title: Nipp, kuidas tõlkida Juhan Liivi

maintext:
Nipp, kuidas tõlkida Juhan Liivi
8. november 2016
Kas eesti luulet on võimalik tõlkida vene keelde eesti keelt oskamata? Näiteks Juhan Liivi. Võimatu, ütlete teie. Täiesti võimalik, ütleb Sillamäel elav poeet Vladislav Sumarok.
Kui Vladislav kuus aastat tagasi Alatskivile sattus, ei osanud ta selle teadmisega, et seal on sündinud Juhan Liiv, midagi peale hakata. See nimi ei öelnud talle midagi. “Kuidas sa ei tea, kes on Juhan Liiv?” imestasid tuttavad. “Ta on ju eesti Puškin!”
No kui eesti Puškin, siis tuleb teda kindlasti lugeda, leidis Sillamäe poeet ning lõi lahti venekeelse eesti luule antoloogia. Seal oli Juhan Liivilt vaid üheksa luuletust. Eesti Puškin ei ole ju ometigi kirjutanud vaid üheksa luuletust − kus on ülejäänud, tekkis Vladislavil küsimus. Näpuotsatäie leidis ta veel Severjanini tõlkeid, mõne näpuotsatäie veel kelleltki, aga see oli ka kõik.
Mis siis ikka, tuleb endal see töö ette võtta, leidis Vladislav ja andis kahe aasta eest välja raamatu “111 sammu Juhan Liiviga”, kus on vene keelde ümber pandud 111 Juhan Liivi luuletust.
Te tõlkisite ära 111 Juhan Liivi luuletust. See on meeletu töö.
Ma ei ole tõlk, nii öelda poleks õige. Ma ei oska üldse eesti keelt. Mina olen selle raamatu autor. Tõlkis Malle Peiker Sillamäelt, tehes nii-öelda joonealust tõlget. Mina olen poeet ja ma panin selle joonealuse tõlke sellisesse luulevormi, et see vene inimest kõnetaks. Ma olen kaks aastat elanud Leningradis. Ma ei saa öelda, et Peterburis, sest selle linna nimi oli siis Leningrad. Seejärel elasin 40 aastat Narvas ning nüüd elan juba seitse aastat Sillamäel. Malle Peiker on aga põline sillamäelane ning olnud Juhan Liivi luulega tuttav kauem, kui mina olen üldse elanud.
Kas joonealune tõlge võiks tähendada seda, et teile tõlgiti ära luuletuse sisu?
Jah, ning selgitati ühtlasi Juhan Liivi stiili. Minu stiil on tegelikult hoopis teistsugune, ma ei kirjuta nagu eestlased. Venelaste luulekeel on hoopis teistsugune kui eestlastel.
Ma saan aru, et igal poeedil on oma stiil, aga et see erineb ka rahvuseid pidi… Et eestlased luuletavad ühtemoodi ja venelased teistmoodi?
Ma saan rääkida vaid nende autorite põhjal, kelle luuletusi ma olen vene keelde ümber pannud − Anna Haava ja Juhan Liivi põhjal. Näiteks ütleb Liiv naise kohta “minu kuldne”, teisi sõnu ta ei kasuta. Kui ma kirjutakski nii ka vene keeles, et naine on kuldne, ja siis jälle, et kuldne ja veel kord kuldne, kõlaks see vene keeles väga magedalt. Kuldsel on ju väga palju varjundeid, näiteks ka šampuse värv on kuldne. Sama lugu on riimidega, vene keeles on need reeglid palju rangemad. Aga kuna Liivi luuletustes on väga palju häid mõtteid, mis oleksid ka venelastele huvitavad − nad peaksid neid kindlasti lugema −, siis ma paningi Liivi luuletused sellisesse luulekeelde, mis on venelastele vastuvõetav.
Ma kordan üle, et olla kindel, kas ma sain teist õigesti aru. Te ei oska üldse eesti keelt.
Absoluutselt mitte.
Kas keegi on varem ka sellist nippi kasutanud, et laseb kellegi luuletused vabas vormis ära tõlkida ja siis paneb need luulekeelde?
See on tavaline.
Ma pole kunagi midagi sellist kuulnud.
Seda nimetatakse joonealuseks tõlkeks ja seda teeb inimene, kes valdab keelt. Mina lähtun edasi aga juba luuletamise reeglitest. Näiteks Maršak (Nõukogude luuletaja − T.L.) lähtuski inglise luule tõlkimisel poeedi mõttest. Erinevus seisneb vaid selles, et kui ma ise luuletan, siis see on looming ja see tuleb minu hingest, kui ma aga kedagi vene keelde ümber panen, siis see on töö. Aga muidugi tuleb ka töösse hing sisse panna, vastasel juhul ei oleks tulemus nauditav.
Viimati panite te vene keelde ümber Pille Roosi luuletusi tema lavastuse “Mu elu − mu armastus” tarvis. Kohati olid need originaalist paremad.
Eks kuigipalju satub tõlketöödesse ka mind ennast, st minu stiili. See on paratamatu.
Kuidas käib poeedi käsi Sillamäel?
Töiselt, poole tunni pärast peangi juba vahipostil olema.Teil ikka oma luulekogu on ka ilmunud?
Jaa, 2006. aastal − “Probuždenije oseni” (“Sügise ärkamine”). Paari aasta pärast tahan välja anda teise kogumiku, kus oleks minu enda looming, aga natuke ka Anna Haavalt ja Juhan Liivilt.
Üks küsimus veel. Pille Roosi luuletused on armastusest ning väga romantilised. Kas teil kui mehel oli seda romantikat tagataskust piisavalt võtta, et need venekeelsesse luulevormi ümber panna?
Vastupidi, mu elus on praegu armastusevaene periood, kuid seda suurema innuga ma tema luuletustega tegelesin. Ma ammutasin sealt seda, mida enda elus pole.


title: Vee ja jää vaatemängud

maintext:
Vee ja jää vaatemängud
30. november 2016
Novembri hakul maha sadanud üsna paksu lumekihi äkiline sulamine ärgitas pulbitsema Kose nõiakaevud ja läkitas Valaste joale ohtralt vett, mis tunaöise tuule ja külmakraadidega kaldapealsele taas jäise maastiku tekitas.
“Praegu need nõiakaevud väga kõrged ei olegi,” on loodusgiid Enn Käiss neid aastate pikku kõrgemalt keemas näinud. “Ega see kuu alguse lumi olnud nii paks nagu kevadiste sulade aegu. Aga ilus on see vaatepilt praegu küll.”
“Viimased kolm aastat on nõiakaevud nõrgad olnud,” tõdes Eesti Energia keskkonnateenistuse maavarade valdkonna keskkonnajuht Kalmer Sokman.
Kaevandaja need augud sinna ligemale tosin aastat tagasi puuris, et suletud ja veega täitunud Ahtme kaevandus ümbruskonna metsaaluseid ära ei uputaks ning üleliigne vesi Sannikojja suunata.
“Alguses, kui need kaevud rajati, olid maast välja ulatuvad torud mõnikümmend sentimeetrit kõrgemad ja seega ulatus ka välja tulvav vesi kõrgemale. Mõni aasta tagasi lõikasid metallivargad need torud lühemaks,” rääkis Sokman.
Nõiakaevude intensiivsus oleneb muidugi põhjavee tasemest. Tavaliselt hakkavad kaevud keema kevadise suurvee aegu − kui seda suurvett üldse on. Hilissügisest vetemängu tuleb Sokmani sõnul ette üsna harva − praegune on kaevude eluea jooksul alles teine kord.
Vesi pulbitseb ka Valaste juga toitvas kraavis. Põhjatuul piserdas joa vee üles kaldapealsele, kus öösel saabunud külmakraadid selle jäiseks maastikuks muundasid.
“Päris äge vaatepilt on juba,” ütles eile pärastlõunal OÜ Valaste Puhkeküla juhatuse liige Indrek Arming. “Seekord jää küll nii kaugele ei tulnud kui tavaliselt − parklani välja ei jõudnud. Ega seda jääd enam juurde tule, tuul jäi maha ja ilma selleta vesi kaldale ei tule.”
Armingu sõnul tekib jäämaastik tavaliselt detsembris − oodata tasub seda senikaua, kui juga ise jäätub, mis juhtub umbes 20 külmakraadi juures.
“Aga on ka neid aastaid olnud, kui jääd ei tekigi. Eks see ole neile kalda peal kasvavatele palju kannatanud puudele kergendus, kui päris igal aastal jääkoormat kanda pole vaja.”

fasttext_language: et


title: Ausama mängu huvisid teeniv otsus

maintext:
Ausama mängu huvisid teeniv otsus
12. november 2016
Riigikohtu seisukoht, et 2013. aasta kohalike valimiste eel tegi Edgar Savisaar Tallinna maksumaksjate raha eest mitte munitsipaalreklaami, vaid iseenda valimisreklaami ning peab nüüd maksma linnale tagasi 116 642 eurot, on oluline pretsedent enne järgmisi kohalikke valimisi, mis toimuvad juba vähem kui aasta pärast.
Küsimus pole niivõrd Savisaare isikus, olgugi et see viis, kuivõrd väljakutsuvalt ja küüniliselt ta avalikku raha oma poliitkampaaniaks kasutas, on omaette klassist. See oli justkui karistamatuse demonstratsioon: võime teha, mida heaks arvame, küll valijad meile taas võimu kätte annavad ja ükski muu võim meie peale ei hakka. Nüüd selgus, et hakkab küll.
Sellist avaliku raha ja isiklike poliitiliste huvide segiajamist tuleb paraku esile sugugi mitte ainult Keskerakonnas ja pealinnas, vaid kohalikel valimistel ka paljudes teistes kohtades ning teiste erakondade ja valimisliitude puhul. Ka Põhjarannik on Ida-Virumaalt läbi aegade toonud ohtralt näiteid, kus valimiskampaaniates ametlikult deklareeritud kulusummad on silmanähtavalt väiksemad sellest, mis kampaania käigus tegelikult silma hakkab.
Võib arvata, et Savisaare juhtumi mõjul muutuvad skeemid, kuidas tegelikke valimiskulusid ja rahastamisallikaid varjata, kavalamaks, sest sissekukkumisel on ikkagi tagajärjed. Samas oleks tahtmine siiski uskuda, et ka poliitilise võitluse võtted muutuvad ausamaks ning valimiskampaaniateks kulutatav raha ja selle päritolu saavad läbipaistvamaks ja lähevad tegelike kuludega senisest paremini kokku.


maintext:
Lüganuse otsus pani naabrid raskesse seisu
28. november 2016
Lüganuse volikogu otsus lõpetada haldusreformi menetlemine on pannud tema läbirääkimispartnerid Sonda valla ja Kiviõli linna keerulisse seisu, sest pea aasta tehtud eeltöö tuleb ümber teha kuu ajaga.
Kui Sonda vald oma oktoobrikuisel istungil uue omavalitsuse nimeküsimust hääletas, sai nende jaoks otsustamisel määravaks kuuldus, et Lüganuse kavatseb viimasel hetkel liitumisest loobuda. Nüüd, novembrikuus, kui teised omavalitsused andsid heakskiidu ühinemislepingule, sai toonane kuuldus teoks ning Lüganuse lõpetas kõik haldusreformi puudutavad menetlused ja arutelud.
Loodavad erandit
Lüganuse vald on vastumeelsust liitumise vastu üles näidanud sellest ajast peale, kui üleriigiline haldusreform päevakorrale tõusis. Kuna eelmiste valimiste ajal ühe liitumise läbi teinud Lüganuse pole saanud ennast korralikult toimima ning probleeme ja vajakajäämisi on mitmel pool, ei näinud nad uueks liitumiseks põhjust ega vajadust.
Kuna riik oma 5000 inimese piirmääraga omavalitsusi survestas, istus Lüganuse vastumeelselt läbirääkimiste laua taha, kuid otsis samal ajal võimalusi liitumisest loobumiseks. Nii on nad üks nendest omavalitsustest, kes on pöördunud kohtu poole, et saada hinnangut sundliitmise õiguspärasusele, ning ka uue valitsuskoalitsiooni poole, kellelt taotleti haldusreformi peatamist.
Nüüd otsustaski Lüganuse haldusterritoriaalse korralduse muutmise menetluse lõpetamise. Peamine, miks sellele pidurit tõmmati, oli lootus, et sundühendamisega ei kaasne toetusest ilmajäämise karistust, sest sellega karistataks ka teisi ühinejaid. “Lisaks on meil võimalik võita aega, sest ma ei usu, et sundliitmine suudetakse läbi viia järgmise aasta jooksul,” ütles vallavanem Viktor Rauam neljapäeva õhtul toimunud volikogus.
Volikogu esimehe Marja-Liisa Veiseri sõnul luges tema ka uue valitsusjuhi, keskerakondlasest Jüri Ratase kõnest välja, et haldusreformi puhul tehakse erandeid, ja seda loodab nüüd Lüganusegi. Seda hoolimata sellest, et uus valitsus on kinnitanud, et nad lähevad reformiga edasi ning ei muuda ka omavalitsuse suuruse miinimumpiiri. Küll on erandeid lubatud siis, kui loogilisel liitumisel jääb piirist puudu mõnisada inimest.
Põhjendustena, miks liitumisest viimasel hetkel loobuti, toodi välja seesama nimeküsimus: 775aastase kihelkonnanime kadumine on löök nii volikogule kui kohalikule kogukonnale. Peale selle heideti partneritele ette, et liitumislepingusse ei pandud sisse kõiki Lüganuse esitatud muudatusi.
Ka rahvaküsitluse tulemust ei tohi volikogu hinnangul alahinnata. Küsitluses osales 12,69 protsenti valimisealistest elanikest, kellest omakorda 83 protsenti oli ühinemise vastu. Lüganuse oli ka liituvatest omavalitsustest ainus, kes ei korraldanud rahvakoosolekut, et liitumislepingut tutvustada ja liitumise üksikasju põhjendada.
Ei näe erandiks põhjust
Põhja-Eesti piirkondliku ühinemiskomisjoni esimees, rahandusministeeriumi asekantsler Kaia Sarnet kinnitas, et haldusreformi protsess läheb edasi, see on sisse kirjutatud ka koalitsioonileppesse ning seadusandlikus plaanis ei ole muutusi kavas. “Kehtivas seaduses ühtegi alust Lüganuse vallale erandi kohaldamiseks ei ole. Seadus näeb ette, et kriteeriumile mittevastava omavalitsuse kohta peab valitsus tegema sundühendamise ettepaneku,” ütles ta ning lisas, et kõik sundühendamist puudutav on kirjas haldusreformi seaduses. Ta tõdes küll, et riigikohtu seisukoht selles osas veel puudub.
Sonda ja Kiviõli, kes neljapäeval liitumislepingu samuti heaks kiitis, kogunevad juhtivkomisjonis uuesti järgmisel nädalal, et hakata kibekähku lepingut muutma. “Äärmiselt kahju muidugi, et olukord selline on,” ütles Sonda vallavanem Andrea Eiche, kelle sõnul peab uuel nädalal kohe laiali minema ka uus volikogu kutse, et liitumislepingut uuesti muutma hakata. Aasta lõpus peab vabatahtlike ühinejate liitumisleping olema maavanema laual.


maintext:
Eesti kaitsmine ei ole ainult meeste asi
8. november 2016
Meie riigikaitse pole seisev post, vaid valdkond, millega tuleb kogu aeg edasi tegelda. Selleks peame kaasama mitte ainult üht poolt elanikkonnast, vaid nägema ühiskonda kui tervikut.
Usun, et noor naine, kes kaitseväe vormis laskeharjutusi teeb või koos meestega metsarännakul kilomeetreid mõõdab, ei tekita avalikkuses enam üllatust või suuremat elevust. Juba neljandat aastat saavad 18-27aastased Eesti kodakondsusega noored naised läbida ajateenistuse omal soovil. Sellest võimalusest on ka kinni haaratud: aastatel 2013 – 2015 tegi meestega võrdsetel alustel teenistuse läbi 39 neiut (naistele kehtivad vaid üldfüüsilises testis teistsugused normid) ning tänavu on astunud vabatahtlikult kaitsejõudude ridadesse 33 naist. Siiski arvan, et need arvud peavad tulevikus oluliselt kasvama.
Naisi, nagu ka noori mehi, kannustab kaitseväkke tulema soov ning vajadus anda oma panus Eesti riigi kaitsmisse ja turvalisusse. Samuti on oluline tahe ennast proovile panna ning omandada uusi oskusi ja kogemusi. Avalikkuse hoiakud toetavad suuremat kaasamist. Sel kevadel viis Turu-Uuringute AS kaitseministeeriumi tellimusel läbi uuringu, millest koorus välja, et tervelt 68 protsenti eestlastest suhtub naiste kaitseväes teenimisse pooldavalt.
Samas moodustavad naised meil ajateenijatest alla ühe protsendi ja mitmed tütarlapsed, kes algul on soovinud kaitseväkke tulla, pole sinna jõudnud või on esimestel kuudel teenistuse pooleli jätnud. On mitmeid mõttelisi ning tegelikke takistusi, miks pool ühiskonna potentsiaalist on jäänud praegu kaitseväes kasutamata.
Alustan naiste endi seas läbi viidud küsitlusest. Sellest selgus, et päris tihti on plaanile saada sõjaväeline karastus või teha kaitsejõududes karjääri tõmmanud kriipsu peale sugulaste, sõprade või siis poiss-sõbra vastuseis. Ehk kipub olema nii, et kui muidu ei nähta aega teenivates naistes probleemi, siis suhtumine muutub tõrjuvamaks, kui see puudutab otseselt kas oma perekonna liiget või tuttavat.
Mööda ei saa vaadata ka sellest, et arvestatav osa Eesti elanikest leiab jätkuvalt, et militaarvaldkond on puhtalt meeste rida, millest naised tuleb eemal hoida. Mõneti leiab selliseid hoiakuid kaitseväes endaski, ka ohvitseride hulgas.
Naiste motivatsiooni uurinud kaitseliitlasest teadlane Silvia Kiili on toonud välja, et kaitsejõududega liitumine nõuab naistelt topeltjulgust, kuna neil tuleb end tõestada ennekõike meestele. Ja kui peaks veel puuduma lähedaste moraalne toetus, on sellist elupööret veelgi raskem ette võtta. Vahel pärsib naiste huvi ka kartus olmetingimuste pärast ja asjaolu, et neile ei anta sobivat vormi ega muud varustust. Kõik need on teemad, millega peame olukorra parandamiseks süsteemselt tegelema.
Minu ühene seisukoht on, et sõjalisse riigikaitsesse kaasatud naised on igati normaalne ja loomulik nähtus ning naistel peavad olema meestega võrdsed võimalused kaitsta oma maad ja kodu, samuti teha kaitseväes karjääri. Vastasel korral jäävad üksjagu õõnsaks ka jutud kõigi kodanike võrdsetest õigustest ja kohustustest ning soolisest võrdõiguslikkusest.
Ei ole mingit põhjust vaadata ajateenijaid ja tegevväelasi kui mehi ja naisi − neid tuleb vaadata kui motiveeritud, hea väljaõppe ja korraliku varustusega sõdureid. Pole kahtlustki, et Eestis on patriootliku meelelaadiga noori naisi, kes on mõelnud kaitseväes teenimisele ning sealsetele karjäärivõimalustele ja ohvitseri elukutsele. Ajateenistus oleks neile ühtlasi värav tegevteenistusse ja eeldus sõjaväelise hariduse omandamiseks.
Norra, Rootsi, Soome, USA ja Suurbritannia, samuti Eesti kaitseväe kogemus näitab, et naised suudavad meestega võrdväärselt teenistuse raskust kanda, seda ka välismissioonidel. USAs on eesti soost naine Tiiu Kera jõudnud kindralmajori auastmeni − pole ühtegi sisulist põhjust, miks ei võiks ka Eestis tulevikus nii juhtuda.
Selleks, et rohkem naisi leiaks relvajõududesse tee, tuleb iganenud mõttemallidest lõplikult lahti saada. Samuti peab paranema kaitseväe valmisolek naisi teenistusse värvata ja väljaõpet läbi viia ning instruktorite tase.
Allkirjastasin oktoobri keskel määruse, mis avab naistele edaspidi kõigi väeosade uksed. Seni võtsid naisajateenijaid vastu vaid Tapa ja Võru väeosa, nüüd avanevad naistele uksed ka Viru ja Kalevi jalaväepataljoni, mereväkke, vahipataljoni ning logistikapataljoni. Tervitan igati laiemat debatti naiste kohustusliku ajateenistuse üle (nii nagu see on Norras ja peatselt on ka Rootsis), kuigi isiklikult kaldun arvama, et Eesti ühiskond ei ole praegu sellise sammu astumiseks veel päris küps.
Kui latti kõrgele ei sea, siis pole ka võimalik kõrgemale hüppama hakata. Seetõttu oleme seadnud eesmärgiks, et juba aastal 2018 läbib kaitseväeteenistuse üle saja naise. Järgnevatel aastatel peab nende osakaal meie riigikaitses veelgi tõusma.
Naiste laialdasem kaasamine teenib eeskätt seda, et meie kaitseväkke tuleksid teenima parimad sõdurid − Eesti julgeoleku tagamisel on esmatähtsad inimeste võimed, teadmised, oskused ja tahe, mitte nende sugu. Jõudkem koos 21. sajandisse ka kaitsevaldkonnas.


maintext:
Jõhvist pärit Inga Kaare toob “Eesti laulu” konkursile esimest korda haldjakeele
12. november 2016
Idavirulastel on “Eesti laulu” konkursil põhjust pöialt hoida, sest püünele pääsenute seas on Jõhvist pärit laulja Inga Kaare, kelle sõnum inim- ja haldjakeeli lauldes on tuttav juba biitlite ajast.
Kuigi Inga Kaare on Ida-Virumaalt kaua eemal olnud, elades juba pikemat aega Tallinnas, pole ta side sünnikohaga katkenud.
“Möödunud suvel käisin ma oma venna Urmas Jõeääre juures Vokas puhkamas ning Iidla linnaosas elab mu isa, kellel on isadepäeval sünnipäev. Palju õnne talle!” kostab Kaare rõõmsalt, kinnitades, et Ida-Virumaa jääb talle alatiseks südamesse.
Make love, not war
“Eesti laulu” konkursil osaleb Kaare ansambli Alvistar Funk Association solistina. Nende laul, mis poolfinaalis kõlab, kannab rahusõnumit − “Make Love, Not War”, mida vahendas omal ajal ka John Lennon.
Ainult et kui Lennon laulis inimkeeli, siis Kaare võtab appi ka haldjakeele, nagu ta enda välja mõeldud keelt nimetab. “Selles laulus nimetan ma ära kõik Euroopa riigid, tehes seda inglise keeles, kuid ülejäänud osa kõlab haldjakeeles, aga kuna inimesed haldjakeelt ei oska, siis seda pole võimalik tõlkida,” tõdeb ta, suu muigel.
Rõõmusõnum, et Alvistar Funk Association on pääsenud “Eesti laulu” poolfinaali, jõudis Kaareni Tallinna- Stockholmi vahel kurseerival laeval, kus ta laulab. “Kes tunneb mu seal ära, tulgu julgelt ja võtku nööbist kinni,” kostab ta, sättides end paari tunni pärast taas merele minema.
Kui laeval esinemine on nii mõnelegi artistile orjatöö, siis Kaare sõnul saab ta ka merel olles laulda seda repertuaari, mida tahab ja kuidas tahab. “Ma laulan ka seal nii inim- kui haldjakeeli. Ma olen tõeliselt õnnelik inimene, sest laulmine pole mulle töö, vaid puhas looming.”
Jooksuga läbi video
Pärast Alvistar Funk Associationi osalemist saates “Eesti TOP 7″, kus looga “The Present” jõuti ka edetabeli tippu, on Kaarel nööbist kinni võetud nii laeval kui toidupoes ning nimetatud teda sõbralikult Eesti esijooksjaks. Videos ta nimelt jookseb, loo esimesest sekundist viimaseni. “Tavaelus ma enamasti siiski kõnnin, mitte ei jookse,” muigab ta.
“The Present”, kus Inga laulabki ainult enda välja mõeldud keeles, on ühtlasi pool aastat tegutsenud Alvistar Funk Associationi esimene singel.
Selle aja jooksul on antud ka kolm kontserti, mis on läinud täissaalidele.
Aasta lõpus on Alvistar Funk Associationilt oodata plaati, kus löövad kaasa džäss- ja funkmuusikatipud üle maailma.
Poolfinaalid veebruaris
Esimene, kes laulule “Make Love, Not War” hinnangu andis, oli Inga Kaare 11aastane tütar Miia Kaare. “Miia ütles, et see on väga äge laul, paneb jala tatsuma,” vahendab ema tütre arvamust rõõmuga. “Ka Eesti tunnustatud muusikute seas on see lugu heakskiitmist leidnud.”
Kaare koostöö Alvistar Funk Associationi liidri Margus Alvistega sai alguse pärast seda, kui Alviste oli ära kuulanud Kaare ja Peep Ojaveski plaadi “Hard to say”. “Ma teadsin, et sa hea oled, aga et sa nii hea oled, poleks uskunud,” vahendab Kaare ansamblijuhi üllatust. Järgnes loo “The Present” salvestamine, kus Kaare sai võimaluse 4,5 minutit südamest improviseerida. “Nii nagu tulistasin, nii linti läkski, see oli tõesti äge,” meenutab ta.
“Eesti laulu” poolfinaalid toimuvad 11. ja 18. veebruaril. Mõlemast poolfinaalist pääseb edasi viis laulu, mille seast valitakse võitja konkursi “Eesti laul 2017″ finaalis 4. märtsil Saku suurhallis.
“Eesti laulu” konkursile laekus 242 laulu. Edasipääsejate seas on ka Daniel Levi, Elina Born, Liis Lemsalu, Lenna Kuurmaa, Kerli, Uku Suviste, Ivo Linna, Rasmus Rändvee, Janno Reim, Koit Toome ja Laura, Antsud jpt.


maintext:
Koalitsiooni liikmed ei hääletanud Kohtla-Järve kütteprobleemiga seotud eelnõu
10. november 2016
Riigikogus senisesse valitsuskoalitsiooni kuuluvad saadikud loobusid eile hääletamast Keskerakonna esitatud eelnõu, mis käsitles eelkõige Kohtla-Järve kortermajadega seotud kütteprobleemi.
Keskerakonna saadik Mihhail Stalnuhhin esitles oma erakonna seaduseelnõu, mis nägi ette valitsusele ettepaneku tegemist “lahendada olukord, kus kaasomandi majandamisest tulenevate kulutuste mittekandmine osa korteriomandi omanike või valdajate poolt põhjustab situatsiooni, kus oma kohustusi nõuetekohaselt täitnud isikute soojavarustatus ei ole talvisel perioodil tagatud ning nende korteriomandite seisukord halveneb”.
“Pean lõpuks mainima, et korteriühistute summaarne võlg võrreldes sellega, mis ta oli aasta tagasi, on vähenenud umbes kaheksa korda. Hetkel ei ole sealsamas Kohtla-Järvel ühtegi maja välja lülitatud, aga see ei tähenda, et probleem oleks lahendatud,” ütles Stalnuhhin eile riigikogus eelnõu tutvustades.
Riigikogu majanduskomisjoni esimees Kalle Palling lausus, et tänavu talveks on eri osapoolte koostöös lahendus leitud, võlad on jõudsalt vähenenud ning ühtegi kütteta maja Kohtla-Järvel pole. “Ja nii peaks see olema ka tulevikus,” sõnas ta.
Eelnõu vastuvõtmiseks oleks olnud tarvis 51 poolthäält, kuid hääletamise ajal oli saalis vaid 44 riigikogu liiget. Eelnõu sai 32 poolthäält Keskerakonna, EKRE ja ka Vabaerakonna saadikutelt. Ükski saadik vastu ega erapooletu ei olnud, kuid 12 saalis olnud riigikogu liiget jätsid hääletamata. Kõik 12 kuuluvad praegu lagunemas olevasse võimuliitu. Tavapäraselt on Reformierakonnast, IRList ja sotsidest koosnev koalitsioon aga riigikogus hääletanud opositsiooni esitatud eelnõude vastu.
Kuna Keskerakonna eelnõu ei saanud vajalikku arvu hääli kokku, langes see menetlusest välja.


maintext:
Jõhvi ei kavatse ühinemise asjus ümber mõelda
11. november 2016
Kuigi haldusreformi komisjon on öelnud, et teeb ettepaneku sundliita Jõhvi kolme vallaga, kelle maakonnakeskus ise ära põlgas, pole see Jõhvi vallajuhte toetusraha kaotamisele vaatamata ümber mõtlema pannud.
Eelmise nädala reedel kogunesid Kohtla, Kohtla-Nõmme ja Toila volikogu esimehed, et arutada pärast valitsuse haldusreformikomisjoni otsust tekkinud olukorda.
Komisjon soovib sundliitmist
Kui Jõhvi otsustas oktoobris lõpetada kõnelused vabatahtlikuks liitumiseks Kohtla ja Kohtla-Nõmme vallaga, mispeale loobus Jõhviga läbirääkimistest ka Toila, teatas komisjon, et kavatseb teha valitsusele ettepaneku kõik neli valda sundliita.
Eelmisel nädalal avalikustatud seisukohavõtus ütles haldusreformi Põhja-Eesti piirkondlik komisjon, et Jõhvi, Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme vald moodustavad territoriaalselt kompaktse ja ühtse toimepiirkonna. “Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme valla ühinemisel moodustub u 4800 elanikuga omavalitsus, mis ei täida haldusreformi seaduses sätestatud eesmärke ega miinimumsuuruse kriteeriumi. Koos Jõhvi vallaga üheks omavalitsuseks ühinemine loob lähtudes haldusreformi eesmärkidest paremad eeldused omavalitsuste võimekuse tõstmiseks elanikele avalike teenuste osutamisel piirkonnas, suuremas omavalitsuses suudetaks laiendada teenuste profiili, pakkuda suuremat kompetentsi kohaliku elu arendamisel, sünergiat ja mastaabi kasvu teenuste osutamisel. Ühtlasi täidetaks haldusreformi seaduses sätestatud elanike arvust lähtuv omavalitsusüksuse suuruse miinimumkriteerium ning ka soovitusliku suuruse kriteerium,” seisab komisjoni soovituses, mis peaks edasi minema valitsuse lauale.
Vabatahtlikust liitumisest loobumine tähendab aga uuele vallale riigipoolse liitumistoetusena vähemalt 1,3 miljoni euro kaotust. “Mina olen kokku arvestanud, et tegelikult on see summa suurem, mis kaotatakse − 1,65 miljonit,” ütles Toila volikogu esimees Roland Peets, “ja see on meile ikka üüratu raha, mida saaks kasutada uue valla elanike heaolu huvides.”
Kolme volikogu esimehed deklareerisid läinud reedel, et nüüd, kui teada on tõenäoline sundliitmine, ollakse valmis Jõhviga läbirääkimised taas avama. “Mulle tundub, et Jõhvi volikogu tegi loobumise otsuse olukorras, kus volikogu liikmetel ei olnud piisavalt infot,” sõnas Kohtla volikogu esimees Arno Rossman.
Ent komisjoni seisukohale vaatamata ei kavatse Jõhvi volikogu selle esimehe Teet Enoki sõnul ümber mõelda.
“Kinnitan, et meil on tegevusplaan olemas. Oleme oma otsuse vastu võtnud, toetudes olemasolevale infole,” ütles Enok Põhjarannikule.
Ta lisas, et praegusele Jõhvi koalitsioonile sobib Suur-Jõhvi (Mäetaguse, Kohtla-Nõmme, Kohtla, Toila ja Jõhvi) või Väike-Jõhvi (Jõhvi ja Toila). “Keskmine lahendus ei sobi. Me pole loobunud toetusest, vaid oleme endale sobivad lahendused välja öelnud,” sõnas ta.
Kohtla-Nõmme volikogu esimees Tarmo Kütt kohtus eelmisel reedel Enokiga, uurimaks, kas Jõhvi on valmis oma otsust muutma. “Selliseid märke polnud, et keegi neist oleks isegi mõelnud, et võiks kõnelusi jätkata või tehtud otsuse tühistada. Sain aru, et Jõhvi volikogu jaoks pole raha argument. Aga meie seisukoht on see, et kui sundliitmine nagunii tuleb, miks mitte siis võtta selles olukorras endale maksimum,” sõnas Kütt.
Ta ütles, et ei saa aru ka Jõhvi juhtide loogikast, kui nad räägivad suure omavalitsuse eelistamisest. “Nad ütlevad, et tahavad suurt Jõhvit, aga samas säilitada sõltumatuse − nad räägivad ju iseendale vastu. Et suureks omavalitsuseks saada, oleks mõistlik ju liituda nendega, kes praegu seda soovivad, ja hiljem saavad teised juurde tulla, kui on olemas tugev omavalitsus,” lausus Kohtla-Nõmme volikogu esimees.
Opositsioon tahab otsust tühistada
Jõhvi volikogu opositsioon esitas eile eestseisusele eelnõu, mis näeb ette volikogu 20. oktoobri otsuse tühistamist, millega lõpetati ühinemiskõnelused, ning läbirääkimiste jätkamist.
“On ilmne, et Jõhvi vallavolikogu 20.10.2016 otsus nr 220 on vastu võetud kiirustades, arvestamata ja igakülgselt kaalutlemata (ebapiisav diskretsioon) otsusest tulenevaid võimalikke õiguslikke ning finantsmajanduslikke tagajärgi Jõhvi vallale. Läbirääkimiste lõpetamise põhjused ei ole tõsiselt võetavad (mis oleksid selgunud alles läbirääkimiste käigus) ja on ilmselgelt otsitud ning formaalsed,” seisab eelnõu selgituses.
Seaduse järgi teeb valitsus haldusreformi komisjoni seisukohta arvesse võttes sundliitmise korral liidetavatele omavalitsustele sellekohase ettepaneku hiljemalt tuleva aasta 15. veebruaril. Omavalitsustel on võimalus esitada oma arvamus selle kohta 15. maiks. Seejärel teeb valitsus otsuse. Kui omavalitsus on liitumise vastu ja tema argumendid on valitsuse silmis kaalukad, võidakse liitumismenetlus lõpetada, kui aga need pole valitsuse seisukohast piisavad, siis võtab valitsus vastu määruse omavalitsuste liitmise kohta.


title: Põhjarannik teisipäeval, 29. novembril

maintext:
Põhjarannik teisipäeval, 29. novembril
29. november 2016
* Novembri hakul maha sadanud üsna paksu lumekihi äkiline sulamine ärgitas pulbitsema Kose nõiakaevud ja läkitas Valaste joale ohtralt vett, mis tunaöise tuule ja külmakraadidega kaldapealsele taas jäise muinasjutuliselt kristalse maastiku tekitas.
“Praegu need nõiakaevud väga kõrged ei olegi,” on loodusgiid Enn Käiss neid aastate pikku kõrgemalt keemas näinud. “Aga ilus on see vaatepilt praegu küll.”
* Seriaali “Maaeluminister Martin Repinski ja tema kitsefarm” uues osas avastab peategelane, et tema firma majandusarundesse on töötajate arvestamisel sattunud viga, mille tõttu jäi mulje, et tema ettevõte maksis töötasu kehtivast alampalgast vähem. Repinski rääkis eile õhtul Põhjarannikule, et raamatupidaja eksliku metoodika tõttu oli töötajate arv aruandes tegelikkusest suurem, mistõttu keskmise palga näitaja kujunes jällegi tegelikust väiksemaks.
* Tänases Põhjarannikus on juttu teisestki valituse liikmest – keskkonnaminister Marko Pomerantsist, kelle eestvedamisel pidas Rakevere Võrkpalliklubi Jõhvis kaks Balti liiga kohtumist. Jõhvi spordihalli saal oli Rakvere võrkpalluritele hea paik – järgemööda tehti tuul alla kahele Leedu klubile. Pomerants tegi korraldajatööd, tassis reklaamiplagusid, ajas telemeeskonnale tellinguid välja ja tagus mängude ajal tribüünil vahetpidamata trummi.
* Laupäeva hommikul Iisaku vallas ränga avarii põhjustanud meest on karistatud nii liiklusrikkumiste kui ka kriminaalkuritegude eest. Eile võeti ta vahi alla. Ühe hukkunu ja nelja vigastatuga lõppenud õnnetus leidis aset kella 10 paiku hommikul Iisaku vallas Sõrumäel Jõhvi-Tartu maantee 24. kilomeetril.


maintext:
Valitsus peab reformi kohta oma sõna ütlema
28. november 2016
Lüganuse on Ida-Virumaal juba teine omavalitsus, kes ühinemisläbirääkimiste laua tagant nii järsku püsti tõuseb, et laud partneritele tagurpidi kaela sajab. Esimesena tegi sama triki Jõhvi, kui teatas pärast aastasi kõnelusi, et lõpetab kõnelused vabatahtlikuks ühinemiseks Kohtla ja Kohtla-Nõmmega, teades, et siis loobub ka Toila. Jõhvi eiras valitsuskomisjoni hoiatusi, et tuleb sundliitmine ja jäädakse ilma liitumisboonusest.
Erinevalt Jõhvist on Lüganuse algusest peale ühinemiskõneluste laua taga nina vingus istunud. Seetõttu on Lüganuse üks neist viiest Ida-Viru omavalitsusest, kes on haldusreformi seaduse riigikohtusse kaevanud. Muidugi, Lüganust võib ka mõista, sest mõne aasta eest elati juba üks vabatahtlik liitumine Püssi linna ja Maidla vallaga üle. Aga sellegipoolest jääb seaduse kriteeriumi täitmiseks paar tuhat elanikku puudu. Argument on seegi, et Lüganuse rahvas hääletas uue liitumise vastu.
Nüüd on paljudele haldusreformi vastastele uut indu andnud valitsuskoalitsiooni vahetus. Selle juhtpartei Keskerakond on haldusreformi kritiseerinud, kuid valitsus kinnitab, et reformi jätkatakse nii, nagu seadus nõuab.
Ent siiski on uus riigihalduse minister jõudnud öelda, et võib-olla tehakse siin-seal kellelegi mööndusi ja seaduses kehtestatud tingimustele võidakse teise pilguga vaadata. Need on signaalid, mis võivad paljudele olla märgiks: rääkigu riik täna, mida tahab, homme on pukis teine valitsus ja kõik ei pruugi enam plaanitu kohaselt minna.
Praegu on haldusreformi vabatahtliku ühinemise faas jõudnud oma lõppjärku, sest uue aasta alguseks peavad omavalitsused esitama valitsusele ühinemise taotlused. Seetõttu peaks uus valitsus kiiremas korras võtma väga konkreetse seisukoha nii vabatahtliku kui ka eesootavate sundliitmiste küsimuses, vastasel juhul tuleb neid kõneluste laua tagant lahkujaid veelgi ja see saeks riigi autoriteedi oksa.


title: Rahvahääletus kui tühikargamine

maintext:
Rahvahääletus kui tühikargamine
16. november 2016
Haldusreformi eel omavalitsustes toimuvate rahvahääletuste läbiviimise mõttekusest on keeruline aru saada.
Mida peaksid need peegeldama ning mida nende tulemustega peale hakata? Õigupoolest mitte midagi.
Volikogudel pole ühinemisotsuste tegemistel mingit kohustust rahvahääletuse tulemusi arvestada. Et elanike huvi ja hääletusel osalemise määrad on üldjuhul enamikus omavalitsustes väga madalad, siis oleks ka nendest juhindumine eksitav. Loogilise valemiga sotsioloogiline küsitlus annaks valitsevatest meeleoludest ühinemise suhtes tõepärasema pildi kui napi osalusega rahvaküsitlus, kus võib kergelt pääseda domineerima mõne väiksema huvigrupi mõju.
Samas on huvipakkuv, kuidas Lüganuse volikogu ühinemisvastaseid hoiakuid oma edasistes otsustes kasutab.
Hääletustulemusi võib tõlgendada nõnda, et kui osales vaid ligikaudu kümme protsenti valla või linna elanikest, siis ülejäänutel ei ole ühinemise vastu midagi. Ent selles võib olla ka sõnum, et kuna tulemusel nagunii otsest kaalu volikogu otsuse suhtes pole, siis ei ole mõtet üldse hääletama minna. Seda enam, et peades tiksub teadmine, et isegi kui kohalikud vallasaadikud peaksid elanike häält arvestama ja ühinemisotsusest loobuma, ootab ees sundliitmine, ainult et preemiast tuleb siis suu puhtaks pühkida.
Praegu toimuvatest rahvahääletustest jääb suuresti tühikargamise ja demokraatia mängimise mulje. Nende läbiviimiseks tehakse tööd ja kulutatakse raha, ent sisulist mõtet neil pole.


title: Eesti vajab hoolivust ja ühtsust

maintext:
Eesti vajab hoolivust ja ühtsust
24. november 2016
Rahvastikukriis, ühiskondlik ebavõrdsus, majanduslik seisak ning riiklik julgeolek on küsimused, millest ei saa ega tohi mööda vaadata. Just nende sõlmprobleemide lahendamine on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna, Isamaa ja Res Publica Liidu ning Eesti Keskerakonna valitsusliidu kandev eesmärk.
Eesti välis- ja julgeolekupoliitika on järjepidev ning rajaneb laiapõhjalisel konsensusel. NATO ja Euroopa Liidu liikmesus on Eesti julgeoleku ja heaolu olulisem garantii. Eesti valitsused on hoidnud siin ühtset kurssi ning tõstnud seeläbi Eesti inimeste elukvaliteeti ja tugevdanud meie riikliku iseseisvuse alustalasid. Loomulikult jätkab sama teed ka loodav valitsusliit.
Suuname senisest rohkem tähelepanu ja rahastust meie välisteenistusele ning loome täiendava riigikaitseinvesteeringute programmi.
Kinnitan üheselt, et Eesti jätkab iseseisva kaitsevõime arendamist ja hoiab kaitsekulutused vähemalt 2 protsenti SKT tasemest. Sellele lisanduvad NATO liitlasüksuste vastuvõtuks vajalikud investeeringud.
Eesti kuulub juba 12 aastat Euroopa Liitu, kuid vahe jõukamate riikidega on endiselt lubamatult suur. Kahjuks on meie senine majandusareng aeglustunud ning vajame majanduskasvu elavdamiseks uusi mõtteid ja algatusi. Eilsed lahendused täna enam ei aita ja veel vähem on neist kasu homme.
Maksunduses viime ellu iseseisvuse taastanud Eesti kõige vajalikuma maksureformi. Tõstame kuni keskmist palka teenivate inimeste maksuvaba tulu 500 euroni kuus. See annab alates 2018. aastast kuni 1200 eurot teenivatele inimestele iga kuu 62 eurot rohkem, kui kehtiv seadus seda ette näeks.
Maksumuudatustest võidavad kõik, kes teenivad kuni 1758 eurot. Sellest jõukamate maksukoormus tõuseb sõltuvalt sissetulekust 1-38 euro võrra kuus. Ma olen veendunud, et suurema sissetulekuga Eesti inimesed on nõus andma need 38 eurot ühiskonna suurema sidususe ja stabiilsuse ning kiirema üldise majanduse ja palgakasvu huvides.
Turismisektori toetamiseks ja majanduse elavdamiseks jätame ära majutusasutuste käibemaksu tõusu 9 protsendilt 14 protsendile 2017. aastal ning planeeritud diislikütuseaktsiisi 10protsendilise tõusu 2018. aastal. Maksumuudatuste kompenseerimiseks on plaanis mitmeid katteallikaid, näiteks kehtestame pangalõivu finantsasutustele ning tõkestame kasumi varjatud väljaviimist Eesti äriühingutest. Alkoholi ja suhkru liigtarbimise vähendamiseks tõstame õlle, kääritatud jookide ja veini aktsiisi ning maksustame kõrge suhkrusisaldusega joogid.
Rasketel aegadel vajavad erilist tähelepanu meie põllumajandus ja maaelu. Tõstame valdkonna rahastust üleminekutoetuste maksimaalse määra ulatuses ja suurendame 2017. aastal kriisiabile suunatavaid vahendeid.
Soovime tõsta lasteaiaõpetajate palga kooliõpetajate palga alammäärani. Samuti viime õpetajate keskmise palga 2019. aastaks 120 protsendini Eesti keskmisest ning suurendame tugispetsialistide rahastust. Mul on rõõm kinnitada, et tervisliku ja kättesaadava koolitoidu pakkumiseks viime koolilõuna toetuse 1 euroni.
Hariduses jätkame riigigümnaasiumide arendamist, kuid lubame pärast 2023. aastat gümnaasiumide pidamist omavalitsuste poolt. Samuti tagame maakonnakeskustest kaugemal asuvate maagümnaasiumide kõrgema rahastuse.
Rajame Narva ja Tallinna eesti keele majad ning tõstame eesti keele õppe kvaliteeti haridusasutustes, samuti võimaldame Eesti Vabariigi kodakondsust soovivatele inimestele lepingut, millega pakub riik tasuta eesti keele kursusi. Võitleme kodakondsusetuse taastootmise vastu, lihtsustades siin sündivate laste võimalusi Eesti Vabariigi kodakondsuse saamiseks.
Inimeste elukeskkonna parandamisel on oluline roll ka siseturvalisuse valdkonnal. Tugevdame kogukonnakeskset politseitööd ja piirkonnapolitsei võrgustikku, eeskätt maapiirkondades. Meie kõigi elukeskkonna turvalisemaks muutmiseks kehtestame ka täiendavad alkoholireklaami ja -müügi piirangud.
Võrdsemate pensionide tagamiseks suurendame riikliku pensioni baasosa ning vähendame palgakomponendi osakaalu. Oleme võtnud selgelt eesmärgiks ka soolise palgalõhe vähendamise. Noorte perede toetamiseks muudame vanemahüvitise süsteemi paindlikumaks ning fikseerime vanemahüvitise ülempiiri. Tõstame lasterikaste perede toetust 300 euroni kuus ja kustutame raske puudega laste vanemate õppelaenud.
Tervishoiu jätkusuutliku rahastamise tagamiseks loobume sotsiaalmaksu langetamisest. Tagame Eesti inimestele arstiabi parema kättesaadavuse ning hüvitame suuremas määras kõrgendatud ravivajadustega inimeste ravikulud.
Eestimaa tasakaalustatud arengu tagamiseks suurendame omavalitsuste otsustusõigust, tõstame kohalike omavalitsuste tulubaasi ning anname neile osa riiklikke ülesandeid koos vajaliku rahastusega. Teiste otsuste seas taastame 250eurose matusetoetuse kõigile ning suuname vahendeid kohalikele omavalitsustele.
Olen oma töö käigus külastanud kõiki Eesti omavalitsusi ning loodan siiralt, et suudame elu väiksematesse maakohtadesse tagasi tuua. Konkreetse meetmena oleme otsustanud välja töötada Ida-Virumaa programmi, et ellu viia vajalikke investeeringuid, infrastruktuuri ja parandada inimeste elukvaliteeti.
Võtan valitsusse kaasa oma pikaajalise kogemuse opositsioonipoliitikuna. Tean väga hästi, mis tunne on, kui iga su idee kohta öeldakse, et see on vale. Soovin tõesti muuta Eesti poliitilist kultuuri ning kaotada arusaama, et vale mees ei või õiget asja teha.
Asume tööle teadmises, et Eesti ühiskonda on vaja muuta võrdsemaks, tuua riiki inimestele lähemale ning ulatada abikäsi kõigile, kes seda vajavad. Just hoolivust ja ühtsust vajab meie riik kõige enam.
Peaministrikandidaat Jüri Ratase ettekanne riigikogus 21. novembril (lühendatult).


title: Liigvesi uputab eramuid

maintext:
Liigvesi uputab eramuid
19. november 2016
Peale Roodu aiandusühistu, mille liigvee ootamatu tekkimise põhjust hakatakse kevadel uurima, upuvad ka Püssi eramurajoonide aiad ja keldrid.
Kui Püssi külje all olev Roodu aiandusühistu on juba paar aastat püüdnud leida lahendust ootamatult aiamaid rünnanud liigvee vastu, siis üleliigse veega on hädas ka aiandusühistust linnulennult mitte kaugele jäävad eramud.
Niisama kaevata ei tasu
Püssi Kivitee tänavast Kohtla jõe poole jäävate majade omanikud on hädas sellega, et nende koduhoovid on märjad ja vett täis. Majade ümber olevad sademeveesüsteemid ei suuda vett ära kanda. Eriti teravaks on probleem läinud selle aasta suurte vihmasadudega, millele nüüd lisandub veel lumesulamisvesi.
Peale selle, et juba suvest alates on inimesed hädas liigvee tõttu surevate puude ja lilledega, ollakse mures ka maja alla keldritesse koguneva veega, mis kahjustab hooneid. “Veel pole lihtsalt kuhugi minna,” ütles üks piirkonna elanik, kelle sõnul vajaksid kraavid hädasti puhastamist ja truubid uuendamist.
Lüganuse vallavanema Viktor Rauami sõnul on vald tekkinud olukorraga kursis ning järgmisel aastal on ette nähtud ka raha kraavide võsast puhastamiseks ja truupide vahetamiseks. “Kindlasti ei ole kraavipuhastamine töö, milleks me raha ei leia, aga selge on ka see, et pole mõtet kraave kaevata ja puhastada kindluseta, et see probleemi lahendab,” tõdes ta, et neil on tarvis spetsialisti nõuannet, kuidas sademeveesüsteemi tulemuslikult uuendada.
Seosed selguvad uuel aastal
Kas Püssi linna Kohtla jõe poolne serv on hädas ainult puhastamata kraavide ja sisselangenud truupidega või on sealne liigvesi seotud juba paar aastat varem Roodu aiandusühistus ootamatult tekkinud üleliigse veega, ei oska Rauam öelda. Küll on vald saanud keskkonnainvesteeringute keskuselt toetust, et uurida, kust liigvesi ootamatult Roodule pressima hakkas ning kas sellel on seos Aidu karjääri töö lõpetamisega. “Kas ja kui palju põhjavee tase sellest tõusis ning kuidas see neid alasid mõjutanud on, loodame uuringu käigus välja selgitada,” ütles ta.
Enne kui uuringu tegemiseks hange läbi viia, peab töödele oma hinnangu andma keskkonnaamet. Kui see tehtud, kuulutatakse välja hange ning valitakse välja uuringu teostaja, kelle ülesanne on välja selgitada liigvee tekkimise põhjus. Samuti peab uuringu tegija välja pakkuma leevendusmeetmed olukorra lahendamiseks.
Kuna koos liigveega on Roodus tekkinud probleem ka vee kvaliteediga, sest fenoolisisaldus on seal lubatust suurem, on Järve Biopuhastus sinna vedanud vett tsisternidega. Ka veeküsimusele tuleks uuringu käigus lahendus leida.


maintext:
Pärituul sisekaitseakadeemia toomiseks Ida-Virusse
17. november 2016
Keskerakonna, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ja IRLi võimuliidu loomine peaks olema võimas poliitiline pärituul sisekaitseakadeemia toimetamiseks Ida-Virumaale.
Kõik kolm nimetatud erakonda on varasematel aastatel olnud seisukohal, et see otsus tuleb ära teha. IRL on selle plaani algataja ja kõige tulihingelisem elushoidja eesotsas justiitsminister Urmas Reinsaluga. Sotside liider Jevgeni Ossinovski on öelnud, et tema kindlasti tervitab seda mõtet. Selget toetust on avaldanud ka Keskerakonna poliitikud ning kohapeal on üks suuremaid võitlejaid selle suure algatuse eest olnud keskerakondlasest Vaivara vallavanem ja Ida-Virumaa omavalitsuste liidu esimees Veikko Luhalaid.
Põhjendades, miks see Ida-Virumaa jaoks hea plaan siiani teoks pole saanud, näitasid nimetatud erakondade poliitikud ikka Reformierakonna poole: nemad ei taha ja ilma nende nõusolekuta ei liigu see asutus sentimeetritki Ida-Viru poole.
Nüüd, kus Reformierakond saab riigis võimult pühitud, ei tohiks enam ühtegi tõsiseltvõetavat takistust olla. Seepärast on Ida-Virus põhjendatud ootus, et sisekaitseakadeemia toomine Ida-Virumaale läheb kirja ka nädala lõpuks valmivasse koalitsioonilepingusse. Ja mitte roosa udu kõneviisis, et kaalume ja plaanime, vaid koos konkreetse ajakava ja selleks vajalike rahastamisallikatega.
Nüüd on enamik Ida-Virust valitud saadikuid sattumas üle väga pika aja riigis võimuleeri poolele ja neil tuleks kohe näidata, mida nad selle maakonna jaoks korda suudavad saata.


maintext:
Purtse jõe puhastamiseks kulub hulk aastaid
11. november 2016
Keskkonnaministeerium loodab uue aasta algul Purtse jõge puhastama hakkava firmaga lepingu sõlmida; esimese etapi tööd kestavad 2022. aasta lõpuni.
Aprillis kuulutas keskkonnaministeerium välja Purtse jõe, Kohtla jõe ja fenoolisoo jääkreostuse ohutustamise projekteerimis- ja ehitustööde riigihanke.
Vahepeal on teise riigihankega leitud juba omanikujärelevalve tegija − OÜ Sweco EST −, esimene hange aga ikka veel kestab.
“See ongi pikk protsess,” ütles ministeeriumi projektijuht Raimo Jaaksoo. “Tegemist on läbirääkimistega hankega, mis tähendab, et kõigepealt palusime osavõtutaotlusi ja seejärel ootasime neilt, kes hanke tingimustele vastasid, pakkumisi. Nüüdseks on pakkumised esitatud ja oleme asunud pakkujatega läbirääkimisi pidama.”
Läbirääkimistega hanke kasuks otsustati Jaaksoo sõnul sel põhjusel, et tegemist on väga keerulise projektiga, mis nõuab kõigepealt paljude asjade täpsustamist ja seda on kõige parem teha just läbirääkimiste käigus.
“Eeldatavasti võiksime uue aasta alguses lepingu sõlmimiseni jõuda,” ütles ta.
Kindlasti on ministeeriumil plaanis ka elanike teavitamiseks avalik kohtumine korraldada.
Liigutakse allavoolu
Samuti aprilllis allkirjastas keskkonnaminister Marko Pomerants käskkirja, millega eraldati Purtse jõe valgala ja fenoolisoo puhastamiseks 21 miljonit eurot.
Jutt käib kavandatud tööde esimesest etapist, mille käigus korrastatakse 14 hektaril laiuv fenoolisoo, puhastatakse reostunud pinnasest Kohtla jõgi ja Vahtsepa kraav ning Püssi ja Lohkuse paisu vaheline Purtse jõe lõik.
“Erra jõgi ja Purtse jõe Püssi paisust allapoole jääv osa sellesse hankesse ei kuulu,” selgitas Jaaksoo. “Alustame fenoolisoost ja liigume sealt mööda Kohtla jõge allapoole. Kohtla jõega samal ajal võib puhastada ka Purtse jõe lõiku, need tööd üksteist ei sega. Arusaadavalt tuleb töödega liikuda allavoolu, et mitte mõjutada seda osa, mis on juba korrastatud.”
Esimesele etapile kuus aastat
Hanke võitjaga lepinguni jõudmine ei tähenda veel, et puhastustöödega kohe pihta hakataks.
“Kõigepealt tuleb projekteerida, see võtab kindlasti vähemalt pool aastat; vaja on keskkonna- ja ehituslube taotleda… Reaalne töö fenoolisoos võiks alata kõige varem aasta teises pooles, võib-olla isegi ülejärgmise aasta alguses.”
Tööd kestavad pikalt − lõpptähtaeg on 2022. aasta detsembris.
Eelmise keskkonnaministri Keit Pentus-Rosimannuse 2014. aasta augustis “Purfestil” välja öeldud lootus, et Eesti Vabariigi 100. sünnipäeva-aastal saame rääkida juba puhtast Purtse jõest, osutus siiski ülearu optimistlikuks.
Kogemusi vähe võtta
Raimo Jaaksoo sõnul on tegemist väga keeruliste töödega: “Reostunud muda ja pinnast tuleb eemaldada voolava veega jõesängis, juhtides jõe kohati kõrvale. Pinnase puhastamine sellises mahus on samuti keeruline. Kaasasime ka väliseksperte, ent selliste töödega pole mujalgi maailmas kuigivõrd kogemusi.”
Ida-Virumaal saadavaid kogemusi hiljem paraku kusagil mujal ilmselt eriti kasutada ei saa − teadaolevalt seesuguseid reostusi rohkem ei ole.
“Nii palju on neist kasu küll, et jõe ülemisest osast saadavaid kogemusi saame teises etapis ehk alumise osa jaoks kasutada,” märkis Jaaksoo.


maintext:
Lüganuse võib ühinemisrongilt viimasel hetkel maha astuda
16. november 2016
Ühinemise vastu algusest peale suurt vastumeelsust üles näidanud Lüganuse võib nüüd rahva arvamusele viidates ühinemisrongilt veel viimasel hetkel enne selle heakskiitmist maha astuda.
Lüganuse, kes on alates haldusreformi päevakorrale kerkimisest otsinud võimalusi sellest pääsemiseks, võib pärast kuid kestnud ühinemisläbirääkimisi Sonda valla ja Kiviõli linnaga öelda liitumisele siiski ei, sest sarnaselt omavalitsuse juhtidega on ka rahvas selgelt ühinemise vastu.
Nimi mõjutas
Lüganuse on Tudulinna ja Vaivara valla kõrval kolmas Ida-Viru omavalitsus, kes on avalikult ühinemise vastu seisnud. Nüüd näitas seda vastumeelsust ka rahvas või vähemalt see 12 protsenti elanikkonnast, kes võttis vaevaks rahvaküsitluses osaleda.
Kui teised omavalitsused on nentinud, et rahva arvamus on küll oluline, kuid teisalt on see küsitlus lihtsalt seadusega ette seatud formaalsus, sest haldusreformi seadus sunnib väiksemaid omavalitsusi ühinema nagunii, siis Lüganuse tunnistab, et on valmis hääletama rahva tahtmise järgi.
“Me oleme alati rahva arvamust arvestanud ja see on ka nüüd meile väga oluline,” ütles volikogu esimees Marja-Liisa Veiser, tunnistades, et ühinemissuundi valides kuulati rahva arvamust ja siis oli kodanike eelistuseks Kiviõli. Negatiivse otsuse taga on paljuski see, et nimehääletusel eelistati Lüganusele Kiviõli. Nimehääletusel suurimat kaalu omanud Sonda on aga öelnud, et just Lüganuse soov mitte ühineda on selle taga, miks Lüganuse nime poolt hääletada ei soovitud.
Kas Lüganuse kiidab ühinemislepingu ning liitumise Kiviõli ja Sondaga heaks, jääb 24. novembril koguneva volikogu otsustada, kuid Veiseri sõnul on ta olnud ühenduses paljude volikogude liikmetega, kes on seda meelt, et nad võiksid hääletada ühinemise vastu. Seda enam, et ka teised omavalitsused on nii teinud. Näiteks tõi ta palju kriitikat saanud Jõhvi, kes tahtis arusaamatutel põhjustel liitumisläbirääkimistelt välja jätta Kohtla ja Kohtla-Nõmme valla. Ühinemiskomisjon on küll ähvardanud Jõhvit sundliitmise ja liitumistoetusest ilmajäämisega.
Lähevad edasi
Ka Sondas andis rahvaküsitlus tulemuse, et pigem ei soovita liituda, kuid vallavanem Andrea Eiche sõnul polnud ülekaal suur. “Need inimesed, kes meie koosolekutel osalesid ja pigem pooldasid liitumist, hääletamas tõenäoliselt ei käinud ja sealt see tulemus tuleb,” ütles ta ning lisas, et rahvaga kõnelemine on jätnud mulje, et inimesed saavad ühinemise vajalikkusest ja paratamatusest aru ning pole selle vastu. “Need, kes on vastu, kasutasid nüüd ilmselt hääletamisvõimalust,” arvas ta.
Volikogule on rahva arvamus oluline, kuid arvestama peab ka juba vastu võetud haldusreformi seadusega ning kõiki neid aspekte Sonda oma volikogu istungil kaalubki.
See, kas Lüganuse viimasel hetkel loobub, nende otsust ei mõjuta. “Kahju on ainult kaotatud ajast,” sõnas Eiche ning tõi näite, et ühinemiskomisjon kogunes viimati arutama tehtud ettepanekuid, mis puudutasid eranditult Lüganuse valda, kes nüüd võib liitumisele hoopiski selja pöörata.
Kiviõli linnapea Nikolai Vojeikin tõdes, et Lüganuse loobumisel ollakse sootuks uues olukorras. “Eks siis tuleb liitumisleping lihtsalt kiiresti ümber teha,” tõdes ta.
Nii Kiviõli kui Sonda näeksid siiski hea meelega, et edasi minnakse kolmekesi.
Ka uus loodav koalitsioon on algusest peale kinnitanud, et ehkki mõned haldusreformi punktid vajaksid ülevaatamist, minnakse protsessiga edasi ning ilmselt liitumisest siiski pääsu pole.


title: Põhjarannik reedel, 25. november

maintext:
Põhjarannik reedel, 25. november
25. november 2016
* Tänane Põhjarannik kirjutab esileheküljel sellest, et Viru rigkonnaprokuratuur esitas kriminaalsüüdistuse põlevkiviettevõttele Enefit Kaevandused ning kahele selle töötajale juhtumis, mis lõppes peaaegu kaks aastat tagasi kahe Estonia kaevanduse töötaja surmaga.
* Veel saab ajalehest teada, et Narva linn loodab Euroopa Liidult saada tuge oma taksojuhtidele eesti keele õpetamiseks. Selleks esitatakse lähiajal taotlus ning tulevikus on kavas välja anda ka spetsiaalselt taksojuhtidele mõeldud vestmik, et neil oleks hõlpsam eesti keeles kõnelevaid kundesid teenindada.
* Ja veel üks tavatu lugu tänases Põhjarannikus räägib sellest, kuidas riigikohus tunnistas seadusevastaseks maksu- ja tolliameti tegevuse, kus tolliametnikud Narva piiril neljal korral ühel veokil paagist diislikütust välja pumpasid põhjendusel, et kütusega võidakse Eestis ajada ebaseaduslikku äri. Nüüd peab amet äravõetud kütusekoguse samasse autosse tagasi pumpama.


title: Põhjarannik reedel, 11. novembril

maintext:
Põhjarannik reedel, 11. novembril
11. november 2016
* Tänane Põhjarannik räägib ühest viimaste aastate põnevamast kohtuloost, kus Kohtla-Järvel lõid kurjategijad turismifirma, et selle kattevarjus Valgevenest salasigarette vedada. Kurjategijad tegid lastele ja pensionäridele suuri soodustusi, et kasutada neid elava kilbina oma musta äri ajamiseks.
* Viru Ranna Toila kalatööstus on ärkamas uuele elule, sest omanik soovib tootmist laiendada ning luua sellega 300 uut töökohta.
* Praegu Pärnu Sadamat esindav Reinar Hallik mõlgutab mõtteid ajapikku oma kodulinna Narva naasta, et siin oma kossumeeskond luua ja praegu varjusurmas olevale piirilinna korvpallile elu sisse puhuda.


title: Ossipenkoism kui valitsemise õpetus

maintext:
Ossipenkoism kui valitsemise õpetus
3. november 2016
Ossipenkoism on 21. sajandi alguses Ida-Virumaa linnas Kohtla-Järvel välja arendatud õpetus, mis võimaldab kommunaalettevõtte omanikul tänu soojadele suhetele omavalitsusjuhtidega rikastuda ja muuta kohalik võim oma firma huve teenivaks tööriistaks.
See oligarhia tunnustega süsteemne õpetus on oma nime saanud seda kõige enam täiustanud endiselt politseikomissarilt ja sajandivahetusel kommunaalärisse sukeldunud Nikolai Ossipenkolt.
Õpetuse edu tugineb vastastikusele sõltuvusele. Ärimees vajab kohalikke võimuhoidjaid, et need korraldaksid hankeid talle sobivatel tingimustel ja võltsiksid vajaduse korral hiljem tööde akte, et teenida ettenähtust suuremat tulu.
Selle nimel hoolitseb ärimees, et talle olulistes omavalitsustes pääseksid võimule talle ustavad ja lojaalsed inimesed. Neile, kes õpetust omaks ei tunnista või − veelgi hullem − sellega võitlusse peaks asuma, kohalikus võimuladvikus kohta ei ole.
Samas panustab õpetuse looja oma telejaama ja muude propagandakanalite kaudu järjekindlalt selgitustöösse, et valijate usk oma kohalikesse valitsejatesse ei kustuks ja ükski nurjatu jõud ei pääseks neid sealt kukutama. Tuleb järjekindlalt sisendada, et vaid olemasolev süsteem säilitab õnneliku tänapäeva ja loob helge tuleviku. Alternatiive pole. Kõik sellised hädad, nagu suur tööpuudus, madalad palgad, noorte pagemine, väärtuse kaotanud korterid ja kütmata majad, on kohalike juhtide paleust hinnata mittetaipavate riigis võimul olevate tumedate jõudude süü.
Ossipenko tuntuim kaasteeline ja mõttekaaslane on ligemale 13 aastat Kohtla-Järve linnapea ametis olnud Jevgeni Solovjov. Kuid õpetusest on vaimustunud ja selle levikusse oma panuse andnud veel paljud inimesed, kellest osa on eelistanud oma seotust varjata.
On ka põhjust. Ossipenkoismi on püüdnud taunida ning selle järgijaid taga kiusata pahatahtlikud poliitilised konkurendid ja ajakirjanikud, aga ka kurjad politseiuurijad, prokurörid ning kohtunikud. Nende tõttu on tulnud taluda ka kannatusi. Kaitsepolitsei paigaldatud mikrofonide ja muu jälitustöö tulemusel pidid kohtu ette astuma nii Solovjov, abilinnapea Jüri Kollo kui ka Ossipenko ise.
Viimase külge kohtukulli küüned siiski ei hakanud. Olgugi et jõustunud kohtuotsusest, millega Solovjov ja Kollo korruptsioonis süüdi jäid ning rohkem kui neljaks aastaks tingimisi türmi mõisteti, oli põhiline kriminaalse tulu saaja just Ossipenko firma N&V. Summa, mille Kohtla-Järve linn talle oma juhtide heakskiidul loovutas, ulatus ligemale miljoni euroni. See on üks tipptulemusi kohtus kinnituse leidnud Eesti korruptsioonijuhtumite seas.
Ent tõestatud kuriteod puudutasid vaid ühte lühiajalist perioodi, mil kaitsepolitsei binoklid olid Kohtla-Järve linnavalitsuse peale teravaks keeratud. Kedagi ei saa keelata uskumast, et muul ajal toimunud tehingud olid puhtad nagu prillikivi ja ülejäänud kümned miljonid on linnakassast tema firmadesse jõudnud ausal teel. Iseasi, kui tõemeelsena sellesse uskuja iseendalegi näib.
Ossipenkolt, kes tuleb toime nii auto kui enda loodud, Jõhvis võimule tulnud valimisliidu juhtimisega, jõudis kohtusaali vaid arstitõend, mis kinnitas, et tervis ei võimalda tema üle kohut mõista. Heasüdamliku inimesena pani ta hiljem pehme padja alla kohtuvintsused läbi teinud Solovjovile ja määras ta oma prügila juhiks.
Kohtla-Järve linnavõimud pole loovutatud miljonit siiani tagasi nõudnud ja kulutavad aega juriidilistele analüüsidele ning süüdistavad seda teemat torkivat ajakirjandust linna maine rikkumises. Toimunut pole hukka mõistnud ka Keskerakonna juhtfiguurid − ei Savisaar, Ratas, Toom ega keegi teine −, olgugi et nii Solovjov kui Kollo olid selle erakonna silmapaistvad esindajad Kohtla-Järve piirkonnas.
Pärast saadud õppetundi muutusid ossipenkoismi jüngrid ettevaatlikumaks, et vältida sissekukkumisi. Et omada toimuva üle kindlamat kontrolli, on Ossipenko välkmaletaja kombel liigutanud talle ustavaid inimesi edasi-tagasi kohalike võimuorganite ja oma firmade vahel. See on ka omalaadne väljakutsuv küünilisuse demonstratsioon, et arvake ja tehke, mida tahate, aga seda süsteemi ei pure ükski hammas.
Avalikkuse halvakspanule vaatamata ei ole ossipenkoismi jüngrite read kahanenud, vaid pigem vastupidi. Kui Jõhvi oli olnud selle õpetuse vastuvõtmise osas pikka aega tuim ja põlglik, siis viimastel aastatel kostab ka sealses vallamajas üha sagedamini jutte sellest, et Ossipenko on üks tubli ja õige mees ning pimedad on need, kes omakasupüüdlikult temast tonti püüavad maalida.
Isegi mõned Reformierakonna tuntud poliitikud, nagu Deniss Boroditš ja Ain Seppik, käivad aeg-ajalt tema jutul. Kes seda täpselt teab, millest räägitakse. Kas on need ossipenkoismi kursused või püütakse teha kaupa, mis tingimustel mõni kuuleka käitumisega oravapoiss ka Kohtla-Järve või Jõhvi valitsemise puu oksal istumiseks loa saaks?
Imbudes süsteemi, on võimalik püüda seda muuta, kuid kerge on hoopis kohaneda ja mõelda, et selle osa polegi halb olla. Tänu töökindlusele ja raskesti väljajuuritavusele võib tekkida huvi ossipenkoismi frantsiisimise vastu ka nendes omavalitsustes, kus selle võlud on veel tundmatud.
Järgmisel sügisel toimuvad kohalikud valimised on ossipenkoismi tuleviku osas määrava tähtsusega. Kaalul on, kas selle õpetuse aeg saab otsa, sest see on tänapäeva Eesti Vabariiki sobimatu, või kasvavad talle senisest veelgi tugevamad tiivad.
Käesoleva loo allikana on kasutatud Tartu ringkonnakohtu jõustunud otsust kriminaalasjas nr 1-12-12478.


title: Kuhu tüürib uus valitsus haldusreformi?

maintext:
Kuhu tüürib uus valitsus haldusreformi?
14. november 2016
Praegu, mil uus valitsuskoalitsioon alles kujuneb ja eri parteid kompavad üksteise meelsust, arutatakse aina rohkem, mida võib valitsust üle võttev võim kardinaalselt muuta. Teada on, et sotsid ja Keskerakond on ammused tulihingelised astmelise tulumaksu pooldajad. Selle mõistlikkust on aga IRL kogu aeg kahtluse alla seadnud. Keskerakond on omakorda kritiseerinud eelmise valitsuse ajal sündinud kava sotsiaalmaksu langetamiseks.
Juba ammu ootavad kümned omavalitsused üle Eesti riigikohtu lahendit haldusreformi seaduse ja põhiseaduse kooskõla kohta.
Valitsuse vahetus on siingi andnud haldusreformi vastastele põhjust rääkida tagasipöördest. Kuigi haldusreformi seadus võeti vastu IRLi ja sotside toel eelmises koalitsioonis, oli selle põhivedur viimastel aastatel siiski Reformierakond eesotsas riigihalduse ministri Arto Aasaga. Samas ei tasu unustada, et reformi põhiline ideoloog on viimased 15 aastat olnud IRL, kes pretendeerimas koos sotside ja Keskerakonnaga ka uue valitsuse moodustamisele.
Ometi on haldusreformi kõige teravamalt kritiseerinud Keskerakond. Üks selle juhte Mailis Reps ütles Põhjarannikule tänavuse presidendikampaania ajal, et haldusreform praegusel moel on tehtud omavalitsuste huve ja eripärasid arvestamata.
Omavalitsuste liitumise stardipauk antakse juba uue aasta algul, mil valitsus peab seaduse järgi hakkama seda teemat arutama ja otsuseid tegema. Muidugi on uuel koalitsioonil (kui see piisavalt kiiresti kokku tuleb ja koalitsioonilepingu allkirjastab) veel võimalus reformile pidurit tõmmata. Ent see tähendaks haldusreformi järjekordset edasilükkamist vähemalt mõneks aastaks. Uus koalitsioon võib pakkuda ka mingi kompromissvariandi, kuid teatavasti jäävad sellised lahendused tavaliselt poolikuks.


maintext:
Poola suursaadik avaldas oma emakeeles kõneldes Illukale kõrgeimat austust
21. november 2016
Poola taasiseseisvumispäeva eel tantsiti Illuka valla rahvamajas poloneesi, söödi masurkakooki ning kuulati ja vaadati Chopini.
Kuidas saab Chopini vaadata?
Väga lihtsalt. Poola suursaadik Robert Filipczak avas sel päeval rahvamajas populaarse lasteraamatu “Väike Chopin” illustratsioonide näituse.
Krutskeid täis Chopin
Michal Rusineki kirjutatud ja Joanna Rusineki kujundatud ning Doris Kareva eesti keelde tõlgitud “Väike Chopin” on suurepärane näide selle kohta, kuidas klassikuid, kes on suuremad kui elu, lastele arusaadavas keeles tuttavaks teha.
Selleks tuleb rääkida nende lapsepõlvest.
Ja teha seda lõbusalt.
Kui sa ikka loed, et väike Chopin tegi iga kord kirtsus näo, nähes õhtusöögiks spinatit, ja tegi “Öäö!”, siis tundub ta ju täitsa oma poiss olevat!
“Ütlen sulle kõrva sisse, üsna omavahel: kõik need, keda tagantjärgi austatakse, ükskord olid lihtsalt lapsed − nõnda nagu sinagi,” räägib raamat jumala tõtt.
See lihtne laps pistis ükskord terve ema küpsetatud koogi üksinda pintslisse: “Kord kui Fredi lemmikkooki Mazurkat ema küpsetas, terve koogi üksipäi − ai-ai! − ta alla kugistas.”
Ja tegi muid trikke. Aga lugege seda raamatut oma lapsele ette, lugege koos temaga ja lugege täitsa ise. Pärast seda võib juhtuda, et Chopinist saab teie lemmikhelilooja.
Kõrgeim austus
Poola suursaadiku külaskäiguga tähistati kümne aasta möödumist heade suhete sõlmimisest saatkonna ja Illuka valla vahel. 2006. aastal külastas Illukat toonane suursaadik hr Tomasz Chlon, kelle kaasabil leiti Poolast sõprusvald Duszniki.
Tähistati ka lähenevat Poola taasiseseisvumispäeva, mis on 11. novembril.
Illukat sooja vastuvõtu eest tänanud Poola suursaadik läks inglise keelelt peagi poola keele peale üle, avaldades niimoodi Illukale Poola taasiseseisvumispäeva tähistamise eest austust. “See on mulle erakordne sündmus, et Poola tähtpäeva siin niimoodi tähistatakse. Sama erakordne on see, et ma räägin välismaalastega oma emakeeles − meie, poolakad, ütleme küll isakeeles. Ma avaldan teile niimoodi kõrgemat austust, võtke seda kui minu südamehäält,” rääkis suursaadik saatkonna kultuuridiplomaatia spetsialisti Slawomira Borowska-Petersoni tõlkimise vahendusel.
2018. aastal tähistab Eesti riik oma 100. sünnipäeva, Poola riik tähistab 100. taasiseseisvumisaastat. “Mõlemal riigil on tulemas tähtis sündmus ning meil on sel puhul ka ühised plaanid,” märkis Robert Filipczak.


title: Põhjarannik neljapäeval, 3. novembril

maintext:
Põhjarannik neljapäeval, 3. novembril
3. november 2016
* Euroopa inimõiguste kohus leidis, et Eesti riik on süüdi narvalase Aleksandr Mihhailovi ebainimlikus kohtlemises − aluseks sai aastatetagune politseinike jõhker vägivald mehe suhtes. Eesti riik peab politsei ohvrile maksma 10 000 eurot.
* Koguni kahe tänase Põhjaranniku uudisloo üheks peategeleseks on selline inimlik tegevus nagu solvumine. Osa Mäetaguse inimesi, kes on harjunud Jõhvi toidupangast abi saama, käivad seal edasi ka pärast seda, kui nende koduvald lõpetas selle toetamise. Toidupanga koordinaator Kaia Kaldvee näeb vallavõimude otsuse taga isiklikku solvumist.
* Narva ja Narva-Jõesuu vahelise ammuoodatud kergliiklustee rajamine ei võta kuidagi vedu sel põhjusel, et kahe linna vahele jääva Vaivara valla juhtide suhted Narva linnavõimudega sarnanevad külma sõja aegadele. Vaivara vallavanem Veikko Luhalaid ei salgagi, et vastastikusi suhteid Narvaga varjutavad mitmed isiklikud solvumised.


title: Laevaliin vajab tasuvusanalüüsi

maintext:
Laevaliin vajab tasuvusanalüüsi
3. november 2016
Sillamäe sadam, Sillamäe linn ja Ida-Viru maavalitsus panevad paika ajakava ning ülesanded, et jõuda Ida-Virumaa ja Ida-Soome vahelise laevaühenduseni.
Sel neljapäeval kogunevad Sillamäel Ida-Virumaa ja Ida-Soome vahelise laevaliini käivitamisest huvitatud osapooled, kes eelmisel nädalal käisid kohtumas nii Loviisa kui Kotka sadamate esindajatega, et panna paika tegevuste ajakava, mis peaks päädima regulaarliini käivitamisega.
Soome-poolne huvi olemas
Ida-Viru maavalitsuse arengu- ja planeeringuosakonna juhataja Hardi Murula sõnul ei käidud Soomes sadamatega tutvumas, vaid tegemist oli siiski juba üsna konkreetsete kohtumiste ja läbirääkimistega.
“Soome pool jäi meilt ootama edasisi sisendeid ja tegevuskavasid, mis paneks paika, mis osapooled ja mis aja jooksul tegevusi teevad,” ütles ta ning lisas, et just seetõttu Sillamäe sadama ja maavalitsuse esindajad ka kohtuvad.
Murula kinnitusel on Soome huvi laevaliini avamise vastu isegi suurem kui Eesti poolt vaadates. “Selge on see, et laevaliini avamine elavdab nende majandust sama palju kui meil siin,” tõdes ta.
Soomes kohtuti nii Loviisa kui Kotka sadamate esindajatega, kuid kõige mõistlikumaks ühenduseks peetakse siiski just Kotka ja Sillamäe vahelist liini. “Me ei tõmmanud uksi kinni loomulikult mitte ühegi sadama ees,” lisas Murula.
Räägitud on ka võimalikust ühendusest Kunda sadamaga. Ida-Virumaa huvi on loomulikult, et liiklus käiks siiski läbi Sillamäe sadama, ning seetõttu on oluline ka kiire reageerimine ja ettevalmistustööde alustamine.
Tasuvusanalüüs esmatähtis
Kõige olulisem ettevalmistustöödes on regulaarliini tasuvusanalüüsi tegemine. Alles siis, kui detailid paberil selged, saab minna pidama läbirääkimisi võimalike operaatoritega. “Seni kui meil seda pole, on laevaliini mõistlikkusest rääkimine nagu kohvipaksu pealt ennustamine,” ütles Murula.
Juhul kui analüüs kinnitab liini otstarbekust, peaks operaatorite järele vaatama ringi mitte ainult Eestis või Soomes, vaid terves Läänemere ruumis või ka väljaspool seda.
Kindlasti tuleb liini puhul arvestada ajafaktoriga. Sillamäe ja Kotka vahel sõitmine tähendab Läänemerel haagi tegemist juhul, kui ei jõuta kokkuleppele Venemaaga nende territoriaalvete kaudu sõitmiseks. Aga isegi lisaajakulu arvestades on vahemaa läbimine nelja tunniga täiesti reaalne. Kui sõit läheb pikemaks, venides peaaegu kaks korda sama pikaks, pole liini avamisel mõtet. “Me peame arvestama, kas inimene Sillamäelt või Narvast jõuab Soome lahe teisele kaldale kiiremini kui Tallinna või Helsingi kaudu. Kui ei, muutub liini pidamine küsitavaks,” tõdes Murula.
Tallinna ja Helsingi laevaliiklus on võrreldes 2006. aastaga, kui Sillamäe ja Kotka vahel lühikest aega käis, kasvanud peaaegu kahekordseks. Nii ei kahjustaks lisaliin kuidagi Tallinna ja Helsingi vahelisi liine, kuid võtaks praegu piiri peal töötavalt põhiliinilt koormust veidi vähemaks.


maintext:
Kaevandusmuuseumis hakkas vesi eile alanema
28. november 2016
Neljapäeval Eesti kaevandusmuuseumis kahe meetri piiri ületanud veetase näitas reedel alanemise märke ja seda veel enne, kui lisaks toodud pumbad oma mõju jõudsid avaldada.
Endise Kohtla kaevanduse stollisuue oli reede pärastlõunal poolest saati vee all ja vett pulbitses kaitseks ehitatud tammi külgedelt aina juurde.
Kaadurikambris oli kahemeetrine veekiht ning parasjagu ühendati voolikuid lisaks renditud pumba külge, et väljapumbatava vee kogust suurendada ja see ühtlasi muuseumist kaugemale juhtida.
Neljapäeval ütles kaevandusmuuseumi direktor Andres Kraas, et tavapäraselt hoiab pidevalt töötav pump veetaseme tunnelite kõrval olevates kraavides 20 − 40 cm peal ning avariipump lülitatakse tööle siis, kui veetase küündib kaks korda kõrgemale. Nüüd oli vee pealevool nii võimas, et kuigi lisandus kolmaski pump, jõudis veetase 2,05 meetrini.
Reede hommikuks oli vee pealevool Kraasi hinnangul pisut vähenenud ning pärastlõunal oli juba märgata ka veetaseme alanemist. Oma kolmele pumbale lisaks renditud kaks pumpa − üks maa alla appi, teine maa peale vett kaugemale pumpama − polnud selleks ajaks veel jõudnud mõju avaldada.
Valmisolek oli kasin?
Kaevandusmuuseumi rajamist eest vedanud ja seda 2012. aastani juhtinud Ain Luuk ütles, et nüüdne uputus oli temale suur üllatus.
“Olen seal ühe uputuse üle elanud, aga siis polnud sellist tehnilist valmidust kui nüüd − 2011. aastal rajati maa-aluse osa renoveerimise käigus uued veetõkked. Loodus käitubki ootamatult, aga selleks tuleb valmis olla − pumbad peavad olema kontrollitud, inimesed ette valmistatud, vajaduse korral on vaja kasutada mehitatud valvet ja leida kiiresti lisapumbad,” rääkis ta.
Luugi sõnul oli kaevanduses veetase kõrge ka tänavu kevadel ning siis juhtis ta juhtkonna tähelepanu sellise valmisoleku vajadusele.
“Probleem on ka selles, et vee väljavool on ehitatud läbi küttekollektori ning see ei suuda nii suurt kogust vett vastu võtta; avariiolukordade puhuks tuleks paigaldada teine toru lisaks või teha mingi kraav.”
Tekkinud olukorra põhipõhjuseks peab Luuk muuseumi juhtimise kaootilisust viimastel aastatel. “Inimesed on vahetunud, kohalikud mehed sealt ära peletatud, asja tundvate inimeste palkamisse ei ole suhtutud tõsiselt.”
Kuni tänavu suveni kaevandusmuuseumis tehnilise poolega tegelnud Toivo Onton ütles, et rääkis juba paar aastat tagasi vajadusest kümme aastat vanad pumbad välja vahetada.
“Suurem, avariipump on küll üsna uus ja vähe töötanud, aga see üksi ei käi niisugusest veekogusest üle. Ja vanade pumpade osa jääb lahjaks,” nentis ta.
Kõige hullem on möödas
Andres Kraasi sõnul oli pumpadega küll pisut probleeme, ent need lahendati kiiresti.
“Uus pump hakkas vibreerima − aga töötas ikka edasi −, Eesti Energiast tuldi kohe appi ja tehti asi korda. Ühe vana pumba asemele tõi VKG laenuks enda oma ja paigaldas selle väga kiiresti, nii et sisuliselt pumpade töös vahet ei olnud. Lihtsalt vesi pressis nii tugevalt peale ja kuna maa on ümberringi vett täis, voolab välja pumbatu taas tagasi.”
Kraas usub, et vee vähenev pealetung, reedel tööle hakanud lisapumbad ja ilmaprognoosi järgi ka külmemaks muutuv ilm muudavad olukorra muuseumis lähipäevil taas normaalseks.
“Esmaspäeval-teisipäeval on muuseum nagunii suletud, usun, et kolmapäeval töötame juba tavarežiimil,” oli ta optimistlik.
Muidugi tuleb siis üle vaadata võimalikud veekahjustused, ent kuna elektrisüsteemid asuvad nagunii kõrgemal ja maas olnud elektritarbijad tõsteti aegsasti kõrgemale või lülitati välja, siis midagi hullu olla ei tohiks.
Taustainfo on muutunud
Ida-Viru maavalitsuse arengu- ja planeeringuosakonna juhataja Hardi Murula ütles, et omal ajal Viru kaevanduse ning Aidu ja Vanaküla karjääri sulgemisega seoses tehtud hüdroloogilised prognoosid tehti ajal, kui kaevandused veel töötasid.
“Nüüd on taustainfo muutunud ning tuleks teha uus uuring ja selle alusel prognoosi korrigeerida. Kui on tegemist loodusliku vesikonnaga, peavad prognoosid üldjuhul paika, aga kui looduslikule süsteemile lisandub tehislik vesi, on selle käitumist märksa keerulisem ennustada. Enne järgmist ekstreemset olukorda on meil aega seda uurida.”
Murula usub, et abi on juba Lüganuse valla kavandatavast Roodu küla uputuste uuringust, ent lahenduse leidmiseks peaks olukorda vaatama laiemalt, muu hulgas vaagima ka muuseumi praeguseid veetõkkesüsteeme ja vee ärajuhtimist.
Kaevandusmuuseum võiks küll selle uuringu idee eestvedaja olla, ent kindlasti tuleb kaasata kaevandusettevõtted, samuti keskkonnaamet ja -ministeerium.
“Muuseum asub 50 meetrit üle merepinna, merevee tase meil tõusnud ei ole − lahendus muuseumi ohustavale liigveele on kindlasti olemas. Küsimus on selles, kui kiire see lahendus on − ja kui palju see maksab,” ütles Murula.


maintext:
Kümneaastane Kohtla-Järve poiss päästis läbi järvejää vajunud sõbra
14. november 2016
Kümneaastasel kohtlajärvelasel Dima Tsarinnõil ei kulunud hetkegi mõtlemiseks: viivitamatult tormas ta appi pargijärve külma vette kukkunud sõbrale.
Kohtlajärvelased armastavad linnapargis jalutada igal aastaajal, varakult maha sadanud lumi aga lisab lastele rõõmu − nüüd saab peale jooksmise ja hullamise ka nõlvadest kelguga alla lasta. Pühapäeval kella kolme paiku päeval suundusidki kaks sõpra parki kelgutama.
“Meil oli kahe peale üks kelk,” rääkis Dima. “Seni kui mu sõber kelguga alla lasi, otsisin kohta, kust mina alla võiksin lasta, kui ma aga silmad tõstsin, nägin teda vees siplemas. Jooksin kohe trepist alla ja ulatasin talle käe. Üks vanamemm läks parajasti mööda ja kiirustas samuti meie juurde ning aitas sõpra veest välja tirida.”
Õhuke jää
Dima sõnul nad muidugi teavad, et jää on alles õhuke ja selle peale minna ei tohi, ning nad ei teinudki seda. Ent kui tema sõber mäest alla sõitis, pillas ta midagi maha ja see miski libises jääle. Poiss sirutus seda võtma, kuid järve ümbritsev puidust promenaad osutus niivõrd libedaks, et poiss libises sellelt maha ja sattus jääle, mis tema raskuse all murdus.
“Seal pole sügav − vesi ulatub umbes rinnuni −, kuid sealt ise välja ronida olnuks vist raske, kuna riided olid tal ju läbimärjad ja eks ta ehmatas ka väga. Mina ei kartnud, et võin samuti libiseda − ma isegi ei mõelnud sellele −, lihtsalt sööstsin talle kohe appi. Ma ei arva, et oleksin mingisuguse kangelasteoga hakkama saanud, kui siis ehk vaid natuke. Igaüks oleks niimoodi käitunud. Kui ta kaldale olime tõmmanud, jooksime me kiiresti minu juurde koju − ma elan sealsamas lähedal.”
Möödakäijad aitasid
Dima ema lisas, et kui Dima oleks olnud üksi, siis vaevalt ta hakkama oleks saanud − vette kukkunud poiss on temast pikem ja tugevama kehaehitusega. Õnneks jalutavad päeval pargis inimesed ning möödakäijad kiirustasid poistele appi. Vette kukkunud poiss pääses vaid ehmatusega − ta ei jäänud isegi haigeks.
Ema on Dima üle uhke, et too ära ei ehmatanud, paanikasse ei sattunud ja sõpra hätta ei jätnud. Kuid nõustus juhtunust rääkima eelkõige sellepärast, et see on hea õppetund ja konkreetne näide selle kohta, miks tuleb ohutusreegleid järgida. Lastevanematele aga tuletas ta meelde, et nood oleksid tähelepanelikud selle suhtes, kus ja kuidas nende lapsed lõbutsevad.


maintext:
Komisjoni otsus: kolm valda tuleb Jõhviga sundliita
5. november 2016
Haldusreformiga tegelev komisjon otsustas, et juhul kui Jõhvi ei jätka Toila, Kohtla ning Kohtla-Nõmme vallaga läbirääkimisi vabatahtlikuks ühinemiseks, teeb komisjon vabariigi valitsusele otsuse kolme väiksema valla sundliitmiseks Jõhviga.
Jõhvi vallavolikogu otsustas 20. oktoobril lõpetada läbirääkimised Kohtla ja Kohtla-Nõmme vallaga ning jätkata vaid Toila vallaga. Toila volikogu lõpetas seepeale 26. oktoobri otsusega läbirääkimised Jõhvi vallaga, jätkates neid vaid Kohtla ja Kohtla-Nõmme vallaga.
Ühendamine tõstab võimekust
Haldusreformi Põhja-Eesti piirkondlik komisjon ütleb oma eile avalikustatud seisukohavõtus, et Jõhvi, Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme vald moodustavad territoriaalselt kompaktse ja ühtse toimepiirkonna. “Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme valla ühinemisel moodustub u 4800 elanikuga omavalitsus, mis ei täida haldusreformi seaduses sätestatud eesmärke ega miinimumsuuruse kriteeriumi. Koos Jõhvi vallaga üheks omavalitsuseks ühinemine loob lähtudes haldusreformi eesmärkidest paremad eeldused omavalitsuste võimekuse tõstmiseks elanikele avalike teenuste osutamisel piirkonnas, suuremas omavalitsuses suudetaks laiendada teenuste profiili, pakkuda suuremat kompetentsi kohaliku elu arendamisel, sünergiat ja mastaabi kasvu teenuste osutamisel. Ühtlasi täidetaks haldusreformi seaduses sätestatud elanike arvust lähtuv omavalitsusüksuse suuruse miinimumkriteerium ning ka soovitusliku suuruse kriteerium,” seisab komisjoni soovituses, mis peaks edasi minema valitsuse lauale.
Üks Jõhvi läbirääkimiste laua tagant lahkumise eestvedajaid oli Teet Enok, kes kevadel toimunud võimupöörde käigus volikogu esimeheks saades kinnitas avalikult, et liitumisläbirääkimised kõigi seniste partneritega jätkuvad. Sügisel aga põhjendas ta kõneluste lõpetamist sellega, et Kohtla ja Kohtla-Nõmme kaasamine viib Jõhvi Kohtla-Järve mõjusfääri ning see tähendab lõpuks tema arvates maakonnakeskuse ühendamist Kohtla-Järvega.
“Jõhvi huvi pole minna kaasa Toila juhtimisel kujunenud olukorraga moodustada Kohtla-Järve ümber kobarvald. Jõhvi huvi oli ja on jätkata maaomavalitsuste keskusena,” rääkis ta.
Kui Põhjarannik küsis Enokilt eile, missugused võimalused Jõhvil nüüd laual on, oli tema kommentaar napp. “Tegeleme selle olukorra lahendamisega. Kinnitan, et minuga isiklikult pole see komisjon ühendust võtnud ja suhtlemine pole Jõhvi suunas olnud avatud.”
Kui Põhjarannik palus Enoki viimast etteheidet komisjonile kommenteerida selle esimehel Kaia Sarnetil, vastas ta: “Kahjuks ei oska ma aimata, mida volikogu esimees silmas peab. Infot ja selgitusi on jagatud kõigile, kes seda on soovinud, kaasa arvatud talle isiklikult. Seda kõike vägagi avatult.”
Opositsioon: kaotame raha ja identiteeti
Endine volikogu esimees, praegu opositsioonis olev Niina Neglason ütles, et sundliitmine oleks riigi poolt praeguses olukorras mõistlik otsus. “Kuid on väga kahju, et Jõhvi volikogu otsuse tulemusel läbirääkimised katkestada jääb Jõhvi ilma 1,3 miljonist eurost, mis oleks kaasnenud vabatahtliku ühinemisega,” sõnas ta. Neglasoni sõnul on koalitsioonisaadikute suust kõlanud küll väiteid, et see pole suur raha, kuid seda oleks saanud siiski kasutada Jõhvi hüvanguks, näiteks teede või fassaadide kordategemisel.
Neglasoni sõnul on samuti oht, et nüüd, võimaliku sundliitmise käigus, võib Jõhvi kaotada osa oma identiteedist. “Kui enne oli kokku lepitud, et alles jääb Jõhvi nimi ja sümboolika, siis nüüd ei pruugi väiksemad vallad sellega enam nõustuda, kui Jõhvi on sellisel kombel neile käru keeranud,” lausus ta. Neglason lisas, et tõenäoliselt tuleb Jõhvil sundliitumise läbirääkimiste laua taga välja vahetada ka Teet Enok, kes on endiste kõneluspartnerite silmis usaldusväärsuse kaotanud.
Toila volikogu esimees Roland Peets on varem Põhjarannikule öelnud, et ta ei kujuta ette, kuidas võiksid senised partnerid edaspidi Enokit aktsepteerida. “Olgem ausad: sellise virvarri järel oleks praeguse Jõhvi volikogu esimehega ühise laua taga koostööd otsida ka suhteliselt raske. Kui inimene ei ole suutnud endale selgeks teha seadusest tulenevaid garantiisid ja kohustusi ning kui ta pole poolaasta jooksul läbi lugenud ühinemise juhtgrupi otsuseid ja tutvunud kuupäevadega, kes millal midagi otsustas, siis on see väga kurb,” sõnas ta.
Kui Jõhvi kaotab oma septembrikuise otsuse tõttu võimaliku sundliitmisega 1,3 miljonit, siis Kaia Sarneti sõnul saavad ülejäänud kolm valda oma ühinemispreemia ikka. Kolme peale kokku teeb see veidi alla 900 000 euro. Vabatahtliku ühinemise lepingus oli kirjas, et ühinemistoetusi saavad kõik vallad pärast liitumist kasutada oma territooriumil asuvate objektide heaks.


maintext:
Keskerakond jätaks Kiviõli promenaadi tegemata
14. november 2016
Kiviõli volikogu Keskerakonna fraktsioon tegi ettepaneku loobuda Kiviõli linna keskuse ja promenaadi ehitamise taotluse esitamisest piirkonna konkurentsivõime tõstmise programmi, sest olemasolev lahendus enam ei sobi.
Kiviõli volikogu Keskerakonna fraktsioon saatis Kiviõli linnavalitsusele ja volikogule kirja, milles nad teevad ettepaneku loobuda Kiviõli keskväljaku ja promenaadi ehitamisest, milleks on võimalik toetusraha saada piirkondade konkurentsivõime toetamise programmist. Fraktsioon viitab projekti kallidusele ja vahendite puudumisele, aga ka sellele, et keskväljak ja promenaad, mis eri planeeringutena on läbinud volikogu mitu korda, ei ole kõige paremas kohas.
Fraktsioon küll ei taha keskväljaku ja promenaadi ehitamist päris kalevi alla panna, kuid leiab, et teha tuleks analüüs ja rahvaküsitlus asukoha asjus, mis tähendab kogu protsessi alustamist nullist ja seniste kulutuste korstnasse kirjutamist.
Suur töö tehtud
Sellest, et Kiviõli keskväljak võiks tulla väljakule, mis asub kaupluste ja kaubanduskeskuse K5 vahelisel alal, hakati rääkima juba aastaid tagasi, kui selleks kuulutati välja arhitektuurikonkurss. Hiljem on väljaku sisu ja vajandusi uuendatud ning sellele on liidetud veel promenaadiosa, mis kulgeks linnaväljakult läbi õunapuupargi Kiviõli seikluskeskuse poole.
Keskväljak saaks ümberehituste käigus hoopis uue näo ning sinna tekiks lisaks istumiskohtadele ka korrastatud avalik turg, mille aset täidavad praegu väikesed kastikesed, kuhu inimesed oma kaupa müügiks sätivad.
Peale selle tähendaks uus väljak liikluse sulgemist Kiviõli 1. keskkooli ette jääval ühesuunalisel tänaval, kuhu praegu peavad ära mahtuma nii eakad jalakäijad, lapsed kui ka autod.
Keskväljaku ja promenaadi asukoht on paika pandud linna üldplaneeringuga, mida menetleti kolm aastat ning mis võeti vastu kaks aastat tagasi. Enne seda kinnitati keskväljaku planeering ning praegu on käimas promenaadi detailplaneering, mille algatamiseks andis heakskiidu volikogu, kus aastaid on olnud võimul seesama Keskerakond, kes nüüd asukoha ja lahendusega enam rahul pole.
Keskväljaku ja promenaadi ehitamine oli see ettevõtmine, mille Kiviõli esitas piirkonna konkurentsivõime tugevdamise programmi kui võimaliku taotluse ning pääses maakonna eelistusnimekirja, mis annab õiguse taotlust esitada.
Raha pole
Kiviõli linnapea Nikolai Vojeikin saab enda sõnul aru ettepanekust, et keskväljaku ja promenaadiga ei tohiks kiirustada. “Meie keskväljak on praegu planeeritud kaupluste tagahoovi,” arvas linnapea, et tuleks kaaluda ka teisi alternatiive. Alternatiivina on olnud kõne all Metsa tänava äärde jääv staadion, kus praegu viib kehalise kasvatuse tunde läbi Kiviõli 1. keskkool.
Ka promenaadi tahetakse planeeritud asukohast mujale liigutada, ehkki selle alune maagi on juba riigilt sihtotstarbeliselt munitsipaalomandisse taotletud.
“Kõige olulisem on aga see, et meil ei ole selleks kõigeks raha,” ütles Vojeikin. Promenaadi ehitamisest olulisem on leida omaosalus perearstikeskuse rekonstrueerimiseks, Kiviõli vene kooli remontimiseks ja mitmeks muuks tegevuseks ning keskväljaku tarbeks seda lihtsalt ei jagu.
Kiviõli endise linnapea ja Keskerakonna osakonna juhi Dmitri Dmitrijevi sõnul ei ole juhatus seda küsimust arutanud ja temale oli see avaldus tõeline uudis. “Kindlasti me hakkame seda aga juhatuses arutama ja fraktsioon peaks lõpetama erakonnaväliste liikmete poliitika elluviimise,” ütles ta, lisades, et piirkonna konkurentsivõime tõstmise programmi taotluse esitamata jätmine oleks suur viga, sest sealt oleks võimalik saada linnaruumi korrastamiseks olulist lisaraha.


title: Pragmatism ja loogika

maintext:
Pragmatism ja loogika
17. november 2016
Haldusreformi vajadus on küpsenud juba ammu ja puudub igasugune vajadus vaielda selle vajalikkuse üle.
Muidugi on reformi vaja, kuna territooriumihalduslik korraldus selle praegusel kujul on kohati küllaltki kummaline. Kuid reform ei tohi tugineda emotsioonidele ning olla kampaanialik, meenutades aegu, mil “partei ja valitsuse otsuse” kohaselt istutasime soojalembest maisi külmunud maasse. Praegu oleme me rohkem hõivatud suhete selgitamisega ja see selgitamine on väga kaugel tõelistest huvidest.
Hakkame opereerima objektiivsete faktidega. Jõhvi ei ole praegu mitte lihtsalt maakonnakeskus, vaid ka tegelik tõmbekeskus lähimate valdade − Toila, Mäetaguse ja Illuka jaoks. Jõhvis on praegu lõviosa eelnimetatud regiooni elanikele vajalikke avalikke teenuseid, nii et temast ei ole vaja kunstlikult teha administratiivkeskust − ta juba ongi see.
Olen avalikult ja järjekindlalt olnud suurte omavalitsuste moodustamise pooldaja, kuna leian, et nad on elujõulisemad. Tähtis on ainult, et keegi kedagi “alla ei neelaks”, et ühendatud omavalitsuses jääks hääleõigus ja õigus valitsemisest ka tegelikult osa võtta mitte ainult selle suurtele (rahva arvu poolest), vaid ka väikestele osadele. Just nimelt kartus “alla neelatud” saada on üks ühinemise takistusi ning selle asjaolu on reformi initsiaatorid jätnud vajaliku tähelepanuta.
Reformist oleks võinud saada tõeline demokraatia ja rahva võimu pidu (nagu see on kirjas põhiseaduses), kuna deklaratiivselt on rahvale antud võimalus arutada reformi läbiviimist ja ühe või teise üksusega ühinemist. Rahvale anti võimalus arutada, kuid lõpliku otsuse võtab vastu kitsas isikute ring.
Selle aasta algul tegin ma kirjaliku ettepaneku moodustada ühiskomisjon − töögrupp (kaasates sealhulgas selle koosseisu ka saadikuid Jõhvi valla volikogust) meie valla läbirääkimisteks Toila, Mäetaguse, Illuka, Iisaku ja Alajõe vallaga, kuna kohalikud inimesed tunnevad kohalikke tingimusi ja võimalusi paremini. Kuid sellele sain volikogu eelmiselt esimehelt eitava vastuse.
Jah, niisuguse suure valla moodustamine (merekaldalt järvekaldani) oleks pikkadeks aastateks võtnud päevakorrast maha territooriumihalduslike muudatuste küsimuse, kuid vaatame esialgu siiski praegust reaalsust. Põhimõtteliselt oleks Ida-Virumaal olnud võimalik praeguse haldusjaotuse asemel nelja-viie suure, loomulikult väljakujunenud tõmbekeskustega − Jõhvi-Toila, Kohtla-Järve, Narva, Sillamäe − omavalitsuse moodustamine.
Ühinemine peab olema loomulik ja loogiline. Praegu oleme me loogikast väga kaugel. Iidla, Puru, Vana-Ahtme on juba ammu ja kindlalt väga erisugustes elutegevuse valdkondades seotud Jõhviga. Kuid siin näeme me mingigi loogika täielikku puudumist.
Võtame näiteks Tammiku aleviku, mis kuulub Jõhvi valla koosseisu. Seal on seitse maja, mis asuvad Kohtla-Järve, ülejäänud aga valla territooriumil. Kas see pole absurdne?
Raske on mõista loogikat, mille kohaselt peab Toila vald ühinema näiteks Kohtla-Nõmmega. Aga Järve linnaosa, millel on olemas kogu vajalik taristu kohaliku omavalitsusorgani normaalseks toimimiseks, jääb “üksikuks saareks” rõngakujulise omavalitsusüksuse territooriumil?
Kui lähtuda isegi geograafilisest loogikast, siis kus hakkab olema Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme valla ühinemisel moodustunud omavalitsusüksuse halduskeskus? Saades aru niisuguse olukorra absurdsusest, valmistatakse ettepanekut Jõhvi valla sundkorras liitmiseks selle Toila − Kohtla-Nõmme kaarega. Tuleb võimas vald, rahvaarvu poolest võrdne mõne maakonnaga, kuid mida teha saartega ehk Kohtla-Järve ja selle linnaosadega?
Mis puudutab aga valitsuselt saadavat “präänikut”, mille pärast vallavolikogu endine esimees proua Niina Neglason nii muretseb, siis seejuures tahaks meelde tuletada mõtet, et tasuta on ainult juust hiirelõksus. Kus on siin demokraatia, kui rahaline toetus väljastatakse ainult sõnakuulelikkuse eest!
Kui on olemas vaba raha, siis on mõistlikum suunata see konkreetsete olemasolevate probleemide lahendamiseks. Olen sügavalt veendunud, et Jõhvi ja Toila valla ühinemine oleks olnud absoluutselt eluterve, seal poleks olnud vaja mingeid kunstlikke moodustisi, struktuure, kommunikatsioone, tõmbekeskusi jne. See oleks olnud piisavalt suur ja samal ajal kompaktne omavalitsus. Kuid meil ehitatakse praegu kõik üles emotsioonidele, poliitilistele, grupi- ja lihtsalt omakasupüüdlikele huvidele.
Reformi niisuguse läbiviimise armid hakkavad veel pikka aega valusalt meie igapäevaelu mõjutama. Võib-olla, kuni pole veel hilja, pöördume terve mõistuse poole, jätame kohaliku rahva jagamise omadeks ja võõrasteks, õigeteks ja mitteõigeteks ning hakkame pragmaatikuteks, kes võtavad vastu loogilisi otsuseid?


title: Põhjarannik teisipäeval, 8. novembril

maintext:
Põhjarannik teisipäeval, 8. novembril
8. november 2016
* Ida-Virumaal vahetus sel sügisel riigimaanteede hooldaja. Tänase Põhjaranniku üks põhilugudest heidabki pilgu sellele, kuidas uus teehooldaja Teede Rev-2 esimese tõsisema lumeprooviga toime tuli.
* Kuigi viimastel päevadel on Ida-Virumaad tabanud tugevad lumesajud, hakkab Kiviõli seikluskeskus sellel nädalal lund tootma ning loodab keskuse sõitjatele avada veel novembri lõpus. Kiviõli mäe laskumisnõlvadele eile taevast sadanud lumi pidama ei jäänud. “Kuna meil kaitsvat metsa ümber pole, siis lendab see lumi tuulega ära või sulab soojaga kiiresti,” tõdes keskuse tegevjuht Janek Maar, et keskust ei saa avada, enne kui kahurid on tootnud nädalakese lund, mis laskumisnõlvadele pressitakse.
* Läinud pühapäeval trotsisid Mäetagusel sitked mehed ja naised külmakraade ja tugevat tuult. Ühe-kilomeetrisel libedavõitu ringil toimus naiste maraton ja meeste kuue tunni jooks. Võitja Margus Luhtoja läbis kuue tunniga ligemale 83 kilomeetrit. See on enamvähem sama pikk maa, mis lahutab Ida-Virumaa üht serva teisest ehk Aserist Narvani.
* Põhjaranniku kultuurikülje intervjuu on Lea Rannaga, kes levitab Toila raamatukogus väga edukalt lugemise pisikut.


title: Kus on suurem auk?

maintext:
Kus on suurem auk?
3. november 2016
Põhjarannik kirjutab olukorrast Kohtla-Järvel, kus ühe vana kaevanduskäigu varingu sulgemine võttis aega kaks aastat. Kusjuures sulgemistööde projekteerimine oli viis korda kallim kui töö ise.
Nüüd tegutsetakse uue augu kallal Kohtla vallas. Jälle uus projekt, mis võib maksma minna taas 25 000 eurot, pluss tööraha. Kui palju aga veel aega kulub, et see auk taas lõpuks korda teha, ei tea keegi. Ja kogu selle aja vältel kujutab see auk ju endast ohtu.
Selline jamamine ja nii suurte summade ühte auku toppimine tundub terve mõistusega inimesele täiesti arulage. Ometi teeb riigi bürokraatiamasin ühe augu kallal suurt tööd, alates rahataotluse läbivaatamisest KIKis kuni projektide ja tööde tellimise hangeteni välja. Ja see masin järgib seadust, nagu kõik tema sees olevad mutrid, kruvid ja hammasrattad.
Huvitav, et kellelegi ei tule pähe, et lisaks raharaiskamisele on selline olukord jabur, seda enam, et Eesti Energial on kogemus sellistes olukordades tegutsemiseks. Ja see kogemus näitab, et kaevandusaukude varingute sulgemine võtab aega üks-kaks nädalat ja pole kindlasti nii kallis kui ülaltoodud näited.
Kui mõistuspärast tegutsemist segavad seadused, siis tuleb nendega tegelda ja − nagu armastati öelda ka meie presidendivalimiste kampaania ajal − rumalaid seadusi pole ju kellelegi tarvis. Järelikult on kusagil seadustes palju suurem auk kui see, mille kinniajamine võttis kaks aastat aega.


title: Kui riik analüüsib elu

maintext:
Kui riik analüüsib elu
21. november 2016
Varsti saab juba aasta sellest, kui uudised Kohtla-Järve kortermajades külmetavatest inimestest hakkasid jõudma Toompeale. Olukord tuli riigijuhtidele äärmise üllatusena, kuigi küttekriisid olid linnas väldanud juba mitmeid küttehooaegu. Keegi ei teinud aga aastaid varem väljagi sellest, kui ühistud protestisid seadusemuudatuste vastu, kus kogu vastutus korteriomanike küttevõlgade eest asetati ühistutele, kes juba siis hoiatasid tekkivate probleemide eest.
Kui selle aasta algul hakkas probleemiga aktiivselt tegelema õiguskantsler Ülle Madise, kajas see lõpuks ka valitsuseni, kes siiani ignorantselt Reformierakonna eestvõttel väitis, et see on eelkõige kohaliku omavalitsuse probleem ja riigil pole selle küttekriisiga midagi teha.
Nüüd on peaaegu aasta koos käinud igasugused komisjonid ja koosolekud, kaasatud on eksperte ja juriste, loodi koguni spetsiaalne töörühm, kes nüüd on leidnud, et tuleb tellida tuhandeid eurosid maksev uuring ja koostada analüüs õiguslike lahendustega, mis sellised kriisiolukorrad ära hoiaks.
See on muidugi tervitatav, et riik otsib lahendusi selliste küttekriiside ärahoidmiseks, kuid probleem on ju tegelikult sügavam kui lihtsalt mõne kortermaja võlad. Küsimus on aina suurenevas ääremaastumises, mida saadab elanikkonna vähenemine suurtest tõmbekeskustest väljaspool. Siit ka kinnisvaraturu langus ja sellest tulenevad kommunaalprobleemid. Siinkohal mõjuvad groteskselt pealinna ametnike imestunud näod selle pärast, miks Ida-Virumaa ühistud ei kasuta KredExi tuge majade renoveerimisel, mis lubaks ju tulevikus kokku hoida. See näitab, et nad ei tunnegi tegelikku olukorda, mistõttu on arusaadav, et riigil tulebki kulutada tuhandeid uuringutele, et ennast kurssi viia, mis elu väljaspool pealinna ka elatakse ja miks ei tööta seadused, mis kabinettides lugemiseks üsna toredad tunduvad.


maintext:
Sisekaitseakadeemiat mõne aastaga Narva ei koli
23. november 2016
Möödunud nädala teisel poolel ilmus Põhjarannikus juhtkiri, mis keskendus sisekaitseakadeemia kolimisele Ida-Virumaale. Kandev mõte oli see, et nüüd tulevad võimule need parteid, kes kõik on akadeemia kolimist toetanud.
Ida-Virumaa väärt ajaleht ennustas õigesti. Laupäevaks oli kolimise lause must valgel jõudnud koalitsioonilepingusse ning mõte vallutas meedia.
Tõsi, tegemist oleks Ida-Virumaale ja Narvale märgilise sammuga. Linnapildis oleks näha vormis tüdrukuid ja poisse ning õppejõude. Automaatselt vaid sellest sammust Narvas midagi suurt ei muutuks. Julgen pikaajalise Narva elanikuna nii kinnitada.
Mõttel on kindlasti esmapilgul jumet, aga silmas peab pidama mitut argumenti. Sisulises plaanis ei ole akadeemia kolimist itta keegi kunagi arutanud. Räägitud on asukohast ja betoonist.
Vastuseta on kaks põhiküsimust: kes hakkab õpetama ja kes hakkab õppima? Säärane kolimine toppab akadeemia arengu ja seda vähemalt viieks aastaks, vahest pikemakski ajaks. Kõrgharidusteoreetiline kirjandus kinnitab, et uue kooli loomine uues kohas võtab seitse kuni kümme aastat aega. Tean seda oma kogemusest Tartu ülikooli Narva kolledži ülesehitamisel.
Peame tunnistama, et praegu ei ole akadeemia õppejõudude pink kuigi pikk. Head riigiametnikku, kes oma tööd hästi tunneb, ei tarvitse paeluda õppejõu töö. Kindlasti muutub kolimisel akadeemia kadeti profiil. Ilmsesti tuleks akadeemiasse õppima hulgaliselt kohalikke vene noori. Mis on ju tore.
Oluline argument on ka raha. Eesti Vabariigi valitsus on akadeemiale eraldanud Euroopa Liidu raha sisekaitseakadeemia rajamiseks Tallinnas aadressil Kase 61. Seda 13,5 miljonit. Maja ehituse eelprojekt on valmimas juba detsembrikuu alguses. Praegu ei näe me tõsist takistust, et uus maja Tallinnas ei võiks valmis olla kevadel 2019.
Kas sama raha on võimalik kasutada Narvas, see vajab analüüsi. Kindlasti on aga Ida-Virumaale kolimine pikem protsess − kolm või neli aastat. Akadeemia vajab peale õppekorpuse spordihoonet, lasketiiru, autodroomi, ühiselamuid. Rahaline suurusjärk, millest räägime, on 50 miljonit.
Meie kõigi kohus on toetada Ida-Virumaad ja seda teeme me kindlasti. Liigume edasi akadeemia heade algatustega ja tugevdame neid. Meie eelkoolitus Narvas ja Kohtla-Järvel on juured alla ajanud, Jõhvis ootab arendust. Politsei- ja piirivalvekolledž on oma praktikaga Ida-Virumaal esimesed ristsed saanud. Vaatamata murekohtadele kadettide napi vene keele oskusega, mis arusaadavalt mõjutab praktika edukust, ning üksikutele möödalaskudele juhendamisega, on praktikabaasi käivitamine kulgenud eeldatust paremini.
Kas akadeemia kolib ja millises mahus − ka selline küsimus on õhus −, saab loodetavasti selgeks lähiajal. Akadeemiat on tema 25 tegevusaasta jooksul kolitud korduvalt ja pikalt.
Meie väärt kool vajab töörahu. Loodan, et selle peagi saame.


maintext:
Endine tippkorvpallur Reinar Hallik tahab Narva naasta
12. november 2016
Praegu Pärnu Sadamat esindav Reinar Hallik mõlgutab mõtteid ajapikku oma kodulinna Narva naasta, et siin oma kossumeeskond luua ja piirilinna jaoks korvpalliperspektiivid avada. Seni aga tõdeb ta kahetsusega, et Narvas praegu korvpalli ei ole.
Hallik tõdes, et pärast seda, kui ta 17 aastat tagasi Narvast ära kolis, ei jäänud piirilinna enam ühtegi kõrgliiga meeskonnas mängivat korvpallurit. “See on kurb, sest inimesi on Narvas ju palju ja palju on ka sportlasi.”
Ta meenutas, et ka varem pole Narvas lood korvpalliga kuigi head olnud, seepärast proovis ta end lapsepõlves küll aikidos, küll džuudos. Korvpallihuvi aga sai alguse Narva 11. kooli (praeguse Narva Pähklimäe gümnaasiumi) juures olnud korvpallirõngastega spordiplatsilt. Reinar veetis seal palli loopides tunde ning just kaugvisetes on ta praegu Eestis üks paremaid.
Narva korvpallilinnaks
Kaaludes korvpallurikarjääri lõpetamist, plaanib 32aastane sportlane kolida tagasi oma kodulinna Narva, kus praegugi elavad tema vanemad ja sugulased. Halliku sõnul aitaks korvpalli populariseerimisele väga tugevasti kaasa see, kui ajapikku õnnestuks luua oma klubi, Narva meeskond, ja leida ka sponsorid.
“Kuid alustada tuleb sellistest asjadest,” osutas ta Narva keeltelütseumi spordisaalile, kuhu eile oli kogunenud hulganisti spordihuvilisi poisse ja tüdrukuid.
Reinar Halliku näidistreeningud tõid eile Narva Pähklimäe ja Soldino gümnaasiumi ning Narva keeltelütseumisse kokku kümneid, kui mitte sadu õpilasi. Sel moel said neist kõigist osalised korvpalliliidu suurprojektis “100 kooli”, mis sai Eestis alguse juba aasta tagasi ning mille eesmärk on algklasside õpilastele korvpalli tutvustada.
Korvpall on Eesti populaarsemaid spordialasid. “Loodan, et ka Narvas liiguvad asjalood paremuse suunas,” ütles Hallik.
Narvas korvpalluriks saada pole lihtne
Laste korvpall on Narvas formaalselt olemas − kaks sektsiooni linna spordikoolides. See teeb kokku üle saja kasvandiku. Ent üks treeneritest, Galina Guljajeva, ütles Põhjarannikule, et puuduvad tingimused. Ei ole isegi oma spordiväljakut ning seetõttu tuleb trennide läbiviimiseks mööda koolide spordisaale rännata, otsides, milline neist parajasti vaba on.
Peale selle tunnistas treener, et Narva lapsi köidavad sagedamini teised spordialad, nad käivad ka spordi- ja muusikakoolides ning õpivad keeli. “Meile lapsi enam ei jagu…”
Teine Narva treener Svetlana Lavrova, kes eile Hallikul koolilastega tegelda aitas, kinnitas oma kogemusest: avatud tunnid, eriti edukate sportlaste osalusel, on tõhus meetod laste toomiseks spordi juurde.


maintext:
Virumaa läheb mardilaadale Soomet vallutama
17. november 2016
Ida-Virumaa läheb sellel nädalavahetusel Helsingisse mardilaadale ennast tutvustama ja soomlaste südameid vallutama, sest põhjanaabrid on siinse turismisektori prioriteet.
Mardilaat, mis on Soome suurim Eesti-teemaline üritus, toimub Helsingis sellel nädalal ja selle fookuseks on tänavu Virumaa. Ida-Virumaa on koos läänenaabritega kohal nii kahepäevasel laadal, kus piirkonda tutvustatakse laada külastajatele, kui ka sellele eelneval äri- ja turismiteemalisel seminaril.
Tutvustab Läänemere võimalusi
Soome Eesti saatkonnas toimub kaks seminari. Neist üks on keskendunud sadamatele ja laevaühendustele ning siinsetele tööstusaladele, teine turismiteenustele. Mõlemas valdkonnas on Soome Ida-Virumaa jaoks väga tähtis. “Mina olen endale kohustuseks võtnud rääkida Läänemerest kui ühendusest kahe riigi vahel,” ütles Ida-Viru maavanem Andres Noormägi.
Läänemere ääres elab 10 miljonit inimest ja meri peaks neid ühendama. Tegelikult toimib ühendus aga ainult Tallinna ja Helsingi vahel pigem alkoholiturismimarsruudina. “Soome on Ida-Virumaa jaoks äärmiselt oluline sihtturg. Rannarahvad on läbi ajaloo omavahel suhelnud ja kaubelnud ning need võimalused tuleks taastada,” rääkis Noormägi, lisades, et soomlastel on palju, mida Ida-Virus avastada. “Näiteks ei ole Soome lõunarannikul, kus elab suurem osa nende riigi inimestest, ühtegi spaad, liivarannast rääkimata. Meil on see olemas.”
Ida-Viru on soomlastele tundmatu sihtkoht, aga eesmärk on seda muuta. “Turismiklastri arengukava näeb ette just Soome turu vallutamist ja mardilaat on selles esimene samm,” ütles klastri eestvedaja Kadri Jalonen, kelle sõnul on nad laadal kohal 13-liikmelise meeskonnaga, et näidata soomlastele, et maakond on suuteline soome keelt kõnelevaid turiste vastu võtma ja teenindama ning meil on, mida põnevat neile pakkuda.
Soomekeelne reisijuht
“Ida-Virumaa on mitmeski mõttes rekordiline: meil on siin pikim liivarand, suurimad laaned, Narva näol ajalooliselt suurim kindluskompleks Põhjamaades,” rääkis Jalonen, kelle sõnul räägib Ida-Virumaa populariseerija Soomes Pekka Linnainen turismiseminaril sellest, mida Soome reisifirmad Ida-Virumaalt pakkuda saaksid ning missuguseid lugusid ja ajaloolisi seoseid selle juurde rääkida tasuks.
Abiks Ida-Virumaal reisimisel on ka 300-leheküljeline soomekeelne reisijuht “Tapion matkassa Narvaan ja Koillis-Viroon”, mis mardilaadale jõuab alles trükisoojana ning mida sealsetele reisifirmadele jagama asutakse. Reisikirja autor on Soome Tuglase seltsi kultuurisekretär, reisijuht ja kirjanik Tapio Mäkeläinen, kes tänu oma liivlannast naisele ning siinsele kodule Eestit hästi tunneb.
Virumaa viib soomlastele külakostiks mitmeid kingitusi ja kultuuriprogrammi. Nii loositakse laadapäevade jooksul välja terve hulk siit välja pandud auhindu, aga kõikide nende kasutamiseks tuleb tulla Ida-Virumaale kohapeale.
Kultuuriprogrammi peaesineja on Lääne-Virumaa poolt Bonzo, kuid Ida-Virumaa trumbiks on Narva muuseumi kontratenorist teadusdirektor Ivo Posti, kes annab kontserdi Helsingi kaljukirikus. Lisaks rahvalauluansambel Suprjadki ja meeskoor Kaevur.
Mardilaadale minekut toetavad rahaliselt maavalitsus, Ida-Virumaa omavalitsuste liit, Narva linn ja muuseum, SA Ida-Virumaa Tööstusalade Arendus, Ida-Virumaa kutsehariduskeskus ning Ida-Viru ettevõtluskeskus.