS-i näol on tegemist 50-aastase järjepideva tootmiskogemusega ettevõttega, millel on oma kliendibaas ja potentsiaal kasvada Euroopa juhtivaks kohalikku toorainet kasutavaks sinise biotehnoloogia ettevõtteks” selgitas Mere.
Est-Agar AS-i nõukogu esimees Tiit Sarapuu nentis, et Saare Kaluri omanduses on ettevõte teinud 1993. aastast head tööd. Välja on töötatud uus tehnoloogia furtsellaraani tootmiseks ja laiendatud müügigeograafiat.
“Ettevõte on küll heas seisus, kuid uute turgude leidmisel oleks võimalik oluliselt kasvada – nii tooraine kui tootmisvõimsused on olemas. Meil on varemgi käinud kosilasi, aga Vormsi Agar OÜ viimaste aastate kogemus kombineerituna Est-Agari pikaajalise oskusteabega on kõige tõsiseltvõetavam ja läbimõeldum lähenemine. Usume, et Est-Agar AS läheb headesse kätesse ning omalt poolt aitame kaasa hea nõuga,” ütles Sarapuu.
Ettevõttes Vormsi Agar Investeeringute OÜ on võrdse osalusega Vormsi Agar OÜ ning OÜ Utilitas Grupp. Utilitas Grupi juhatuse liige Kristjan Rahu: “Meie missioon on arendada loodust hoidvat tootmist, kasutades selleks kohalikku taastuvat toorainet. Ühinesime selle investeeringuga, et soodustada kohalikku ettevõtlust biomassi väärindamisega. Hindame Est-Agari unikaalset oskusteavet ja keskkonnasõbralikku tegutsemisviisi ja näeme selle tehingu kaudu võimalust realiseerida kogukonnakeskse äritegevuse potentsiaali Saaremaal.“
Est-Agar AS on maailmas ainuke punavetikast Furcellaria lumbricalis toodetud unikaalse tekstuuriandva lisaaine furtsellaraani tootja.
Agarikust saadav furtsellaraan on geelistuv polüsahhariid, mida kasutatakse stabiliseeriva, paksendava ja geelistava ainena toidu-, põllumajandus-, kosmeetika- ja farmaatsiatööstuses.
Est-Agar AS 2015. aasta äritulu moodustas 745 080 eurot, 72% müügitulust saadi eksporditurgudelt, keskmine töötajate arv majandusaastal oli 33. Tehingu hinda osapooled avaldama ei soostu. Vormsi Agar OÜ osaniku ja juhatuse liikme Mart Mere sõnul on ettevõte jõudnud oma tegevuses sellisesse arenguetappi, kus tuleb astuda pikem samm edasi.“Alates 2014. aastast oleme teinud erinevaid uuringuid vetikate kasvatamise, nende tööstuslikult kasutamise ning uute tehnoloogiate rakendamise osas. Järgmise etapina planeerisime tootmisbaasi rajamist Vormsile, kuid leidsime pikaajaliste kogemustega ettevõtte hoopis naabersaarelt.Est-Agar AS-i näol on tegemist 50-aastase järjepideva tootmiskogemusega ettevõttega, millel on oma kliendibaas ja potentsiaal kasvada Euroopa juhtivaks kohalikku toorainet kasutavaks sinise biotehnoloogia ettevõtteks” selgitas Mere.Est-Agar AS-i nõukogu esimees Tiit Sarapuu nentis, et Saare Kaluri omanduses on ettevõte teinud 1993. aastast head tööd. Välja on töötatud uus tehnoloogia furtsellaraani tootmiseks ja laiendatud müügigeograafiat.“Ettevõte on küll heas seisus, kuid uute turgude leidmisel oleks võimalik oluliselt kasvada – nii tooraine kui tootmisvõimsused on olemas. Meil on varemgi käinud kosilasi, aga Vormsi Agar OÜ viimaste aastate kogemus kombineerituna Est-Agari pikaajalise oskusteabega on kõige tõsiseltvõetavam ja läbimõeldum lähenemine. Usume, et Est-Agar AS läheb headesse kätesse ning omalt poolt aitame kaasa hea nõuga,” ütles Sarapuu.Ettevõttes Vormsi Agar Investeeringute OÜ on võrdse osalusega Vormsi Agar OÜ ning OÜ Utilitas Grupp. Utilitas Grupi juhatuse liige Kristjan Rahu: “Meie missioon on arendada loodust hoidvat tootmist, kasutades selleks kohalikku taastuvat toorainet. Ühinesime selle investeeringuga, et soodustada kohalikku ettevõtlust biomassi väärindamisega. Hindame Est-Agari unikaalset oskusteavet ja keskkonnasõbralikku tegutsemisviisi ja näeme selle tehingu kaudu võimalust realiseerida kogukonnakeskse äritegevuse potentsiaali Saaremaal.“Est-Agar AS on maailmas ainuke punavetikast Furcellaria lumbricalis toodetud unikaalse tekstuuriandva lisaaine furtsellaraani tootja.Agarikust saadav furtsellaraan on geelistuv polüsahhariid, mida kasutatakse stabiliseeriva, paksendava ja geelistava ainena toidu-, põllumajandus-, kosmeetika- ja farmaatsiatööstuses.Est-Agar AS 2015. aasta äritulu moodustas 745 080 eurot, 72% müügitulust saadi eksporditurgudelt, keskmine töötajate arv majandusaastal oli 33. Tehingu hinda osapooled avaldama ei soostu.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui teisipäeval turvakodu vabatahtlik kaks Valjalast päästetud koera endale koju Pöide valda viis ja nad kirbutõrje tarbeks kahe meetri kõrguse aiaga hoovi jalutama jättis, ei osanud ta arvatagi, et loomad üle tara plehku suudavad panna. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Päästetud koerad panid plehku

maintext:
Uudised
Päästetud koerad panid plehku
Reede, 25. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 25. november 2016. Koerad, keda hüütakse Pontuks ja Pitsuks, oma nimele Liina Solotarjeva sõnul üldse ei reageerivat. FOTO: erakogu Kui teisipäeval turvakodu vabatahtlik kaks Valjalast päästetud koera endale koju Pöide valda viis ja nad kirbutõrje tarbeks kahe meetri kõrguse aiaga hoovi jalutama jättis, ei osanud ta arvatagi, et loomad üle tara plehku suudavad panna.
Liina Solotarjeva kinnitas, et ta ei osanud arvatagi, et alla põlve kõrgused kutsad sellist trikki teha suudavad, et üle kahemeetrise aia ronivad. Koerte omanik Tiina ei olevat aga Liina sõnul loomi üle andes teda kuidagi hoiatanud, et nad võivad olla kui oravad. Vabatahtlik olevat omanikule kohe selgeks teinud, et Pitsu ja Pontu tuleb esialgu aeda lasta.
“Koerad tõime kella kolme ajal, kuuest olid nad veel õues näha ja kui kaheksa ajal õhtul vaatasime, olid nad kadunud,“ lausus naine. “Ma ei saanud esimesel ööl magadagi, muretsesin kogu aja. Kui täna (eile – toim) poeg hommiku poole helistas, et koerad on hoovi tulnud, rahunesin maha,“ nentis ta, lisades, et ehk nüüd saab ta öösel natukene magadagi, kui teab, et koerad püsivad maja juures.
Koerad pandi esialgu õue, sest nad haisesid kohutavalt ja olid kirpe täis. “Mul on endal ka koerad ja ei tahtnud, et uutele tehtud kirbutõrjega need kohe minu omadele üle läheksid. Oleks ma ainult teadnud, oleksin nad hoopis aiamajja jätnud,“ lisas naine.
Solotarjeva tõdes, et kahjuks ei anna loomad ka toiduga meelitamise peale end kätte. Täna tuuakse omanik Tiina kohale ja loodetakse, et sedasi saab kutsad kätte.
Lisaks jääb koerte reis Tallinna püsivasse hoiukodusse täna ära. “Kui nad nüüd kätte saame, hakkan neid kõigepealt sotsialiseerima. Õue saavad ainult rihma otsas ja teen neile selgeks, et kõik inimesed ei tee neile kurja.“ Liina Solotarjeva kinnitas, et ta ei osanud arvatagi, et alla põlve kõrgused kutsad sellist trikki teha suudavad, et üle kahemeetrise aia ronivad. Koerte omanik Tiina ei olevat aga Liina sõnul loomi üle andes teda kuidagi hoiatanud, et nad võivad olla kui oravad. Vabatahtlik olevat omanikule kohe selgeks teinud, et Pitsu ja Pontu tuleb esialgu aeda lasta.“Koerad tõime kella kolme ajal, kuuest olid nad veel õues näha ja kui kaheksa ajal õhtul vaatasime, olid nad kadunud,“ lausus naine. “Ma ei saanud esimesel ööl magadagi, muretsesin kogu aja. Kui täna (eile – toim) poeg hommiku poole helistas, et koerad on hoovi tulnud, rahunesin maha,“ nentis ta, lisades, et ehk nüüd saab ta öösel natukene magadagi, kui teab, et koerad püsivad maja juures.Koerad pandi esialgu õue, sest nad haisesid kohutavalt ja olid kirpe täis. “Mul on endal ka koerad ja ei tahtnud, et uutele tehtud kirbutõrjega need kohe minu omadele üle läheksid. Oleks ma ainult teadnud, oleksin nad hoopis aiamajja jätnud,“ lisas naine.Solotarjeva tõdes, et kahjuks ei anna loomad ka toiduga meelitamise peale end kätte. Täna tuuakse omanik Tiina kohale ja loodetakse, et sedasi saab kutsad kätte.Lisaks jääb koerte reis Tallinna püsivasse hoiukodusse täna ära. “Kui nad nüüd kätte saame, hakkan neid kõigepealt sotsialiseerima. Õue saavad ainult rihma otsas ja teen neile selgeks, et kõik inimesed ei tee neile kurja.“
Veel artikleid samast teemast »


description: Parvlaev Tõll (pildil) väljus laupäeva hilisõhtul Eesti aja järgi kell 23 merekatsetustele. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Parvlaev Tõll väljus tehasest merekatsetustele


description: Laupäeval said juba neljandat aastat kokku Kaali, Laimjala ja Valjala jahimehed ning viisid läbi ühisjahi. Kütiti kõigi kolme jahiseltsi maadel ning kaasati ka maade ja metsaomanikud ning nende esindajaid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ühisjahil osales 58 kütti

maintext:
Uudised
Ühisjahil osales 58 kütti
Esmaspäev, 28. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Esmaspäev, 28. november 2016. Laupäeval said juba neljandat aastat kokku Kaali, Laimjala ja Valjala jahimehed ning viisid läbi ühisjahi. Kütiti kõigi kolme jahiseltsi maadel ning kaasati ka maade ja metsaomanikud ning nende esindajaid.
“See on selline jahimeeste üks korralik kokkusaamine,” ütles jahi peakorraldaja, Kaali jahiseltsi juhatuse esimees Janno Vahter, viidates, et kokkusaamine on seotud just põdrajahi lõppemisega. Kui on veel kellelgi jahipiirkonnas mõni suurem loom laskmata, siis üritatakse kaasata rohkem mehi, et saaks ette võtta suuremaid maa-alasid. Kokku osales laupäeval jahis 58 jahimeest.
Janno Vahteri sõnul läks jaht väga hästi. Kokku kütiti 10 looma. Valjala jahimaadelt kütiti metssigu. Neilt võeti proovid ja need viidi Tartusse uuringutele ning esmaspäeva õhtuks on teada, mis nendest sigadest saab.
Kaali maadelt kütiti hirvesid ja põdravasikaid ning Laimjala maadel oli küll palju loomi, aga mida oleks tohtinud küttida, sellist looma ei olnud, rääkis Janno Vahter. Tema sõnul Saaremaa metsades loomade puudust ei ole, välja arvatud sead ning seda just seakatku tõttu. “Nii et järgmine sügis võime seapraest vaid unistada,” muigas ta.
Peale ühisjahti lõpetati päev pidulikult Kõljala seltsimajas.
“See on selline jahimeeste üks korralik kokkusaamine,” ütles jahi peakorraldaja, Kaali jahiseltsi juhatuse esimees Janno Vahter, viidates, et kokkusaamine on seotud just põdrajahi lõppemisega. Kui on veel kellelgi jahipiirkonnas mõni suurem loom laskmata, siis üritatakse kaasata rohkem mehi, et saaks ette võtta suuremaid maa-alasid. Kokku osales laupäeval jahis 58 jahimeest.Janno Vahteri sõnul läks jaht väga hästi. Kokku kütiti 10 looma. Valjala jahimaadelt kütiti metssigu. Neilt võeti proovid ja need viidi Tartusse uuringutele ning esmaspäeva õhtuks on teada, mis nendest sigadest saab.Kaali maadelt kütiti hirvesid ja põdravasikaid ning Laimjala maadel oli küll palju loomi, aga mida oleks tohtinud küttida, sellist looma ei olnud, rääkis Janno Vahter. Tema sõnul Saaremaa metsades loomade puudust ei ole, välja arvatud sead ning seda just seakatku tõttu. “Nii et järgmine sügis võime seapraest vaid unistada,” muigas ta.Peale ühisjahti lõpetati päev pidulikult Kõljala seltsimajas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeva õhtul Kuressaare bussijaama lähedalt leitud kahtlane kohver põhjustas Pärnust pommigrupi kohalesõidu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kahtlustäratav kohver ajas Pärnust kohale pommiroboti
Laupäev, 19. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Laupäev, 19. november 2016. Pommirobot on avanud kahtlase kohvri, mis osutus tühjaks. FOTO: Lääne päästekeskus Neljapäeva õhtul Kuressaare bussijaama lähedalt leitud kahtlane kohver põhjustas Pärnust pommigrupi kohalesõidu.
Häirekeskus sai kahtlasest kohvrist teate kell 21.11. Teataja sõnul lebas bussijaama vastas kõnniteel vanaaegne kohver. Esimesena kohale jõudnud kohalikud päästjad avastasid Pihtla teelt diplomaadikohvri. Politsei piiras ohuala. Bussijaamast evakueeriti inimesed ning liiklus seal piirkonnas suleti.
Kuressaare bussijaama hoone oli selleks ajaks juba kinni. “Maja suletakse kell 19.15. Meie jaoks kohvrilugu probleeme ei tekitanud. Kõik küsivad, just nagu oleks bussijaama tahetud õhku lasta, aga midagi sellist ei olnud. Meil siin ju terroriste ei ole. Kui samal ajal oleks veel mingi sündmus toimunud, ei tea, kust see ressurss oleks võetud,” ütles OÜ Kuressaare Bussijaam juhataja Aare Lehtsi. Ta nimetas neljapäevaõhtust sündmust bussijaama lähedal väheke naljakaks.
Kahe tunniga kohal
Kahtlase kohvri sisu kindlakstegemiseks otsustasid kohalikud päästjad Pärnust kohale kutsuda pommigrupi. Demineerijad jõudsid koos pommirobotiga Kuressaarde kahe tunni ja viie minutiga. Kui varasemast ajast on Eestist tuttavad need juhtumid, mil robot on kohvri lõhanud veekahuriga, siis enam nii ei tehta.
“Tänapäeval võimaldab robot ka kohvrit avada. Kui ohuaste on mõõdukast allapoole, aga demineerijal ei ole lubatud kättpidi siseneda, kasutame pehmemaid meetodeid ega hakka asju puruks laskma,” selgitas Lääne-Eesti pommigrupi juht Janek Sõnum. Kohver osutus tühjaks. Sõnumi teada on Saaremaal ka varem tulnud pommirobotit kasutada, näiteks sõjaaegse lahingumoona hävitamiseks minna tulemust üle vaatama, seda eriti Sõrves. Ent kahtlase kohvri või koti kontrollimiseks ei ole pommirobotit seni Saaremaal tarvis läinud.
Kas tasus üldse kolm tundi liiklust kinni hoida ja pommigruppi Pärnust kohale kutsuda tühja kohvri pärast?
“Seda väärtust ei oska keegi hinnata. Kuidas inimesele öelda, milline on lõhkekahtlane ese ja milline mitte? Ühtegi kindlat joont ei ole,” lausus Sõnum. “Raske on tõmmata joont ka sinna, kustmaalt algab kellegi halb nali ja kust inimese tõsine kartus.”
Kindla malli järgi ei reageerita
“Väljakutset saades ei rakendu kohe standardne sündmuste jada ega minda asja kontrollima kindla taktikaga. Püüame inimesega ühendust võtta ja välja selgitada, miks ta arvab, et asi endast ohtu kujutab,” rääkis Sõnum. Sellest tulenevalt otsustatakse, kui kiiresti ja milliste jõududega pommigrupp reageerib.
Väikese või praktiliselt olematu tõenäosuse puhul laseb pommigrupp täiendava kontrolli ära teha politseil ja kas või pildid saata. “Neid juhtumeid on küll ette tulnud, kui inimesega rääkides on selgunud, et tegemist on hoopis prügiga,” tõdes Sõnum.
Peamine põhjus, miks pommigrupp neljapäeval Saaremaale kohale tuli, seisneb selles, et tegemist oli kinnise kohvriga, mille läheduses asus rahvarohkem paik ehk bussijaam.
Teel Kuressaarde lasi pommigrupp kohvrit ja selle asukohta politseil kirjeldada. “Peame paratamatult adekvaatselt reageerima. Päris tähelepanuta ei saa ühtegi juhtumit jätta. Parem karta kui kahetseda,” lisas pommigrupi juht.
Meie Maa uuris politseist, kas häirekeskusesse helistanud isikuga on räägitud ja kindlaks tehtud, kas tegemist oli kellegi halva naljaga või tõesti unustas keegi kohvri bussijaama lähedale.
“Politseil puudub info selle kohta, et tegemist oleks olnud kellegi pahatahtliku naljaga,” ütles Lääne prefektuuri pressiesindaja Heiko Leesment. Häirekeskus sai kahtlasest kohvrist teate kell 21.11. Teataja sõnul lebas bussijaama vastas kõnniteel vanaaegne kohver. Esimesena kohale jõudnud kohalikud päästjad avastasid Pihtla teelt diplomaadikohvri. Politsei piiras ohuala. Bussijaamast evakueeriti inimesed ning liiklus seal piirkonnas suleti.Kuressaare bussijaama hoone oli selleks ajaks juba kinni. “Maja suletakse kell 19.15. Meie jaoks kohvrilugu probleeme ei tekitanud. Kõik küsivad, just nagu oleks bussijaama tahetud õhku lasta, aga midagi sellist ei olnud. Meil siin ju terroriste ei ole. Kui samal ajal oleks veel mingi sündmus toimunud, ei tea, kust see ressurss oleks võetud,” ütles OÜ Kuressaare Bussijaam juhataja Aare Lehtsi. Ta nimetas neljapäevaõhtust sündmust bussijaama lähedal väheke naljakaks.Kahtlase kohvri sisu kindlakstegemiseks otsustasid kohalikud päästjad Pärnust kohale kutsuda pommigrupi. Demineerijad jõudsid koos pommirobotiga Kuressaarde kahe tunni ja viie minutiga. Kui varasemast ajast on Eestist tuttavad need juhtumid, mil robot on kohvri lõhanud veekahuriga, siis enam nii ei tehta.“Tänapäeval võimaldab robot ka kohvrit avada. Kui ohuaste on mõõdukast allapoole, aga demineerijal ei ole lubatud kättpidi siseneda, kasutame pehmemaid meetodeid ega hakka asju puruks laskma,” selgitas Lääne-Eesti pommigrupi juht Janek Sõnum. Kohver osutus tühjaks. Sõnumi teada on Saaremaal ka varem tulnud pommirobotit kasutada, näiteks sõjaaegse lahingumoona hävitamiseks minna tulemust üle vaatama, seda eriti Sõrves. Ent kahtlase kohvri või koti kontrollimiseks ei ole pommirobotit seni Saaremaal tarvis läinud.Kas tasus üldse kolm tundi liiklust kinni hoida ja pommigruppi Pärnust kohale kutsuda tühja kohvri pärast?“Seda väärtust ei oska keegi hinnata. Kuidas inimesele öelda, milline on lõhkekahtlane ese ja milline mitte? Ühtegi kindlat joont ei ole,” lausus Sõnum. “Raske on tõmmata joont ka sinna, kustmaalt algab kellegi halb nali ja kust inimese tõsine kartus.”“Väljakutset saades ei rakendu kohe standardne sündmuste jada ega minda asja kontrollima kindla taktikaga. Püüame inimesega ühendust võtta ja välja selgitada, miks ta arvab, et asi endast ohtu kujutab,” rääkis Sõnum. Sellest tulenevalt otsustatakse, kui kiiresti ja milliste jõududega pommigrupp reageerib.Väikese või praktiliselt olematu tõenäosuse puhul laseb pommigrupp täiendava kontrolli ära teha politseil ja kas või pildid saata. “Neid juhtumeid on küll ette tulnud, kui inimesega rääkides on selgunud, et tegemist on hoopis prügiga,” tõdes Sõnum.Peamine põhjus, miks pommigrupp neljapäeval Saaremaale kohale tuli, seisneb selles, et tegemist oli kinnise kohvriga, mille läheduses asus rahvarohkem paik ehk bussijaam.Teel Kuressaarde lasi pommigrupp kohvrit ja selle asukohta politseil kirjeldada. “Peame paratamatult adekvaatselt reageerima. Päris tähelepanuta ei saa ühtegi juhtumit jätta. Parem karta kui kahetseda,” lisas pommigrupi juht.Meie Maa uuris politseist, kas häirekeskusesse helistanud isikuga on räägitud ja kindlaks tehtud, kas tegemist oli kellegi halva naljaga või tõesti unustas keegi kohvri bussijaama lähedale.“Politseil puudub info selle kohta, et tegemist oleks olnud kellegi pahatahtliku naljaga,” ütles Lääne prefektuuri pressiesindaja Heiko Leesment.
Veel artikleid samast teemast »


description: Nädal tagasi Vätta poolsaare lähedal Kasti lahes mõrdu kontrollides kadunuks jäänud 61-aastase kaluri Paavo Rahneli leidmiseks jätkavad mehe tuttavad ja kohalikud elanikud tema otsimist omal käel, kasutades selleks erinevaid vahendeid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Kadunud kalurit otsivad edasi kohalikud ja tuttavad
Teisipäev, 01. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Teisipäev, 01. november 2016. Esmaspäeval drooniga tehtud foto Vätta poolsaare tipust. FOTO: Peeter Kukk Nädal tagasi Vätta poolsaare lähedal Kasti lahes mõrdu kontrollides kadunuks jäänud 61-aastase kaluri Paavo Rahneli leidmiseks jätkavad mehe tuttavad ja kohalikud elanikud tema otsimist omal käel, kasutades selleks erinevaid vahendeid.
Politsei ja vabatahtlikud merepäästjad käivad aeg-ajalt Vätta poolsaarel rannaäärt kontrollimas. Keeruliste ilmastikuolude tõttu on politsei piirdunud viimastel päevadel rannikult otsimisega. Paavo Rahnel on politsei poolt kuulutatud teadmata kadunuks.
Aktiivsed otsingud kaluri leidmiseks on lõpetatud, kuid see ei tähenda, et teda enam üldse ei otsitaks. “Lõpetada ei saa asja enne, kui inimene on käes,” kinnitas Kuressaare politseijaoskonna piirkonnavanem Meelis Juhandi.
Esmaspäeval palus kadunud kaluri naaber appi Peeter Kuke, et tema drooniga rannikule ülevalt pilk peale heita. Ka täna hommikul tehti drooniga tiir. “Tahaks eriti neid kohti uurida, kuhu paadi ja kummiriietega ei pääse,” rääkis naaber. Päris tegevuseta ei suuda kohalikud olla. Iga mõte või versioon, mis kerkib, vajab kontrollimist.
“Vabatahtlikke, kes panustavad otsimisse, on palju. Nädalavahetusel oli neid kümmekond või rohkemgi. Ka Abruka inimesed on valmis, sest ei tea, kuidas meri käitub,” lisas kadunud kaluri naaber. Nii võib meri kaluri uhtuda kas või Abruka randa. Näiteks aastaid tagasi Sõru ja Triigi vahel kadunuks jäänud inimese uhtus meri välja hoopis Muhu rannikul Võiküla kandis.
“Droonist ei ole enne tolku, kui meri ükskord mehe pinnale annab. Uppumisega on juba kord nii, et kui inimest kohe ei leia, võib minna mitu nädalat,” tõdes politseinik Meelis Juhandi. Sõltub ka hoovusest.
Operatiivteenistustel kohapeal drooni pole
Politsei- ja piirivalveametil on olemas küll droonid, kuid Saare politseil neid ei ole. “Vastavalt vajadusele tellime selle mujalt, kui peaks tarvis minema.
Majanduslikult ei ole otstarbekas seda igasse politseiasutusse soetada, lihtsam on seda liigutada ühest kohast teise. Kappi seisma pole mõtet seda osta,” selgitas Kuressaare politseijaoskonna juht Rainer Antsaar.
Vahetult pärast kaluri kadumist otsis politsei teda helikopteriga, eeldades, et suudab veel elusa inimese üles leida. Drooni kasutamine tuleks kordades odavam kui kopteri siia kohale kutsumine, ent droonil on erinevalt kopterist omad puudused – lühike lennuaeg ja -ulatus ning ei ole ka soojusandureid, mistõttu ei saa seda kasutada elava inimese otsingul. “Droon on rohkem järeltegevuse jaoks,” hindas Antsaar.
Samuti tuleb droonide puhul arvestada, et need on väiksuse tõttu väga tuuletundlikud ning suur osa kasulikust lennuajast kulub nende õhku lennutamisele või vastupidi, maandamisele. “Helikopteri kasutamise eeliseks on eelislennuõigus ning abiosutamise võimekus,” lisas Antsaar.
Drooni jaoks vähe sündmusi
Päästeamet võttis oma töös proovipartiina saabunud droonid kasutusele, kuid Saaremaale neid ei jagunud. Lähim droon asub Pärnus.
Saaremaa päästepiirkonna juhataja Margus Lindmäe pidas drooni teatud hetkel vajalikuks, kuid neid olukordi, kus seda siin tarvis läheks, on vähe. Saaremaal on üldse vähe päästesündmusi ja enamiku väljakutsetest moodustavad poole tunni juhtumid, kus polegi aega drooniga mässata.
Päästjatel oleks drooni tarvis suurõnnetustel, näiteks ulatuslike metsatulekahjude ülalt vaatamiseks, samuti merereostuse ulatuse kindlakstegemiseks. “Selle jaoks helikopteri kohalekutsumine oleks suur raiskamine,” leidis Lindmäe.
Samas ei saa drooniga tuld kustutada. Droonid on päästjatele eelkõige vajalikud suuremate tulekahjude korral, et oleks võimalik kindlaks teha tulekolded, mis maapinnalt vaatlusega lihtsalt välja ei paista. Politsei ja vabatahtlikud merepäästjad käivad aeg-ajalt Vätta poolsaarel rannaäärt kontrollimas. Keeruliste ilmastikuolude tõttu on politsei piirdunud viimastel päevadel rannikult otsimisega. Paavo Rahnel on politsei poolt kuulutatud teadmata kadunuks.Aktiivsed otsingud kaluri leidmiseks on lõpetatud, kuid see ei tähenda, et teda enam üldse ei otsitaks. “Lõpetada ei saa asja enne, kui inimene on käes,” kinnitas Kuressaare politseijaoskonna piirkonnavanem Meelis Juhandi.Esmaspäeval palus kadunud kaluri naaber appi Peeter Kuke, et tema drooniga rannikule ülevalt pilk peale heita. Ka täna hommikul tehti drooniga tiir. “Tahaks eriti neid kohti uurida, kuhu paadi ja kummiriietega ei pääse,” rääkis naaber. Päris tegevuseta ei suuda kohalikud olla. Iga mõte või versioon, mis kerkib, vajab kontrollimist.“Vabatahtlikke, kes panustavad otsimisse, on palju. Nädalavahetusel oli neid kümmekond või rohkemgi. Ka Abruka inimesed on valmis, sest ei tea, kuidas meri käitub,” lisas kadunud kaluri naaber. Nii võib meri kaluri uhtuda kas või Abruka randa. Näiteks aastaid tagasi Sõru ja Triigi vahel kadunuks jäänud inimese uhtus meri välja hoopis Muhu rannikul Võiküla kandis.“Droonist ei ole enne tolku, kui meri ükskord mehe pinnale annab. Uppumisega on juba kord nii, et kui inimest kohe ei leia, võib minna mitu nädalat,” tõdes politseinik Meelis Juhandi. Sõltub ka hoovusest.Politsei- ja piirivalveametil on olemas küll droonid, kuid Saare politseil neid ei ole. “Vastavalt vajadusele tellime selle mujalt, kui peaks tarvis minema.Majanduslikult ei ole otstarbekas seda igasse politseiasutusse soetada, lihtsam on seda liigutada ühest kohast teise. Kappi seisma pole mõtet seda osta,” selgitas Kuressaare politseijaoskonna juht Rainer Antsaar.Vahetult pärast kaluri kadumist otsis politsei teda helikopteriga, eeldades, et suudab veel elusa inimese üles leida. Drooni kasutamine tuleks kordades odavam kui kopteri siia kohale kutsumine, ent droonil on erinevalt kopterist omad puudused – lühike lennuaeg ja -ulatus ning ei ole ka soojusandureid, mistõttu ei saa seda kasutada elava inimese otsingul. “Droon on rohkem järeltegevuse jaoks,” hindas Antsaar.Samuti tuleb droonide puhul arvestada, et need on väiksuse tõttu väga tuuletundlikud ning suur osa kasulikust lennuajast kulub nende õhku lennutamisele või vastupidi, maandamisele. “Helikopteri kasutamise eeliseks on eelislennuõigus ning abiosutamise võimekus,” lisas Antsaar.Päästeamet võttis oma töös proovipartiina saabunud droonid kasutusele, kuid Saaremaale neid ei jagunud. Lähim droon asub Pärnus.Saaremaa päästepiirkonna juhataja Margus Lindmäe pidas drooni teatud hetkel vajalikuks, kuid neid olukordi, kus seda siin tarvis läheks, on vähe. Saaremaal on üldse vähe päästesündmusi ja enamiku väljakutsetest moodustavad poole tunni juhtumid, kus polegi aega drooniga mässata.Päästjatel oleks drooni tarvis suurõnnetustel, näiteks ulatuslike metsatulekahjude ülalt vaatamiseks, samuti merereostuse ulatuse kindlakstegemiseks. “Selle jaoks helikopteri kohalekutsumine oleks suur raiskamine,” leidis Lindmäe.Samas ei saa drooniga tuld kustutada. Droonid on päästjatele eelkõige vajalikud suuremate tulekahjude korral, et oleks võimalik kindlaks teha tulekolded, mis maapinnalt vaatlusega lihtsalt välja ei paista.
Veel artikleid samast teemast »


description: 9. novembril toimusid Ameerika Ühendriikides murrangulised, kuid samal ajal Eestis mitte nii pöördelised, aga siiski märkimisväärsed poliitilised muutused. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
KALEV STOICESCU AINULT MEIE MAAS: Idarindel muutusteta, rääkimata paanikast
Esmaspäev, 28. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
9. novembril toimusid Ameerika Ühendriikides murrangulised, kuid samal ajal Eestis mitte nii pöördelised, aga siiski märkimisväärsed poliitilised muutused.
Suure lombi taga selgus Donald Trumpi mõnevõrra üllatuslik valimisvõit, mida Venemaa riigiduumas tähistati püstijalu, kestvate ovatsioonide saatel. Vastava teate luges ette ei keegi muu kui kurikuulsa Vjatšeslav Molotovi rahvasaadikust lapselaps.
Siinmail avaldati riigikogus peaminister Taavi Rõivasele kambakesi umbusaldust, et panna alus uuele valitsuskoalitsioonile, milles Keskerakond vahetas välja Reformierakonna.
Oleme üpris rahulikud, kuigi mõistagi valvsad
Keegi tuttav täheldas irooniliselt, et meie idanaabri riiklik lennufirma oli mõlema suursündmuse suhtes väga ettenägelik, olles juba aegsasti Tallinna lennujaama üles riputanud oma reklaami: “Lennake Aeroflotiga läbi Moskva USA-sse!”
Nali naljaks, kuid nende sündmuste taustal hakkasid läänemaailma meediakanalites peatselt peaaegu igapäevaselt ilmuma sensatsiooniliste pealkirjadega “uudised” à la “Eesti on paanikas” ning “Eestis toimub pööre itta”, kusjuures ei nähtud probleemi isegi Eesti asetamises ühte ritta Moldova ja Bulgaariaga (kus hiljuti valiti ilmselgelt venemeelsed riigipead).
Kus kohast võetakse selliseid hinnanguid? Nähtavasti arvestatakse Eesti ja teiste “idarinde” riikide püüdlusega suurendada ja kindlustada liitlaste sõjalist kohalolekut Läänemere piirkonnas, milles USA mängib võtmerolli, ning meenutatakse Trumpi vasturääkivaid ja kahjustavaid avaldusi NATO suunal, mis on tõepoolest tekitanud küllalt närvilist ja kriitilist vastukaja. See peaks justkui tähendama seda, et me ei saa enam olla päris kindlad liitlasvägede saabumises tuleval aastal, vaatamata juulikuus Varssavi tippkohtumisel langetatud otsustele, ning isegi USA pühendumuses Põhja-Atlandi lepingu artikkel 5-le ehk liitlaste kollektiivkaitsele.
Samas, “paanikast” rääkivad ajakirjanikud ja muud tegelased pole ilmselt vaevunudki Eestit külastama ning tuvastama, et me oleme tegelikult üpris rahulikud, kuigi mõistagi valvsad. Tagatipuks, Putini propagandamasin ei jäta selliseid võimalusi kasutamata. Viimasel ajal ongi hoogustunud Balti riikide vastane räige poriloopimine just nimelt näitamaks, et need “pisikesed ja ebaõnnestunud fašistlikud riigikesed” on nüüd täiesti “hirmunud”, kuivõrd Trump soovib suhteid Venemaaga parandada ning teatud kokkuleppeid saavutada.
Mis aga puudutab Eesti “pööret itta”, siis see väide on pärit – võib öelda eksimatult – meie enda sisepoliitilistest ringkondadest, mõistagi peamiselt opositsiooni suunatud poliitikutelt. Tõepoolest, Keskerakonna endine juht ja õpetaja käis regulaarselt ja poolsalaja Moskvas, uusi instruktsioone ning vahest ka piskut saamas. Tema ja tema jüngrite seos Kremliga on päevselge – nende jaoks ei ole Keskerakonna ja Ühtse Venemaa koostööprotokoll tühipaljas paber.
Samas, haavu lakkuv Savisaar ja tema väga ahtakeseks jäänud toetajaskond on praktiliselt kaotanud kontrolli Keskerakonna üle. Savisaar võib küll hetkel kaaluda, kumb on kasulikum ja perspektiivikam tegevusvariant – ära kasutada oma viimased mõjuhoovad Keskerakonna sees, mille küllalt heaks näiteks on tõrvatilga sokutamine meepotti ehk uude valitsusse, või eralduda Keskerakonnast demonstratiivselt –, kuid fakt on see, et erakonda juhivad Jüri Ratas, Kadri Simson, Mailis Reps ja nende mõttekaaslased.
Samasugune fakt on seegi, et peaminister Ratas on väga kindlas toonis kinnitanud Eesti senise välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika jätkumist, mis peaks välistama igasuguseid jutte “pöördest itta”. Keskerakond on väga hapras seisus ning seda ei soovi (veel) keegi lõhkuda, mistõttu ripub endiselt õhus ka Ühtse Venemaaga sõlmitud koostööprotokolli küsimus.
Teisalt, Keskerakonna uued liidrid väga tõenäoliselt ei hakka Savisaare kombel ja samadel eesmärkidel poolsalaja Moskva vahet käima, mistõttu see protokoll muutub erakonnale mõttetuks paberitükiks, kuid jääb savisaarlaste viimseks reliikviaks.
Kremli ootused ei pruugi täituda
Lõpuks, tulles tagasi “paanika” juurde, ei saa muidugi salata, et mitte ainult Eesti, vaid peaaegu kogu maailm ootab ärevusega Trumpi administratsiooni välispoliitilise päevakorra ja rõhuasetuste järkjärgulist selgumist.
Iga päev toob üha uusi personalialaseid uudiseid Trump Towerist, kusjuures tundub, et tegemist saab olema pea seinast seina ulatuva Trumpi meeskonnaga, kus igaüks võib leida endale meeldivaid ja ebameeldivaid tegelasi.
Samas, kui USA välisministriks saab Mitt Romney, kes on peavoolu vabariiklane, ning kaitseministriks suurte kogemustega ja hinnatud merejalaväelasest erukindral James Mattis, siis ei tohiks olukord olla sugugi hull. Me võime siis küllalt rahulikult öösel magada.
Kuigi Venemaa on asetanud väga suured lootused Trumpile, ei pruugi Kremli ootused täituda ning üsna varsti võivad Moskva tänavatele ilmuda grafitid à la “Trump tšmo!” vms. Igatahes, kes viimasena naerab, naerab paremini. Elame, näeme. Autor: Kalev Stoicescu, kolumnist Esmaspäev, 28. november 2016.Suure lombi taga selgus Donald Trumpi mõnevõrra üllatuslik valimisvõit, mida Venemaa riigiduumas tähistati püstijalu, kestvate ovatsioonide saatel. Vastava teate luges ette ei keegi muu kui kurikuulsa Vjatšeslav Molotovi rahvasaadikust lapselaps.Siinmail avaldati riigikogus peaminister Taavi Rõivasele kambakesi umbusaldust, et panna alus uuele valitsuskoalitsioonile, milles Keskerakond vahetas välja Reformierakonna.Keegi tuttav täheldas irooniliselt, et meie idanaabri riiklik lennufirma oli mõlema suursündmuse suhtes väga ettenägelik, olles juba aegsasti Tallinna lennujaama üles riputanud oma reklaami: “Lennake Aeroflotiga läbi Moskva USA-sse!”Nali naljaks, kuid nende sündmuste taustal hakkasid läänemaailma meediakanalites peatselt peaaegu igapäevaselt ilmuma sensatsiooniliste pealkirjadega “uudised” à la “Eesti on paanikas” ning “Eestis toimub pööre itta”, kusjuures ei nähtud probleemi isegi Eesti asetamises ühte ritta Moldova ja Bulgaariaga (kus hiljuti valiti ilmselgelt venemeelsed riigipead).Kus kohast võetakse selliseid hinnanguid? Nähtavasti arvestatakse Eesti ja teiste “idarinde” riikide püüdlusega suurendada ja kindlustada liitlaste sõjalist kohalolekut Läänemere piirkonnas, milles USA mängib võtmerolli, ning meenutatakse Trumpi vasturääkivaid ja kahjustavaid avaldusi NATO suunal, mis on tõepoolest tekitanud küllalt närvilist ja kriitilist vastukaja. See peaks justkui tähendama seda, et me ei saa enam olla päris kindlad liitlasvägede saabumises tuleval aastal, vaatamata juulikuus Varssavi tippkohtumisel langetatud otsustele, ning isegi USA pühendumuses Põhja-Atlandi lepingu artikkel 5-le ehk liitlaste kollektiivkaitsele.Samas, “paanikast” rääkivad ajakirjanikud ja muud tegelased pole ilmselt vaevunudki Eestit külastama ning tuvastama, et me oleme tegelikult üpris rahulikud, kuigi mõistagi valvsad. Tagatipuks, Putini propagandamasin ei jäta selliseid võimalusi kasutamata. Viimasel ajal ongi hoogustunud Balti riikide vastane räige poriloopimine just nimelt näitamaks, et need “pisikesed ja ebaõnnestunud fašistlikud riigikesed” on nüüd täiesti “hirmunud”, kuivõrd Trump soovib suhteid Venemaaga parandada ning teatud kokkuleppeid saavutada.Mis aga puudutab Eesti “pööret itta”, siis see väide on pärit – võib öelda eksimatult – meie enda sisepoliitilistest ringkondadest, mõistagi peamiselt opositsiooni suunatud poliitikutelt. Tõepoolest, Keskerakonna endine juht ja õpetaja käis regulaarselt ja poolsalaja Moskvas, uusi instruktsioone ning vahest ka piskut saamas. Tema ja tema jüngrite seos Kremliga on päevselge – nende jaoks ei ole Keskerakonna ja Ühtse Venemaa koostööprotokoll tühipaljas paber.Samas, haavu lakkuv Savisaar ja tema väga ahtakeseks jäänud toetajaskond on praktiliselt kaotanud kontrolli Keskerakonna üle. Savisaar võib küll hetkel kaaluda, kumb on kasulikum ja perspektiivikam tegevusvariant – ära kasutada oma viimased mõjuhoovad Keskerakonna sees, mille küllalt heaks näiteks on tõrvatilga sokutamine meepotti ehk uude valitsusse, või eralduda Keskerakonnast demonstratiivselt –, kuid fakt on see, et erakonda juhivad Jüri Ratas, Kadri Simson, Mailis Reps ja nende mõttekaaslased.Samasugune fakt on seegi, et peaminister Ratas on väga kindlas toonis kinnitanud Eesti senise välis-, julgeoleku- ja kaitsepoliitika jätkumist, mis peaks välistama igasuguseid jutte “pöördest itta”. Keskerakond on väga hapras seisus ning seda ei soovi (veel) keegi lõhkuda, mistõttu ripub endiselt õhus ka Ühtse Venemaaga sõlmitud koostööprotokolli küsimus.Teisalt, Keskerakonna uued liidrid väga tõenäoliselt ei hakka Savisaare kombel ja samadel eesmärkidel poolsalaja Moskva vahet käima, mistõttu see protokoll muutub erakonnale mõttetuks paberitükiks, kuid jääb savisaarlaste viimseks reliikviaks.Lõpuks, tulles tagasi “paanika” juurde, ei saa muidugi salata, et mitte ainult Eesti, vaid peaaegu kogu maailm ootab ärevusega Trumpi administratsiooni välispoliitilise päevakorra ja rõhuasetuste järkjärgulist selgumist.Iga päev toob üha uusi personalialaseid uudiseid Trump Towerist, kusjuures tundub, et tegemist saab olema pea seinast seina ulatuva Trumpi meeskonnaga, kus igaüks võib leida endale meeldivaid ja ebameeldivaid tegelasi.Samas, kui USA välisministriks saab Mitt Romney, kes on peavoolu vabariiklane, ning kaitseministriks suurte kogemustega ja hinnatud merejalaväelasest erukindral James Mattis, siis ei tohiks olukord olla sugugi hull. Me võime siis küllalt rahulikult öösel magada.Kuigi Venemaa on asetanud väga suured lootused Trumpile, ei pruugi Kremli ootused täituda ning üsna varsti võivad Moskva tänavatele ilmuda grafitid à la “Trump tšmo!” vms. Igatahes, kes viimasena naerab, naerab paremini. Elame, näeme.
Veel artikleid samast teemast »


description: 25.-26. novembril toimusid Jõgeval Betti Alveri 110. sünniaastapäevale pühendatud 24. luulepäevad “Tähetund”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Betti Alveri konkurss


description: Maakondades korraldatakse teabepäevi, mis kannavad ühist pealkirja “Rahvusvahelise kaitse valdkond ja kohalik tasand”. Eile toimus selline päev Kuressaares. Neid teabepäevi korraldavad sisekaitseakadeemia ja siseministeerium koostöös sotsiaalministeeriumi, haridus- ja teadusministeeriumi, välisministeeriumi ning rahvusvahelise kaitse valdkonnas tegutseva vabakonna esindajatega. Küllap sellepärast, et üritusele kaalu ja sisukust anda, ongi kaasatud nii palju erinevaid organisatsioone. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Teadasaamise päev

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Teadasaamise päev
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Maakondades korraldatakse teabepäevi, mis kannavad ühist pealkirja “Rahvusvahelise kaitse valdkond ja kohalik tasand”. Eile toimus selline päev Kuressaares. Neid teabepäevi korraldavad sisekaitseakadeemia ja siseministeerium koostöös sotsiaalministeeriumi, haridus- ja teadusministeeriumi, välisministeeriumi ning rahvusvahelise kaitse valdkonnas tegutseva vabakonna esindajatega. Küllap sellepärast, et üritusele kaalu ja sisukust anda, ongi kaasatud nii palju erinevaid organisatsioone.
Teabepäevade eesmärk on anda ülevaade riigi ja vabakonna tegevustest viimase aasta jooksul rahvusvahelise kaitse valdkonnas, sh inimeste ümberasustamisel ja -paigutamisel. On ju inimestes seoses mujalt siia tulnute või toodutega tekkinud hulgaliselt küsimusi ja on hea, kui leidub neid, kes vastata soovivad.
Näiteks otsitakse vastust küsimustele, keda, millal ja kui palju Eestisse ümber paigutatakse ja asustatakse. Kuidas ja kuhu rahvusvahelise kaitse saajad Eestis elama asuvad? Millised peaksid olema rahvusvahelise kaitse saajate elamistingimused? Jne, jne.
15. november 2016 Autor: MM Teisipäev, 15. november 2016.Teabepäevade eesmärk on anda ülevaade riigi ja vabakonna tegevustest viimase aasta jooksul rahvusvahelise kaitse valdkonnas, sh inimeste ümberasustamisel ja -paigutamisel. On ju inimestes seoses mujalt siia tulnute või toodutega tekkinud hulgaliselt küsimusi ja on hea, kui leidub neid, kes vastata soovivad.Näiteks otsitakse vastust küsimustele, keda, millal ja kui palju Eestisse ümber paigutatakse ja asustatakse. Kuidas ja kuhu rahvusvahelise kaitse saajad Eestis elama asuvad? Millised peaksid olema rahvusvahelise kaitse saajate elamistingimused? Jne, jne.15. november 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Meie seljataga on kakssada aastat virgumist, ärkamist ja parema elu ehitamist. Kõik ühes seoses, tugevas ühenduses. Sellest alates, kus veres vemmeldasid veel viikingite veri ja ürgsed mälestused, mis veel minuealiste lapsepõlves, kahe sõja vahel, olid tajutavad ning põlvkonnalt põlvkonnale kasvades uhkust ja südikust kinkimas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Perekond, külakond, vald ja maakond

maintext:
Arvamus
Perekond, külakond, vald ja maakond
Teisipäev, 29. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Meie seljataga on kakssada aastat virgumist, ärkamist ja parema elu ehitamist. Kõik ühes seoses, tugevas ühenduses. Sellest alates, kus veres vemmeldasid veel viikingite veri ja ürgsed mälestused, mis veel minuealiste lapsepõlves, kahe sõja vahel, olid tajutavad ning põlvkonnalt põlvkonnale kasvades uhkust ja südikust kinkimas.
Me oleme astunud ellu Saaremaalt Saare maakonnast, mis oli ja on ka veel täna mereline märk viikingilaeva vapi all maavanemaga eesotsas. Justkui meenutamas, et saarlastel olid kunagi, ajaloo aovalgel ehitatud pikad laevad, millega vanemate ja parematega purjetati Riia alla lõunast tulvavate sissetungijate eest oma kaubakohti kaitsma ja heidutust tõestama.
Tookord olime kakskümmend seitse aastat sõjas oma iseseisvuse ja vabaduse eest. Vaatamata sellele, et olime veel paganad, jäid Saare maakonna nimi ja kuulsus püsima.
Kui mõnus kodune vald litsutakse laiaks...
Meie vanematega sõlmisid ordu ja piiskopid lepinguid ning salliti siinse elulaadi järjepidevust. Isegi raskel orjaajal, mis meil siin saarel ei kestnud seitsesada, vaid ainult kolmsada seitsekümmend aastat. Tänu saarlaste visadusele ja nutikusele säilitati ka rasketel aegadel rahvast ja jõudu.
Nüüd, taas Eesti riiki üles ehitades on noorem poliitikute põlvkond järsku leidmas, et maakondlikku jaotust ehk maakondi pole enam vaja, rääkimata midagi viisakalt ka maavanemast, kes on meil alles. Ja olukorra tõsidust arvestades nõus küll liitma valdu veel üsna toorevõitu haldusreformi poolt, millest loodetakse suurele kogukonnale pakkuda rohkem teenuseid ning paremat elu.
Täpsem on küll öelda, et seadus on juba laual, aga maakonna likvideerimise komisjoni pole veel näha. Pole ka valmis riigireformi. Selle üle veel arutatakse. Samas aga meelitatakse järk-järgult andma poolt olevat häält ehk kinnitavat kätt, et vabastada kõrgema künka ja küla vaheliselt teelt tõkked alla saadetavatele kurja kuulutavatele paberitele. Õnneks on see periood möödas, mil takistusi murti buldooserite ja teerulliga.
Sellises olukorras poeb hinge kartus, et kui mõnus kodune vald litsutakse laiaks, saab sellest külge kasvanud nimest mälestus. Saaremaa nimest nii kergesti ehk lahti ei saa, sest see jääb saarlaste mällu ja rahvusvahelistele merekaartidele alles. Aga kui see ajalooline nimi antakse ühendvallale, mis igast ilmakaarest käib merest mereni, siis muidugi pistetakse maakonna nimetus – kui üleliigne! – arhiivi kappi.
Ja kui Tallinna jaoks pole maakondi vaja, siis pole vaja ka maavanemaid. Sõbralike riikide suursaadikuid, kes kogu Eestist huvitatud, hakkab vastu võtma vallavanem. Viimane ei saa aga esindada riiki, tema on munitsipaalametnik. Ta ei saa näiteks meie kodusaare kaitsmist arutada Kaitseliidu maleva pealikuga, sest vabariigi kaitsmise kavad on riiklik asi. Seni on meil maakonda ja riiki esindanud tubli maavanem – see oleks riikliku sideme katkestamine, kui tema staatus hüljatakse.
Praeguses Saare maakonnas ei tule ainult ühte valda. Muhu ja Ruhnu ikka vist jäävad. Kes neid kolme riiklikult ühendab? Küllap keegi riigimajast. Aga see inimene ei saa olla selline, kes ei tunne maad ega rahvas teda. Soovitakse lähedust, tarkust ja usaldust. Niigi on võimu raskuskese tasapisi nihkunud väheste suletud ringkonda.
Räägitakse, et Eestis on liiga palju maakondi. Maavalitsusi olevat üleval pidada liiga kulukas.
Identiteet – rahva elujõu selgroog
Riigireform võiks säilitada maakonnad loogilistes piirides, mis tekivad pärast valdade ühinemist (ja liitmist). Kui valitakse mõistlikud vallavolikogud, siis maavanema nelja-viie nõunikuga kantseleil jääksid koordineerida teedevõrgu, liikluse, tervishoiu, hariduse, maakonna üldplaneeringu ja kriisisituatsiooni probleemid. Saaremaal on veel lisaks vaja kohapealset riiklikku järelevalvet väinaliikluse ning lennuühenduse üle.
Ja kõige olulisem on see, et laulupeorongkäigus kõnniksid maavanemad rõõmsa näoga oma maakonna lauljate-tantsijate ees. Identiteet on rahva elujõu selgroog. Me oleme siia maailma sündinud sirget selga kasvatama.
Peaksime püstipäi säilitama Saare maakonna nime ja tekkiva ühendvalla võiks nimetada Vesikaare vallaks. See on meie rahvakeelne asend Läänemerelt ja ka Euroopast vaadates. Kogu elav loodus siin saarel on ju tunda saanud, kuidas tuulte keerises vesikaarest tormab ja tuiskab. Edelast tulvav õnnistus kastab põua ajal nurmed ja põllud. Autor: Bruno Pao Teisipäev, 29. november 2016.Me oleme astunud ellu Saaremaalt Saare maakonnast, mis oli ja on ka veel täna mereline märk viikingilaeva vapi all maavanemaga eesotsas. Justkui meenutamas, et saarlastel olid kunagi, ajaloo aovalgel ehitatud pikad laevad, millega vanemate ja parematega purjetati Riia alla lõunast tulvavate sissetungijate eest oma kaubakohti kaitsma ja heidutust tõestama.Tookord olime kakskümmend seitse aastat sõjas oma iseseisvuse ja vabaduse eest. Vaatamata sellele, et olime veel paganad, jäid Saare maakonna nimi ja kuulsus püsima.Meie vanematega sõlmisid ordu ja piiskopid lepinguid ning salliti siinse elulaadi järjepidevust. Isegi raskel orjaajal, mis meil siin saarel ei kestnud seitsesada, vaid ainult kolmsada seitsekümmend aastat. Tänu saarlaste visadusele ja nutikusele säilitati ka rasketel aegadel rahvast ja jõudu.Nüüd, taas Eesti riiki üles ehitades on noorem poliitikute põlvkond järsku leidmas, et maakondlikku jaotust ehk maakondi pole enam vaja, rääkimata midagi viisakalt ka maavanemast, kes on meil alles. Ja olukorra tõsidust arvestades nõus küll liitma valdu veel üsna toorevõitu haldusreformi poolt, millest loodetakse suurele kogukonnale pakkuda rohkem teenuseid ning paremat elu.Täpsem on küll öelda, et seadus on juba laual, aga maakonna likvideerimise komisjoni pole veel näha. Pole ka valmis riigireformi. Selle üle veel arutatakse. Samas aga meelitatakse järk-järgult andma poolt olevat häält ehk kinnitavat kätt, et vabastada kõrgema künka ja küla vaheliselt teelt tõkked alla saadetavatele kurja kuulutavatele paberitele. Õnneks on see periood möödas, mil takistusi murti buldooserite ja teerulliga.Sellises olukorras poeb hinge kartus, et kui mõnus kodune vald litsutakse laiaks, saab sellest külge kasvanud nimest mälestus. Saaremaa nimest nii kergesti ehk lahti ei saa, sest see jääb saarlaste mällu ja rahvusvahelistele merekaartidele alles. Aga kui see ajalooline nimi antakse ühendvallale, mis igast ilmakaarest käib merest mereni, siis muidugi pistetakse maakonna nimetus – kui üleliigne! – arhiivi kappi.Ja kui Tallinna jaoks pole maakondi vaja, siis pole vaja ka maavanemaid. Sõbralike riikide suursaadikuid, kes kogu Eestist huvitatud, hakkab vastu võtma vallavanem. Viimane ei saa aga esindada riiki, tema on munitsipaalametnik. Ta ei saa näiteks meie kodusaare kaitsmist arutada Kaitseliidu maleva pealikuga, sest vabariigi kaitsmise kavad on riiklik asi. Seni on meil maakonda ja riiki esindanud tubli maavanem – see oleks riikliku sideme katkestamine, kui tema staatus hüljatakse.Praeguses Saare maakonnas ei tule ainult ühte valda. Muhu ja Ruhnu ikka vist jäävad. Kes neid kolme riiklikult ühendab? Küllap keegi riigimajast. Aga see inimene ei saa olla selline, kes ei tunne maad ega rahvas teda. Soovitakse lähedust, tarkust ja usaldust. Niigi on võimu raskuskese tasapisi nihkunud väheste suletud ringkonda.Räägitakse, et Eestis on liiga palju maakondi. Maavalitsusi olevat üleval pidada liiga kulukas.Riigireform võiks säilitada maakonnad loogilistes piirides, mis tekivad pärast valdade ühinemist (ja liitmist). Kui valitakse mõistlikud vallavolikogud, siis maavanema nelja-viie nõunikuga kantseleil jääksid koordineerida teedevõrgu, liikluse, tervishoiu, hariduse, maakonna üldplaneeringu ja kriisisituatsiooni probleemid. Saaremaal on veel lisaks vaja kohapealset riiklikku järelevalvet väinaliikluse ning lennuühenduse üle.Ja kõige olulisem on see, et laulupeorongkäigus kõnniksid maavanemad rõõmsa näoga oma maakonna lauljate-tantsijate ees. Identiteet on rahva elujõu selgroog. Me oleme siia maailma sündinud sirget selga kasvatama.Peaksime püstipäi säilitama Saare maakonna nime ja tekkiva ühendvalla võiks nimetada Vesikaare vallaks. See on meie rahvakeelne asend Läänemerelt ja ka Euroopast vaadates. Kogu elav loodus siin saarel on ju tunda saanud, kuidas tuulte keerises vesikaarest tormab ja tuiskab. Edelast tulvav õnnistus kastab põua ajal nurmed ja põllud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Sada aastat tagasi ilmus Rootsis Rudolf Kjelleni kirjutatud raamat „Riik kui eluvorm” (eesti keeles 1940), kus autor sõnab, et rahvas ei irdu oma maast, vaid kasvab ikka rohkem sellega kokku. Oma maad maha jättes muutub ka rahvas. Ta võrdleb rahvast ja maad abikaasadena, kes olles küll algselt ja igaveseks olemuselt erinevad, muutuvad samas üheks isikuks. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
VOOTELE HANSEN AINULT MEIE MAAS: Muutuvate maastike hind
Laupäev, 05. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vootele Hansen, kolumnist Laupäev, 05. november 2016. Meie Maa kolumnist Vootele Hansen. Sada aastat tagasi ilmus Rootsis Rudolf Kjelleni kirjutatud raamat „Riik kui eluvorm” (eesti keeles 1940), kus autor sõnab, et rahvas ei irdu oma maast, vaid kasvab ikka rohkem sellega kokku. Oma maad maha jättes muutub ka rahvas. Ta võrdleb rahvast ja maad abikaasadena, kes olles küll algselt ja igaveseks olemuselt erinevad, muutuvad samas üheks isikuks.
Siit võib järeldada, et maa muudab rahvast ja rahvas maad. Rahva muutumist on raske jälgida, sest me ei saa vaadelda möödunud rahvapõlvi, võime vaid neist jäetud jälgede ja kirjutiste põhjal üht-teist oletada. Maapinnal on möödunud aegade jäetud muster nähtav.
Kinni kasvanud vaated
Kiviaja ja pronksiaja asulakohti ning kalmeid, varaste põldude peenraid ja kogutud kivihunnikuid märkab treenitud silm. Väikeste lohkudega ohvrikive on lihtsam ära tunda.
Muinasaja lõpp on jätnud maastikule võimsad maalinnad ja linnamäed. Keskajast pärinevad Kuressaare linnus, Tallinna vanalinn, mitmed linnusevaremed ja vanad kihelkonnakirikud.
Uusajast mõisahooned ja nende ümber olnud väljad ning puiesteed, praegugi kasutusel olevad kalmistud, ribapõldude asemel krunti korraldatud põlistalud, raudteed jmt.
Iseseisvuse esimesest ajast mõisaväljadele kerkinud asundustalud, kolhoosiajast nn lautelamud (laut ja nelja või kaheksa korteriga elamu), keskused suurfarmide ja töökodadega.
Taasiseseisvumisajast põldudele ehitatud elamurajoonid, eurorahaga tehtud maanteed ja viaduktid.
Viimase poolsajandiga on kahekordistunud metsamaa pindala Eestis. Arvatavasti pole meie maa viimased kolmsada aastat nii metsane olnud. Metsastunud on väiksemad põllud, kuid peaasjalikult niidud ja puisniidud. Kinni kasvanud on paljud varasemates turistidele mõeldud brošüürides kirjeldatud vaated. Ka mälestustes kirja pandud taluõuest nähtud kirikutornid või vabrikukorstnad on nüüd metsa taga.
Meie vanavanemate pargitaoline Eesti on muutunud noorte ja keskealiste metsade, suurte väljade ja karjääride Eestiks. Ülemöödunud sajandil suurendasid pargisarnasust ka tiheda asustusega valdades olevatest vähestest metsadest kütteks korjatud haod ja käbid.
Samuti on muutunud meie jõed ja ojad. Varasematel aegadel olid suuremad jõed kasutatavad veeteedena, palke parvetati ka väiksematel jõgedel ja selleks kaevatud kanalitel. Sõjaeelne „Eesti Entsüklopeedia” annab laevatatavate veeteede pikkuseks Eestis 600 km, millest suurema osa moodustab Peipsi järv.
Enne aurupuksiire veeti lotjasid vastuvoolu hobustega. On ju veel liikujate tarvis eraldatud kallasrada nimetatud ka veorajaks. Taoline hobutee eeldas hooldust. Praegu on Emajõe kallastel paraku inimeselgi raske liikuda, hobune murraks seal jalad. Ka vanadel joonistustel on jõe kaldad lagedad ja siledad.
Parvetamiseks kasutatud jõgesid tuli mõistagi puhastada, samas saastab parvetamine veekogu puidujäänustega.
Miks sellest rääkida? Me oleme kuulnud lapsena vanade inimeste jutte jõgede kala- ja vähirikkusest. Siirdekalade rohkus tagas suurema loomuse ka meres.
Statistikaamet annab siseveekogude kalapüügiks viimastel aastatel 2500–3000 tonni. Sõjaeelse entsüklopeedia täiendusköite kohaselt oli keskmine kalapüük Eestis 20 miljonit kg (20 tuh tonni) ja sellest 16% sisevetest, mis on 3200 tonni. Vähenemine on toimunud, kuid ei ole väga suur. Kindlasti annaks parema ülevaate liigilise koosseisu võrdlemine ja teave aruannetest välja jäänud osa suurusest.
Siseveekogude kalavarude vähenemise põhjusena on tavaliselt toodud vee reostus ja paisud. Saja aasta tagusest ajast ei ole meil võrreldavat veekvaliteedi seiret.
Talumajapidamistel ja väikeasulatel ei olnud siis kanalisatsiooni, ka välikäimla oli paljudele majapidamistele tundmatu. Samas oli palju väiketööstust. 1932. aastal oli 335 piimatalitust, millest 1938. aastaks oli alles 277. Piiritusevabrikuid oli 1930. aastal 129, lisaks hooajalised tärklisetööstused. Ka nende heitveed juhiti vette, kuid arvatavasti olid kogused väikesed ja tööstuste juures olevate tiikide isepuhastusvõime piisav. Samuti juhiti Tartu linna kanalisatsioon ja rentslid Emajõkke, kuigi suur osa inimeste elutegevuse jääkidest koguti kokku (kuivkäimlad) aiaväetise tootmiseks.
Ka vesiveski on Eestis pikka aega tuntud. Meil on erinevalt mitmest naabrist selle kohta oma sõna, mis on saanud kõigi veskite üldnimeks (vesi+kivi). 1940. aastal oli Vikipeedia andmetel Eestis 759 vesiveskit. Ülemöödunud sajandil oli rohkem.
Tollal olid enamus paisusid nn liikuvad ehk avatavad paisud. Parvetamise ajal avati pais, samuti veskijärve puhastamiseks. Tänapäeval on paisud sageli kinnised, mida ei saa avada. Lisaks veel koprapaisud, mida ise olen veidi üle kilomeetrisel kraavilõigul kokku loendanud seitse.
Lühenenud jõed ja ojad
Mina arvan, et nii meie maastikku kui ka vetevõrku kujundas viimasel vene ajal maaparandus. Eestis oli taasiseseisvumise ajaks üle 700 000 ha parandatud maid ehk enam kui 1/7 territooriumist. Paljud ojad muudeti peakraavideks, näiteks Kuke ja Maadevahe jõed. Mandril lõhati paekivisse Navesti jõele uus säng. Kevadine lumesulamisvesi ja sügisesed tulvad voolasid kiiremini eesvooludesse ja merre ning põllumajandustehnika pääses põllule. Samas lühenesid ojad ja jõed ning lisaks pikkusmeetritele vähenes ka pindala. Veeorganismidele jäi vähem eluruumi.
Maaparandus toimus alates 1960-ndatest riigi raha eest. Küllap ka siis oli eesmärk üleliidulises eelarves ettenähtu ära kulutada. Põllumaa üldpind ei suurenenud (uudismaadega võrreldava pindalaga maad metsastusid või jäid tööstuste ja ehituste alla). Maaparandajate suured palgad meelitasid töötajaid teistest majandussektoritest. Plusspoolele jäävad kindlasti head põllu- ja taluteed maaparandusobjektidel, kuluks aga veekogude muutus.
Missuguseks muutub meie kooselu oma maaga tulevikus, ei oska ma öelda. Senine kogemus teeb ettevaatlikuks igasuguste kampaaniate suhtes. Viimase poolsajandiga on maastikumustrite mitmekesisus vähenenud. Laaned ja väljad on läinud pindalalt suuremaks, jõed ja ojad lühemaks. Lühenenud on erinevate maakasutuste piirid, mis vähendab ka paljude liikide eluvõimalusi, kelle jaoks on varje- ja toitumisalade mitmekesisus oluline.
Praegu oleme veel valmis väheste puisniitude säilitamiseks peale maksma. Kuid ma arvan, et järgmine põlvkond, kelle lapsepõlvemälestustesse need ei kuulu, loobub sellest.
Samuti on sirged kraavid ja põlluteed, kus puuduvad karjaväravad, nende jaoks tavapärased. Siit võib järeldada, et maa muudab rahvast ja rahvas maad. Rahva muutumist on raske jälgida, sest me ei saa vaadelda möödunud rahvapõlvi, võime vaid neist jäetud jälgede ja kirjutiste põhjal üht-teist oletada. Maapinnal on möödunud aegade jäetud muster nähtav.Kiviaja ja pronksiaja asulakohti ning kalmeid, varaste põldude peenraid ja kogutud kivihunnikuid märkab treenitud silm. Väikeste lohkudega ohvrikive on lihtsam ära tunda.Muinasaja lõpp on jätnud maastikule võimsad maalinnad ja linnamäed. Keskajast pärinevad Kuressaare linnus, Tallinna vanalinn, mitmed linnusevaremed ja vanad kihelkonnakirikud.Uusajast mõisahooned ja nende ümber olnud väljad ning puiesteed, praegugi kasutusel olevad kalmistud, ribapõldude asemel krunti korraldatud põlistalud, raudteed jmt.Iseseisvuse esimesest ajast mõisaväljadele kerkinud asundustalud, kolhoosiajast nn lautelamud (laut ja nelja või kaheksa korteriga elamu), keskused suurfarmide ja töökodadega.Taasiseseisvumisajast põldudele ehitatud elamurajoonid, eurorahaga tehtud maanteed ja viaduktid.Viimase poolsajandiga on kahekordistunud metsamaa pindala Eestis. Arvatavasti pole meie maa viimased kolmsada aastat nii metsane olnud. Metsastunud on väiksemad põllud, kuid peaasjalikult niidud ja puisniidud. Kinni kasvanud on paljud varasemates turistidele mõeldud brošüürides kirjeldatud vaated. Ka mälestustes kirja pandud taluõuest nähtud kirikutornid või vabrikukorstnad on nüüd metsa taga.Meie vanavanemate pargitaoline Eesti on muutunud noorte ja keskealiste metsade, suurte väljade ja karjääride Eestiks. Ülemöödunud sajandil suurendasid pargisarnasust ka tiheda asustusega valdades olevatest vähestest metsadest kütteks korjatud haod ja käbid.Samuti on muutunud meie jõed ja ojad. Varasematel aegadel olid suuremad jõed kasutatavad veeteedena, palke parvetati ka väiksematel jõgedel ja selleks kaevatud kanalitel. Sõjaeelne „Eesti Entsüklopeedia” annab laevatatavate veeteede pikkuseks Eestis 600 km, millest suurema osa moodustab Peipsi järv.Enne aurupuksiire veeti lotjasid vastuvoolu hobustega. On ju veel liikujate tarvis eraldatud kallasrada nimetatud ka veorajaks. Taoline hobutee eeldas hooldust. Praegu on Emajõe kallastel paraku inimeselgi raske liikuda, hobune murraks seal jalad. Ka vanadel joonistustel on jõe kaldad lagedad ja siledad.Parvetamiseks kasutatud jõgesid tuli mõistagi puhastada, samas saastab parvetamine veekogu puidujäänustega.Miks sellest rääkida? Me oleme kuulnud lapsena vanade inimeste jutte jõgede kala- ja vähirikkusest. Siirdekalade rohkus tagas suurema loomuse ka meres.Statistikaamet annab siseveekogude kalapüügiks viimastel aastatel 2500–3000 tonni. Sõjaeelse entsüklopeedia täiendusköite kohaselt oli keskmine kalapüük Eestis 20 miljonit kg (20 tuh tonni) ja sellest 16% sisevetest, mis on 3200 tonni. Vähenemine on toimunud, kuid ei ole väga suur. Kindlasti annaks parema ülevaate liigilise koosseisu võrdlemine ja teave aruannetest välja jäänud osa suurusest.Siseveekogude kalavarude vähenemise põhjusena on tavaliselt toodud vee reostus ja paisud. Saja aasta tagusest ajast ei ole meil võrreldavat veekvaliteedi seiret.Talumajapidamistel ja väikeasulatel ei olnud siis kanalisatsiooni, ka välikäimla oli paljudele majapidamistele tundmatu. Samas oli palju väiketööstust. 1932. aastal oli 335 piimatalitust, millest 1938. aastaks oli alles 277. Piiritusevabrikuid oli 1930. aastal 129, lisaks hooajalised tärklisetööstused. Ka nende heitveed juhiti vette, kuid arvatavasti olid kogused väikesed ja tööstuste juures olevate tiikide isepuhastusvõime piisav. Samuti juhiti Tartu linna kanalisatsioon ja rentslid Emajõkke, kuigi suur osa inimeste elutegevuse jääkidest koguti kokku (kuivkäimlad) aiaväetise tootmiseks.Ka vesiveski on Eestis pikka aega tuntud. Meil on erinevalt mitmest naabrist selle kohta oma sõna, mis on saanud kõigi veskite üldnimeks (vesi+kivi). 1940. aastal oli Vikipeedia andmetel Eestis 759 vesiveskit. Ülemöödunud sajandil oli rohkem.Tollal olid enamus paisusid nn liikuvad ehk avatavad paisud. Parvetamise ajal avati pais, samuti veskijärve puhastamiseks. Tänapäeval on paisud sageli kinnised, mida ei saa avada. Lisaks veel koprapaisud, mida ise olen veidi üle kilomeetrisel kraavilõigul kokku loendanud seitse.Mina arvan, et nii meie maastikku kui ka vetevõrku kujundas viimasel vene ajal maaparandus. Eestis oli taasiseseisvumise ajaks üle 700 000 ha parandatud maid ehk enam kui 1/7 territooriumist. Paljud ojad muudeti peakraavideks, näiteks Kuke ja Maadevahe jõed. Mandril lõhati paekivisse Navesti jõele uus säng. Kevadine lumesulamisvesi ja sügisesed tulvad voolasid kiiremini eesvooludesse ja merre ning põllumajandustehnika pääses põllule. Samas lühenesid ojad ja jõed ning lisaks pikkusmeetritele vähenes ka pindala. Veeorganismidele jäi vähem eluruumi.Maaparandus toimus alates 1960-ndatest riigi raha eest. Küllap ka siis oli eesmärk üleliidulises eelarves ettenähtu ära kulutada. Põllumaa üldpind ei suurenenud (uudismaadega võrreldava pindalaga maad metsastusid või jäid tööstuste ja ehituste alla). Maaparandajate suured palgad meelitasid töötajaid teistest majandussektoritest. Plusspoolele jäävad kindlasti head põllu- ja taluteed maaparandusobjektidel, kuluks aga veekogude muutus.Missuguseks muutub meie kooselu oma maaga tulevikus, ei oska ma öelda. Senine kogemus teeb ettevaatlikuks igasuguste kampaaniate suhtes. Viimase poolsajandiga on maastikumustrite mitmekesisus vähenenud. Laaned ja väljad on läinud pindalalt suuremaks, jõed ja ojad lühemaks. Lühenenud on erinevate maakasutuste piirid, mis vähendab ka paljude liikide eluvõimalusi, kelle jaoks on varje- ja toitumisalade mitmekesisus oluline.Praegu oleme veel valmis väheste puisniitude säilitamiseks peale maksma. Kuid ma arvan, et järgmine põlvkond, kelle lapsepõlvemälestustesse need ei kuulu, loobub sellest.Samuti on sirged kraavid ja põlluteed, kus puuduvad karjaväravad, nende jaoks tavapärased.
Veel artikleid samast teemast »


description: Üleeile Kuressaare spordikeskuses mängitud maakonna kiirmalemeistrivõistluste kolmandale osavõistlusele oli tulnud kaheksa maletajat, kes ringsüsteemis kõik omavahel läbi mängisid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Sport
Martin Kallas võitis teise kiirturniiri järjest
Teisipäev, 08. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Juuno Jalakas Teisipäev, 08. november 2016. Martin Kallas mänguhoos. FOTO: Gunnar Usin Üleeile Kuressaare spordikeskuses mängitud maakonna kiirmalemeistrivõistluste kolmandale osavõistlusele oli tulnud kaheksa maletajat, kes ringsüsteemis kõik omavahel läbi mängisid.
Üllatusi ja pingelist heitlust jätkus terveks turniiriks. Esimeses voorus võitis Hendrek Kelder valitsevat meistrit Rain Kilumetsa, kuid teises voorus pääses ta Ülo Tuuliku vastu selgelt halvemas seisus vaevalt viigiga. Kolme vooru järel olid 2,5 punktiga liidrid Hendrek Kelder, Arvo Kallas ja Martin Kallas.
Neljas voor algas jälle üllatustulemustega: Milde Burkova – Rain Kilumets 1:0, Arvo Kallas – Martin Kallas 1:0, Jaak Turja – Hendrek Kelder 1:0. Nii tõusis ainuliidriks 3,5 punktiga Arvo Kallas. Viiendas voorus viigistas Arvo Kallas Hendrek Kelderiga ja säilitas liidrikoha. Eelviimases voorus sai Arvo Kallas esimese nulli, kaotades Kilumetsale. Uueks liidriks tõusis Martin Kallas, kes alistas Kelderi.
Viimases voorus toimus turniirivõidu osas otsustav kohtumine Rain Kilumetsa ja Martin Kallase vahel.
Pingeline mäng rahunes viigiks ja see sobis viimasele, kes võitis nii teise kiirturniiri järjest.
Lõpptulemus kujunes alljärgnevaks: 1. Martin Kallas (5 p 7 võimalikust), 2. Rain Kilumets (4,5 p), 3.–5. Arvo Kallas, Hendrek Kelder, Milde Burkova (4 p), 6. Ülo Tuulik (3 p), 7. Jaak Turja (2,5 p), 8. Olev Kiirend (1 p).
Saaremaa maleklubi annab teada, et juba homme kell 18 toimub spordikeskuses maakonna välkmalemeistrivõistluste esimene osavõistlus. Üllatusi ja pingelist heitlust jätkus terveks turniiriks. Esimeses voorus võitis Hendrek Kelder valitsevat meistrit Rain Kilumetsa, kuid teises voorus pääses ta Ülo Tuuliku vastu selgelt halvemas seisus vaevalt viigiga. Kolme vooru järel olid 2,5 punktiga liidrid Hendrek Kelder, Arvo Kallas ja Martin Kallas.Neljas voor algas jälle üllatustulemustega: Milde Burkova – Rain Kilumets 1:0, Arvo Kallas – Martin Kallas 1:0, Jaak Turja – Hendrek Kelder 1:0. Nii tõusis ainuliidriks 3,5 punktiga Arvo Kallas. Viiendas voorus viigistas Arvo Kallas Hendrek Kelderiga ja säilitas liidrikoha. Eelviimases voorus sai Arvo Kallas esimese nulli, kaotades Kilumetsale. Uueks liidriks tõusis Martin Kallas, kes alistas Kelderi.Viimases voorus toimus turniirivõidu osas otsustav kohtumine Rain Kilumetsa ja Martin Kallase vahel.Pingeline mäng rahunes viigiks ja see sobis viimasele, kes võitis nii teise kiirturniiri järjest.Lõpptulemus kujunes alljärgnevaks: 1. Martin Kallas (5 p 7 võimalikust), 2. Rain Kilumets (4,5 p), 3.–5. Arvo Kallas, Hendrek Kelder, Milde Burkova (4 p), 6. Ülo Tuulik (3 p), 7. Jaak Turja (2,5 p), 8. Olev Kiirend (1 p).Saaremaa maleklubi annab teada, et juba homme kell 18 toimub spordikeskuses maakonna välkmalemeistrivõistluste esimene osavõistlus.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeva õhtupoolikul Kuressaare spordikeskuses toimunud Eesti meeste esiliiga võrkpallimeistrivõistluste kohtumises pidi kohalik Saaremaa meeskond kuiva tulemusega 0:3 alla vanduma tabelis liidrikohta hoidvale ja ainult võite tunnistavale TTÜ/Kiili meeskonnale. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Vollemehed liidrile vastu ei saanud

maintext:
Sport
Vollemehed liidrile vastu ei saanud
Esmaspäev, 28. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Esmaspäev, 28. november 2016. Saaremaa on teises geimis aja maha võtnud: (vasakult) Cris- Karlis Lepp, Asko Esna, Sander Õispuu, Mart Tiitsaar ja Sander Tiits. Foto: Gunnar Usin Laupäeva õhtupoolikul Kuressaare spordikeskuses toimunud Eesti meeste esiliiga võrkpallimeistrivõistluste kohtumises pidi kohalik Saaremaa meeskond kuiva tulemusega 0:3 alla vanduma tabelis liidrikohta hoidvale ja ainult võite tunnistavale TTÜ/Kiili meeskonnale.
Olgugi, et TTÜ/Kiili oli favoriit ja mäng lõppes tulemusega 0:3, siis klassivahe nii suur ei olnudki. “Minu arvates oli Kiili täna täiesti mängitav ja võidetav meeskond,” ütles Saaremaa meeskonna mängiv treener Asko Esna vahetult pärast kohtumist Meie Maale antud lühikeses intervjuus.
Asko Esna: ei saa rahule jääda
“Mõned liidrid olid neil puudu ka, aga selles polnud asi. Me ise mängisime kehvasti täna ja ma ei saa meeste tegutsemisega platsil rahule jääda,” märkis Esna.
Esimeses geimis haaras Saaremaa kiire algedu 7:2, kuid andis selle sama kiiresti ka ära. Ühtäkki põlesid tablool numbrid 11:11. Hiljem oli saarlastel mitmeid võimalusi avageim koju tuua, kasutada oli geimpall, kuid otsustavatel hetkedel jäi miskit puudu.
Võiks öelda, et avageimi saarlased kaotasid, mitte vastased ei võitnud seda – tulemuseks märgiti 26:28.
Teise geimi algus läks
lohisema, kuid lõpus tuldi innuga järele. Platsile tuli ka treener Asko Esna, kes üritas sidemängijana mehi käima tõmmata.
Kohati hakkas rünnak toimima, aga samas tehti ise ka tehnilist praaki. Geim Kiilile 25:19.
Kolmas geim läks algusest lõpuni ühe stsenaariumi järgi. Saaremaa mehed pingutasid rünnakul ja kaitses nii kuidas jaksasid, teenisid nii ridamisi raskeid punkte, kuid “loendamatu” arvu servivigadega andsid vastastele kõik vaevaga teenitud punktid ise tagasi.
Ikkagi püsis seis veel lõpu eel tasakaalus – 19:20, kuid sealtpeale toimus lagunemine – kolmas geim TTÜ/Kiilile tulemusega 25:20.
“Saan aru, kui minnakse tegema hüppelt tugevat pallingut, siis on normaalne, kui servivead sisse lipsavad, aga mehed ei suutnud täna kuidagi kõige lihtsamaid pallinguid ka vastaste piiridesse toimetada. Kas asi oli selles, et tuttavad ja sugulased olid tribüünidel, mõeldi üle, aga kätt igatahes väristati, ja nii mängida ei saa ja tulemust ei tee,” oli Esna pettunud. “Eks homme ole uus päev ja loodame parimat.”
Eile õhtul peeti kodumäng Neemeco SK vastu. Sellest homsel spordiküljel. Olgugi, et TTÜ/Kiili oli favoriit ja mäng lõppes tulemusega 0:3, siis klassivahe nii suur ei olnudki. “Minu arvates oli Kiili täna täiesti mängitav ja võidetav meeskond,” ütles Saaremaa meeskonna mängiv treener Asko Esna vahetult pärast kohtumist Meie Maale antud lühikeses intervjuus.“Mõned liidrid olid neil puudu ka, aga selles polnud asi. Me ise mängisime kehvasti täna ja ma ei saa meeste tegutsemisega platsil rahule jääda,” märkis Esna.Esimeses geimis haaras Saaremaa kiire algedu 7:2, kuid andis selle sama kiiresti ka ära. Ühtäkki põlesid tablool numbrid 11:11. Hiljem oli saarlastel mitmeid võimalusi avageim koju tuua, kasutada oli geimpall, kuid otsustavatel hetkedel jäi miskit puudu.Võiks öelda, et avageimi saarlased kaotasid, mitte vastased ei võitnud seda – tulemuseks märgiti 26:28.lohisema, kuid lõpus tuldi innuga järele. Platsile tuli ka treener Asko Esna, kes üritas sidemängijana mehi käima tõmmata.Kohati hakkas rünnak toimima, aga samas tehti ise ka tehnilist praaki. Geim Kiilile 25:19.Kolmas geim läks algusest lõpuni ühe stsenaariumi järgi. Saaremaa mehed pingutasid rünnakul ja kaitses nii kuidas jaksasid, teenisid nii ridamisi raskeid punkte, kuid “loendamatu” arvu servivigadega andsid vastastele kõik vaevaga teenitud punktid ise tagasi.Ikkagi püsis seis veel lõpu eel tasakaalus – 19:20, kuid sealtpeale toimus lagunemine – kolmas geim TTÜ/Kiilile tulemusega 25:20.“Saan aru, kui minnakse tegema hüppelt tugevat pallingut, siis on normaalne, kui servivead sisse lipsavad, aga mehed ei suutnud täna kuidagi kõige lihtsamaid pallinguid ka vastaste piiridesse toimetada. Kas asi oli selles, et tuttavad ja sugulased olid tribüünidel, mõeldi üle, aga kätt igatahes väristati, ja nii mängida ei saa ja tulemust ei tee,” oli Esna pettunud. “Eks homme ole uus päev ja loodame parimat.”Eile õhtul peeti kodumäng Neemeco SK vastu. Sellest homsel spordiküljel.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Mis juhtus?

maintext:
Uudised
Mis juhtus?
Kolmapäev, 02. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 02. november 2016. Foto on illustratiivne. Kaevamine tõi päevavalgele granaadi
29. oktoobril said demineerijad väljakutse Torgu valda, kus kodanik leidis talu õues maad kaevates lõhkekeha. Sündmuskohale jõudes selgus, et leitud oli Vene päritolu käsigranaat. Granaat hävitati lõhkamiskohas.
Korteris löödi naist
30. oktoobril kell 18.30 löödi Kuressaares Juhan Smuuli tänaval omavahelise tüli käigus terava esemega 32-aastast naist. Teo arvatav toimepanija on politseile teada.
Nimetatud sündmuse osas on alustatud kriminaalmenetlust. 29. oktoobril said demineerijad väljakutse Torgu valda, kus kodanik leidis talu õues maad kaevates lõhkekeha. Sündmuskohale jõudes selgus, et leitud oli Vene päritolu käsigranaat. Granaat hävitati lõhkamiskohas.30. oktoobril kell 18.30 löödi Kuressaares Juhan Smuuli tänaval omavahelise tüli käigus terava esemega 32-aastast naist. Teo arvatav toimepanija on politseile teada.Nimetatud sündmuse osas on alustatud kriminaalmenetlust.
Veel artikleid samast teemast »


description: TS Laevade hinnangul on Türgi laevatehases valmiv parvlaev Leiger vaatamata avastatud puudustele sellises seisus, et saab tõenäoliselt nädala jooksul alustada teekonda Eesti suunas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Leiger alustab nädala jooksul Eestisse sõitmist
Neljapäev, 03. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Neljapäev, 03. november 2016. Parvlaeval Leiger tuvastas veeteede amet mitmed puudused tänavu oktoobris. Foto: Veiko Visnapuu TS Laevade hinnangul on Türgi laevatehases valmiv parvlaev Leiger vaatamata avastatud puudustele sellises seisus, et saab tõenäoliselt nädala jooksul alustada teekonda Eesti suunas.
Eilne Postimees kirjutas, et kui veeteede ameti laevakontrolli osakonna inspektor eelmisel nädalal Leigeril kontrollkäiku tegi, leidis ta kokku 21 puudust. Neist peamised, mis tuleb kindlasti lahendada, puudutavad tuleohutust ja navigeerimissüsteeme.
TS Laevad OÜ juhatuse esimehe Kaido Padari sõnul selgub iga laeva ehitusega hulk puudusi, mis fikseeritakse tellija poolt.
“Viimased märkused lisandusid pärast viimaseid merekatsetusi. Neid on järk-järgult kõrvaldatud. Ühtki laeva ei anta üle täielikus valmisolekus ehk ilma ühegi märkuseta, kuid olulisemad märkused on alati kõrvaldatud,” ütles Padar Meie Maale.
Juhtimisvead kõrvaldati
Näiteks on tänaseks Leigeril kõrvaldatud varem mainitud tulekustutussüsteemi ja juhtimissüsteemi puudutavad vead.
“Meie hinnangul on laev sellises valmimisjärgus, et saab juba loodetavasti nädala jooksul alustada teekonda Eesti poole,” märkis Padar.
Praegu käivad veel viimased toimingud laeva ülevõtmiseks. Veeteede amet annab oma viimase hinnangu, kas laev on valmis teele asuma, veel selle nädala jooksul. Osaliselt kõrvaldatakse vähemolulisi puudusi siis juba Eestis.
Veeteede ameti meresõiduohutuse teenistuse juhataja Marek Rauk ei välistanud, et Leiger tõepoolest planeeritud ajal Türgist Eesti poole teele asub.
“On täiesti reaalne, et puudused saavad ülesõiduks vajalikul tasemel kõrvaldatud. Ületamatuid raskusi ettekirjutuste kõrvaldamises me ei näe,” sõnas Rauk.
Kuidas täpselt ja millise aja jooksul puudused kõrvaldatakse, on veeteede ametil raske hinnata. Seda enam, et ameti ülesanne on vaid vigadele tähelepanu juhtida, vigade kordategemine on aga laevatehase ülesanne.
Ülesõidu ajal korda
Ka ei pea mitte kõik puudused enne Türgist Eestisse ülesõitu olema kõrvaldatud.
“Mõne vea parandamine võib jääda näiteks ka ülesõidu ajaks, mis tõenäoliselt kestab kolm-neli nädalat,” prognoosis Rauk.
Vahetult enne Eesti poole sõitu viib veeteede amet Leigeril läbi veel auditi. Sellest on näha, mis avastatud puudustest on saanud ja kas need on kõrvaldatud.
Oktoobri keskpaiku viibis veeteede ameti inspektor reisiparvlaeval Leiger Türgi tehases ja osales käigukatsetel ning ühtlasi jälgis, mis valmidusastmes alus on.
Selle käigus tuvastaski veeteede amet mõned puudused, millele juhtis rahvusvahelise klassifikatsiooniühingu DNV GL tähelepanu. Klassifikatsiooniühingu ülesanne on praegu riigi nimel kontrollida tehnilistest nõuetest kinnipidamist ja laeva nõuetele vastavust. Eilne Postimees kirjutas, et kui veeteede ameti laevakontrolli osakonna inspektor eelmisel nädalal Leigeril kontrollkäiku tegi, leidis ta kokku 21 puudust. Neist peamised, mis tuleb kindlasti lahendada, puudutavad tuleohutust ja navigeerimissüsteeme.TS Laevad OÜ juhatuse esimehe Kaido Padari sõnul selgub iga laeva ehitusega hulk puudusi, mis fikseeritakse tellija poolt.“Viimased märkused lisandusid pärast viimaseid merekatsetusi. Neid on järk-järgult kõrvaldatud. Ühtki laeva ei anta üle täielikus valmisolekus ehk ilma ühegi märkuseta, kuid olulisemad märkused on alati kõrvaldatud,” ütles Padar Meie Maale.Näiteks on tänaseks Leigeril kõrvaldatud varem mainitud tulekustutussüsteemi ja juhtimissüsteemi puudutavad vead.“Meie hinnangul on laev sellises valmimisjärgus, et saab juba loodetavasti nädala jooksul alustada teekonda Eesti poole,” märkis Padar.Praegu käivad veel viimased toimingud laeva ülevõtmiseks. Veeteede amet annab oma viimase hinnangu, kas laev on valmis teele asuma, veel selle nädala jooksul. Osaliselt kõrvaldatakse vähemolulisi puudusi siis juba Eestis.Veeteede ameti meresõiduohutuse teenistuse juhataja Marek Rauk ei välistanud, et Leiger tõepoolest planeeritud ajal Türgist Eesti poole teele asub.“On täiesti reaalne, et puudused saavad ülesõiduks vajalikul tasemel kõrvaldatud. Ületamatuid raskusi ettekirjutuste kõrvaldamises me ei näe,” sõnas Rauk.Kuidas täpselt ja millise aja jooksul puudused kõrvaldatakse, on veeteede ametil raske hinnata. Seda enam, et ameti ülesanne on vaid vigadele tähelepanu juhtida, vigade kordategemine on aga laevatehase ülesanne.Ka ei pea mitte kõik puudused enne Türgist Eestisse ülesõitu olema kõrvaldatud.“Mõne vea parandamine võib jääda näiteks ka ülesõidu ajaks, mis tõenäoliselt kestab kolm-neli nädalat,” prognoosis Rauk.Vahetult enne Eesti poole sõitu viib veeteede amet Leigeril läbi veel auditi. Sellest on näha, mis avastatud puudustest on saanud ja kas need on kõrvaldatud.Oktoobri keskpaiku viibis veeteede ameti inspektor reisiparvlaeval Leiger Türgi tehases ja osales käigukatsetel ning ühtlasi jälgis, mis valmidusastmes alus on.Selle käigus tuvastaski veeteede amet mõned puudused, millele juhtis rahvusvahelise klassifikatsiooniühingu DNV GL tähelepanu. Klassifikatsiooniühingu ülesanne on praegu riigi nimel kontrollida tehnilistest nõuetest kinnipidamist ja laeva nõuetele vastavust.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuressaare linnavalitsus annab haridus- ja kultuurialase loomingulise tegevuse ning sporditegevuse toetuseks välja stipendiumid “Kuressaare kaunite kunstid“, “Aasta tegu kultuuris“, “Aasta tegu hariduses“ (kuni kolm stipendiumit), “Aasta Tegu Spordis“, “Aasta parim sportlane“, “Aasta parim noorsportlane“ ja “Aasta parim treener“. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Kuressaare Sõnumid
Oodatakse stipendiumide ja tunnustuspreemiate kandidaate
Neljapäev, 17. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kuressaare linnavalitsus annab haridus- ja kultuurialase loomingulise tegevuse ning sporditegevuse toetuseks välja stipendiumid “Kuressaare kaunite kunstid“, “Aasta tegu kultuuris“, “Aasta tegu hariduses“ (kuni kolm stipendiumit), “Aasta Tegu Spordis“, “Aasta parim sportlane“, “Aasta parim noorsportlane“ ja “Aasta parim treener“.
Sotsiaalhoolekande ja tervishoiu valdkonna töötajate tunnustamiseks antakse välja rahalised preemiad (320 eurot) “Aasta hoolekandja 2016“ ja “Aasta tervishoiutöötaja 2016“. Tunnustuspreemiate kandidaatideks võib esitada isikuid, kes töötavad või tegutsevad vastavalt sotsiaalhoolekande- või tervishoiuvaldkonnas ja kelle töö- või tegevuskoht asub Kuressaare linnas või kelle töö ja tegevus on seotud valdavalt Kuressaare linna kodanikega. Kandidaatideks oodatakse isikuid, kes oma töös või tegevuses on pühendunud ja teistele eeskujuks ning kes on näidanud 2016. aastal üles erilist hoolt meie linnakodanike suhtes või kelle eestvedamisel või toel on 2016. aastal märkimisväärselt suurenenud linnakodanike heaolu.
Kuressaare linn annab korrakaitse, avaliku korra ja turvalise elukeskkonna edendamiseks ning tublimate tegijate motiveerimiseks ja tunnustamiseks välja “Turvalise elukeskkonna tagaja 2016” preemia (320 eurot). Preemia antakse 2016. aastal Kuressaare linna avaliku korra kaitsmisel või turvalise elukeskkonna edendamiseks tulemuslikult töötanud töötajale (nt politseinik, turvatöötaja, abipolitseinik, päästeametnik, vabatahtlik päästja) või avaliku korra kaitsmisel või turvalise elukeskkonna loomisel silmapaistvalt tegutsenud kodanikule.
Kandidaadi ülesseadmiseks tuleb linnavalitsusele esitada kirjalik põhjendusega esildis (kirja märgusõnaks stipendiumi või preemia nimetus) aadressile Kuressaare Linnavalitsus, Tallinna 10, 93819 Kuressaare või e-posti teel: heli.jalakas@kuressaare.ee (kultuuri- ja spordialaste stipendiumide taotlused), helen.vainula@kuressaare.ee (haridusalaste stipendiumide taotlused) või linn@kuressaare.ee (preemiate taotlused). Täpsed tingimused on avaldatud linna kodulehel www.kuressaare.ee rubriigis Ametlikud teated.
Kandidaate võivad esitada kõik füüsilised või juriidilised isikud. Tähtaeg on 5. detsember 2016. Stipendiumid ja preemiad antakse pidulikult üle Kuressaare linnavolikogu esimehe ja linnapea uusaasta vastuvõtul. Autor: KS Neljapäev, 17. november 2016.Sotsiaalhoolekande ja tervishoiu valdkonna töötajate tunnustamiseks antakse välja rahalised preemiad (320 eurot) “Aasta hoolekandja 2016“ ja “Aasta tervishoiutöötaja 2016“. Tunnustuspreemiate kandidaatideks võib esitada isikuid, kes töötavad või tegutsevad vastavalt sotsiaalhoolekande- või tervishoiuvaldkonnas ja kelle töö- või tegevuskoht asub Kuressaare linnas või kelle töö ja tegevus on seotud valdavalt Kuressaare linna kodanikega. Kandidaatideks oodatakse isikuid, kes oma töös või tegevuses on pühendunud ja teistele eeskujuks ning kes on näidanud 2016. aastal üles erilist hoolt meie linnakodanike suhtes või kelle eestvedamisel või toel on 2016. aastal märkimisväärselt suurenenud linnakodanike heaolu.Kuressaare linn annab korrakaitse, avaliku korra ja turvalise elukeskkonna edendamiseks ning tublimate tegijate motiveerimiseks ja tunnustamiseks välja “Turvalise elukeskkonna tagaja 2016” preemia (320 eurot). Preemia antakse 2016. aastal Kuressaare linna avaliku korra kaitsmisel või turvalise elukeskkonna edendamiseks tulemuslikult töötanud töötajale (nt politseinik, turvatöötaja, abipolitseinik, päästeametnik, vabatahtlik päästja) või avaliku korra kaitsmisel või turvalise elukeskkonna loomisel silmapaistvalt tegutsenud kodanikule.Kandidaadi ülesseadmiseks tuleb linnavalitsusele esitada kirjalik põhjendusega esildis (kirja märgusõnaks stipendiumi või preemia nimetus) aadressile Kuressaare Linnavalitsus, Tallinna 10, 93819 Kuressaare või e-posti teel: heli.jalakas@kuressaare.ee (kultuuri- ja spordialaste stipendiumide taotlused), helen.vainula@kuressaare.ee (haridusalaste stipendiumide taotlused) või linn@kuressaare.ee (preemiate taotlused). Täpsed tingimused on avaldatud linna kodulehel www.kuressaare.ee rubriigis Ametlikud teated.Kandidaate võivad esitada kõik füüsilised või juriidilised isikud. Tähtaeg on 5. detsember 2016. Stipendiumid ja preemiad antakse pidulikult üle Kuressaare linnavolikogu esimehe ja linnapea uusaasta vastuvõtul.
Veel artikleid samast teemast »


description: Reedel Saku Suurhallis toimunud pidulikul galal, mis kandis nimetust Eesti Autospordi Tähed, anti Aasta Rallipaar 2016 tiitlit märkivad karikad üle saarlastele Ott Tänakule ja Raigo Mõlderile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Tänak – Mõlder on aasta rallipaar

maintext:
Sport
Tänak – Mõlder on aasta rallipaar
Esmaspäev, 28. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Esmaspäev, 28. november 2016. Ootusärevad Ott Tänak (vasakul) ja Raigo Mõlder enne tänavuste maailmameistrivõistluste algust Monte Carlos. Foto: Dmack World Rally Team Reedel Saku Suurhallis toimunud pidulikul galal, mis kandis nimetust Eesti Autospordi Tähed, anti Aasta Rallipaar 2016 tiitlit märkivad karikad üle saarlastele Ott Tänakule ja Raigo Mõlderile.
Reede õhtul oli Saku Suurhalli kogunenud üle 700 inimese, kirjutab Delfi Sport.
Gala Eesti Autospordi Tähed kujutab endast traditsioonilist autospordihooaja pidulikku lõpetamist, kus autasustakse meistri- ja karikavõistluste esikolmikuid, tänatakse toetajaid ning antakse üle rändkarikad ja eriauhinnad.
Õhtu tipphetkeks oli mõistagi 2016. aasta parimate autosportlaste välja kuulutamine.
Kui aasta parimaks vormelisõitjaks valiti Ralf Aron ja parimaks rallikrossisõitjaks Janno Ligur, siis parima rallipaari au kuulus mõistagi Saaremaa meestele – targalt Ford Fiesta rooli keeranud Ott Tänakule ja tema tublile kaardiulugejale Raigo Mõlderile.
Auhinnad andis meestele kätte Eesti Autospordi Liidu president, soomlane Ari Vatanen, kes ise krooniti autoralli maailmameistriks aastal 1981.
***
Kas Tänaku tiimikaaslaseks saab neljakordne maailmameister Sebastien Ogier?
Autoralli MM-sarjas osalev M-Spordi meeskond on sõlminud uueks hooajaks lepingud saarlase Ott Tänaku ja prantslase Eric Camilliga ning jahib kolmanda sõitjana valitsevat maailmameistrit Sebastien Ogieri, kirjutab Soome ajaleht Ilta-Sanomat.
M-Spordi juht Malcolm Wilson soovib MM-sarjast lahkuvast Volkswageni meeskonnast palgata vaid neljakordset maailmameistrit Ogieri ega kaalu soomlase Jari-Matti Latvala palkamist.
Latvala jaoks jääb seega kõige tõenäolisemaks võimaluseks Toyota meeskond, mida juhib kaasmaalane Tommi Mäkinen.
Mäkineni esimeseks valikuks on aga samuti Ogier, mis tähendab, et enne prantslase otsust ta Latvalaga lepingut sõlmima ei hakka. “Ma ei tea, mida Ogier plaanib,” ütles Toyota boss eelmisel nädalal napisõnaliselt.
Ogier avalikustas hooaja viimase etapi järel, et tal on mitu kosilast, kuid ta kavatseb enne lepingu allkirjastamist meeskondade masinaid testida.
Ogier testis M-Spordi Ford Fiestat eelmisel kolmapäeval Walesis, kus ta läbis umbes 30 miili.
Väljaande Autosport andmetel jälgisid Ogieri testimist M-Spordi pealik Malcolm Wilson, tiimi tehniline direktor Christian Loriaux ja Ott Tänak, kes oli sõitnud sama seadistusega eelmisel päeval.
Autospordi andmetel läks prantslase testisõit Walesi teedel väga hästi ning rahule jäid ka M-Spordi bossid. “Tundus, et Ogierilläks väga hästi. Kehakeel näitas, et läbisaamine Wilsoniga oli ka väga hea,” ütles Autospordi allikas.
“Testimine läks hästi. Jäin nähtuga väga rahule. Suurepärane oli Sebi meie autos näha. Inimesed on mulle rääkinud, et ta on otsekohene ja seetõttu on temaga kerge töötada ning täpselt nii oligi,” sõnas Wilson Autospordile.
M-Spordi boss lisas, nende läbirääkimised Ogieriga jätkuvad järgmisel nädalal. Wilson kinnitas, et nad on prantslase palkamisest väga huvitatud.
Vahetult enne seda oli Ogier sõitnud Hispaanias Toyota masinaga.
MM Reede õhtul oli Saku Suurhalli kogunenud üle 700 inimese, kirjutab Delfi Sport.Gala Eesti Autospordi Tähed kujutab endast traditsioonilist autospordihooaja pidulikku lõpetamist, kus autasustakse meistri- ja karikavõistluste esikolmikuid, tänatakse toetajaid ning antakse üle rändkarikad ja eriauhinnad.Õhtu tipphetkeks oli mõistagi 2016. aasta parimate autosportlaste välja kuulutamine.Kui aasta parimaks vormelisõitjaks valiti Ralf Aron ja parimaks rallikrossisõitjaks Janno Ligur, siis parima rallipaari au kuulus mõistagi Saaremaa meestele – targalt Ford Fiesta rooli keeranud Ott Tänakule ja tema tublile kaardiulugejale Raigo Mõlderile.Auhinnad andis meestele kätte Eesti Autospordi Liidu president, soomlane Ari Vatanen, kes ise krooniti autoralli maailmameistriks aastal 1981.***Autoralli MM-sarjas osalev M-Spordi meeskond on sõlminud uueks hooajaks lepingud saarlase Ott Tänaku ja prantslase Eric Camilliga ning jahib kolmanda sõitjana valitsevat maailmameistrit Sebastien Ogieri, kirjutab Soome ajaleht Ilta-Sanomat.M-Spordi juht Malcolm Wilson soovib MM-sarjast lahkuvast Volkswageni meeskonnast palgata vaid neljakordset maailmameistrit Ogieri ega kaalu soomlase Jari-Matti Latvala palkamist.Latvala jaoks jääb seega kõige tõenäolisemaks võimaluseks Toyota meeskond, mida juhib kaasmaalane Tommi Mäkinen.Mäkineni esimeseks valikuks on aga samuti Ogier, mis tähendab, et enne prantslase otsust ta Latvalaga lepingut sõlmima ei hakka. “Ma ei tea, mida Ogier plaanib,” ütles Toyota boss eelmisel nädalal napisõnaliselt.Ogier avalikustas hooaja viimase etapi järel, et tal on mitu kosilast, kuid ta kavatseb enne lepingu allkirjastamist meeskondade masinaid testida.Ogier testis M-Spordi Ford Fiestat eelmisel kolmapäeval Walesis, kus ta läbis umbes 30 miili.Väljaande Autosport andmetel jälgisid Ogieri testimist M-Spordi pealik Malcolm Wilson, tiimi tehniline direktor Christian Loriaux ja Ott Tänak, kes oli sõitnud sama seadistusega eelmisel päeval.Autospordi andmetel läks prantslase testisõit Walesi teedel väga hästi ning rahule jäid ka M-Spordi bossid. “Tundus, et Ogierilläks väga hästi. Kehakeel näitas, et läbisaamine Wilsoniga oli ka väga hea,” ütles Autospordi allikas.“Testimine läks hästi. Jäin nähtuga väga rahule. Suurepärane oli Sebi meie autos näha. Inimesed on mulle rääkinud, et ta on otsekohene ja seetõttu on temaga kerge töötada ning täpselt nii oligi,” sõnas Wilson Autospordile.M-Spordi boss lisas, nende läbirääkimised Ogieriga jätkuvad järgmisel nädalal. Wilson kinnitas, et nad on prantslase palkamisest väga huvitatud.Vahetult enne seda oli Ogier sõitnud Hispaanias Toyota masinaga.
Veel artikleid samast teemast »