description: Tänane tagasivaatav persoon on Kuressaare ametikooli toitlustusjuht ja pedagoog Helle Kuris, kes aina otsib uusi võimalusi muuta toitumine üha tervislikumaks. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
EV100
TAGASIVAADE: Inimeste teenimine tervisliku toidu kaudu
Esmaspäev, 17. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Esmaspäev, 17. oktoober 2016. Helle Kuris. FOTO: Vilma Rauniste Tänane tagasivaatav persoon on Kuressaare ametikooli toitlustusjuht ja pedagoog Helle Kuris, kes aina otsib uusi võimalusi muuta toitumine üha tervislikumaks.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval sõidetud Karujärve VI rattamaratonil said 50 km pikkusel põhidistantsil lõpuaja kirja 245 ratturit, selgub paralepa.ee vahendusel avaldatud lõpuprotokollist. Üldvõidu võttis harjumaalane Meelis Rebane ajaga 1:50.50. Talle järgnesid Toomas Erikson ja Kristo Sepp (mõl. Harjumaa), kes kaotasid võitjale üheksa sekundiga. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Räim koges Karujärve maratonil ebaõnne

maintext:
Sport
Räim koges Karujärve maratonil ebaõnne
Esmaspäev, 03. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Laupäeval sõidetud Karujärve VI rattamaratonil said 50 km pikkusel põhidistantsil lõpuaja kirja 245 ratturit, selgub paralepa.ee vahendusel avaldatud lõpuprotokollist. Üldvõidu võttis harjumaalane Meelis Rebane ajaga 1:50.50. Talle järgnesid Toomas Erikson ja Kristo Sepp (mõl. Harjumaa), kes kaotasid võitjale üheksa sekundiga.
Saarlaste parima koha eest hoolitses pigem triatleedina tuntud Villu Vakra, kes lõpetas ajaga 1:55.53, mis andis kuuenda koha.
Võidumõtetega läks rajale ka Eesti parimate maanteeratturite hulka kuuluv Mihkel Räim, kuid kummipurunemine sõidu esimeses pooles tõmbas sellele kriipsu peale.
“Läksin rajale rohkem trenni mõttes. Stardiprotokolli vaadates oleksin võinud võib-olla võita ka või jõudnud poodiumile, aga see ei olnud omaette eesmärk. Fakt on see, et kümnendal kilomeetril purunes mul neljandal kohal sõites kumm, mida pidin ise vahetama hakkama ja mille peale kulus umbes viis minutit,” rääkis 20. kohaga leppinud Räim Meie Maale. Autor: Gunnar Usin Esmaspäev, 03. oktoober 2016.Saarlaste parima koha eest hoolitses pigem triatleedina tuntud Villu Vakra, kes lõpetas ajaga 1:55.53, mis andis kuuenda koha.Võidumõtetega läks rajale ka Eesti parimate maanteeratturite hulka kuuluv Mihkel Räim, kuid kummipurunemine sõidu esimeses pooles tõmbas sellele kriipsu peale.“Läksin rajale rohkem trenni mõttes. Stardiprotokolli vaadates oleksin võinud võib-olla võita ka või jõudnud poodiumile, aga see ei olnud omaette eesmärk. Fakt on see, et kümnendal kilomeetril purunes mul neljandal kohal sõites kumm, mida pidin ise vahetama hakkama ja mille peale kulus umbes viis minutit,” rääkis 20. kohaga leppinud Räim Meie Maale.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Saare maakonna parimaks maaraamatukoguhoidjaks valiti sel aastal Salme raamatukogu juhataja Maie Alas. Samuti esitati ta 11 üle-eestilise parima maaraamatukoguhoidja nominendi hulka. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Maie Alas pürib parimaks maaraamatukoguhoidjaks
Kolmapäev, 26. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Kolmapäev, 26. oktoober 2016. Maie Alas peab oluliseks tunnustuseks ka seda, kui tema tööd maakonna tasandil märgatakse. FOTO: Vilma Rauniste Saare maakonna parimaks maaraamatukoguhoidjaks valiti sel aastal Salme raamatukogu juhataja Maie Alas. Samuti esitati ta 11 üle-eestilise parima maaraamatukoguhoidja nominendi hulka.
Maie Alas pidas tunnustust heaks üllatuseks. “See on juba suur tunnustus, kui maakonna tasemel tunnustatakse,” vastas ta naerdes tõdemusele, et nüüd tuleb veel oodata, kas õnnestub ka Eesti tublimaks valitud saada.
Maie Alas töötab Salme raamatukogu juhatajana alates 2010. aastast. Varasematel aastatel on ta olnud lühemat aega ametis Taritu ja Lümanda raamatukogus ning 13 aastat Saare Maakonna Keskraamatukogus.
Aktiivne kogukonna liige
Alasit iseloomustab kohusetundlikkus ja korrektsus, ta on päikseline ja särav, alati sõbralik ja abivalmis.
“Koolist saadud teadmised ning aastatega omandatud kogemused ja oskused on aidanud kaasa tema kujunemisele erialaselt pädevaks raamatukoguhoidjaks, kes on hinnatud nii kolleegide kui ka raamatukogu külastajate poolt,” edastas Saare Maakonna Keskraamatukogu teenindusosakonna juhataja Maire Rauk kolleegide ühiseid sõnu, lisades, et 2012. aastal oli Alas ETKA Andras Saare maakonna aasta õppija nominent.
Ta on oma raamatukogus alati lahkesti vastu võtnud kolleege nii kodusaarelt kui ka mandrilt ning lisaks raamatukogutööle jaganud infot ka Salme valla kohta ja viinud kolleege Salme vaatamisväärsustega tutvuma.
Maie Alas on aktiivne kogukonna liige. Ta kuulub Taritu Arenguseltsi ridadesse ja on igati kaasa aidanud oma piirkonna elanike toomisele raamatukogu ja kirjanduse juurde. Tal on kujunenud väga hea koostöö nii valla lasteaia, kooli kui ka kultuurimajaga.
Neljas kategoorias
“Aasta maaraamatukoguhoidja 2016” auhinna nominendid kuulutatakse välja XVI maaraamatukoguhoidja päeval 28. oktoobril Navi seltsimajas Võrumaal ning vabariigi parima nimetuse saajad kuulutatakse välja ning auhind antakse üle Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastakoosolekul 2017. aasta veebruari lõpus.
Kokku tunnustatakse neljas kategoorias: aasta tegu teadusraamatukogus, aasta tegu erialaraamatukogus, aasta kooliraamatukoguhoidja ja aasta maaraamatukoguhoidja.
Parimat maaraamatukoguhoidjat valitakse Eesti maakondades juba 16. aastat. Maie Alas pidas tunnustust heaks üllatuseks. “See on juba suur tunnustus, kui maakonna tasemel tunnustatakse,” vastas ta naerdes tõdemusele, et nüüd tuleb veel oodata, kas õnnestub ka Eesti tublimaks valitud saada.Maie Alas töötab Salme raamatukogu juhatajana alates 2010. aastast. Varasematel aastatel on ta olnud lühemat aega ametis Taritu ja Lümanda raamatukogus ning 13 aastat Saare Maakonna Keskraamatukogus.Alasit iseloomustab kohusetundlikkus ja korrektsus, ta on päikseline ja särav, alati sõbralik ja abivalmis.“Koolist saadud teadmised ning aastatega omandatud kogemused ja oskused on aidanud kaasa tema kujunemisele erialaselt pädevaks raamatukoguhoidjaks, kes on hinnatud nii kolleegide kui ka raamatukogu külastajate poolt,” edastas Saare Maakonna Keskraamatukogu teenindusosakonna juhataja Maire Rauk kolleegide ühiseid sõnu, lisades, et 2012. aastal oli Alas ETKA Andras Saare maakonna aasta õppija nominent.Ta on oma raamatukogus alati lahkesti vastu võtnud kolleege nii kodusaarelt kui ka mandrilt ning lisaks raamatukogutööle jaganud infot ka Salme valla kohta ja viinud kolleege Salme vaatamisväärsustega tutvuma.Maie Alas on aktiivne kogukonna liige. Ta kuulub Taritu Arenguseltsi ridadesse ja on igati kaasa aidanud oma piirkonna elanike toomisele raamatukogu ja kirjanduse juurde. Tal on kujunenud väga hea koostöö nii valla lasteaia, kooli kui ka kultuurimajaga.“Aasta maaraamatukoguhoidja 2016” auhinna nominendid kuulutatakse välja XVI maaraamatukoguhoidja päeval 28. oktoobril Navi seltsimajas Võrumaal ning vabariigi parima nimetuse saajad kuulutatakse välja ning auhind antakse üle Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastakoosolekul 2017. aasta veebruari lõpus.Kokku tunnustatakse neljas kategoorias: aasta tegu teadusraamatukogus, aasta tegu erialaraamatukogus, aasta kooliraamatukoguhoidja ja aasta maaraamatukoguhoidja.Parimat maaraamatukoguhoidjat valitakse Eesti maakondades juba 16. aastat.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuna ma elan Nõmmel ja käin koolis kesklinnas, kulub väga palju aega ühistranspordiga sõitmisele või selle ootamisele. Tegelikult ongi just selles olukorras tore näha, kuidas inimesed muidu nii rutakas linnas korraks olude sunnil aja maha võtavad: on neil siis tähtsale kohtumisele kiire või ei ole, on nad juba loengusse hilinenud või mitte, midagi enam niikuinii teha ei saa. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Noored
Katarina päevik: Armastus bussis number 36
Laupäev, 29. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kuna ma elan Nõmmel ja käin koolis kesklinnas, kulub väga palju aega ühistranspordiga sõitmisele või selle ootamisele. Tegelikult ongi just selles olukorras tore näha, kuidas inimesed muidu nii rutakas linnas korraks olude sunnil aja maha võtavad: on neil siis tähtsale kohtumisele kiire või ei ole, on nad juba loengusse hilinenud või mitte, midagi enam niikuinii teha ei saa.
Hilineva trammi ootamine või aeglases tipptunnibussis loksumine mõjub pingelisel hetkel kui enese saatuse meelevalda usaldamine ning parem siis juba seljatoele nõjatuda ja vooluga kaasa minna.
Minulgi pole asjade säärase korralduse vastu suuremat: hommikuti saab ühistranspordis mõnusasti üles ärgata või kodutöid teha ja muul ajal lihtsalt niisama mõtteid mõlgutada ja pealt kuulata, millest teised inimesed omavahel räägivad. Kurb on ainult see, kui vestlejad just kõige põnevama koha pealt bussist lahkuvad ja nii jääbki vahel kuulmata, miks Marko ikkagi politseis käis või kuidas lõppes reedel Kätlini juures toimunud pidu.
Viisakus ilmutab end ootamatult
Ühel päeval istusid mu vastas kaks gümnaasiumieas noormeest, kes panid huule alla mokatubaka, klõpsisid teineteisest pilte teha ja saatsid pildid seejärel Liisile, sest erinevalt oma sõbrannast olevat tema ikka päris normaalne tüdruk. Süda oli poistel aga õige koha peal, sest natukese aja pärast pakkusid nad istet ühele seitsme-kaheksakümnendais eluaastais paarikesele, kes oli just toidukotiga poest tulnud.
Tudisedes ja kompamisi ronisid eite-taati neile loovutatud bussiistmeile ning tänasid poisse lugupidava peanoogutusega. Kui buss taas sõitma hakkas, asusid nad hoolikalt aknast välja vaatama, seejuures sõnagi lausumata, sest küllap oli kõik juba ära öeldud ja sõnatu teineteisemõistmine lasus nende kahe vahel niikuinii.
Äkitselt kobas vesiste silmadega taadike pisut eidekese süles ja võttis tolle käe omale pihku. Nii nad seal siis istusid – sõrmed omavahel seotud, vatijopedesse mässitud küünarnukid teineteist puutumas ja aastakümned täis naeru, nuttu, tülitsemisi ja leppimisi seljataga.
No olgu, sama hästi võisid nad teineteist ka möödunud õhtul tutvumisportaalis leidnud olla, aga mulle meeldis tol hetkel teisiti mõelda. See armastusväärne žest oli miski, mis ka kõige küünilisemal suhtepelguril südame hardaks tegi ning nende vastas istudes õhkasin lihtsalt endamisi, et ah, kui tore. Armastus ei olegi veel kusagile kadunud.
Pikaajalise armastuse retsept
Õige pea pärast eelmainitud õhkamist taipasin aga, et vaatamata hetkelisele idüllile on ka selles suhtes kindlasti pettumusi ja petmisi ette tulnud.
Tõenäoliselt on nad mõlemad palju kahelnud ja ilmselt pole neil mõnikord nädalate viisi teineteisele midagi öelda olnud, arvatavasti on nad näägelnud. Tihti on mees toonud poest vale leiva ja naine seepeale kõik tema vanad patud jälle lagedale kiskunud.
Armumine saab läbi, algab argipäev ning see ongi aeg, kus teod ja sõnad lõpuks kõige suuremat rolli mängima hakkavad: just selle, mitte mesinädalafaasi jaoks tuleb teha kõige rohkem tööd, neelata alla omaenda ego ning seada teise hing ja ühised sihid sellest kõrgemale.
Armastuse mõte ei olegi vist see, et partneritel ei ole kunagi silmi kellegi teise jaoks või et kaks inimest peaksid teineteisesse nagu vormi valatud olema, et on olemas mingi “hingesugulus” või see saatuse poolt määratud “õige ja ainuke”. Pigem just seda, et hoolimata kõige selle puudumisest ja elu ettearvamatusest on nad teinud aktiivseid valikuid ja ohverdusi millegi suurema kestma jäämiseks. Et pärast kõiki neid aastaid on nad ikka veel seal, teineteise jaoks olemas, pärastlõunases bussis abikaasa kätt hoidmas. Autor: Ann Katarina Meri Laupäev, 29. oktoober 2016.Hilineva trammi ootamine või aeglases tipptunnibussis loksumine mõjub pingelisel hetkel kui enese saatuse meelevalda usaldamine ning parem siis juba seljatoele nõjatuda ja vooluga kaasa minna.Minulgi pole asjade säärase korralduse vastu suuremat: hommikuti saab ühistranspordis mõnusasti üles ärgata või kodutöid teha ja muul ajal lihtsalt niisama mõtteid mõlgutada ja pealt kuulata, millest teised inimesed omavahel räägivad. Kurb on ainult see, kui vestlejad just kõige põnevama koha pealt bussist lahkuvad ja nii jääbki vahel kuulmata, miks Marko ikkagi politseis käis või kuidas lõppes reedel Kätlini juures toimunud pidu.Ühel päeval istusid mu vastas kaks gümnaasiumieas noormeest, kes panid huule alla mokatubaka, klõpsisid teineteisest pilte teha ja saatsid pildid seejärel Liisile, sest erinevalt oma sõbrannast olevat tema ikka päris normaalne tüdruk. Süda oli poistel aga õige koha peal, sest natukese aja pärast pakkusid nad istet ühele seitsme-kaheksakümnendais eluaastais paarikesele, kes oli just toidukotiga poest tulnud.Tudisedes ja kompamisi ronisid eite-taati neile loovutatud bussiistmeile ning tänasid poisse lugupidava peanoogutusega. Kui buss taas sõitma hakkas, asusid nad hoolikalt aknast välja vaatama, seejuures sõnagi lausumata, sest küllap oli kõik juba ära öeldud ja sõnatu teineteisemõistmine lasus nende kahe vahel niikuinii.Äkitselt kobas vesiste silmadega taadike pisut eidekese süles ja võttis tolle käe omale pihku. Nii nad seal siis istusid – sõrmed omavahel seotud, vatijopedesse mässitud küünarnukid teineteist puutumas ja aastakümned täis naeru, nuttu, tülitsemisi ja leppimisi seljataga.No olgu, sama hästi võisid nad teineteist ka möödunud õhtul tutvumisportaalis leidnud olla, aga mulle meeldis tol hetkel teisiti mõelda. See armastusväärne žest oli miski, mis ka kõige küünilisemal suhtepelguril südame hardaks tegi ning nende vastas istudes õhkasin lihtsalt endamisi, et ah, kui tore. Armastus ei olegi veel kusagile kadunud.Õige pea pärast eelmainitud õhkamist taipasin aga, et vaatamata hetkelisele idüllile on ka selles suhtes kindlasti pettumusi ja petmisi ette tulnud.Tõenäoliselt on nad mõlemad palju kahelnud ja ilmselt pole neil mõnikord nädalate viisi teineteisele midagi öelda olnud, arvatavasti on nad näägelnud. Tihti on mees toonud poest vale leiva ja naine seepeale kõik tema vanad patud jälle lagedale kiskunud.Armumine saab läbi, algab argipäev ning see ongi aeg, kus teod ja sõnad lõpuks kõige suuremat rolli mängima hakkavad: just selle, mitte mesinädalafaasi jaoks tuleb teha kõige rohkem tööd, neelata alla omaenda ego ning seada teise hing ja ühised sihid sellest kõrgemale.Armastuse mõte ei olegi vist see, et partneritel ei ole kunagi silmi kellegi teise jaoks või et kaks inimest peaksid teineteisesse nagu vormi valatud olema, et on olemas mingi “hingesugulus” või see saatuse poolt määratud “õige ja ainuke”. Pigem just seda, et hoolimata kõige selle puudumisest ja elu ettearvamatusest on nad teinud aktiivseid valikuid ja ohverdusi millegi suurema kestma jäämiseks. Et pärast kõiki neid aastaid on nad ikka veel seal, teineteise jaoks olemas, pärastlõunases bussis abikaasa kätt hoidmas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Põhiseaduse järgi valitakse president riigikogus. Seesama põhisedus ütleb ka, et lihthäälteenamusest presidendi äravalimiseks ei piisa. On vaja laiemat kokkulepet. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
Presidendivalimistest ilma loteriita ehk Ühe valijamehe mõtted
Reede, 07. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Põhiseaduse järgi valitakse president riigikogus. Seesama põhisedus ütleb ka, et lihthäälteenamusest presidendi äravalimiseks ei piisa. On vaja laiemat kokkulepet.
Loomulikult käib iga valimise juurde kampaania. Suvel, kuni augustikuise esimese valimisvooruni riigikogus, oli kampaaniat küll ja veel. Siis aga näitas parlamendihääletus, et niiviisi presidenti valitud ei saa.
Jäärapäiselt vaid oma kandidaadis kinni olevad erakonnad otsustasid minna sama valemiga ka valijameeste kogu ette. Paraku oli aga teada, et valijameeste kogu peegeldab küll kolmekordselt suuremas mahus, aga proportsionaalselt siiski neidsamu poliitilisi jõujooni, mis on riigikogus.
Üleriigiline õnnemäng
Kui selgus, et Kuressaare volikogu mind valijameheks valis, avaldasin volikogus lootust, et erakonnad suudavad siiski kokku leppida ja seada valijameeste kogus üles kompromisskandidaadi, näiteks Jüri Luige.
Paraku seda ei juhtunud. Kui kandidaatide esitamise aeg oli läbi ja mingit kokkulepet ei tulnud, paistis üsna tõenäoline, et president jääb seegi kord valimata. Mitte seepärast, et keegi seda väga tahaks, vaid seepärast, et asjad lihtsalt ei käi nii, nagu nad läksid.
Haigevoodi juures ei ennusta keegi, et haige ei saa terveks – ikka loodetakse parimat. Nii on ka poliitikutega. Reaalne äpardumise oht oli ometi kõigile teada. Valijameeste kogusse võeti kaasa seesama kokkuleppe puudumise taak, aga iga erakond lootis endiselt, et tema kandidaat osutub ikkagi valituks, kuigi see oli nüüd juba selge õnnemäng.
Valijameeste kogus oli muidugi ka üllatusi. Allar Jõks, kes vähemalt enda sõnul etendas üht sõltumatut kandidaati, oli seal selgelt võitja. Paraku jäi seda sõltumatust liiga väheks, et võtta välja peavõit.
Esimeses voorus, kus kõik valijamehed said hääletada kõigi kandidaatide poolt, oli entusiasmi veel piisavalt. Kui aga teise vooru jõudsid Allar Jõks ja Siim Kallas, läks raskemaks. Hulk valijamehi, kokku 60, kes sedeli kehtetuks või märgistamata jätsid, ei leidnud endale enam sobilikku kandidaati. Aga usun, et probleeme valikuga oli teistelgi.
Nii näiteks vestlesin ühe tuttava valijamehega Eestimaa teisest nurgast, kes oli tõsiselt mures. Ta ütles, et ei ole tulnud nii kaugelt pealinna, et valik tegemata jätta. Teisalt – no mis teha, kui ei ole meelepärast kandidaati.
Teise vooru tulemus oli häälte arvu poolest – Jõks 134 ja Kallas 138 – väga tasavägine. Allar Jõks sai ilmselt hääli ka kui protestikandidaat. Seda enam, et kuluaarides liikusid jutud, et Reformierakond ja Keskerakond on seljad kokku pannud ning kokku leppinud, et Kallasest saab president ja tehakse ka uus valitsuskoalitsioon.
Kui Edgar Savisaar seda üritas, siis müts maha. Igatahes valimiskogus oli ta kohal ja vägagi nähtav. Presidendi “valmistegemine” oleks Savisaare väljavaateid igas mõttes parandanud. Ja selles kontekstis väidetel, et Savisaar viis esimeses voorus Repsilt hääli ära, on isegi oma loogika. Sest kui Reps oleks jõudnud teise vooru, olnuks Savisaarel märksa raskem kaubelda ja presidenti teha.
Mõtlemisainet annab see valijameeste kogu piisavalt. Näiteks seda, kas presidendiks peabki saama protestikandidaat, kui muid valikuid ei ole.
Riigikogu kõneles läti keelt
See oli 1905. aasta revolutsioon, millest sai alguse termin “läti keelt kõnelema” ehk siis mõisate põletamine lätlaste moodi. Laiemas mõttes aga millestki lätlastelt eeskuju võtmine.
Meie saime esmaspäeval endale presidendi Läti moodi. Kui Läti – julgen öelda! – kõigi aegade armastatuim ja hinnatuim president Vaira Vīķe-Freiberga 1998. aastal võõrsil, peamiselt Kanadas elatud elu järel Lätisse naasis ja asus juhtima Läti Instituuti, ei näinud ta ilmselt uneski, et aasta pärast valitakse ta Läti presidendiks.
Seda kõike ilma eelneva kampaania ja kõige muu presidendiralli juurde kuuluvaga. Nii läks nüüd ka meil. Lätis oli asi aga selgem ja
ausam. Parlament ehk siis Läti seim ei saanud presidendi valimist kellegi teise õlule veeretada. Neil lihtsalt puudus valijameeste kogu sarnane hädalahendus. Loteriina katsetati seimis eri kandidaate koguni üheksas valimisvoorus ja alles siis istuti maha ning lepiti kokku.
Tunnetasin otseselt seda lätlaste poolehoidu nüüd juba ammu ametist lahkunud, aga kahel korral valituks osutunud Vīķe-Freibergale veel eelmisel nädalal Lätis viibides ning inimestega suheldes. Oli hea võimalus kuulata nende arvamusi. Sisuliselt ei tundnud teda enne presidendiks saamist keegi.
President hinnaalanduseta
Presidendi äravalimine ongi riigikogu töö. Olen täiesti nõus põhiseaduse ühe autori Liia Hänni Postimehes avaldatud arvamusega. Tsiteerin: “Nagu me äsja võisime veenduda, on alternatiivsete kandidaatide vahel hääletamisest konsensuse leidmiseks vähe abi. Selle asemel oli rahvaesindajatel vaja istuda ühise laua taha ja omavahel rääkida. Ainult nii saab selguda kandidaat, kellel on presidendiks saamiseks vajalik toetus.”
Selle asemel tõmbasid aga parteid ka meid, valijamehi, oma üleriigilisse lotomängu.
Põhiseaduse vaim ja mõte on ju see, et riigikogu valib presidendi pea konsensuslikult, 2/3 poolthäälte enamusega. Nüüd me teame, et riigikogu on selleks siiski võimeline.
Kersti Kaljulaid on president ilma hinnaalanduseta. Ta valiti ära riigikogus ja just nende, ühisosa leidmise põhimõtetega, nagu põhiseadus seda silmas peab.
Teame, et riigikogu vanematekogu lauale jäi lõpuks kaks nime, Jüri Luik ja Kersti Kaljulaid. Luigel oleks olnud lisaks praegusele valitsuskoalitsioonile veel vaid Vabaerakonna toetus. Kaljulaid oli aga kindlam ja seega põhiseaduse mõttega kõige enam kokku sobiv valik.
Ei ole mõtet otsida neid väheseid riigikogus kaduma läinud hääli. Need ei ole Kaljulaidi miinuseks, vaid plussiks. Kaduma läinud hääled väljendasid pettumust, et üleriigiline loteriimäng luhtus.
Probleem ei seisne selles, kuidas president ära valiti, vaid selles, mis eelnevalt toimus. Autor: Jaanis Prii, Kuressaare linnavolikogu SDE fraktsiooni juht Reede, 07. oktoober 2016.Loomulikult käib iga valimise juurde kampaania. Suvel, kuni augustikuise esimese valimisvooruni riigikogus, oli kampaaniat küll ja veel. Siis aga näitas parlamendihääletus, et niiviisi presidenti valitud ei saa.Jäärapäiselt vaid oma kandidaadis kinni olevad erakonnad otsustasid minna sama valemiga ka valijameeste kogu ette. Paraku oli aga teada, et valijameeste kogu peegeldab küll kolmekordselt suuremas mahus, aga proportsionaalselt siiski neidsamu poliitilisi jõujooni, mis on riigikogus.Kui selgus, et Kuressaare volikogu mind valijameheks valis, avaldasin volikogus lootust, et erakonnad suudavad siiski kokku leppida ja seada valijameeste kogus üles kompromisskandidaadi, näiteks Jüri Luige.Paraku seda ei juhtunud. Kui kandidaatide esitamise aeg oli läbi ja mingit kokkulepet ei tulnud, paistis üsna tõenäoline, et president jääb seegi kord valimata. Mitte seepärast, et keegi seda väga tahaks, vaid seepärast, et asjad lihtsalt ei käi nii, nagu nad läksid.Haigevoodi juures ei ennusta keegi, et haige ei saa terveks – ikka loodetakse parimat. Nii on ka poliitikutega. Reaalne äpardumise oht oli ometi kõigile teada. Valijameeste kogusse võeti kaasa seesama kokkuleppe puudumise taak, aga iga erakond lootis endiselt, et tema kandidaat osutub ikkagi valituks, kuigi see oli nüüd juba selge õnnemäng.Valijameeste kogus oli muidugi ka üllatusi. Allar Jõks, kes vähemalt enda sõnul etendas üht sõltumatut kandidaati, oli seal selgelt võitja. Paraku jäi seda sõltumatust liiga väheks, et võtta välja peavõit.Esimeses voorus, kus kõik valijamehed said hääletada kõigi kandidaatide poolt, oli entusiasmi veel piisavalt. Kui aga teise vooru jõudsid Allar Jõks ja Siim Kallas, läks raskemaks. Hulk valijamehi, kokku 60, kes sedeli kehtetuks või märgistamata jätsid, ei leidnud endale enam sobilikku kandidaati. Aga usun, et probleeme valikuga oli teistelgi.Nii näiteks vestlesin ühe tuttava valijamehega Eestimaa teisest nurgast, kes oli tõsiselt mures. Ta ütles, et ei ole tulnud nii kaugelt pealinna, et valik tegemata jätta. Teisalt – no mis teha, kui ei ole meelepärast kandidaati.Teise vooru tulemus oli häälte arvu poolest – Jõks 134 ja Kallas 138 – väga tasavägine. Allar Jõks sai ilmselt hääli ka kui protestikandidaat. Seda enam, et kuluaarides liikusid jutud, et Reformierakond ja Keskerakond on seljad kokku pannud ning kokku leppinud, et Kallasest saab president ja tehakse ka uus valitsuskoalitsioon.Kui Edgar Savisaar seda üritas, siis müts maha. Igatahes valimiskogus oli ta kohal ja vägagi nähtav. Presidendi “valmistegemine” oleks Savisaare väljavaateid igas mõttes parandanud. Ja selles kontekstis väidetel, et Savisaar viis esimeses voorus Repsilt hääli ära, on isegi oma loogika. Sest kui Reps oleks jõudnud teise vooru, olnuks Savisaarel märksa raskem kaubelda ja presidenti teha.Mõtlemisainet annab see valijameeste kogu piisavalt. Näiteks seda, kas presidendiks peabki saama protestikandidaat, kui muid valikuid ei ole.See oli 1905. aasta revolutsioon, millest sai alguse termin “läti keelt kõnelema” ehk siis mõisate põletamine lätlaste moodi. Laiemas mõttes aga millestki lätlastelt eeskuju võtmine.Meie saime esmaspäeval endale presidendi Läti moodi. Kui Läti – julgen öelda! – kõigi aegade armastatuim ja hinnatuim president Vaira Vīķe-Freiberga 1998. aastal võõrsil, peamiselt Kanadas elatud elu järel Lätisse naasis ja asus juhtima Läti Instituuti, ei näinud ta ilmselt uneski, et aasta pärast valitakse ta Läti presidendiks.Seda kõike ilma eelneva kampaania ja kõige muu presidendiralli juurde kuuluvaga. Nii läks nüüd ka meil. Lätis oli asi aga selgem jaausam. Parlament ehk siis Läti seim ei saanud presidendi valimist kellegi teise õlule veeretada. Neil lihtsalt puudus valijameeste kogu sarnane hädalahendus. Loteriina katsetati seimis eri kandidaate koguni üheksas valimisvoorus ja alles siis istuti maha ning lepiti kokku.Tunnetasin otseselt seda lätlaste poolehoidu nüüd juba ammu ametist lahkunud, aga kahel korral valituks osutunud Vīķe-Freibergale veel eelmisel nädalal Lätis viibides ning inimestega suheldes. Oli hea võimalus kuulata nende arvamusi. Sisuliselt ei tundnud teda enne presidendiks saamist keegi.Presidendi äravalimine ongi riigikogu töö. Olen täiesti nõus põhiseaduse ühe autori Liia Hänni Postimehes avaldatud arvamusega. Tsiteerin: “Nagu me äsja võisime veenduda, on alternatiivsete kandidaatide vahel hääletamisest konsensuse leidmiseks vähe abi. Selle asemel oli rahvaesindajatel vaja istuda ühise laua taha ja omavahel rääkida. Ainult nii saab selguda kandidaat, kellel on presidendiks saamiseks vajalik toetus.”Selle asemel tõmbasid aga parteid ka meid, valijamehi, oma üleriigilisse lotomängu.Põhiseaduse vaim ja mõte on ju see, et riigikogu valib presidendi pea konsensuslikult, 2/3 poolthäälte enamusega. Nüüd me teame, et riigikogu on selleks siiski võimeline.Kersti Kaljulaid on president ilma hinnaalanduseta. Ta valiti ära riigikogus ja just nende, ühisosa leidmise põhimõtetega, nagu põhiseadus seda silmas peab.Teame, et riigikogu vanematekogu lauale jäi lõpuks kaks nime, Jüri Luik ja Kersti Kaljulaid. Luigel oleks olnud lisaks praegusele valitsuskoalitsioonile veel vaid Vabaerakonna toetus. Kaljulaid oli aga kindlam ja seega põhiseaduse mõttega kõige enam kokku sobiv valik.Ei ole mõtet otsida neid väheseid riigikogus kaduma läinud hääli. Need ei ole Kaljulaidi miinuseks, vaid plussiks. Kaduma läinud hääled väljendasid pettumust, et üleriigiline loteriimäng luhtus.Probleem ei seisne selles, kuidas president ära valiti, vaid selles, mis eelnevalt toimus.
Veel artikleid samast teemast »


description: See nädalavahetus oli mitmeti huvitav – esiteks kulmineerus Teadlaste Öö festival, teiseks vahetus kord sadamates ja kolmandaks sai näha-kuulda vastvalitud presidendi “troonikõnet”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Kultuur
KULTUUR KIRBUL: Tagasi nõuka-aega, hüpetega
Teisipäev, 04. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
See nädalavahetus oli mitmeti huvitav – esiteks kulmineerus Teadlaste Öö festival, teiseks vahetus kord sadamates ja kolmandaks sai näha-kuulda vastvalitud presidendi “troonikõnet”.
Esimese teadmisega pole Saaremaal suurt midagi peale hakata, seda enam, et ERR pani kenasti ka mõned tähtsamad sündmused veebi üles.
Kolmandaga on sama lugu – kui naispresident, siis naispresident. Küüniliselt – sama hästi võiks keegi võtta mõne kassi ja panna ta presidendiks – Eesti riik ju nii rikas, et üht perekonda kenasti ülal pidada.
Inimesed reeglina tekitavad hulga probleeme, kass aga päris sigadusi teha ei oska. No ajab mõne asjakese maha, ajab, mis seal ikka. Ja jalanõude kuivus ongi ülehinnatud. Vähemalt on ta kena ja lööb nurru.
Viie aasta pärast on tagastus. Ahjaa, otsaga nädalavahetusse ulatus ka ERM-i avamine ning läbimõtlemata atraktsiooni demonstreerimine rahvale – kui pühakuju asemel oleks olnud kas praegune või tulevane president, mõni koteeritud riigitegelane või kas või tähtsam ärimees, oleks selge kohtujuhtum.
Aga mõni asi, kui jalaga saab kristliku maailmapildi üks olulisemaid sümboleid.
Kõige suuremat elevust tekitas ikkagi vedajate vahetus ning suhteline kaos sadamas. Ja laevades sai nädalavahetusel, reisijate kinnitusel, kogu eelmise nädala vaadata pilti, kuidas müüdi tühje riiuleid ja lette.
Nagu oleks rännanud 20 aastat tagasi. Või isegi rohkem. Sedasama rändu kinnitas möödavuhisev Harilaid. Loogiline ja lootusrikas mõte, et ehk on see nali ja Harilaid on toodud vaid selleks väinale, et näidata lähiajaloo eksponaate otse ja loomulikus keskkonnas, osutus siiski naljaks saarlaste kulul.
Aga teada värk, et laevad, nagu viski, muutuvad aastatega aina paremaks, ja nii võib juhtuda, et võib-olla kraamitakse kuskilt välja ka juba lammutatud ja maha müüdud vanade parvlaevade osad ning pannakse siis laevuke kokku. Ikka selle nimel, et saarlastel oleks hea sõita. Bon voyage jne… Autor: Ene Kallas Teisipäev, 04. oktoober 2016.Esimese teadmisega pole Saaremaal suurt midagi peale hakata, seda enam, et ERR pani kenasti ka mõned tähtsamad sündmused veebi üles.Kolmandaga on sama lugu – kui naispresident, siis naispresident. Küüniliselt – sama hästi võiks keegi võtta mõne kassi ja panna ta presidendiks – Eesti riik ju nii rikas, et üht perekonda kenasti ülal pidada.Inimesed reeglina tekitavad hulga probleeme, kass aga päris sigadusi teha ei oska. No ajab mõne asjakese maha, ajab, mis seal ikka. Ja jalanõude kuivus ongi ülehinnatud. Vähemalt on ta kena ja lööb nurru.Viie aasta pärast on tagastus. Ahjaa, otsaga nädalavahetusse ulatus ka ERM-i avamine ning läbimõtlemata atraktsiooni demonstreerimine rahvale – kui pühakuju asemel oleks olnud kas praegune või tulevane president, mõni koteeritud riigitegelane või kas või tähtsam ärimees, oleks selge kohtujuhtum.Aga mõni asi, kui jalaga saab kristliku maailmapildi üks olulisemaid sümboleid.Kõige suuremat elevust tekitas ikkagi vedajate vahetus ning suhteline kaos sadamas. Ja laevades sai nädalavahetusel, reisijate kinnitusel, kogu eelmise nädala vaadata pilti, kuidas müüdi tühje riiuleid ja lette.Nagu oleks rännanud 20 aastat tagasi. Või isegi rohkem. Sedasama rändu kinnitas möödavuhisev Harilaid. Loogiline ja lootusrikas mõte, et ehk on see nali ja Harilaid on toodud vaid selleks väinale, et näidata lähiajaloo eksponaate otse ja loomulikus keskkonnas, osutus siiski naljaks saarlaste kulul.Aga teada värk, et laevad, nagu viski, muutuvad aastatega aina paremaks, ja nii võib juhtuda, et võib-olla kraamitakse kuskilt välja ka juba lammutatud ja maha müüdud vanade parvlaevade osad ning pannakse siis laevuke kokku. Ikka selle nimel, et saarlastel oleks hea sõita. Bon voyage jne…
Veel artikleid samast teemast »


description: Tallinna Sadama tütarettevõtte TS Laevad Türgis valmiv esimene parvlaev Leiger peaks Eestisse jõudma novembri lõpuks või detsembri alguseks, laevaettevõte on juba alustanud aluse üleandmis-vastuvõtmisprotsessi. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Leiger peaks Eestisse jõudma detsembri alguseks
Kolmapäev, 19. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 19. oktoober 2016. Tallinna Sadama tütarettevõtte TS Laevad Türgis valmiv esimene parvlaev Leiger peaks Eestisse jõudma novembri lõpuks või detsembri alguseks, laevaettevõte on juba alustanud aluse üleandmis-vastuvõtmisprotsessi.
Leigeri merekatsetused näitasid, et enamik esinenud vigadest on ära lahendatud, olulised süsteemid on töökorras, mistõttu on Selfine ja TS Laevad alustanud laeva üleandmis-vastuvõtmisprotsessi, ütles Tallinna Sadama kommunikatsioonijuht Sirle Arro BNS-ile.
Arro sõnul ei ole selge, kui kaua täpselt protsess aega võtab, sest selles osaleb hulganisti kolmandaid osapooli, kes peavad olema protsessi kaasatud. Näiteks on vaja laeva lippu vahetada, veeteede amet peab aluse üle vaatama, ja muud sellised asjad, mis ei ole Tallinna Sadama poolt kontrollitud, märkis Tallinna Sadama kommunikatsioonijuht.
Kokkuvõtvalt võib Arro sõnul minna kaks-kolm nädalat, misjärel saab alus hakata Eesti poole liikuma. Kuna ülesõit võtab minimaalselt 21 päeva, siis peaks Leiger Eestisse jõudma novembri lõpus või detsembri alguses, rääkis Arro.
Alates oktoobrist opereerib Tallinna Sadama tütarfirma TS Laevad mandri ja suursaarte vahelistel laevaliinidel. Kuivõrd ettevõtte poolt tellitud uued parvlaevad ei ole veel Eestisse jõudnud kasutab riigifirma teenuse tagamiseks ajutiselt renditud vanu parvlaevu.
Uutest parvlaevadest kaks ehitatakse Poola Remontowa laevatehases ja kaks Türgi Selfine laevatehases. Türgi tehases ehitatavate laevade nimed on Leiger ja Tiiu. Neist viimase valmimise tähtaeg lepitakse tootja ja tellija vahel kokku peale Leigeri üleandmist. Leigeri merekatsetused näitasid, et enamik esinenud vigadest on ära lahendatud, olulised süsteemid on töökorras, mistõttu on Selfine ja TS Laevad alustanud laeva üleandmis-vastuvõtmisprotsessi, ütles Tallinna Sadama kommunikatsioonijuht Sirle Arro BNS-ile.Arro sõnul ei ole selge, kui kaua täpselt protsess aega võtab, sest selles osaleb hulganisti kolmandaid osapooli, kes peavad olema protsessi kaasatud. Näiteks on vaja laeva lippu vahetada, veeteede amet peab aluse üle vaatama, ja muud sellised asjad, mis ei ole Tallinna Sadama poolt kontrollitud, märkis Tallinna Sadama kommunikatsioonijuht.Kokkuvõtvalt võib Arro sõnul minna kaks-kolm nädalat, misjärel saab alus hakata Eesti poole liikuma. Kuna ülesõit võtab minimaalselt 21 päeva, siis peaks Leiger Eestisse jõudma novembri lõpus või detsembri alguses, rääkis Arro.Alates oktoobrist opereerib Tallinna Sadama tütarfirma TS Laevad mandri ja suursaarte vahelistel laevaliinidel. Kuivõrd ettevõtte poolt tellitud uued parvlaevad ei ole veel Eestisse jõudnud kasutab riigifirma teenuse tagamiseks ajutiselt renditud vanu parvlaevu.Uutest parvlaevadest kaks ehitatakse Poola Remontowa laevatehases ja kaks Türgi Selfine laevatehases. Türgi tehases ehitatavate laevade nimed on Leiger ja Tiiu. Neist viimase valmimise tähtaeg lepitakse tootja ja tellija vahel kokku peale Leigeri üleandmist.
Veel artikleid samast teemast »


description: Tänavu toimuvad Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu eestvedamisel üleriigilised raamatukogupäevad “Kohtume raamatukogus“ juba 26. korda, traditsiooniliselt ikka 20–30. oktoobrini. Käesolevad raamatukogupäevad avati 20. oktoobril Eesti Rahva Muuseumi uues hoones. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
Üleriigilised raamatukogupäevad “Kohtume raamatukogus!”
Reede, 28. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Tänavu toimuvad Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu eestvedamisel üleriigilised raamatukogupäevad “Kohtume raamatukogus“ juba 26. korda, traditsiooniliselt ikka 20–30. oktoobrini. Käesolevad raamatukogupäevad avati 20. oktoobril Eesti Rahva Muuseumi uues hoones.
“Raamatukogupäevade eesmärk on avada raamatukogude uksed tavapärasest veelgi enam ning näidata nüüdisaegse raamatukogu rikkusi ja mitmekülgseid võimalusi, “ütles Saare maakonna keskraamatukogu pearaamatukoguhoidja Maire Rauk. Ta lisas, et see on ka võimalus kutsuda praegusi ja tulevasi lugejaid sisse astuma raamatukogudesse, et laenata mõni huvipakkuv raamat, osaleda õpitubades ja koolitustel või kohtuda põnevate inimestega.
Küsimusele, kas üleriigilistel raamatukogupäevadel külastatakse raamatukogusid rohkem kui tavaliselt, vastas Maire Rauk, et päris täpselt on seda raske öelda, kuna sellekohast statistikat ei ole nende raamatukogus tehtud. “Aga kuna praegu on koolivaheaeg ning toimuvad mitmed ettevõtmised ja meisterdamistunnid lastele, siis tundub, et külastajaid liigub küll majas rohkem,“ tähendas ta.
Saare maakonnas Keskraamatukogus on 1.01.2016 –25.10.2016 seisuga registreeritud lugejaid 5413, kellest 18 % on lapsed. Raamatukogustatistikas loetakse lasteks kuni 16-aastased (kaasa arvatud) lugejad.
Maire Rauga sõnutsi on kõige aktiivsemad raamatute kojulaenutajad vanuses 45 aastat ning kõige enam loetakse ilukirjandust, kuid populaarsed on ka psühholoogia-, ajaloo-, geograafia-, kunsti- ja käsitööalased raamatud.
Tore punkt koolivaheajale
Saare maakonna Keskraamatukogu lasteosakonna juhataja Liilia Kõivu sõnul külastavad lasteosakonda esinejad väljastpoolt Kuressaaret umbes neli korda aastas. Viimati kohtuti 18. oktoobril uudisteankru ja kirjaniku Kadri Hinrikusega.
Sel laupäeval on kõik oodatud kohtumisele kirjaniku Epp Petronega. Valiku, kes kutsutakse esinema, teeb Liilia ise. Kas siis populaarsuse või uudsuse põhjal või kui just keegi on nõus ise tulema, sest tegemist on ju ikka meretaguse asjaga. “Epp tuleb koos lastega ning tal on palju ja kõigest rääkida,“ märkis Liilia, viidates, et on koolivaheaja lõpp ning selline kohtumine oleks tore punkt vaheajale.
Kohtumine lasteosakonna II korruse lugemissaalis, kuhu kõik huvilised on oodatud, algab laupäeval, 29. oktoobril kell 11.
Mitmed üritused maal
Lisaks erinevatele üritustele linnas toimuvad mitmesugused põnevad kohtumised ka maaraamatukogudes.
Taritu raamatukogus oli teisipäeval üritus, mis kandis nime “Meri meid ühendab”. Räägiti Saaremaa paadipõgenikest 1944. aastal. Väljas oli teemakohane raamatunäitus. Ajalooõpetaja ja Salava seltsi eestvedaja Urve Vakker rääkis põgenemisest ning Gotlandi saare fotograaf Gunnar Fardelin sellest, kuidas Rootsi pool põgenikke vastu võttis. Memme-taadi lauluklubi eestvedamisel lauldi lõpetuseks mereteemalisi laule. Laimjala raamatukogus toimus neljapäeval õpilastele mereteemaline infootsinguvõistlus “Leia õige vastus“. Leisi raamatukogus lauldi kolmapäeval mereteemalisi laule koos pillimees Vello Medriga, Metskülas oli neljapäeval külas turismikorraldaja ja Saaremaa Merekultuuri Seltsi liige Lii Muru ning Orissaares toimus mereteemaline meisterdamishommik lastele.
Täna kell 13 tutvustab Torgu raamatukogus Salme vallas elav Saaremaa menukirjanik Adena Sepp lugejatele oma uut raamatut “Jahikire varjud“. Autor: Ivika Laanet Reede, 28. oktoober 2016.“Raamatukogupäevade eesmärk on avada raamatukogude uksed tavapärasest veelgi enam ning näidata nüüdisaegse raamatukogu rikkusi ja mitmekülgseid võimalusi, “ütles Saare maakonna keskraamatukogu pearaamatukoguhoidja Maire Rauk. Ta lisas, et see on ka võimalus kutsuda praegusi ja tulevasi lugejaid sisse astuma raamatukogudesse, et laenata mõni huvipakkuv raamat, osaleda õpitubades ja koolitustel või kohtuda põnevate inimestega.Küsimusele, kas üleriigilistel raamatukogupäevadel külastatakse raamatukogusid rohkem kui tavaliselt, vastas Maire Rauk, et päris täpselt on seda raske öelda, kuna sellekohast statistikat ei ole nende raamatukogus tehtud. “Aga kuna praegu on koolivaheaeg ning toimuvad mitmed ettevõtmised ja meisterdamistunnid lastele, siis tundub, et külastajaid liigub küll majas rohkem,“ tähendas ta.Saare maakonnas Keskraamatukogus on 1.01.2016 –25.10.2016 seisuga registreeritud lugejaid 5413, kellest 18 % on lapsed. Raamatukogustatistikas loetakse lasteks kuni 16-aastased (kaasa arvatud) lugejad.Maire Rauga sõnutsi on kõige aktiivsemad raamatute kojulaenutajad vanuses 45 aastat ning kõige enam loetakse ilukirjandust, kuid populaarsed on ka psühholoogia-, ajaloo-, geograafia-, kunsti- ja käsitööalased raamatud.Saare maakonna Keskraamatukogu lasteosakonna juhataja Liilia Kõivu sõnul külastavad lasteosakonda esinejad väljastpoolt Kuressaaret umbes neli korda aastas. Viimati kohtuti 18. oktoobril uudisteankru ja kirjaniku Kadri Hinrikusega.Sel laupäeval on kõik oodatud kohtumisele kirjaniku Epp Petronega. Valiku, kes kutsutakse esinema, teeb Liilia ise. Kas siis populaarsuse või uudsuse põhjal või kui just keegi on nõus ise tulema, sest tegemist on ju ikka meretaguse asjaga. “Epp tuleb koos lastega ning tal on palju ja kõigest rääkida,“ märkis Liilia, viidates, et on koolivaheaja lõpp ning selline kohtumine oleks tore punkt vaheajale.Kohtumine lasteosakonna II korruse lugemissaalis, kuhu kõik huvilised on oodatud, algab laupäeval, 29. oktoobril kell 11.Lisaks erinevatele üritustele linnas toimuvad mitmesugused põnevad kohtumised ka maaraamatukogudes.Taritu raamatukogus oli teisipäeval üritus, mis kandis nime “Meri meid ühendab”. Räägiti Saaremaa paadipõgenikest 1944. aastal. Väljas oli teemakohane raamatunäitus. Ajalooõpetaja ja Salava seltsi eestvedaja Urve Vakker rääkis põgenemisest ning Gotlandi saare fotograaf Gunnar Fardelin sellest, kuidas Rootsi pool põgenikke vastu võttis. Memme-taadi lauluklubi eestvedamisel lauldi lõpetuseks mereteemalisi laule. Laimjala raamatukogus toimus neljapäeval õpilastele mereteemaline infootsinguvõistlus “Leia õige vastus“. Leisi raamatukogus lauldi kolmapäeval mereteemalisi laule koos pillimees Vello Medriga, Metskülas oli neljapäeval külas turismikorraldaja ja Saaremaa Merekultuuri Seltsi liige Lii Muru ning Orissaares toimus mereteemaline meisterdamishommik lastele.Täna kell 13 tutvustab Torgu raamatukogus Salme vallas elav Saaremaa menukirjanik Adena Sepp lugejatele oma uut raamatut “Jahikire varjud“.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa Kunstistuudios on alates eelmise nädala lõpust ülal üpris provokatiivne näitus, millest on vähemalt siin lehes ilmunud eellugu ja uudislugu. Annika Haasi “Appi, kiilakas naine!”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Õigus olla ise, õigus olla vaba

maintext:
Kultuur
Õigus olla ise, õigus olla vaba
Teisipäev, 18. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Teisipäev, 18. oktoober 2016. FOTO: Meriliis Metsamäe Saaremaa Kunstistuudios on alates eelmise nädala lõpust ülal üpris provokatiivne näitus, millest on vähemalt siin lehes ilmunud eellugu ja uudislugu. Annika Haasi “Appi, kiilakas naine!”.
Miks siis veel kirjutada? Aga sellepärast, et omal moel kõnetab see näitus kõiki – nii kunstihuvilisi kui inimesi tänavalt. Kuigi natuke liiga optimistlik on arvata, et inimene, kes ajab linnas asju, mis tahes asju, põikab korraks ka galeriisse, et saada kunstiline elamus.
Siiski, selle näituse puhul on kindel, et külmaks ei jäta see ühtegi vaatajat. Need naised, need kiilakad naised, kes kas on valinud kiilaspäisuse või on sunnitud end kiilaks ajama, on avanud maailmale oma hinge. Oma olemuse. Ja fotograaf on kinni püüdnud selle, mis on tähtis – iga naise puhul on see erinev.
Väline atribuutika
Need naised ei ehi ennast kõige loomulikuma ehtega, mis loodus on inimestele kinkinud – juustega. Juuksed, see, mida nendega ette võetud või siis mitte, kuidas neid on sätitud või lastud niisama olla, kuidas lõigatud või lastud kasvada omapäi, see kõik on üks osa sellest, mida peetakse inimese pärisosaks.
See on üks ta välistest atribuutidest – miks muidu pasundavad reklaamid sellest, kuidas ja mida nendega ette võtta. Tahad tihedamaks, kasuta seda šampooni, tahad sirgendada, kasuta seda aparaati, tahad lokke, tee nii… Värvimise teema on teine – seda kasutavad inimesed, kes tahavad kas oma juustega midagi öelda – hahhaa, ma ei olegi nii blond kui arvad, ma ei olegi nii tark (tegelikult olen, mis siis), ma ei ole üldse tavaline.
Pika jutu lõpuks – juuksed on ühiskondlikult kokkulepitud austusväärne ehe, mida on ära kasutatud aegade algusest. Sellest ajast peale, mil juuste konditsioon määras, kui elujõuline sa oled.
Kui inimene, naine, mees… otsustab loobuda juustest, siis sel on oma põhjus. See ei pea olema alati provokatsioon, pigem on see soov muutuda. Tihti soov näidata maailmale oma tõelist mina. Need naised, kes nii on otsustanud, on tohutult julged. Ei, mitte sellepärast, et nad loobuvad ehtest. Vaid sellepärast, et nad oskavad, suudavad, tahavad seisa selles maailmas alasti. Maailmas, millest igaüks teab, et see ei ole suhkruvatist paradiis. Niimoodi nagu nad on.
Ühtpidi muidugi, see on väljakutse esitamine, teiselt poolt – kui inimesed loobuvad vabatahtlikult oma õigusest olla iseseisvad, vabad või veel äärmuslikumaks – õigus olla täpselt nii paks või kõhn või ilus või inetu kui tahan, siis mis see teistmoodi on? Siiski, ainult need, kes selgelt tunnetavad suurt osa ühiskondlikest piiranguist kui mõttetut normitäitmist, ahistamist, nemad võibolla oskavad minna üle piiride. Astuda välja. Sest mängida saab ka seal, kus pole kaste.
Kildudest ehitatud
Julgus ja tahe olla nii ise on aga äärmuslik. Nii mõneski mõttes. Enamasti tekitab see kõrvaltvaatajais kas tugeva negatiivse või tugeva positiivse reaktsiooni. Aga mõnikord ei ole valikuid. Ja see valikute puudumine, julgus, tugevus, iseolemine, vaprus, see kõik on ühel pildil koos. See on naises, kes tänaseks on raja teisel pool.
Väikeste piltide suureks saamine on nagu kildudest ehitatud inimene. Ühed neist hapramad, teised tugevamad, kolmandad hoopis muust maailmast. See on ühtlasi ka näituse kõige võimsam teos.
Annika Haasi näitus jääb Saaremaa Kunstistuudios avatuks 3. novembrini. Saaremaa Kunstistuudio galerii on avatud tööpäevadel kell 12–18 ja laupäeval kell 12–15. Miks siis veel kirjutada? Aga sellepärast, et omal moel kõnetab see näitus kõiki – nii kunstihuvilisi kui inimesi tänavalt. Kuigi natuke liiga optimistlik on arvata, et inimene, kes ajab linnas asju, mis tahes asju, põikab korraks ka galeriisse, et saada kunstiline elamus.Siiski, selle näituse puhul on kindel, et külmaks ei jäta see ühtegi vaatajat. Need naised, need kiilakad naised, kes kas on valinud kiilaspäisuse või on sunnitud end kiilaks ajama, on avanud maailmale oma hinge. Oma olemuse. Ja fotograaf on kinni püüdnud selle, mis on tähtis – iga naise puhul on see erinev.Need naised ei ehi ennast kõige loomulikuma ehtega, mis loodus on inimestele kinkinud – juustega. Juuksed, see, mida nendega ette võetud või siis mitte, kuidas neid on sätitud või lastud niisama olla, kuidas lõigatud või lastud kasvada omapäi, see kõik on üks osa sellest, mida peetakse inimese pärisosaks.See on üks ta välistest atribuutidest – miks muidu pasundavad reklaamid sellest, kuidas ja mida nendega ette võtta. Tahad tihedamaks, kasuta seda šampooni, tahad sirgendada, kasuta seda aparaati, tahad lokke, tee nii… Värvimise teema on teine – seda kasutavad inimesed, kes tahavad kas oma juustega midagi öelda – hahhaa, ma ei olegi nii blond kui arvad, ma ei olegi nii tark (tegelikult olen, mis siis), ma ei ole üldse tavaline.Pika jutu lõpuks – juuksed on ühiskondlikult kokkulepitud austusväärne ehe, mida on ära kasutatud aegade algusest. Sellest ajast peale, mil juuste konditsioon määras, kui elujõuline sa oled.Kui inimene, naine, mees… otsustab loobuda juustest, siis sel on oma põhjus. See ei pea olema alati provokatsioon, pigem on see soov muutuda. Tihti soov näidata maailmale oma tõelist mina. Need naised, kes nii on otsustanud, on tohutult julged. Ei, mitte sellepärast, et nad loobuvad ehtest. Vaid sellepärast, et nad oskavad, suudavad, tahavad seisa selles maailmas alasti. Maailmas, millest igaüks teab, et see ei ole suhkruvatist paradiis. Niimoodi nagu nad on.Ühtpidi muidugi, see on väljakutse esitamine, teiselt poolt – kui inimesed loobuvad vabatahtlikult oma õigusest olla iseseisvad, vabad või veel äärmuslikumaks – õigus olla täpselt nii paks või kõhn või ilus või inetu kui tahan, siis mis see teistmoodi on? Siiski, ainult need, kes selgelt tunnetavad suurt osa ühiskondlikest piiranguist kui mõttetut normitäitmist, ahistamist, nemad võibolla oskavad minna üle piiride. Astuda välja. Sest mängida saab ka seal, kus pole kaste.Julgus ja tahe olla nii ise on aga äärmuslik. Nii mõneski mõttes. Enamasti tekitab see kõrvaltvaatajais kas tugeva negatiivse või tugeva positiivse reaktsiooni. Aga mõnikord ei ole valikuid. Ja see valikute puudumine, julgus, tugevus, iseolemine, vaprus, see kõik on ühel pildil koos. See on naises, kes tänaseks on raja teisel pool.Väikeste piltide suureks saamine on nagu kildudest ehitatud inimene. Ühed neist hapramad, teised tugevamad, kolmandad hoopis muust maailmast. See on ühtlasi ka näituse kõige võimsam teos.Annika Haasi näitus jääb Saaremaa Kunstistuudios avatuks 3. novembrini. Saaremaa Kunstistuudio galerii on avatud tööpäevadel kell 12–18 ja laupäeval kell 12–15.
Veel artikleid samast teemast »


description: Keith Puparti koduklubi Cuprum Lubin saavutas Poola Plusligas taas vajalikud punktid, kui kolmegeimilises kohtumises mängiti üle turniiritabeli lõppu kuuluv Szczecini Espadon. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Puparti koduklubi on Poolas heas hoos

maintext:
Sport
Puparti koduklubi on Poolas heas hoos
Esmaspäev, 31. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: ERR Esmaspäev, 31. oktoober 2016. Keith Puparti koduklubi Cuprum Lubin saavutas Poola Plusligas taas vajalikud punktid, kui kolmegeimilises kohtumises mängiti üle turniiritabeli lõppu kuuluv Szczecini Espadon.
Lõpuvile ajal särasid tablool Cuprumi 3:0 (14, 23, 13) võidunumbrid. Tasub märkida, et Espadoni näol ei ole siiski tegemist Poola kõrgliiga peksupoistega, sest tänavu on koduväljakul 3:0 tulemusega võidetud legendaarset Belchatowi Skrad.
Rünnakul 16-st tõstest täpselt pooled punktiks realiseerinud Keith Pupart (pildil) lisas võõrustajate edusse ka kolm blokipunkti. Kümne punktiga plussi jäänud Puparti pallingu vastuvõtt oli võistkonna parim – 60.
Viiest mängust neli võitnud ja 12 punkti kogunud Cuprum tõusis turniiritabelis teiseks, jäädes ühe mängu enam pidanud Kert Toobali kunagisest koduklubist Olsztyni Indykpolist maha ühe punktiga. Lubin peab järgmise mängu kolmapäeval, kohtudes võõrsil kaheksa punktiga üheksandal kohal paikneva Kielce Effectoriga. Lõpuvile ajal särasid tablool Cuprumi 3:0 (14, 23, 13) võidunumbrid. Tasub märkida, et Espadoni näol ei ole siiski tegemist Poola kõrgliiga peksupoistega, sest tänavu on koduväljakul 3:0 tulemusega võidetud legendaarset Belchatowi Skrad.Rünnakul 16-st tõstest täpselt pooled punktiks realiseerinud Keith Pupart (pildil) lisas võõrustajate edusse ka kolm blokipunkti. Kümne punktiga plussi jäänud Puparti pallingu vastuvõtt oli võistkonna parim – 60.Viiest mängust neli võitnud ja 12 punkti kogunud Cuprum tõusis turniiritabelis teiseks, jäädes ühe mängu enam pidanud Kert Toobali kunagisest koduklubist Olsztyni Indykpolist maha ühe punktiga. Lubin peab järgmise mängu kolmapäeval, kohtudes võõrsil kaheksa punktiga üheksandal kohal paikneva Kielce Effectoriga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Pühapäeva õhtupoolikul tegi Eesti võrkpallikoondis Tallinnas Tondiraba jäähallis ajalugu, kui EM otsustavas valikmängus seljatati 5500 pealtvaataja ees poolteise tunniga Läti koondis tulemusega 3:0 (20, 19, 16) ja edeneti EM finaalturniirile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pupart purustas koondisega Läti

maintext:
Sport
Pupart purustas koondisega Läti
Teisipäev, 11. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Teisipäev, 11. oktoober 2016. Keith Pupart (nr 3) hiilgas üleeilses mängus nii rünnakul kui blokis. Pildile on jäänud veel Oliver Venno (vasakul) ja lätlased Deniss Petrovs (nr 11) ja Toms Svans (nr 4). FOTO: Hendrik Osula / Delfi Sport Pühapäeva õhtupoolikul tegi Eesti võrkpallikoondis Tallinnas Tondiraba jäähallis ajalugu, kui EM otsustavas valikmängus seljatati 5500 pealtvaataja ees poolteise tunniga Läti koondis tulemusega 3:0 (20, 19, 16) ja edeneti EM finaalturniirile.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimehe Toivo Asti ja tema abikaasa Anne Asti asemel töötab alates eilsest ettevõtte ainsa juhatuse liikmena tänavu mais konkursi korras finantsjuhi ametisse valitud Alar Tõru. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pereheitmine spaahotellides

maintext:
Uudised
Pereheitmine spaahotellides
Laupäev, 22. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Laupäev, 22. oktoober 2016. Saaremaa spaahotellide Meri ja Rüütli juhid on viimastel aastatel tihti vahetunud. FOTO: Valmar Voolaid AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimehe Toivo Asti ja tema abikaasa Anne Asti asemel töötab alates eilsest ettevõtte ainsa juhatuse liikmena tänavu mais konkursi korras finantsjuhi ametisse valitud Alar Tõru.
“Anne Ast töötab spaa juhina kuni 4. novembrini,” kinnitas AS-i Kuressaare Sanatoorium nõukogu esimees Laura Sohvie Liblik. Miks Toivo Ast juba lahkus ja Anne Ast on lahkumas? “Nad on otsustanud teiste väljakutsete kasuks,” jäi Liblik napisõnaliseks.
Koos Toivo Astiga juhatusse kuulunud spaajuht Anne Ast, kes enne Saaremaale elama naasmist töötas vahepeal ka Laulasmaa spaa juhina, ütles Meie Maale, et tema tööülesanded Kuressaare Sanatooriumis said tehtud ehk uus spaa kontseptsioon on käivitatud.
“Meil olid sellised kokkulepped. Lähen teisele töökohale,” lausus Anne Ast. Oma tulevasest töökohast ei olnud ta nõus ajalehele rääkima.
Koondatakse 7 töötajat
Meie Maale teadaolevalt plaanitakse Kuressaare Sanatooriumis koondada seitse ravipoole töötajat, kellele on juba koondamisteated kätte antud. Raviosakonna likvideerimise väite lükkas Laura Liblik ümber. “Ravipoole likvideerimine ei vasta tõele. Kuressaare Sanatooriumis on plaanis mitmed muudatused, detaile ja kuupäevi me meelsasti ei avaldaks, see on ettevõttesisene info,” sõnas Liblik.
Kas Meri ja Rüütli jäävad edaspidi tegutsema ainult hotellidena koos veekeskusega? “Jätkame sama suunda ega loobu tervise- ja heaoluteenuste pakkumisest. Soovime oma praegustele ja tulevastele klientidele järjest enam väärtust luua,” lubas Liblik.
Meie Maa kirjutas Astide naasmisest spaaärisse tänavu aprillis, mil selgus, et aastaid tagasi AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimehena töötanud Toivo Ast naaseb mai algul samasse firmasse tööle.
Asti sõnul tehti talle omanike poolt pakkumine ja nimetati juba märtsis Kuressaare Sanatooriumi juhatuse liikmeks. Temaga alustas läbirääkimisi käesoleva aasta alguses meie seast lahkunud Ago Liblik, kes oli ettevõtte üks omanikke.
Enne Toivo ja Anne Asti naasmist spaaärisse kuulus ettevõtte juhatusse tänavu kevadel Lääne-Saare abivallavanema ametisse saanud Villi Pihl, kes pidas sanatooriumis müügi- ja turundusjuhi ametit.
Struktuur muutub
“Ma ei tule Villi Pihli asemele. Tema koha peale ei ole praegu kedagi. Struktuur kindlasti muutub. Muutused on selleks, et edasi minna. Konkreetsemalt saan rääkida siis, kui ise ametis olen,” ütles Ast juba tuttavale ametikohale naastes Meie Maale.
Toivo Ast oli AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimees aastail 2004–2008. Ta lahkus ametikohalt osapoolte kokkuleppel ning tõi 2008. aastal põhjuseks organisatsiooni struktuurimuutused. Pärast seda asus Ast tööle Harjumaal Laagri alevikus tegutseva AS-i Grader Service kommertsdirektorina.
Praegu kuuluvad AS-i Kuressaare Sanatoorium aktsiad Ago Libliku lastele – Laura Sohvie ja Oskar Liblikule, kes omandasid osa aktsiatest ka onu Tullio Liblikult. “Anne Ast töötab spaa juhina kuni 4. novembrini,” kinnitas AS-i Kuressaare Sanatoorium nõukogu esimees Laura Sohvie Liblik. Miks Toivo Ast juba lahkus ja Anne Ast on lahkumas? “Nad on otsustanud teiste väljakutsete kasuks,” jäi Liblik napisõnaliseks.Koos Toivo Astiga juhatusse kuulunud spaajuht Anne Ast, kes enne Saaremaale elama naasmist töötas vahepeal ka Laulasmaa spaa juhina, ütles Meie Maale, et tema tööülesanded Kuressaare Sanatooriumis said tehtud ehk uus spaa kontseptsioon on käivitatud.“Meil olid sellised kokkulepped. Lähen teisele töökohale,” lausus Anne Ast. Oma tulevasest töökohast ei olnud ta nõus ajalehele rääkima.Meie Maale teadaolevalt plaanitakse Kuressaare Sanatooriumis koondada seitse ravipoole töötajat, kellele on juba koondamisteated kätte antud. Raviosakonna likvideerimise väite lükkas Laura Liblik ümber. “Ravipoole likvideerimine ei vasta tõele. Kuressaare Sanatooriumis on plaanis mitmed muudatused, detaile ja kuupäevi me meelsasti ei avaldaks, see on ettevõttesisene info,” sõnas Liblik.Kas Meri ja Rüütli jäävad edaspidi tegutsema ainult hotellidena koos veekeskusega? “Jätkame sama suunda ega loobu tervise- ja heaoluteenuste pakkumisest. Soovime oma praegustele ja tulevastele klientidele järjest enam väärtust luua,” lubas Liblik.Meie Maa kirjutas Astide naasmisest spaaärisse tänavu aprillis, mil selgus, et aastaid tagasi AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimehena töötanud Toivo Ast naaseb mai algul samasse firmasse tööle.Asti sõnul tehti talle omanike poolt pakkumine ja nimetati juba märtsis Kuressaare Sanatooriumi juhatuse liikmeks. Temaga alustas läbirääkimisi käesoleva aasta alguses meie seast lahkunud Ago Liblik, kes oli ettevõtte üks omanikke.Enne Toivo ja Anne Asti naasmist spaaärisse kuulus ettevõtte juhatusse tänavu kevadel Lääne-Saare abivallavanema ametisse saanud Villi Pihl, kes pidas sanatooriumis müügi- ja turundusjuhi ametit.“Ma ei tule Villi Pihli asemele. Tema koha peale ei ole praegu kedagi. Struktuur kindlasti muutub. Muutused on selleks, et edasi minna. Konkreetsemalt saan rääkida siis, kui ise ametis olen,” ütles Ast juba tuttavale ametikohale naastes Meie Maale.Toivo Ast oli AS-i Kuressaare Sanatoorium juhatuse esimees aastail 2004–2008. Ta lahkus ametikohalt osapoolte kokkuleppel ning tõi 2008. aastal põhjuseks organisatsiooni struktuurimuutused. Pärast seda asus Ast tööle Harjumaal Laagri alevikus tegutseva AS-i Grader Service kommertsdirektorina.Praegu kuuluvad AS-i Kuressaare Sanatoorium aktsiad Ago Libliku lastele – Laura Sohvie ja Oskar Liblikule, kes omandasid osa aktsiatest ka onu Tullio Liblikult.
Veel artikleid samast teemast »


description: Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühing (VENÜ) koostöös Vanavanemate Fondiga tunnustab tänavu üheteistkümnendat aastat järjest Eestimaa vanavanemaid, omistades neile Imelise Vanaema ja Imelise Vanaisa nimetuse. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Laesid maakonnas kõige tublimad vanavanemad
Teisipäev, 25. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Teisipäev, 25. oktoober 2016. Vanurite Eneseabi- ja Nõustamisühing (VENÜ) koostöös Vanavanemate Fondiga tunnustab tänavu üheteistkümnendat aastat järjest Eestimaa vanavanemaid, omistades neile Imelise Vanaema ja Imelise Vanaisa nimetuse.
Ühingu soovil peaksid nendeks olema meie hulgas eriti silma paistvad vanavanemad, sealhulgas need vanaemad ja vanaisad, kes kasvatavad orbudeks jäänud lapselapsi.
Veerandsada aastat vastutust
“Meie maakonnas on palju toredaid vanavanemaid. Lähtudes aga VENÜ soovist, tegi Kuressaare linn ettepaneku esitada sel aastal kandidaatideks just perekond Laesi,” ütles Saare maavalitsuse haridus- ja sotsiaalosakonna juhataja asetäitja Anneli Tõru.
Ellen ja Elmar Laes kasvatavad alates 1992. aastast oma varalahkunud tütre intellektipuudega poega ja on sellega väga hästi toime tulnud. Kokku on neil seitse lapselast.
Pidulik üritus toimub neljapäeval, 3. novembril kell 12 VENÜ päevakeskuses Tallinnas Kadriorus J. Poska 15.
Koosviibimisel antakse kümnele väljavalitule vanavanemate elutöö väärtustamise ja säilitamise, esiletõstmise ja edasikestmise märgiks üle Imelise Vanaema ja Imelise Vanaisa aunimetus koos vastava tunnistuse ja üllatusega.
Koos tänavuste väljavalitutega on seni sellise erilise au osaliseks saanud 112 inimest. Ühingu soovil peaksid nendeks olema meie hulgas eriti silma paistvad vanavanemad, sealhulgas need vanaemad ja vanaisad, kes kasvatavad orbudeks jäänud lapselapsi.“Meie maakonnas on palju toredaid vanavanemaid. Lähtudes aga VENÜ soovist, tegi Kuressaare linn ettepaneku esitada sel aastal kandidaatideks just perekond Laesi,” ütles Saare maavalitsuse haridus- ja sotsiaalosakonna juhataja asetäitja Anneli Tõru.Ellen ja Elmar Laes kasvatavad alates 1992. aastast oma varalahkunud tütre intellektipuudega poega ja on sellega väga hästi toime tulnud. Kokku on neil seitse lapselast.Pidulik üritus toimub neljapäeval, 3. novembril kell 12 VENÜ päevakeskuses Tallinnas Kadriorus J. Poska 15.Koosviibimisel antakse kümnele väljavalitule vanavanemate elutöö väärtustamise ja säilitamise, esiletõstmise ja edasikestmise märgiks üle Imelise Vanaema ja Imelise Vanaisa aunimetus koos vastava tunnistuse ja üllatusega.Koos tänavuste väljavalitutega on seni sellise erilise au osaliseks saanud 112 inimest.
Veel artikleid samast teemast »


description: Nädalavahetus möödus suuremate vahejuhtumiteta. Kokku teenindas politsei 12 väljakutset. Alustati üheksa süüteomenetlust – kõik väärteoasjad. Arestikambrisse ei olnud vaja kedagi toimetada. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Politsei lahendas peretüli ja tegeles suure müra tekitajatega
Laupäev, 22. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 22. oktoober 2016. Nädalavahetus möödus suuremate vahejuhtumiteta. Kokku teenindas politsei 12 väljakutset. Alustati üheksa süüteomenetlust – kõik väärteoasjad. Arestikambrisse ei olnud vaja kedagi toimetada.
Reede öösel vastu laupäeva sai politsei korduvalt väljakutseid ühte Kuressaare linna korterisse, mille naabrid olid häiritud korterist väljapoole kostuvate häälte tõttu. Kuna korteri ust ei avatud, siis tuli politseil olukorrale lahenduse leidmiseks võtta telefoni teel ühendust korteri omanikuga. Teiste inimeste öörahu häirimisse ei suhtu politsei kindlasti kergekäeliselt ja ukse mitteavamine ei tähenda, et rahurikkuja on sellega olukorrast pääsenud. Täpsemate asjaolude väljaselgitamisel ja häiritud isikute ülekuulamisel on võimalik asja lahendada ka tagantjärgi.
Lahendada tuli ka üht peretüli Kuressaare linnas, kus endised elukaaslased omavahel sõnelesid. Füüsilist vägivalda siiski ei olnud ja tülitsenud meespool lahkus korterist peale politsei sekkumist.
Laupäeva päeval vajati politsei abi Kuressaare kaupluses Maxima, kus joobes mees soovis osta alkoholi, kuid müüja keeldus seda müümast. Kuna selliseks käitumiseks müüja poolt on seaduslik alus, siis lahkus mees rahumeelselt peale politseipoolsete selgituste saamist.
Laupäeval teostas politsei üle Eesti riiklikku reidi “kõik puhuvad“. Saare maakonnas kontrolliti kokku 189 juhi tervislikku seisundit, kellest ühel tuvastati ka alkoholijoove ning alustati väärteomenetlust.
Saabumas on külmem periood, mis tähendab, et eriti hommikuti tuleks nüüd liikluses olla pikivahe hoidmisel ja manöövrite tegemisel varasemast ettevaatlikum, kuna ööga võib teele olla tekkinud musta jääd. Kes kaalub talverehvide allapanekut, siis see on lubatud alates 15. oktoober. Reede öösel vastu laupäeva sai politsei korduvalt väljakutseid ühte Kuressaare linna korterisse, mille naabrid olid häiritud korterist väljapoole kostuvate häälte tõttu. Kuna korteri ust ei avatud, siis tuli politseil olukorrale lahenduse leidmiseks võtta telefoni teel ühendust korteri omanikuga. Teiste inimeste öörahu häirimisse ei suhtu politsei kindlasti kergekäeliselt ja ukse mitteavamine ei tähenda, et rahurikkuja on sellega olukorrast pääsenud. Täpsemate asjaolude väljaselgitamisel ja häiritud isikute ülekuulamisel on võimalik asja lahendada ka tagantjärgi.Lahendada tuli ka üht peretüli Kuressaare linnas, kus endised elukaaslased omavahel sõnelesid. Füüsilist vägivalda siiski ei olnud ja tülitsenud meespool lahkus korterist peale politsei sekkumist.Laupäeva päeval vajati politsei abi Kuressaare kaupluses Maxima, kus joobes mees soovis osta alkoholi, kuid müüja keeldus seda müümast. Kuna selliseks käitumiseks müüja poolt on seaduslik alus, siis lahkus mees rahumeelselt peale politseipoolsete selgituste saamist.Laupäeval teostas politsei üle Eesti riiklikku reidi “kõik puhuvad“. Saare maakonnas kontrolliti kokku 189 juhi tervislikku seisundit, kellest ühel tuvastati ka alkoholijoove ning alustati väärteomenetlust.Saabumas on külmem periood, mis tähendab, et eriti hommikuti tuleks nüüd liikluses olla pikivahe hoidmisel ja manöövrite tegemisel varasemast ettevaatlikum, kuna ööga võib teele olla tekkinud musta jääd. Kes kaalub talverehvide allapanekut, siis see on lubatud alates 15. oktoober.
Veel artikleid samast teemast »


description: Araabia poolsaarel Pärsia lahe rannikul asuvas Kataris algasid jalgratta maanteesõidu maailmameistrivõistlused. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Räim sai MM-il meeskonnaga 12. koha

maintext:
Sport
Räim sai MM-il meeskonnaga 12. koha
Teisipäev, 11. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Araabia poolsaarel Pärsia lahe rannikul asuvas Kataris algasid jalgratta maanteesõidu maailmameistrivõistlused.
Esmalt oli kavas 40 km meeskonnasõit, kus ratta lükkas joonele ka Cycling Academy Teami ridades pedaaliv Mihkel Räim. 17 meeskonna seas õnnestus Räime meeskonnal saavutada 12. koht. Kuldmedali pälvinud Etixx-Quick Step meeskonnale jäädi alla 4.24-ga.
“Võib väga rahule jääda, poisid olid tublid ning oma panusega olen ka rahul. 15 sekundit jäi lahutama TOP 10 kohast ja 40 sekundi kaugusele jäi viimane World Touri tiim. See oli sellel hooajal viimast korda, kui esindasin oma tiimi. Uuesti olen joonel juba pühapäeval, kui kaitsen grupisõidus rahvuskoondise värve,” saame lugeda Mihkel Räim Official Facebooki postitusest.
Kuldsesse kuuikusse kuulusid Bob Jungels, Marcel Kittel, Yves Lampaert, Tony Martin, Niki Terpstra ja Julien Vermote. Võiduajaks märgiti 42.32,39 ja keskmine kiirus oli 56,426 km/h, vahendab Delfi Sport. Autor: MM Teisipäev, 11. oktoober 2016.Esmalt oli kavas 40 km meeskonnasõit, kus ratta lükkas joonele ka Cycling Academy Teami ridades pedaaliv Mihkel Räim. 17 meeskonna seas õnnestus Räime meeskonnal saavutada 12. koht. Kuldmedali pälvinud Etixx-Quick Step meeskonnale jäädi alla 4.24-ga.“Võib väga rahule jääda, poisid olid tublid ning oma panusega olen ka rahul. 15 sekundit jäi lahutama TOP 10 kohast ja 40 sekundi kaugusele jäi viimane World Touri tiim. See oli sellel hooajal viimast korda, kui esindasin oma tiimi. Uuesti olen joonel juba pühapäeval, kui kaitsen grupisõidus rahvuskoondise värve,” saame lugeda Mihkel Räim Official Facebooki postitusest.Kuldsesse kuuikusse kuulusid Bob Jungels, Marcel Kittel, Yves Lampaert, Tony Martin, Niki Terpstra ja Julien Vermote. Võiduajaks märgiti 42.32,39 ja keskmine kiirus oli 56,426 km/h, vahendab Delfi Sport.
Veel artikleid samast teemast »


description: Selleaastase Saaremaa ralliga läks pisut kehvasti. Pisut on vist isegi liiga leebelt öeldud, sest arvutuste kohaselt tuli rallit vaatama 40% vähem inimesi kui mullu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kes on süüdi?

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Kes on süüdi?
Neljapäev, 13. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Selleaastase Saaremaa ralliga läks pisut kehvasti. Pisut on vist isegi liiga leebelt öeldud, sest arvutuste kohaselt tuli rallit vaatama 40% vähem inimesi kui mullu.
See on väga suur hulk inimesi. Kuid see pole lihtsalt niisama üks hulk, vaid see on suur hulk saamata jäänud tulu nii majutus- kui toitlustusasutustele ja poodidele. On ju Saaremaa ralli olnud ikka see viimane punkt turismihooajale ja võimalus veel tulu teenida.
Nüüd olid need võimalused läbi lõigatud. Ühelt poolt tulemata jäänud uued praamid, teisalt, nagu kiuste, väga halb ilm ja kolmandaks hirmutavad jutud. Kui ikka iga meediakanal edastas teateid, et olukord on hull ja vältige tippaegu ja varuge aega, siis lõid paljud lihtsalt käega ja veetsid oma nädalavahetuse muul moel.
Igatahes oli see väga kummastav vaatepilt, kui pühapäeva lõuna ajal polnud Kuivastu sadamas järjekorda mitte ollagi. Seda vaadates oli tõeliselt kahju väljakuulutatud hädaolukorrast ja saamata jäänud rahast. Loodetavasti tuleb järgmisel aastal 50. ralli juba uute praamide ja suurema tuluga.
13. oktoober 2016 Autor: MM Neljapäev, 13. oktoober 2016.See on väga suur hulk inimesi. Kuid see pole lihtsalt niisama üks hulk, vaid see on suur hulk saamata jäänud tulu nii majutus- kui toitlustusasutustele ja poodidele. On ju Saaremaa ralli olnud ikka see viimane punkt turismihooajale ja võimalus veel tulu teenida.Nüüd olid need võimalused läbi lõigatud. Ühelt poolt tulemata jäänud uued praamid, teisalt, nagu kiuste, väga halb ilm ja kolmandaks hirmutavad jutud. Kui ikka iga meediakanal edastas teateid, et olukord on hull ja vältige tippaegu ja varuge aega, siis lõid paljud lihtsalt käega ja veetsid oma nädalavahetuse muul moel.Igatahes oli see väga kummastav vaatepilt, kui pühapäeva lõuna ajal polnud Kuivastu sadamas järjekorda mitte ollagi. Seda vaadates oli tõeliselt kahju väljakuulutatud hädaolukorrast ja saamata jäänud rahast. Loodetavasti tuleb järgmisel aastal 50. ralli juba uute praamide ja suurema tuluga.13. oktoober 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Oktoobrikuu lõpus ootavad raamatukogud oma lugejaid, et koos tähistada raamatukogupäevi. Igal aastal on üle riigi leitud mingi teema, millele järjekordsed päevad pühendada. Tänavu oli see meri. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Raamatukogupäev Tornimäel

maintext:
Kultuur
Raamatukogupäev Tornimäel
Teisipäev, 25. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Oktoobrikuu lõpus ootavad raamatukogud oma lugejaid, et koos tähistada raamatukogupäevi. Igal aastal on üle riigi leitud mingi teema, millele järjekordsed päevad pühendada. Tänavu oli see meri.
Tornimäe lugejad kogunesid 20. oktoobril raamatukogusse kalapirukatega kaetud teelaua ümber, et koos laulda tuntud merelaule ehtsa lõõtspilli saatel. Lõõtspilli oli kaasa võtnud Tornimäe raamatukogu aktiivsemaid lugejaid Andi Koppel, kelle hingestatud mäng võlus kõiki koosviibijaid.
Kuna sel aastal möödus 100 aastat meie tuntud luuletaja Debora Vaarandi sünnist, siis rääkisime temast ja tema seostest meie kodukohaga. Debora Vaarandi isa on sündinud Pöide vallas Mui külas Reinadu talus. Meie Tornimäe õigeusu vanal kalmistul on palju haudu, kus puhkavad Trulli nime kandnud inimesed.
Lugeja Luule Vikat, kes on sündinud Saikla külas Debora Vaarandi emapoolse vanaisa naabertalus, meenutas, et luuletaja oli väga armastanud kirsse ning Ella talus oli olnud üks kirsipuu, kust keegi ei tohtinud kirsse süüa, sest need kuulusid Deborale. Lugeja Eili Oll mäletas luuletajat kui väga ilusat naist, kes koos Aira Kaaluga Mui külas Posti talus suviti külas käis.
Kuna luuletaja on loonud palju merega seotud luulet, siis lugesin ette Saaremaale ja merele pühendatud luuletusi.
Kuulasime veel lõõtspillilugusid. Andi lõpetas G. Verdi ooperist Nabucco “Orjade koori” nime all tuntuks saanud meloodiaga, mis meile kõigile oli üllatuseks. Olime vaimustatud lõõtspillimängija suurest meisterlikkusest. Autor: Anu Urmet, Tornimäe raamatukogu direktor Teisipäev, 25. oktoober 2016.Tornimäe lugejad kogunesid 20. oktoobril raamatukogusse kalapirukatega kaetud teelaua ümber, et koos laulda tuntud merelaule ehtsa lõõtspilli saatel. Lõõtspilli oli kaasa võtnud Tornimäe raamatukogu aktiivsemaid lugejaid Andi Koppel, kelle hingestatud mäng võlus kõiki koosviibijaid.Kuna sel aastal möödus 100 aastat meie tuntud luuletaja Debora Vaarandi sünnist, siis rääkisime temast ja tema seostest meie kodukohaga. Debora Vaarandi isa on sündinud Pöide vallas Mui külas Reinadu talus. Meie Tornimäe õigeusu vanal kalmistul on palju haudu, kus puhkavad Trulli nime kandnud inimesed.Lugeja Luule Vikat, kes on sündinud Saikla külas Debora Vaarandi emapoolse vanaisa naabertalus, meenutas, et luuletaja oli väga armastanud kirsse ning Ella talus oli olnud üks kirsipuu, kust keegi ei tohtinud kirsse süüa, sest need kuulusid Deborale. Lugeja Eili Oll mäletas luuletajat kui väga ilusat naist, kes koos Aira Kaaluga Mui külas Posti talus suviti külas käis.Kuna luuletaja on loonud palju merega seotud luulet, siis lugesin ette Saaremaale ja merele pühendatud luuletusi.Kuulasime veel lõõtspillilugusid. Andi lõpetas G. Verdi ooperist Nabucco “Orjade koori” nime all tuntuks saanud meloodiaga, mis meile kõigile oli üllatuseks. Olime vaimustatud lõõtspillimängija suurest meisterlikkusest.
Veel artikleid samast teemast »


description: Läinud laupäeval kogunes 12 maletajat Kuressaare spordikeskusesse, et osaleda maakonna kiirmalemeistrivõistluste esimesel etapil. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Malehooaja juhatas sisse kiirturniir

maintext:
Sport
Malehooaja juhatas sisse kiirturniir
Teisipäev, 11. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Läinud laupäeval kogunes 12 maletajat Kuressaare spordikeskusesse, et osaleda maakonna kiirmalemeistrivõistluste esimesel etapil.
Allakirjutanul oli tõeliselt hea meel laudade taga näha ka noori mehi ja ka ise pärast aastatepikkust pausi maakonna parematega jõudu katsuda. Mängiti seitse vooru šveitsi süsteemis. Esikoha saavutas kuue punktiga seitsmest võimalikust paljukordne Saaremaa kiirmale tšempion Rain Kilumets.
Teist kohta jäid jagama Saaremaa maleklubi president Marko Siil ja Hendrek Kelder (mõl 5 p). Neile järgnes 4,5 punktiga maakonna naiste male liider Milde Burkova. Esikuuikusse mahtusid veel Arvo Kallas ja Gunnar Usin (mõl 4 p).
Neile järgnesid: 7.–9. Jaak Turja, Juuno Jalakas ja Andres Sui (kõik 3 p), 10. Ülo Tuulik 2,5 p, 11. Taavi Reimal 2 p, 12. Andre Koppel.
Järgmine kiirmale osavõistlus on 23. oktoobril kl 10. Autor: Gunnar Usin Teisipäev, 11. oktoober 2016.Allakirjutanul oli tõeliselt hea meel laudade taga näha ka noori mehi ja ka ise pärast aastatepikkust pausi maakonna parematega jõudu katsuda. Mängiti seitse vooru šveitsi süsteemis. Esikoha saavutas kuue punktiga seitsmest võimalikust paljukordne Saaremaa kiirmale tšempion Rain Kilumets.Teist kohta jäid jagama Saaremaa maleklubi president Marko Siil ja Hendrek Kelder (mõl 5 p). Neile järgnes 4,5 punktiga maakonna naiste male liider Milde Burkova. Esikuuikusse mahtusid veel Arvo Kallas ja Gunnar Usin (mõl 4 p).Neile järgnesid: 7.–9. Jaak Turja, Juuno Jalakas ja Andres Sui (kõik 3 p), 10. Ülo Tuulik 2,5 p, 11. Taavi Reimal 2 p, 12. Andre Koppel.Järgmine kiirmale osavõistlus on 23. oktoobril kl 10.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Registreeritud peresündmused Saare
maakonnas 14.–21. oktoobrini. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: PEREKONDLIK


description: Ülehomme 90 aastat tagasi ilmus raamat, mida on lugenud iga kirjaoskaja ja täie mõistuse juures olev eestlane. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
MART SOIDRO AINULT MEIE MAAS: 90 aastat "Tõest ja õigusest"
Reede, 28. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Mart Soidro, literaat Reede, 28. oktoober 2016. Meie Maa kolumnist Mart Soidro. FOTO: Toomas Huik Ülehomme 90 aastat tagasi ilmus raamat, mida on lugenud iga kirjaoskaja ja täie mõistuse juures olev eestlane.
„See oli läinud aastasaja kolmanda veerandi lõpul. Päike lähenes silmapiirile, seistes sedavõrd madalas, et enam ei ulatanud valgustama ei mäkkeronivat hobust, kes puutelgedega vankrit vedas, ei vankril istuvat noort naist ega ka ligi kolmekümnelist meest, kes kõndis vankri kõrval.”
Aitäh Tammsaare muuseumi juhatajale Maarja Vainole ja Eesti Rahvusringhäälingule, kes tuletasid seda tähtsat kuupäeva meelde!
Olen istuva eluviisiga ja jäin ühele kohtumisele hiljaks, sest Peeter Tammearu loetud romaani alguskatke (Vikerraadio, 17.10.2016,
Loodetavasti leidus lisaks minule teisigi, kes kohustuslikus korras loetud „Tõe ja õiguse”, vähemasti mõttes, üle lugesid. Vene ajal oli ette nähtud lugeda I, II ja V osa, mina kirjandusklassis käinuna pidin ka III ja IV köitest jagu saama.
Olin õrnas eas, Karin mulle hirmsasti meeldis, aga III osa allhoovustest ei saanud siis mõhkugi aru. Olin umbes samal levelil, nagu Kasahhi kirjandustegelane Tammsaare 100. juubelil tollases poliitharidusmajas ja praeguses NO teatris pidulikult 1978. aastal kinnitas: „Tammsaare ei olnud revolutsionäär, kuid mõistis seda protsessi.”
Niipalju siis isiklikke läbielamisi nõukaajast...
Artur Alliksaar oli 3-aastane, Ain Kaalep alles 4-kuune, kui romaani I osa lugejateni jõudis. Kust ma seda tean?
30.10.1926 tuli esimene teade, et Tammsaare uus romaan „Tõde ja õigus” on ilmunud. Ei taibanud kahjuks aastatuhande alguses küsida, kui vana oli Jaan Kross (1920), kui ta poisikesena Tammsaarega tutvust tegi. Aga „Kallitest kaasteelistest” loeb välja, et „Wikmani poisil” olid kõik viis osa, millest viimane ilmus 1933, juba loetud enne ülikooli astumist 1938. aastal.
A. H. Tammsaare muuseum, Vikerraadio ning Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing kuulutasid välja hääletuse: kes on sinu lemmiktegelane „Tões ja õiguses”? Valida sai kümne karakteri vahel. Miks ainult kümne?
Maarja Vaino tõdes omavahelises kirjavahetuses, et talle meeldib tegelikult ka Bõstrõi III osast, mu õpetajast emale Kresku Mauruse koolist. Mäletate ikka neid Pauluse teekonna heietusi, mis mitte kuhugile välja ei jõudnud? Jüri Järveti kehastatuna „Indrekus”.
Ka ise olin teist meelt.
Üritasin olla originaalne ja mõtlesin, milliseid näguripäevi pidi Lambasihver üle elama Pearu kõrval! Andrus Kivirähu näidendist „Karin ja Pearu” saime teada, kuidas Oru peremees Kariniga oleks klappinud. Kui nad kokku saanuks. Paraku Pearu abikaasa ootab veel oma aega. Temast võib saada Eesti naise kannatlikkuse musternäide!
Nii või teisti: kõik romaanis olevad sadakond tegelast kõnetavad meid vähemal või rohkemal määral. Hoolimata ilmavaatest leiame epopöast kinnitust, et ega väga valesti ei ela meist keegi. Nojaa, võib-olla raiskame ennast praeguses infoühiskonnas liialt palju tühja-tähja peale.
Kolm Tammsaare lemmiktegelast olid küsitluse põhjal Indrek, Pearu ja Krõõt. Mis seal salata, mullegi nad meeldivad. Kuigi ma ise hääletasin härra Mauruse poolt, sest oleksin samuti ärkvel, kui raha tuuakse. Krutskit peab inimeses olema! Pearus on isegi üleliia, Krõõdas ja Indrekus vähem.
Tammsaare-uurija Elem Treier on kirjutanud ägeda raamatu „Tammsaare elu härra Hansenina” (Eesti Keele Sihtasutus, 2012), kust selgub, et klassik oli küllaltki kooner mees. Enne Kadriorgu kolimist elas ta Kaarli kiriku vastas ja luges aknast punktuaalse täpsusega, mitu pärga ühele või teisele kadunukesele viidi. Ja arvutas selle kohe algul markadesse, hiljem kroonidesse ümber...
Mida vanemaks saan, seda rohkem hindan
Küüniline on muidugi mõelda, aga Tammsaare vilets tervis tuli lugejaid silmas pidades kokkuvõttes kasuks. Küsisin eelmisel aastal Andrus Kivirähu käest, mis on tema eelkäijate fenomen.
Ja rahvakirjanik vastas: „Vilde ja tegelikult ka Tammsaare kirjutasid haigetena väga palju. Mõnes mõttes haigus isegi soodustab kirjutamist – kirjanik ei käi nii palju linna peal möllamas. Oled kodusel režiimil ja töötad hommikust õhtuni.” („Nõudlik tugitoolisportlane”, ajakiri Sport, juuli 2015).
Aga Tammsaare puhul tasub alati mõelda, milline oli kogu selles loomeprotsessis Käthe (nii nagu Tuglasel Elo) roll. Naisi ei maksa siinkohal alahinnata!
Minu kirjandushuvilised sõbrad kipuvad õhtu lõpus tihti targutama, et kumb on ikka võimsam kirjanik, kas Tammsaare või Ristikivi. Võrdlusmaterjal on ju Ristikivi „Tule ja raua” näol olemas. Sama ajastu, aga ta suutis selle „ära mahutada” 480 leheküljele. Seevastu Tammsaare viie köite kogumaht on 497+368+226+390+368 = 1849 lehekülge. Aga Tammsaarel on mõõtmatult rohkem värvikaid ja võluvaid kõrvaltegelasi ja liine, seda ei saa salata.
Muidugi, Ristikivi 1938. aastal „Looduse” romaanivõistlusel esimese auhinnaga pärjatud romaan meeldis 60-aastasele Tammsaarele. Ta ju ütles otse, et peab 26-aastast kirjanikku oma mantlipärijaks. Ristikivi oli kindlasti – kuidas ma otsekoheselt ütlengi? – ratsionaalsem. Aga mida vanemaks ma saan, seda rohkem hindan Tammsaaret.
Näiteks usul on Tammsaare loomingus hoopis laiem tähendus kui mustakuuemeeste agitatsioonis. 1. märtsil 1940. aastal surnud kirjaniku käest ei saa enam küsida, aga mulle on klassikut lugedes jäänud mulje, et kõigepealt tuleb uskuda iseendasse. Kui aega üle jääb, siis ehk mõnda kõrvalisse objekti ka. Samas: jumalal oli vähe pistmist selles, et Tiina jalad terveks said.
„Tahtest oleneb palju ja tugevast tahtest oleneb peaaegu kõik,” kirjutas Lennart Meri 50-aastasena (Sirp ja Vasar, 30.3.1979).
P.S. Sel kuul kirjutasin Meie Maas Kersti Kaljulaidist, Marju Lauristinist, Mart Laarist ja Anton Hansen Tammsaarest. Mitte sõnnikuveost, milleks ainest oleks olnud rohkem kui rubla eest. Soovitan lugejatelgi avarama pilguga ringi vaadata. Ükski kingsepp ei pea oma liistude juurde kindlaks jääma. „See oli läinud aastasaja kolmanda veerandi lõpul. Päike lähenes silmapiirile, seistes sedavõrd madalas, et enam ei ulatanud valgustama ei mäkkeronivat hobust, kes puutelgedega vankrit vedas, ei vankril istuvat noort naist ega ka ligi kolmekümnelist meest, kes kõndis vankri kõrval.”Aitäh Tammsaare muuseumi juhatajale Maarja Vainole ja Eesti Rahvusringhäälingule, kes tuletasid seda tähtsat kuupäeva meelde!Olen istuva eluviisiga ja jäin ühele kohtumisele hiljaks, sest Peeter Tammearu loetud romaani alguskatke (Vikerraadio, 17.10.2016, http://vikerraadio.err.ee/v/jarjejutt/saated/577edfe1-53c8-4be8-a685-9f96530241a3/jarjejutt-a-h-tammsaare-tode-ja-oigus-1 ) oli sedavõrd lummav. Kuidas Krõõt esimest korda Vargamäele läheb.Loodetavasti leidus lisaks minule teisigi, kes kohustuslikus korras loetud „Tõe ja õiguse”, vähemasti mõttes, üle lugesid. Vene ajal oli ette nähtud lugeda I, II ja V osa, mina kirjandusklassis käinuna pidin ka III ja IV köitest jagu saama.Olin õrnas eas, Karin mulle hirmsasti meeldis, aga III osa allhoovustest ei saanud siis mõhkugi aru. Olin umbes samal levelil, nagu Kasahhi kirjandustegelane Tammsaare 100. juubelil tollases poliitharidusmajas ja praeguses NO teatris pidulikult 1978. aastal kinnitas: „Tammsaare ei olnud revolutsionäär, kuid mõistis seda protsessi.”Artur Alliksaar oli 3-aastane, Ain Kaalep alles 4-kuune, kui romaani I osa lugejateni jõudis. Kust ma seda tean?30.10.1926 tuli esimene teade, et Tammsaare uus romaan „Tõde ja õigus” on ilmunud. Ei taibanud kahjuks aastatuhande alguses küsida, kui vana oli Jaan Kross (1920), kui ta poisikesena Tammsaarega tutvust tegi. Aga „Kallitest kaasteelistest” loeb välja, et „Wikmani poisil” olid kõik viis osa, millest viimane ilmus 1933, juba loetud enne ülikooli astumist 1938. aastal.A. H. Tammsaare muuseum, Vikerraadio ning Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing kuulutasid välja hääletuse: kes on sinu lemmiktegelane „Tões ja õiguses”? Valida sai kümne karakteri vahel. Miks ainult kümne?Maarja Vaino tõdes omavahelises kirjavahetuses, et talle meeldib tegelikult ka Bõstrõi III osast, mu õpetajast emale Kresku Mauruse koolist. Mäletate ikka neid Pauluse teekonna heietusi, mis mitte kuhugile välja ei jõudnud? Jüri Järveti kehastatuna „Indrekus”.Ka ise olin teist meelt.Üritasin olla originaalne ja mõtlesin, milliseid näguripäevi pidi Lambasihver üle elama Pearu kõrval! Andrus Kivirähu näidendist „Karin ja Pearu” saime teada, kuidas Oru peremees Kariniga oleks klappinud. Kui nad kokku saanuks. Paraku Pearu abikaasa ootab veel oma aega. Temast võib saada Eesti naise kannatlikkuse musternäide!Nii või teisti: kõik romaanis olevad sadakond tegelast kõnetavad meid vähemal või rohkemal määral. Hoolimata ilmavaatest leiame epopöast kinnitust, et ega väga valesti ei ela meist keegi. Nojaa, võib-olla raiskame ennast praeguses infoühiskonnas liialt palju tühja-tähja peale.Kolm Tammsaare lemmiktegelast olid küsitluse põhjal Indrek, Pearu ja Krõõt. Mis seal salata, mullegi nad meeldivad. Kuigi ma ise hääletasin härra Mauruse poolt, sest oleksin samuti ärkvel, kui raha tuuakse. Krutskit peab inimeses olema! Pearus on isegi üleliia, Krõõdas ja Indrekus vähem.Tammsaare-uurija Elem Treier on kirjutanud ägeda raamatu „Tammsaare elu härra Hansenina” (Eesti Keele Sihtasutus, 2012), kust selgub, et klassik oli küllaltki kooner mees. Enne Kadriorgu kolimist elas ta Kaarli kiriku vastas ja luges aknast punktuaalse täpsusega, mitu pärga ühele või teisele kadunukesele viidi. Ja arvutas selle kohe algul markadesse, hiljem kroonidesse ümber...Küüniline on muidugi mõelda, aga Tammsaare vilets tervis tuli lugejaid silmas pidades kokkuvõttes kasuks. Küsisin eelmisel aastal Andrus Kivirähu käest, mis on tema eelkäijate fenomen.Ja rahvakirjanik vastas: „Vilde ja tegelikult ka Tammsaare kirjutasid haigetena väga palju. Mõnes mõttes haigus isegi soodustab kirjutamist – kirjanik ei käi nii palju linna peal möllamas. Oled kodusel režiimil ja töötad hommikust õhtuni.” („Nõudlik tugitoolisportlane”, ajakiri Sport, juuli 2015).Aga Tammsaare puhul tasub alati mõelda, milline oli kogu selles loomeprotsessis Käthe (nii nagu Tuglasel Elo) roll. Naisi ei maksa siinkohal alahinnata!Minu kirjandushuvilised sõbrad kipuvad õhtu lõpus tihti targutama, et kumb on ikka võimsam kirjanik, kas Tammsaare või Ristikivi. Võrdlusmaterjal on ju Ristikivi „Tule ja raua” näol olemas. Sama ajastu, aga ta suutis selle „ära mahutada” 480 leheküljele. Seevastu Tammsaare viie köite kogumaht on 497+368+226+390+368 = 1849 lehekülge. Aga Tammsaarel on mõõtmatult rohkem värvikaid ja võluvaid kõrvaltegelasi ja liine, seda ei saa salata.Muidugi, Ristikivi 1938. aastal „Looduse” romaanivõistlusel esimese auhinnaga pärjatud romaan meeldis 60-aastasele Tammsaarele. Ta ju ütles otse, et peab 26-aastast kirjanikku oma mantlipärijaks. Ristikivi oli kindlasti – kuidas ma otsekoheselt ütlengi? – ratsionaalsem. Aga mida vanemaks ma saan, seda rohkem hindan Tammsaaret.Näiteks usul on Tammsaare loomingus hoopis laiem tähendus kui mustakuuemeeste agitatsioonis. 1. märtsil 1940. aastal surnud kirjaniku käest ei saa enam küsida, aga mulle on klassikut lugedes jäänud mulje, et kõigepealt tuleb uskuda iseendasse. Kui aega üle jääb, siis ehk mõnda kõrvalisse objekti ka. Samas: jumalal oli vähe pistmist selles, et Tiina jalad terveks said.„Tahtest oleneb palju ja tugevast tahtest oleneb peaaegu kõik,” kirjutas Lennart Meri 50-aastasena (Sirp ja Vasar, 30.3.1979).P.S. Sel kuul kirjutasin Meie Maas Kersti Kaljulaidist, Marju Lauristinist, Mart Laarist ja Anton Hansen Tammsaarest. Mitte sõnnikuveost, milleks ainest oleks olnud rohkem kui rubla eest. Soovitan lugejatelgi avarama pilguga ringi vaadata. Ükski kingsepp ei pea oma liistude juurde kindlaks jääma.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Gastronoomiakonkurss Silverspoon tunnustab taas toitlustusasutusi ja nende peakokkasid kokku üheksas kategoorias. Pererestoranide finalistide hulka pääses ka
Georg Ots SPA. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: GOSPA pääses parimate sekka

maintext:
Uudised
GOSPA pääses parimate sekka
Neljapäev, 20. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 20. oktoober 2016. Alar Aksalu peab GOSPA peakoka ametit käesoleva aasta algusest. FOTO: Sven Nuum Gastronoomiakonkurss Silverspoon tunnustab taas toitlustusasutusi ja nende peakokkasid kokku üheksas kategoorias. Pererestoranide finalistide hulka pääses ka Georg Ots SPA.
MTÜ Gastronoomia Auhindade Eesti Selts loodi 2004. aastal eesmärgiga edendada ja tunnustada kulinaarseid saavutusi Eesti toitlustusmaastikul.
“Silverspooni ellukutsujate südameasi on edendada Eesti kulinaarseid saavutusi. Seepärast annetame 10 eurot iga auhinnagala pileti müügist “Noore koka” fondi. Annetuste abil saab üks andekas noor gastronoomiatalent rahalist toetust, et aidata finantseerida oma õpinguid või kogemuste kogumist välismaal,” nentis Silverspooni tegevjuht Marje Hallik-Wilson.
Hallik-Wilson kinnitas, et Silverspooni juhtivmeeskonnal on väga hea meel kõigi konkursil osalenud finalistide üle.
“On äärmiselt tore näha, et Saaremaa restoran on pääsenud finaali,” lisas ta.
Hindamisperioodil maist oktoobrini tegid enam kui 80 žürii liiget pea 500 individuaalset restoranikülastust.
Võimalus võrrelda
Konkursi läbiviimise sõltumatuse ja infoturbe eest vastutab audiitorfirma PricewaterhouseCoopers Eesti (PwC), kellele edastati analüüsiks ja kontrolliks kokku enam kui 5000 lehekülge tagasisidet täidetud ankeetide näol.
Detsembri keskpaigaks valmistab PwC ette statistilise analüüsi paketi kõikidele 2016. aasta konkursil osalenud restoranidele ja kohvikutele.
“See annab osalejatele võimaluse võrrelda oma tulemusi samas kategoorias konkureerinud restoranide ja kohvikutega,” selgitas ta.
Silverspooni võitjad kuulutatakse välja mardipäeval, 10. novembril Swissotelis toimuval pidulikul auhinnagalal, kus parimatele annab tunnustuse üle Michelini tähega pärjatud tippkokk Pekka Terävä Helsingist.
Auhinnad valmistab Tauno Kangro ning nii võitjad kui ka finalistid saavad ustele-akendele teemandikujulised kleebised.
PwC Eesti juhi Ago Vilu sõnul oli võistlus finaalkohtade nimel väga tasavägine ning konkursil osalenud söögikohad said žüriilt kõrgeid hinnanguid.
Finalistid
Fine dining – NOA Peakoka Pool, Horisont ja Tchaikovsky
Casual dining – MIX, Tuljak ja Fabrik
Pererestoran – GOSPA, Lucca ja YliCool
Rahvusköök – Haku, Argentiina ja CRU
Eesti köök – Leib Resto & Aed, D.O.M ja Farm
Kohvik – Mahedik, Meistri Cafe Lyon ja Gourmet Coffee
Peakokk – Silver Saa (restoran Fabrik), Dmitri Haljukov (restoran CRU), Vladislav Djatšuk (restoran Tchaikovsky) ja Tõnis Siigur ning Mihkel Rand (restoran NOA Peakoka Pool)
Teenindus – CRU, Horisont ja NOA Peakoka Pool
Taimetoit – La Dolce Vita, Rucola ja Horisont MTÜ Gastronoomia Auhindade Eesti Selts loodi 2004. aastal eesmärgiga edendada ja tunnustada kulinaarseid saavutusi Eesti toitlustusmaastikul.“Silverspooni ellukutsujate südameasi on edendada Eesti kulinaarseid saavutusi. Seepärast annetame 10 eurot iga auhinnagala pileti müügist “Noore koka” fondi. Annetuste abil saab üks andekas noor gastronoomiatalent rahalist toetust, et aidata finantseerida oma õpinguid või kogemuste kogumist välismaal,” nentis Silverspooni tegevjuht Marje Hallik-Wilson.Hallik-Wilson kinnitas, et Silverspooni juhtivmeeskonnal on väga hea meel kõigi konkursil osalenud finalistide üle.“On äärmiselt tore näha, et Saaremaa restoran on pääsenud finaali,” lisas ta.Hindamisperioodil maist oktoobrini tegid enam kui 80 žürii liiget pea 500 individuaalset restoranikülastust.Konkursi läbiviimise sõltumatuse ja infoturbe eest vastutab audiitorfirma PricewaterhouseCoopers Eesti (PwC), kellele edastati analüüsiks ja kontrolliks kokku enam kui 5000 lehekülge tagasisidet täidetud ankeetide näol.Detsembri keskpaigaks valmistab PwC ette statistilise analüüsi paketi kõikidele 2016. aasta konkursil osalenud restoranidele ja kohvikutele.“See annab osalejatele võimaluse võrrelda oma tulemusi samas kategoorias konkureerinud restoranide ja kohvikutega,” selgitas ta.Silverspooni võitjad kuulutatakse välja mardipäeval, 10. novembril Swissotelis toimuval pidulikul auhinnagalal, kus parimatele annab tunnustuse üle Michelini tähega pärjatud tippkokk Pekka Terävä Helsingist.Auhinnad valmistab Tauno Kangro ning nii võitjad kui ka finalistid saavad ustele-akendele teemandikujulised kleebised.PwC Eesti juhi Ago Vilu sõnul oli võistlus finaalkohtade nimel väga tasavägine ning konkursil osalenud söögikohad said žüriilt kõrgeid hinnanguid.Fine dining – NOA Peakoka Pool, Horisont ja TchaikovskyCasual dining – MIX, Tuljak ja FabrikPererestoran – GOSPA, Lucca ja YliCoolRahvusköök – Haku, Argentiina ja CRUEesti köök – Leib Resto & Aed, D.O.M ja FarmKohvik – Mahedik, Meistri Cafe Lyon ja Gourmet CoffeePeakokk – Silver Saa (restoran Fabrik), Dmitri Haljukov (restoran CRU), Vladislav Djatšuk (restoran Tchaikovsky) ja Tõnis Siigur ning Mihkel Rand (restoran NOA Peakoka Pool)Teenindus – CRU, Horisont ja NOA Peakoka PoolTaimetoit – La Dolce Vita, Rucola ja Horisont
Veel artikleid samast teemast »


description: Eelmine nädal kirjutas Meie Maa, kuidas teisipäeva õhtul märkas kalamees Pidula kandis Tagalahe ääres võõrast meest merre pandud võrke uurimas. Võõras püüdis jätta muljet, et tegu on tema enda varaga. Laupäeval märkas omanik oma võrke vaatama minnes, et tema kalad on läinud ja vaid augud järel. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pidulas käidi jälle võrke tühjendamas

maintext:
Uudised
Pidulas käidi jälle võrke tühjendamas
Teisipäev, 25. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 25. oktoober 2016. Eelmine nädal kirjutas Meie Maa, kuidas teisipäeva õhtul märkas kalamees Pidula kandis Tagalahe ääres võõrast meest merre pandud võrke uurimas. Võõras püüdis jätta muljet, et tegu on tema enda varaga. Laupäeval märkas omanik oma võrke vaatama minnes, et tema kalad on läinud ja vaid augud järel.
Mitmed juhtumid
Laupäeva hommikul kella 10 ajal Pidula kandis Onni rannas oma võrku kontrollima läinud Marge Avik sai ebameeldiva kogemuse osaliseks. Nimelt haigutasid kahes kohas kahe meetri ulatuses umbes ühe meetri suurused augud.
“Kahtlasi tulesid oleme enne ka näinud ja võrke on kaduma läinud, aga väljavõtmisi meil enne pole olnud,” tõdes ta, meenutades, kas on kedagi võõrast võrkude ligi näinud.
Hüljes või inimene?
Samuti kommenteeris Aviku postituse all üks teine naisterahvas, et seal olevat samal päeval teiste võrkudega samamoodi tehtud – kala kadunud ja võrgul augud sees.
Pikaaegne kalamees ja OÜ Mõntu Sadam juhatuse liige Mihkel Undresti (pildil) meelest võib hüljes võrkude kallal lihtsat einet otsimas käies sinna takerdunud kala krahmates igasuguseid tükke teha. “Kui kala on end võrgu sisse kinni keerutanud, võib ta võtta selle koos võrguga, jättes kasvõi meetri suuruse augu,” tõdes ta.
Keegi ei hakka Undresti arvates meere ääres nii palju aega raiskama, et hakkab seal võrku puruks tõmbama.
“Kui on selle eesmärgiga inimene, siis ta katsub teha hästi kiiresti, et ta vahele ei jääks,” seletas ta. Laupäeva hommikul kella 10 ajal Pidula kandis Onni rannas oma võrku kontrollima läinud Marge Avik sai ebameeldiva kogemuse osaliseks. Nimelt haigutasid kahes kohas kahe meetri ulatuses umbes ühe meetri suurused augud.“Kahtlasi tulesid oleme enne ka näinud ja võrke on kaduma läinud, aga väljavõtmisi meil enne pole olnud,” tõdes ta, meenutades, kas on kedagi võõrast võrkude ligi näinud.Samuti kommenteeris Aviku postituse all üks teine naisterahvas, et seal olevat samal päeval teiste võrkudega samamoodi tehtud – kala kadunud ja võrgul augud sees.Pikaaegne kalamees ja OÜ Mõntu Sadam juhatuse liige Mihkel Undresti (pildil) meelest võib hüljes võrkude kallal lihtsat einet otsimas käies sinna takerdunud kala krahmates igasuguseid tükke teha. “Kui kala on end võrgu sisse kinni keerutanud, võib ta võtta selle koos võrguga, jättes kasvõi meetri suuruse augu,” tõdes ta.Keegi ei hakka Undresti arvates meere ääres nii palju aega raiskama, et hakkab seal võrku puruks tõmbama.“Kui on selle eesmärgiga inimene, siis ta katsub teha hästi kiiresti, et ta vahele ei jääks,” seletas ta.
Veel artikleid samast teemast »