description: Homme, 7. septembril kell 15 avatakse Kuressaare linnuse keldrisaalis Nikolai Langebrauni portselanitööstuses dekoreeritud esemete näitus “Lauake, kata end!”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Kultuur
Linnuses Langebrauni portselanitööstuse näitus
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Anna-Liisa Õispuu Teisipäev, 06. september 2016. Langebrauni portselanitööstuses dekoreeritud esemed on oluliseks osaks meie tööstuskunsti ja -disaini ajaloos. Foto: erakogu Homme, 7. septembril kell 15 avatakse Kuressaare linnuse keldrisaalis Nikolai Langebrauni portselanitööstuses dekoreeritud esemete näitus “Lauake, kata end!”.
Näitus valmis erakogujate, Saaremaa Muuseumi ja Saaremaa toidufestivali koostöös. Näitusel on eksponeeritud valik rariteetseid Langebrauni portselannõusid ja suveniire erakogudest. Väljapaneku mahukaim osa pärineb erakogujalt Priidu Nõmmelt, kellele kuulub Eestis üks põhjalikumaid Nikolai Langebrauni portselanitööstuse toodangu kogusid. Langebrauni tööstusettevõtte ajaloo ning toodangu ülevaade põhineb kunstiajaloolase, Eesti Ajaloomuuseumi teadur-kuraatori Anne Ruussaare töödel.
Iga näitusel eksponeeritava erakogu juures on ka lugu, mis väärikate portselannõudega läbi aastakümnete kaasas on käinud. Need on äärmiselt südamlikud lood, tihti just perekonnalood, kust ei puudu ka elutraagika – küüditamine, märtsipommitamine.
1920.–1930. aastatel Eestis dekoreeritud portselanist valdava osa moodustab Nikolai Langebrauni ettevõtte toodang. Eestis portselani ei toodetud, kuna tehnoloogia oli keeruline ja vajalikke komponente, näiteks ülipuhast liiva, Eestis ei leidu.
Langebrauni portselanitööstuses dekoreeritud esemed on oluliseks osaks meie tööstuskunsti ja -disaini ajaloos, andes ühtlasi ülevaate toonastest maitse-eelistustest.
Suurema osa portselantoorikutest ostis Langebraun sisse tuntud Saksamaa, Tšehhoslovakkia ja Soome vabrikutest. Kohapeal dekoreeritud portselan oli kuni 30% odavam välismaisest ja tekitas seetõttu kiiresti suurt ostuhuvi. Populaarsusele aitas kaasa ka Langebrauni nutikas turustamisideoloogia: pühade eel (jõulud, ülestõusmispüha, emadepäev) jõudsid müügile temaatiliselt dekoreeritud esemed, suvitushooajal aga Eesti linnade (eriti omaaegsete kuurortlinnade) ja piirkondade vaadete ning sümbolitega kaunistatud suveniiresemed.
Tellimustöödele ja magusale masstoodangule lisaks valmistati ettevõttes ka omas ajas vägagi moodsaid ja diskreetseid dekoore. Geomeetrilistest ornamentidest tuntuim on kindlasti Eesti vöökirja motiividel loodud “Muhu mänd”, artdeco’likest dekooridest aga hiinapärane “Draakon”.
Kõik huvilised on oodatud 7. septembril kell 15 näituse avamisele, kus saab muu hulgas kuulda ülevaadet Langebrauni portselanitööstuse ajaloost kunstiajaloolaselt Anne Ruussaarelt, kes on Langebrauni juhtivaid uurijaid Eestis.
Kindlasti saab seal ühtlasi ka vastuse levinud küsimusele, miks oli Langebrauni portselannõude all mitu märki, mõni lausa võõramaakeelne.
Näitus jääb avatuks 30. oktoobrini. Näitus valmis erakogujate, Saaremaa Muuseumi ja Saaremaa toidufestivali koostöös. Näitusel on eksponeeritud valik rariteetseid Langebrauni portselannõusid ja suveniire erakogudest. Väljapaneku mahukaim osa pärineb erakogujalt Priidu Nõmmelt, kellele kuulub Eestis üks põhjalikumaid Nikolai Langebrauni portselanitööstuse toodangu kogusid. Langebrauni tööstusettevõtte ajaloo ning toodangu ülevaade põhineb kunstiajaloolase, Eesti Ajaloomuuseumi teadur-kuraatori Anne Ruussaare töödel.Iga näitusel eksponeeritava erakogu juures on ka lugu, mis väärikate portselannõudega läbi aastakümnete kaasas on käinud. Need on äärmiselt südamlikud lood, tihti just perekonnalood, kust ei puudu ka elutraagika – küüditamine, märtsipommitamine.1920.–1930. aastatel Eestis dekoreeritud portselanist valdava osa moodustab Nikolai Langebrauni ettevõtte toodang. Eestis portselani ei toodetud, kuna tehnoloogia oli keeruline ja vajalikke komponente, näiteks ülipuhast liiva, Eestis ei leidu.Langebrauni portselanitööstuses dekoreeritud esemed on oluliseks osaks meie tööstuskunsti ja -disaini ajaloos, andes ühtlasi ülevaate toonastest maitse-eelistustest.Suurema osa portselantoorikutest ostis Langebraun sisse tuntud Saksamaa, Tšehhoslovakkia ja Soome vabrikutest. Kohapeal dekoreeritud portselan oli kuni 30% odavam välismaisest ja tekitas seetõttu kiiresti suurt ostuhuvi. Populaarsusele aitas kaasa ka Langebrauni nutikas turustamisideoloogia: pühade eel (jõulud, ülestõusmispüha, emadepäev) jõudsid müügile temaatiliselt dekoreeritud esemed, suvitushooajal aga Eesti linnade (eriti omaaegsete kuurortlinnade) ja piirkondade vaadete ning sümbolitega kaunistatud suveniiresemed.Tellimustöödele ja magusale masstoodangule lisaks valmistati ettevõttes ka omas ajas vägagi moodsaid ja diskreetseid dekoore. Geomeetrilistest ornamentidest tuntuim on kindlasti Eesti vöökirja motiividel loodud “Muhu mänd”, artdeco’likest dekooridest aga hiinapärane “Draakon”.Kõik huvilised on oodatud 7. septembril kell 15 näituse avamisele, kus saab muu hulgas kuulda ülevaadet Langebrauni portselanitööstuse ajaloost kunstiajaloolaselt Anne Ruussaarelt, kes on Langebrauni juhtivaid uurijaid Eestis.Kindlasti saab seal ühtlasi ka vastuse levinud küsimusele, miks oli Langebrauni portselannõude all mitu märki, mõni lausa võõramaakeelne.Näitus jääb avatuks 30. oktoobrini.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kassari puhkekeskuse korraldatud Hiiu kala ja õlle festivali külastajate lemmikõlleks osutus OÜ Hiiu Käsitööõlu toodetav ja turustatav Hiiu Nisuõlu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
Hiiu õllede testi võitis omapärane nisuõlu
Reede, 02. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Kadi Kiiver Reede, 02. september 2016. Omapärase maitsega nisuõlu kogus kõige enam kleepse. FOTO: Aleksander Kuruson Kassari puhkekeskuse korraldatud Hiiu kala ja õlle festivali külastajate lemmikõlleks osutus OÜ Hiiu Käsitööõlu toodetav ja turustatav Hiiu Nisuõlu.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Majandusminister Kristen Michali (pildil) sõnul tema isiklikult pooldaks Saaremaa ja mandri vahele silla ehitamist, kuid kuna riik hangib uued parvlaevad 20 aastaks, siis tuleb see küsimus uuesti lauale alles aastate pärast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Silla küsimust praegu ei arutata

maintext:
Uudised
Silla küsimust praegu ei arutata
Kolmapäev, 14. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 14. september 2016. Majandusminister Kristen Michal. FOTO: Delfi Majandusminister Kristen Michali (pildil) sõnul tema isiklikult pooldaks Saaremaa ja mandri vahele silla ehitamist, kuid kuna riik hangib uued parvlaevad 20 aastaks, siis tuleb see küsimus uuesti lauale alles aastate pärast.
“Kuna riik hangib uued parvlaevad 20 aastaks, siis silla küsimus tuleb viie, kümne, viieteistkümne aasta pärast uuesti aktuaalseks,” ütles Michal arupärimistele vastates.
Michali sõnul on silla pooldamisel erinevaid arusaamu, sõltuvalt sellest, kui hästi mandri ja Saaremaa vaheline laevaliiklus parajasti toimib.
“Tihti tuleb ka meenutada, et kui sild rajada, jäävad parvlaevad liikuma Saaremaa-Hiiumaa vahel, Hiiumaa ja mandri vahel,” märkis Michal, lisades, et parvlaevad ei kao kuhugi.
Silla küsimus on Michali sõnul tulevikus kindlasti aruatav. “Tuleb arvutada, kui palju see maksab, kas saarte inimesed seda ka tõesti tahavad,” sõnas ta. “Kuna riik hangib uued parvlaevad 20 aastaks, siis silla küsimus tuleb viie, kümne, viieteistkümne aasta pärast uuesti aktuaalseks,” ütles Michal arupärimistele vastates.Michali sõnul on silla pooldamisel erinevaid arusaamu, sõltuvalt sellest, kui hästi mandri ja Saaremaa vaheline laevaliiklus parajasti toimib.“Tihti tuleb ka meenutada, et kui sild rajada, jäävad parvlaevad liikuma Saaremaa-Hiiumaa vahel, Hiiumaa ja mandri vahel,” märkis Michal, lisades, et parvlaevad ei kao kuhugi.Silla küsimus on Michali sõnul tulevikus kindlasti aruatav. “Tuleb arvutada, kui palju see maksab, kas saarte inimesed seda ka tõesti tahavad,” sõnas ta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Veterinaar- ja toiduamet (VTA) rahuldas Saaremaal seakatkuga nakatunud farmi omaniku Raul Maripuu esitatud taotluse sigade Aafrika katku tõttu tekkinud kahjude hüvitamiseks summas 226 167 eurot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Katkufarmi omanikule hüvitatakse 226 167 eurot
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 21. september 2016. Nakkuse leviku tõkestamiseks kehtestati Sakla seafarmis augusti lõpul karantiin. FOTO: Tambet Allik Veterinaar- ja toiduamet (VTA) rahuldas Saaremaal seakatkuga nakatunud farmi omaniku Raul Maripuu esitatud taotluse sigade Aafrika katku tõttu tekkinud kahjude hüvitamiseks summas 226 167 eurot.
Hüvitamise otsusel võeti aluseks VTA ametnike kontrollide käigus antud hinnangud ning Eesti Maaülikooli teadlaste läbiviidud epidemioloogiline uuring.
„Analüüsist järeldus, et Sakla külas asuvas seafarmis ei esinenud hooletust bioohutusnõuete täitmisel, mistõttu rahuldasime esitatud taotluse,“ ütles VTA peadirektor Indrek Halliste.
Taudipuhangu põhjusena toodi välja hüpotees, et kuigi farmis olid nõuded täidetud, võisid bioohutusmeetmed osutuda nakatumise vältimiseks ebapiisavaks.
„Sel aastal asetleidnud taudipuhangute valguses tuleb kehtivate bioohutusnõuete tõhusust seakatku vältimiseks põhjalikumalt analüüsida. Selleks on loomisel teadlastest, seakasvatajatest ja järelevalveametnikest koosnev nõuandev komisjon, kes aitab edaspidi kehtivate nõuete piisavust ja nende täitmist hinnata,“ lisas Halliste.
Sigade Aafrika katku diagnoos kinnitati 23. augustil Saaremaal Valjala vallas Sakla külas asuvas sigalas.
Taudistunud kari 2746 seaga hukati viiruse edasise leviku vältimiseks ning hoone desinfitseeriti. Seejärel esitas farmi omanik Valjala seakasvatuse OÜ taotluse taudikahjude hüvitamiseks Veterinaar- ja toiduametile.
Hüvitamine toimub 75 protsendi ulatuses Euroopa Liidu rahadest ning 25 protsenti maksab Eesti riik. Kahju suurus kujuneb looma väärtuse alusel. Lisaks arvestatakse seadme, sööda, pakkematerjali ja loomsete saaduste puhul nende tegelikku väärtust.
Sel aastal on sigade Aafrika katk diagnoositud kokku kuues farmis. Taotluse loomatauditõrjega seotud kahju hüvitamiseks esitas kolm Jõgevamaa kodumajapidamist, kus oli kokku 16 siga, ning üks Lääne-Virumaal asuv farm, kus oli 4300 siga.
Tänavu on taudipuhangu tõttu tekkinud kahjude hüvitamiseks esitanud taotluse kokku viis seakasvatusettevõtet, millest nelja taotlusi ei ole puudulike bioohutusnõuete täitmiste tõttu rahuldatud. Hüvitamise otsusel võeti aluseks VTA ametnike kontrollide käigus antud hinnangud ning Eesti Maaülikooli teadlaste läbiviidud epidemioloogiline uuring.„Analüüsist järeldus, et Sakla külas asuvas seafarmis ei esinenud hooletust bioohutusnõuete täitmisel, mistõttu rahuldasime esitatud taotluse,“ ütles VTA peadirektor Indrek Halliste.Taudipuhangu põhjusena toodi välja hüpotees, et kuigi farmis olid nõuded täidetud, võisid bioohutusmeetmed osutuda nakatumise vältimiseks ebapiisavaks.„Sel aastal asetleidnud taudipuhangute valguses tuleb kehtivate bioohutusnõuete tõhusust seakatku vältimiseks põhjalikumalt analüüsida. Selleks on loomisel teadlastest, seakasvatajatest ja järelevalveametnikest koosnev nõuandev komisjon, kes aitab edaspidi kehtivate nõuete piisavust ja nende täitmist hinnata,“ lisas Halliste.Sigade Aafrika katku diagnoos kinnitati 23. augustil Saaremaal Valjala vallas Sakla külas asuvas sigalas.Taudistunud kari 2746 seaga hukati viiruse edasise leviku vältimiseks ning hoone desinfitseeriti. Seejärel esitas farmi omanik Valjala seakasvatuse OÜ taotluse taudikahjude hüvitamiseks Veterinaar- ja toiduametile.Hüvitamine toimub 75 protsendi ulatuses Euroopa Liidu rahadest ning 25 protsenti maksab Eesti riik. Kahju suurus kujuneb looma väärtuse alusel. Lisaks arvestatakse seadme, sööda, pakkematerjali ja loomsete saaduste puhul nende tegelikku väärtust.Sel aastal on sigade Aafrika katk diagnoositud kokku kuues farmis. Taotluse loomatauditõrjega seotud kahju hüvitamiseks esitas kolm Jõgevamaa kodumajapidamist, kus oli kokku 16 siga, ning üks Lääne-Virumaal asuv farm, kus oli 4300 siga.Tänavu on taudipuhangu tõttu tekkinud kahjude hüvitamiseks esitanud taotluse kokku viis seakasvatusettevõtet, millest nelja taotlusi ei ole puudulike bioohutusnõuete täitmiste tõttu rahuldatud.
Veel artikleid samast teemast »


description: USA suursaadik James D. Melville jr tuli oma esimesele Saaremaa-visiidile. Lisaks ametlikele kohtumistele tutvus ta ka mitmete Saaremaa vaatamisväärsustega. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: USA suursaadik kohtus saarlastega

maintext:
Uudised
USA suursaadik kohtus saarlastega
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Teisipäev, 06. september 2016. Suursaadik James D. Melville jr pidas oma esimesel visiidil Saaremaale Kuressaare kultuurikeskuses loengu kahe riigi suhetest. FOTO: Valmar Voolaid USA suursaadik James D. Melville jr tuli oma esimesele Saaremaa-visiidile. Lisaks ametlikele kohtumistele tutvus ta ka mitmete Saaremaa vaatamisväärsustega.
Laupäeval tutvus suursaadik koos abikaasa Joannaga Saaremaaga, käies Kaali kraatri juures, Panga pangal, Angla tuulikute juures ning nautis siinseid toite. Pühapäeval osales Melville Koguvas toidukuu avamisel. Lisaks kohtumisele linnapea ja maavanemaga käidi ka Pöide pruulikojas ning Baltic Workboatsis. Eile pidas ta aga Kuressaare kultuurikeskuse saalis loengu USA ja Eesti suhetest ning suursaadiku tööst. Täna külastatakse Kuressaare lossi, mida suursaadik oma sõnul väga ootab, ning Saaremaa Delifoodi.
Saare maakonna keskraamatukogu Ameerika nurka kiitis James D. Melville jr väga. “Ameerika nurk raamatukogus on väärt külastamist ja üldse on väga palju huvitavat, mida Saaremaal näha,“ nentis ta.
Juba enne Saaremaale tulekut pidas ta saart maagiliseks kohaks. “Kaarti vaadates ei saa Saaremaad mitte märgata. See on väga tähtis koht Eestis ja selle inimeste meeltes,“ seletas Melville jr, lisades, et kui ta eelmise aasta lõpus Eestisse tuli, rõhutati talle mitmeid kordi, et kindlasti tuleb Saaremaale minna, aga suvel. “Jäin küll natuke hiljaks, aga toidufestival oli tore üritus ning mul on hea meel siin olla,“ kinnitas ta.
Huvitub sisepoliitikast
Suursaadik on väga huvitatud Eesti sisepoliitilistest teemadest, nagu haldusreform ja selle mõjud. “Arutlesime seda teemat ka Kuressaare linnapea Madis Kallasega ja homme (täna – toim) uurin maavanem Kaido Kaasiku vaadet reformile,“ ütles ta, lisades, et sisepoliitilised arutlused peegeldavad ühiskonna väärtusi.
Samuti on tal Eestis olles üks tähtsamaid teemasid olnud turvalisuse ja kaitse küsimused. “Kuna Venemaa on lähenenud mitmetele poliitilistele ja geograafilistele küsimustele väga agressiivsete käikudega, teeb see arusaadavatel põhjustel siinsed inimesed murelikuks.“
Eestit peab ta aga koos USA ja teiste NATO liitlastega arvestatavaks jõuks. Erinevate ametnikega on Melville’i sõnul olnud vestluste fookus sellel, kuidas kõige efektiivsemalt kasutada ära NATO liitlasvägede kohalolekut ja koostööd.
Erinevaid ettevõtteid külastades püüab suursaadik enda jaoks selgeks saada, millised on siinsed olud. “Majanduslik edu määrab kõik: kuidas inimesed oma peret toetavad, millistes oludes nad elavad. Tahan näha, milliseid väljakutseid siinne elu ettevõtetele ja töötajatele valmistab – kuidas demograafia kõigele sellele mõjub.“ Laupäeval tutvus suursaadik koos abikaasa Joannaga Saaremaaga, käies Kaali kraatri juures, Panga pangal, Angla tuulikute juures ning nautis siinseid toite. Pühapäeval osales Melville Koguvas toidukuu avamisel. Lisaks kohtumisele linnapea ja maavanemaga käidi ka Pöide pruulikojas ning Baltic Workboatsis. Eile pidas ta aga Kuressaare kultuurikeskuse saalis loengu USA ja Eesti suhetest ning suursaadiku tööst. Täna külastatakse Kuressaare lossi, mida suursaadik oma sõnul väga ootab, ning Saaremaa Delifoodi.Saare maakonna keskraamatukogu Ameerika nurka kiitis James D. Melville jr väga. “Ameerika nurk raamatukogus on väärt külastamist ja üldse on väga palju huvitavat, mida Saaremaal näha,“ nentis ta.Juba enne Saaremaale tulekut pidas ta saart maagiliseks kohaks. “Kaarti vaadates ei saa Saaremaad mitte märgata. See on väga tähtis koht Eestis ja selle inimeste meeltes,“ seletas Melville jr, lisades, et kui ta eelmise aasta lõpus Eestisse tuli, rõhutati talle mitmeid kordi, et kindlasti tuleb Saaremaale minna, aga suvel. “Jäin küll natuke hiljaks, aga toidufestival oli tore üritus ning mul on hea meel siin olla,“ kinnitas ta.Suursaadik on väga huvitatud Eesti sisepoliitilistest teemadest, nagu haldusreform ja selle mõjud. “Arutlesime seda teemat ka Kuressaare linnapea Madis Kallasega ja homme (täna – toim) uurin maavanem Kaido Kaasiku vaadet reformile,“ ütles ta, lisades, et sisepoliitilised arutlused peegeldavad ühiskonna väärtusi.Samuti on tal Eestis olles üks tähtsamaid teemasid olnud turvalisuse ja kaitse küsimused. “Kuna Venemaa on lähenenud mitmetele poliitilistele ja geograafilistele küsimustele väga agressiivsete käikudega, teeb see arusaadavatel põhjustel siinsed inimesed murelikuks.“Eestit peab ta aga koos USA ja teiste NATO liitlastega arvestatavaks jõuks. Erinevate ametnikega on Melville’i sõnul olnud vestluste fookus sellel, kuidas kõige efektiivsemalt kasutada ära NATO liitlasvägede kohalolekut ja koostööd.Erinevaid ettevõtteid külastades püüab suursaadik enda jaoks selgeks saada, millised on siinsed olud. “Majanduslik edu määrab kõik: kuidas inimesed oma peret toetavad, millistes oludes nad elavad. Tahan näha, milliseid väljakutseid siinne elu ettevõtetele ja töötajatele valmistab – kuidas demograafia kõigele sellele mõjub.“
Veel artikleid samast teemast »


description: Üks parajalt paks mees oma parimais aastais – just nii võiks karssonlikult kirjeldada homset sünnipäevalast. Rein Orn (70) on elav legend, kelle mälestusi loodetavasti peagi lugeda saab. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Intervjuu
Peiar* Rein Orn sobiks enda sõnul uulitsapastoriks
Laupäev, 10. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Anneli Tarkmeel Laupäev, 10. september 2016. Tallinna poisist Rein Ornist on aastatega saanud tubli saarlane. Tema tegemisi üles lugedes võib piltlikult öeldes päike enne looja minna, kui sellega lõpuni jõuaks. Pildil musitseerib ta Kuressaare Laurentiuse koguduse pastoraadis. FOTO: Tambet Allik Üks parajalt paks mees oma parimais aastais – just nii võiks karssonlikult kirjeldada homset sünnipäevalast. Rein Orn (70) on elav legend, kelle mälestusi loodetavasti peagi lugeda saab.
Kes eile õhtul jõudis Kuressaare Laurentiuse kirikusse Reinu sünnipäevakontserdile, sai näha-kuulda selle mitmete annetega õnnistatud mehe praeguste tegemiste väikest vahearuannet. Intervjuu lahkab veidi ka Reinu teisi külgi.
Hiljuti möödus 25 aastat Eesti taasiseseisvumisest. 20. augustil 1991 olid mees oma parimais aastais. Kus sa sel päeval olid?
Putši õhtul olin mina Kopenhaagenis juhtimas saarlaste ja muhulaste kunstidelegatsiooni, kes oli kutsutud osalema folkloorifestivalil. Pikalt arutati, kuidas sinna minna. Lõpuks tänu Laine Tarvisele leiti laev Tipton, mis kuulus toonasele kalurikolhoosile Saare Kalur. Kapteniks Lembit Uustulnd. Kopenhaagenis n-ö parkisime kuningalossi lähistel, punalipp asendati sinimustvalgega. Elasime peredes ja osalesime rahulikult festivalil, kuni see pauk Moskvas vallutas kõik uudised.
Kohe pakuti meile võimalust sinna jääda, lubati organiseerida töökohad, arvati, et tagasi ei saa me minna, saadetakse veel kõiki Siberisse.
See oli minu elu üks suuremaid läbielamisi Eesti taasiseseisvumise puhul – lahkud ühest riigist ja tagasi lähed juba teise.
Segadust oli vist palju.
Mäletan, et Aia tänaval oli suur sõjaväeosa, kus olid ranged reeglid, kuidas nn teisitimõtlejatega tegutseda. Toonased rajoonijuhid moodustasid väikse selgitusgrupi, kuhu kuulusin ka mina. Veel oli rühmas Olavi Pesti muuseumist ja veel mõned inimesed. Püüdsime siis sõjaväelastele selgitada tekkinud olukorda ja sündmuste ajaloolist tausta. Kuidagiviisi rahunesid nad maha, kui said aru, et keegi ei tule neid pussitama ja tapma, vaid see on normaalne olukord. Me taastame oma vabariiki. Vot selliseid asju tuli ka teha.
Kas sel ajal oli raske kultuuritöötaja olla?
Terve see aeg oli segadust üsna palju. Loobusin 1987. aastal aktiivsest kultuurielust Saare Kaluris. Ma tundsin, et tahan teha administratiivset tööd. Aga sellega kaasnes see, et tuli astuda komparteisse. Samas, nii kui võimalus tuli, astusin sealt ka kohe välja. Staaži tuli poolteist aastat. Oma kogemustele toetudes tean, et igal ajal on olnud väga teotahtelisi inimesi. Kui polnud muud väljundit, siis hakatigi otsima võimalusi, kuidas kasutada ära toonaseid võimustruktuure. Mäletan neist aegadest vaid mõnd üksikut “ideelist” võimumeest. Enamuses ikka püüti Eesti asja ajada. Samas ei taha ma seda aega tagasi. Olen küll pensionil ja pension on väike, aga mulle on Eesti Vabariik südame asi. Annaks jumal, et Maarjamaa jääks kestma!
Oled väga jutukas mees. Kui naised kurdavad, et mehed ei räägi nendega, siis sinu abikaasa peaks väga rahul olema.
Ei usu, et nad väga rahul oleksid olnud. Millal ma rääkida sain, kui mind koduski polnud? Ma olen ekstravertne inimene. Elan väljapoole. Kodune elu on iseenesest liikunud, aga ikka naiste toel. Praegu on need aastad, kus oskad analüüsida.
Ja mida analüüs ütleb?
Mul on kaks last, poeg Martin ja tütar Dagmar. Neljast lapselapsest vanim käib juba 11. klassis. Kõik nad elavad mandril. Ma olen üllatusvanaisa: tulen ja lähen üsna ettearvamatul ajal.
Olen õnnelik, et mu lapsed on suutnud endale elus oma koha leida. See on tänapäeval väga oluline. Mul on tore väimees ja vahva minia. Pered on ühtsed ja kokkuhoidvad. Reisivad palju koos lastega, vaat see on kiiduväärt. Olgu neile ikka Looja hoidmist!
Millises Eestimaa punktis algas sinu elutee?
Ma olen sündinud Tallinnas, Nõmmel, aga suurema osa oma teadlikust elust olen elanud n-ö Tallinna all-linnas. Õppisin toonases Tallinna 22. keskkoolis, mis oli EW ajal Westholmi gümnaasium ja on seda taas nüüdki. Keskkooli lõpuklassid lõpetasin kaugõppekeskkoolis, sest elu sundis minema juba üsna varakult leiba teenima.
Ja muusiku tee?
Enne Tallinna muusikakooli (praegune G. Otsa nimeline Tallinna muusikakeskkool) astumist käisin Tallinna pioneeride palees, kus minu õpetajaks oli tuntud akordionist Vello Karu, minu hilisem õppejõud muusikakoolis.
Et sõjaväest pääseda, tegi direktor ettepaneku, et viib mu otse kolmandalt neljandale kursusele, et teen kahte kursust korraga. Selle aja seadus ei lubanud viimasel kursusel õppijaid armeeteenistusse võtta. Sest asjast ei tulnud paraku aga midagi välja. Siis tuli ikkagi sõjaväkke minna ja pärast seda ma kooli tagasi ei läinud.
Nõukogude armee kohtles muusikuid vist hellalt?
Olime Riias koos Lembit Saarsaluga Balti sõjaväeringkonna staabiorkestris. See elu oli super! Kui elus midagi tagasi tahta, siis seda elu vahest küll. Väga kihvt – ametlikult käisime Riia kesklinnas selleaegses ohvitseride klubis tantsuks mängimas, meil olid erariided, söök oli prii, avastasime Riia lõbustusi.
Kui sõjaväest tagasi tulin, tegin kannapöörde. Vastasin Eesti Telefilmi kuulutusele, kes otsis operaatori assistenti. Hakkasin seal tegema Rein Maraniga filmi “Lindpriid”.
Mis film see oli?
Neljaosaline film, režissööriks Vladimir Karasjov (hiljem Vladimir Karassev-Orgussaar), kes kargas omal ajal ära Prantsusmaale. Film rääkis Eesti revolutsionääridest pärast nn detsembrimässu 1924. aastal. Filmis näidati revolutsionääre kui tavalisi, luust ja lihast inimesi, kes armastasid, reetsid, võitlesid ja surid. Paraku ei sobinud see vaatenurk toonastele elupõlistele punarevolutsionääridele ja film keelati ning pisteti kalevi alla. Filmi helirežissööril Enn Sädel ja operaator Rein Maranil õnnestus originaal ära peita. Hävitati õnneks hoopis koopia.
Filmi tõus algas uuesti 1988. aastal, kui samad mehed selle koopiaga Pariisi sõitsid ning tänu Vladimir Karassevi abile seda mitmel pool demonstreerisid.
Mis siis edasi sai?
Pärast seda filmi jätkasin telefilmis veel mõnda aega. Tegin koostööd Mark Soosaarega. Olin ka valmis minema õppima Moskvasse filmiinstituuti operaatori erialale, aga see jäi katki. Hoopis abiellusin esimest korda ja läksin väga proosalisele tööle – Tallinna piimakombinaati ekspediitor-laadijaks.
Ei ole!?
Väga hea palgaga töö oli. Töötasin koos kõrgharidusega inimestega, kes kõik olid piimalaadijad. Lihtsat töölist tasustati Nõukogude Liidus palju enam kui kõrgharidusega spetsialisti.
No aga siis pole ime, kui vanu häid aegu taga igatsetakse?
Mina ei igatse. See olukord oli lihtsalt kummaline. Taga nutetakse hoopis stabiilsust. Inimesel ei olnud väga suuri probleeme. Kõik oli hall ja ühtlane, aga eluks vajalik oli olemas. Noorus oli ikka ja nalja ning naeru sai küllaga.
Kuidas sattusid Saaremaale?
Elasin Tallinnas tillukeses korteris väga kitsastes tingimustes. Kortereid polnud saada. Suviti ämma juures puhates mängisin vahel kohalike meestega pilli, olin nendega juba tuttav. Leevi Häng tegi mulle ettepaneku, et tulgu ma saarele ära, saan Sõmerale korteri ja töökohaga probleeme ei ole. Kahetsen siiamaani, et varem ei tulnud.
Kuidas nii?
Siin on möödunud minu elu ilusaimad aastad. Sõmera meeskvartett oli omal ajal üle vabariigi kuulus. Ühe aasta olin ka Kärla koolis muusikaõpetaja. Tantsubändi sai ka tehtud. Siis mind märgati, kutsuti MEK-i (mehhaniseeritud ehituskolonn – toim) ansambleid juhtima. Sellele järgnes korteri eraldamine Kingissepas. Siis tuli juba Saare KEK (kolhoosidevaheline ehituskontor – toim).
Need olid väga rikkad organisatsioonid. Vabariiklikud isetegevusülevaatused kestsid päevi ja tase oli ülikõrge. Pikem aeg, pea üheksa aastat olin aga ametis kalurikolhoosis Saare Kalur, kus juhatasin toonast populaarset orkestrit ehk, nagu siis öeldi, VIA-t (vokaal-instrumentaalansambel – toim) Briis. Lisaks mitmed muud ansamblid, rahvatantsurühmade saatmine jpm. Briisiga jõudsime käia esinemas ka Soomes ja Poolas. Lisaks esinemine Moskvas, Kesktelevisiooni suures šõus. Vahvad ajad olid!
Sulle meeldib Saaremaal, aga kuidas sa tuled toime saarlasliku umbusuga võõraste suhtes?
Kui sind ei võeta sama õllekapa taha, siis siin on raske. Aga see on igal saarel nii.
Mul on vedanud. Ilmselt muusika abil on mind omaks võetud, suhtutud teistmoodi. Mul on tohutu hulk tuttavaid-sõpru. Olen jõudnud etappi, kus ma ei pea enam kellelegi midagi tõestama.
Kas vabadus saarel on võimalik vaid siis, kui sa ei ole liialt inimestega seotud?
Samas, kui oled saare peal tööl ja sind on töökollektiivis omaks võetud, on see hoopis kindlam seljatagune kui mõnes mandri ettevõttes. On selline käibefraas, et “no see on ju vana Rudolfi poeg, kuidas me saadame ta minema?“... Mandril nii ei ole.
Kas usk on kogu aeg sinu elus olnud?
Raske küsimus. Minu perekonnas ei ole olnud usklikke inimesi. Meie peres kasvatas ema kolme last üksinda, kuna isa suri üsna varakult. Mu õed on veel elus, üks on 85- ja teine 80-aastane. Meil oli peres nn jõuluusk. Ema austas kümmet käsku ja jõulude ajal käidi kindlasti kirikus. Mäletan, et kord, kui tõin liivakastist võõra mänguasja koju, oli sellest suur pahandus. Pidin mänguasja ise tagasi viima ja sain veel keretäie ka.
Alateadvuses oli lugupidamine kiriku vastu. Kui sel ajal keegi ütles, et ta on usklik, siis sellele vaadati viltu – tegemist on hulluga. Või siis väga kõrgete vaimsete huvidega.
Saaremaal puutusin nende asjadega tõsisemalt kokku. Jaan Tammsalu oli tol ajal noor Laurentiuse koguduses õpetaja, kui mina töötasin täitevkomitees. Jaan käis minu juures sageli juttu ajamas.
Mina olin ristimata, ema kartis seda teha. Ühel õhtul tööl formulare täites lugesin lehest, et algamas on leerikursus. See oli 1991. aasta talvel.
Nelipühade ajal oli minu ristimine. Tookord oli ristitavaid nii palju, et kohale oli kutsutud veel mitu õpetajat. Inimesed seisid järjekorras ja mul tuli paar tundi kirikupingil oma korda oodata.
Leeritamine oli augustis, aga siis olin Taanis.
Kas siis pärast ristimist tuli äratundmine?
Eks see ekslemine kestab senini. Nagu ütles kunagi üks tark mees, et ega kogudus ole veel taevariik.
Kui jõulude ajal kantslist hurjutatakse, et praegu te olete siin, aga kus te muidu olete, siis nii mõnigi on kirikule selja pööranud. On olnud aegu, kus ma ei ole kirikus käinud. Nimetan neid tagasi vaadates otsingute ja vastuste leidmise aegadeks. Ma usun, et pea igal kristlasel on olnud selliseid perioode, kus küsimusi tekib rohkem ja vastuseid saad vähem, aga see möödub. Peame meeles sõnu, et “otsige, siis te leiate, koputage ja teile avatakse”. Aga eks suhe jumalaga on sügavalt isiklik ja ühe vitsaga siin lüüa ei saa. On vaja aega, rahu ja toetavat sõna.
Paljud sõbrad ütlevad mulle vahel, et, Rein, mis sa jamad nende koguduse asjadega, sa oled ju ikka endine, et kui sa tahad, siis käi pealegi seal torniga majas. Sellise suhtumise pärast on mul piinlik, aga samas olen neile tänulik, et sellise osutamise kaudu saan selgeks – midagi minu suhtumises ei ole teistele usutav, elan justkui kaksikelu.
Milline on sinu kui ristiinimese loomus?
Ma olen oma loomult aktiivne inimene. Kohe, kui näen midagi huvitavat, tahan käed külge lüüa. Olen vist rohkem selline käivitaja-tüüpi inimene. Aitan õhinaga asju käima lükata, aga kui kõik toimib, kipub huvi kaduma, siis teeks juba midagi muud...
Samas ma teadsin, et 70 aasta juubeli pidu tuleb niikuinii ära teha ja ma tahtsin Loojale mängida. Ma olen talle tänu võlgu. Mu ema, kellel ei olnud mingeid vahendeid, ostis mulle kolm pilli. Mille arvelt? Võin ainult arvata.
Ema põhimõte oli, et, poiss, sa pead midagi õppima, et mitte kraavi visata. Pill ja üldse tegelemine muusikaga on mind sellest päästnud.
Mis on sinu jaoks juhus?
Juhuseid minu jaoks ei ole. Uksi avatakse ja pannakse kinni ikka põhjusega. Hiljuti olin juba valmis asuma omandama jutlustaja kutset, aga puusaoperatsioon tuli vahele ja nii jäi see ära. Ju mulle näidati, et ei ole selleks veel küps või et sobin uulitsapastoriks.
* – naljahammas. Rein Orni määratlus iseenda kohta.
KES TA ON?
REIN ORN
Sündinud 11. septembril 1946. aastal Tallinnas
Saaremaale kolis 1974. aastal
Lõpetanud Tallinna 22. keskkooli
Töökäigu kronoloogia:
Eesti riiklik filharmoonia, orkestrant
filmioperaatori assistent Eesti Telefilmis
laadija Tallinna piimakombinaadis
Kärla koolis muusikaõpetaja
Saare Kaluri kolhoosis orkestrijuht
Kingissepa rajooni TSN täitevkomitee kultuuriosakonna juhataja
Saare maavalitsuse kultuurinõunik
Saaremaa kohaliku televisiooni Kadi direktor
Sõmera kopsutuberkuloosi sanatooriumi kultuuritöötaja
STÜ Kuursaal projektijuht
Kadi raadio hommiku-
programmi juht
Kaarma vallavolikogu liige aastatel 2006–2013
Kaarma valla haridus- ja kultuurinõunik
Isiklikku:
Abielus. Poeg Martin, kes on kahe poja isa, ja tütar Dagmar, kes on kahe tütre ema.
TEISED REINUST:
Lembit Saarsalu, sõber
Meie sõprus algas Tallinna muusikakoolis 1964. aastal. See jätkus Riias, kui sõime kaks aastat sõdurileiba. Suures staabiorkestris mängisin saksofoni. Rein oli selle suure puhkpilliorkestri akordionist ja ka majandusmees. Näiteks oli tema käes ka piirituse pott, kui külma ilmaga oli vaja avada puhkpillide klappe. Huumoriga öeldi, et eestlased on nii ausad inimesed, et nende kätte võib piirituse poti usaldada – see ei “aura” sealt ära. Sõjaväes oli tema hüüdnimi Ornjaga.
See teeb mulle rõõmu, et ta on jäänud muusikale truuks. Ta on Saaremaa ja Eesti kultuuri hüvanguks palju ära teinud. Andekas, töökas, püüdlik, ta on ka sõbralik ja abivalmis. Rein on väga hea tasemega virtuoosne akordionist, tal on hea muusikaline maitse ja ta on läbi-lõhki muusik.
Kui me olime koos filharmoonia palgal, siis oli ühe estraadikava juures sellises koosseisus meeskvartett nagu Rein, mina, Arved Haug ja Ivo Kangur. Tegime neljahäälset muusikat.
Ta on veel bändimees, kirjutanud lugusid ja juhatanud orkestreid. Rein on ka džässmuusika entusiast. Ma saan aru, et temast on saanud ajapikku hea saarlane.
Dagmar Orn, tütar
Esiteks on paps kirglik akordionist. Lapsepõlve mälestustes ei tule silme ette mitte pilt diivanil pikutavast või kodu remontivast isast, vaid alati kuhugi teel olev ja ruttav isa (järjekordne kontsert, tööga seotud eemalolek).
Isa on alati rõõmsameelne, emotsionaalne, positiivne. Üsna kindlalt võin väita, et minu ja venna huumorigeen ja võib-olla kaotsiläinud näitlejapisik on päritud just temalt. See, kuidas ta alati väga ilmekalt ja tõetruult mõnda inimest matkib, anekdoote rääkida oskab, on mulle lapsest saati tohutult meeldinud.
Tema suur tutvusringkond pani mind alati imestama. Ükskõik kuhu me ka ei läinud, alati tundus jube tüütu isa kõrval seista ja oodata, millal see igav suurte inimeste jutt lõpeb. Ja kui lõppes, toimus samalaadne ootepaus järgmisel tänavanurgal.
Minu nüüdseks 17-aastane tütar Maria Johanna oli isa esimene lapselaps. Mäletan hästi, kuidas isa pärast rahvateatri etendust õhtuhämaruses haiglasse ruttas, põllulilled käes, ja teatas, et tundis oma esimese lapselapse sünnihetke laval olles – kogu tekst oli tal korraga peast pühitud olnud. Johanna nime soovitas samuti värske vanaisa, selle tuletas ta oma isa Johannese nimest.
Nüüd, kui isa võib nelja lapselapsega uhkustada, oleme teda kõik papa Reinuks kutsuma hakanud. Papa Rein on tunduvalt rahulikum ja paiksem kui paps kolmkümmend aastat tagasi. Ta oskab pisarateni naerda lapselaste naljakate ütlemiste üle, teha nukuteatrit ja mängida neile akordionil laste laule. Talle meeldib käia kohvikus ning arutleda vanemate lapselastega igapäevaelu ja nende unistuste üle. Hoolimata sellest, et papa Rein elab kaugel, on ta tähtis.
Paps on alati olnud kirglik tugitoolisportlane. Jalgpalli teemadel meeldib talle pereringis siiani emotsionaalselt arutleda. Aga mitte ainult jalgpall, ta oskab ükskõik kui igavana näiva (spordi)ala huvitavaks rääkida, temas on oskus inimestes huvi tekitada. Tema lai silmaring on inspireeriv.
Palju õnne, paps!
Jaan Tammsalu, kaasteeline
Reinust õhkub nii palju rõõmu ja headust, et temaga on alati väga hea kokku saada.
Õppisin kord Kingissepa muusikakoolis akordioni, kuid jätsin pooleli. Kui kuulen ja vaatan seda, kuidas Rein seda pilli mängib, on mul kahju, et pooleli jätsin. Ta paneb oma tegemistesse südant.
Kui Eesti hakkas vabaks saama, aga päris kindel see ei olnud, kuidas kõik veel minna võib, tegi Rein kõrgel kohal olles minu palvel midagi nii julget ja õiget, et ma taipasin – ta on julge ja suure südamega suur mees. Soovin talle oma lihtsa soovi: ole hoitud! Kes eile õhtul jõudis Kuressaare Laurentiuse kirikusse Reinu sünnipäevakontserdile, sai näha-kuulda selle mitmete annetega õnnistatud mehe praeguste tegemiste väikest vahearuannet. Intervjuu lahkab veidi ka Reinu teisi külgi.Putši õhtul olin mina Kopenhaagenis juhtimas saarlaste ja muhulaste kunstidelegatsiooni, kes oli kutsutud osalema folkloorifestivalil. Pikalt arutati, kuidas sinna minna. Lõpuks tänu Laine Tarvisele leiti laev Tipton, mis kuulus toonasele kalurikolhoosile Saare Kalur. Kapteniks Lembit Uustulnd. Kopenhaagenis n-ö parkisime kuningalossi lähistel, punalipp asendati sinimustvalgega. Elasime peredes ja osalesime rahulikult festivalil, kuni see pauk Moskvas vallutas kõik uudised.Kohe pakuti meile võimalust sinna jääda, lubati organiseerida töökohad, arvati, et tagasi ei saa me minna, saadetakse veel kõiki Siberisse.See oli minu elu üks suuremaid läbielamisi Eesti taasiseseisvumise puhul – lahkud ühest riigist ja tagasi lähed juba teise.Mäletan, et Aia tänaval oli suur sõjaväeosa, kus olid ranged reeglid, kuidas nn teisitimõtlejatega tegutseda. Toonased rajoonijuhid moodustasid väikse selgitusgrupi, kuhu kuulusin ka mina. Veel oli rühmas Olavi Pesti muuseumist ja veel mõned inimesed. Püüdsime siis sõjaväelastele selgitada tekkinud olukorda ja sündmuste ajaloolist tausta. Kuidagiviisi rahunesid nad maha, kui said aru, et keegi ei tule neid pussitama ja tapma, vaid see on normaalne olukord. Me taastame oma vabariiki. Vot selliseid asju tuli ka teha.Terve see aeg oli segadust üsna palju. Loobusin 1987. aastal aktiivsest kultuurielust Saare Kaluris. Ma tundsin, et tahan teha administratiivset tööd. Aga sellega kaasnes see, et tuli astuda komparteisse. Samas, nii kui võimalus tuli, astusin sealt ka kohe välja. Staaži tuli poolteist aastat. Oma kogemustele toetudes tean, et igal ajal on olnud väga teotahtelisi inimesi. Kui polnud muud väljundit, siis hakatigi otsima võimalusi, kuidas kasutada ära toonaseid võimustruktuure. Mäletan neist aegadest vaid mõnd üksikut “ideelist” võimumeest. Enamuses ikka püüti Eesti asja ajada. Samas ei taha ma seda aega tagasi. Olen küll pensionil ja pension on väike, aga mulle on Eesti Vabariik südame asi. Annaks jumal, et Maarjamaa jääks kestma!Ei usu, et nad väga rahul oleksid olnud. Millal ma rääkida sain, kui mind koduski polnud? Ma olen ekstravertne inimene. Elan väljapoole. Kodune elu on iseenesest liikunud, aga ikka naiste toel. Praegu on need aastad, kus oskad analüüsida.Mul on kaks last, poeg Martin ja tütar Dagmar. Neljast lapselapsest vanim käib juba 11. klassis. Kõik nad elavad mandril. Ma olen üllatusvanaisa: tulen ja lähen üsna ettearvamatul ajal.Olen õnnelik, et mu lapsed on suutnud endale elus oma koha leida. See on tänapäeval väga oluline. Mul on tore väimees ja vahva minia. Pered on ühtsed ja kokkuhoidvad. Reisivad palju koos lastega, vaat see on kiiduväärt. Olgu neile ikka Looja hoidmist!Ma olen sündinud Tallinnas, Nõmmel, aga suurema osa oma teadlikust elust olen elanud n-ö Tallinna all-linnas. Õppisin toonases Tallinna 22. keskkoolis, mis oli EW ajal Westholmi gümnaasium ja on seda taas nüüdki. Keskkooli lõpuklassid lõpetasin kaugõppekeskkoolis, sest elu sundis minema juba üsna varakult leiba teenima.Enne Tallinna muusikakooli (praegune G. Otsa nimeline Tallinna muusikakeskkool) astumist käisin Tallinna pioneeride palees, kus minu õpetajaks oli tuntud akordionist Vello Karu, minu hilisem õppejõud muusikakoolis.Et sõjaväest pääseda, tegi direktor ettepaneku, et viib mu otse kolmandalt neljandale kursusele, et teen kahte kursust korraga. Selle aja seadus ei lubanud viimasel kursusel õppijaid armeeteenistusse võtta. Sest asjast ei tulnud paraku aga midagi välja. Siis tuli ikkagi sõjaväkke minna ja pärast seda ma kooli tagasi ei läinud.Olime Riias koos Lembit Saarsaluga Balti sõjaväeringkonna staabiorkestris. See elu oli super! Kui elus midagi tagasi tahta, siis seda elu vahest küll. Väga kihvt – ametlikult käisime Riia kesklinnas selleaegses ohvitseride klubis tantsuks mängimas, meil olid erariided, söök oli prii, avastasime Riia lõbustusi.Kui sõjaväest tagasi tulin, tegin kannapöörde. Vastasin Eesti Telefilmi kuulutusele, kes otsis operaatori assistenti. Hakkasin seal tegema Rein Maraniga filmi “Lindpriid”.Neljaosaline film, režissööriks Vladimir Karasjov (hiljem Vladimir Karassev-Orgussaar), kes kargas omal ajal ära Prantsusmaale. Film rääkis Eesti revolutsionääridest pärast nn detsembrimässu 1924. aastal. Filmis näidati revolutsionääre kui tavalisi, luust ja lihast inimesi, kes armastasid, reetsid, võitlesid ja surid. Paraku ei sobinud see vaatenurk toonastele elupõlistele punarevolutsionääridele ja film keelati ning pisteti kalevi alla. Filmi helirežissööril Enn Sädel ja operaator Rein Maranil õnnestus originaal ära peita. Hävitati õnneks hoopis koopia.Filmi tõus algas uuesti 1988. aastal, kui samad mehed selle koopiaga Pariisi sõitsid ning tänu Vladimir Karassevi abile seda mitmel pool demonstreerisid.Pärast seda filmi jätkasin telefilmis veel mõnda aega. Tegin koostööd Mark Soosaarega. Olin ka valmis minema õppima Moskvasse filmiinstituuti operaatori erialale, aga see jäi katki. Hoopis abiellusin esimest korda ja läksin väga proosalisele tööle – Tallinna piimakombinaati ekspediitor-laadijaks.Väga hea palgaga töö oli. Töötasin koos kõrgharidusega inimestega, kes kõik olid piimalaadijad. Lihtsat töölist tasustati Nõukogude Liidus palju enam kui kõrgharidusega spetsialisti.Mina ei igatse. See olukord oli lihtsalt kummaline. Taga nutetakse hoopis stabiilsust. Inimesel ei olnud väga suuri probleeme. Kõik oli hall ja ühtlane, aga eluks vajalik oli olemas. Noorus oli ikka ja nalja ning naeru sai küllaga.Elasin Tallinnas tillukeses korteris väga kitsastes tingimustes. Kortereid polnud saada. Suviti ämma juures puhates mängisin vahel kohalike meestega pilli, olin nendega juba tuttav. Leevi Häng tegi mulle ettepaneku, et tulgu ma saarele ära, saan Sõmerale korteri ja töökohaga probleeme ei ole. Kahetsen siiamaani, et varem ei tulnud.Siin on möödunud minu elu ilusaimad aastad. Sõmera meeskvartett oli omal ajal üle vabariigi kuulus. Ühe aasta olin ka Kärla koolis muusikaõpetaja. Tantsubändi sai ka tehtud. Siis mind märgati, kutsuti MEK-i (mehhaniseeritud ehituskolonn – toim) ansambleid juhtima. Sellele järgnes korteri eraldamine Kingissepas. Siis tuli juba Saare KEK (kolhoosidevaheline ehituskontor – toim).Need olid väga rikkad organisatsioonid. Vabariiklikud isetegevusülevaatused kestsid päevi ja tase oli ülikõrge. Pikem aeg, pea üheksa aastat olin aga ametis kalurikolhoosis Saare Kalur, kus juhatasin toonast populaarset orkestrit ehk, nagu siis öeldi, VIA-t (vokaal-instrumentaalansambel – toim) Briis. Lisaks mitmed muud ansamblid, rahvatantsurühmade saatmine jpm. Briisiga jõudsime käia esinemas ka Soomes ja Poolas. Lisaks esinemine Moskvas, Kesktelevisiooni suures šõus. Vahvad ajad olid!Kui sind ei võeta sama õllekapa taha, siis siin on raske. Aga see on igal saarel nii.Mul on vedanud. Ilmselt muusika abil on mind omaks võetud, suhtutud teistmoodi. Mul on tohutu hulk tuttavaid-sõpru. Olen jõudnud etappi, kus ma ei pea enam kellelegi midagi tõestama.Samas, kui oled saare peal tööl ja sind on töökollektiivis omaks võetud, on see hoopis kindlam seljatagune kui mõnes mandri ettevõttes. On selline käibefraas, et “no see on ju vana Rudolfi poeg, kuidas me saadame ta minema?“... Mandril nii ei ole.Raske küsimus. Minu perekonnas ei ole olnud usklikke inimesi. Meie peres kasvatas ema kolme last üksinda, kuna isa suri üsna varakult. Mu õed on veel elus, üks on 85- ja teine 80-aastane. Meil oli peres nn jõuluusk. Ema austas kümmet käsku ja jõulude ajal käidi kindlasti kirikus. Mäletan, et kord, kui tõin liivakastist võõra mänguasja koju, oli sellest suur pahandus. Pidin mänguasja ise tagasi viima ja sain veel keretäie ka.Alateadvuses oli lugupidamine kiriku vastu. Kui sel ajal keegi ütles, et ta on usklik, siis sellele vaadati viltu – tegemist on hulluga. Või siis väga kõrgete vaimsete huvidega.Saaremaal puutusin nende asjadega tõsisemalt kokku. Jaan Tammsalu oli tol ajal noor Laurentiuse koguduses õpetaja, kui mina töötasin täitevkomitees. Jaan käis minu juures sageli juttu ajamas.Mina olin ristimata, ema kartis seda teha. Ühel õhtul tööl formulare täites lugesin lehest, et algamas on leerikursus. See oli 1991. aasta talvel.Nelipühade ajal oli minu ristimine. Tookord oli ristitavaid nii palju, et kohale oli kutsutud veel mitu õpetajat. Inimesed seisid järjekorras ja mul tuli paar tundi kirikupingil oma korda oodata.Leeritamine oli augustis, aga siis olin Taanis.Eks see ekslemine kestab senini. Nagu ütles kunagi üks tark mees, et ega kogudus ole veel taevariik.Kui jõulude ajal kantslist hurjutatakse, et praegu te olete siin, aga kus te muidu olete, siis nii mõnigi on kirikule selja pööranud. On olnud aegu, kus ma ei ole kirikus käinud. Nimetan neid tagasi vaadates otsingute ja vastuste leidmise aegadeks. Ma usun, et pea igal kristlasel on olnud selliseid perioode, kus küsimusi tekib rohkem ja vastuseid saad vähem, aga see möödub. Peame meeles sõnu, et “otsige, siis te leiate, koputage ja teile avatakse”. Aga eks suhe jumalaga on sügavalt isiklik ja ühe vitsaga siin lüüa ei saa. On vaja aega, rahu ja toetavat sõna.Paljud sõbrad ütlevad mulle vahel, et, Rein, mis sa jamad nende koguduse asjadega, sa oled ju ikka endine, et kui sa tahad, siis käi pealegi seal torniga majas. Sellise suhtumise pärast on mul piinlik, aga samas olen neile tänulik, et sellise osutamise kaudu saan selgeks – midagi minu suhtumises ei ole teistele usutav, elan justkui kaksikelu.Ma olen oma loomult aktiivne inimene. Kohe, kui näen midagi huvitavat, tahan käed külge lüüa. Olen vist rohkem selline käivitaja-tüüpi inimene. Aitan õhinaga asju käima lükata, aga kui kõik toimib, kipub huvi kaduma, siis teeks juba midagi muud...Samas ma teadsin, et 70 aasta juubeli pidu tuleb niikuinii ära teha ja ma tahtsin Loojale mängida. Ma olen talle tänu võlgu. Mu ema, kellel ei olnud mingeid vahendeid, ostis mulle kolm pilli. Mille arvelt? Võin ainult arvata.Ema põhimõte oli, et, poiss, sa pead midagi õppima, et mitte kraavi visata. Pill ja üldse tegelemine muusikaga on mind sellest päästnud.Juhuseid minu jaoks ei ole. Uksi avatakse ja pannakse kinni ikka põhjusega. Hiljuti olin juba valmis asuma omandama jutlustaja kutset, aga puusaoperatsioon tuli vahele ja nii jäi see ära. Ju mulle näidati, et ei ole selleks veel küps või et sobin uulitsapastoriks.* – naljahammas. Rein Orni määratlus iseenda kohta.Sündinud 11. septembril 1946. aastal TallinnasSaaremaale kolis 1974. aastalLõpetanud Tallinna 22. keskkooliEesti riiklik filharmoonia, orkestrantfilmioperaatori assistent Eesti Telefilmislaadija Tallinna piimakombinaadisKärla koolis muusikaõpetajaSaare Kaluri kolhoosis orkestrijuhtKingissepa rajooni TSN täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajaSaare maavalitsuse kultuurinõunikSaaremaa kohaliku televisiooni Kadi direktorSõmera kopsutuberkuloosi sanatooriumi kultuuritöötajaSTÜ Kuursaal projektijuhtKadi raadio hommiku-programmi juhtKaarma vallavolikogu liige aastatel 2006–2013Kaarma valla haridus- ja kultuurinõunikAbielus. Poeg Martin, kes on kahe poja isa, ja tütar Dagmar, kes on kahe tütre ema.sõberMeie sõprus algas Tallinna muusikakoolis 1964. aastal. See jätkus Riias, kui sõime kaks aastat sõdurileiba. Suures staabiorkestris mängisin saksofoni. Rein oli selle suure puhkpilliorkestri akordionist ja ka majandusmees. Näiteks oli tema käes ka piirituse pott, kui külma ilmaga oli vaja avada puhkpillide klappe. Huumoriga öeldi, et eestlased on nii ausad inimesed, et nende kätte võib piirituse poti usaldada – see ei “aura” sealt ära. Sõjaväes oli tema hüüdnimi Ornjaga.See teeb mulle rõõmu, et ta on jäänud muusikale truuks. Ta on Saaremaa ja Eesti kultuuri hüvanguks palju ära teinud. Andekas, töökas, püüdlik, ta on ka sõbralik ja abivalmis. Rein on väga hea tasemega virtuoosne akordionist, tal on hea muusikaline maitse ja ta on läbi-lõhki muusik.Kui me olime koos filharmoonia palgal, siis oli ühe estraadikava juures sellises koosseisus meeskvartett nagu Rein, mina, Arved Haug ja Ivo Kangur. Tegime neljahäälset muusikat.Ta on veel bändimees, kirjutanud lugusid ja juhatanud orkestreid. Rein on ka džässmuusika entusiast. Ma saan aru, et temast on saanud ajapikku hea saarlane., tütarEsiteks on paps kirglik akordionist. Lapsepõlve mälestustes ei tule silme ette mitte pilt diivanil pikutavast või kodu remontivast isast, vaid alati kuhugi teel olev ja ruttav isa (järjekordne kontsert, tööga seotud eemalolek).Isa on alati rõõmsameelne, emotsionaalne, positiivne. Üsna kindlalt võin väita, et minu ja venna huumorigeen ja võib-olla kaotsiläinud näitlejapisik on päritud just temalt. See, kuidas ta alati väga ilmekalt ja tõetruult mõnda inimest matkib, anekdoote rääkida oskab, on mulle lapsest saati tohutult meeldinud.Tema suur tutvusringkond pani mind alati imestama. Ükskõik kuhu me ka ei läinud, alati tundus jube tüütu isa kõrval seista ja oodata, millal see igav suurte inimeste jutt lõpeb. Ja kui lõppes, toimus samalaadne ootepaus järgmisel tänavanurgal.Minu nüüdseks 17-aastane tütar Maria Johanna oli isa esimene lapselaps. Mäletan hästi, kuidas isa pärast rahvateatri etendust õhtuhämaruses haiglasse ruttas, põllulilled käes, ja teatas, et tundis oma esimese lapselapse sünnihetke laval olles – kogu tekst oli tal korraga peast pühitud olnud. Johanna nime soovitas samuti värske vanaisa, selle tuletas ta oma isa Johannese nimest.Nüüd, kui isa võib nelja lapselapsega uhkustada, oleme teda kõik papa Reinuks kutsuma hakanud. Papa Rein on tunduvalt rahulikum ja paiksem kui paps kolmkümmend aastat tagasi. Ta oskab pisarateni naerda lapselaste naljakate ütlemiste üle, teha nukuteatrit ja mängida neile akordionil laste laule. Talle meeldib käia kohvikus ning arutleda vanemate lapselastega igapäevaelu ja nende unistuste üle. Hoolimata sellest, et papa Rein elab kaugel, on ta tähtis.Paps on alati olnud kirglik tugitoolisportlane. Jalgpalli teemadel meeldib talle pereringis siiani emotsionaalselt arutleda. Aga mitte ainult jalgpall, ta oskab ükskõik kui igavana näiva (spordi)ala huvitavaks rääkida, temas on oskus inimestes huvi tekitada. Tema lai silmaring on inspireeriv.Palju õnne, paps!kaasteelineReinust õhkub nii palju rõõmu ja headust, et temaga on alati väga hea kokku saada.Õppisin kord Kingissepa muusikakoolis akordioni, kuid jätsin pooleli. Kui kuulen ja vaatan seda, kuidas Rein seda pilli mängib, on mul kahju, et pooleli jätsin. Ta paneb oma tegemistesse südant.Kui Eesti hakkas vabaks saama, aga päris kindel see ei olnud, kuidas kõik veel minna võib, tegi Rein kõrgel kohal olles minu palvel midagi nii julget ja õiget, et ma taipasin – ta on julge ja suure südamega suur mees. Soovin talle oma lihtsa soovi: ole hoitud!
Veel artikleid samast teemast »


description: Vjatšeslav Leedo (pildil) laevafirma Saaremaa Laevakompanii (SLK) vaidlustas ka neljanda majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) Sõru-Triigi praamiliini hanke, kuigi ministeerium on juba teise ettevõttega lepingu sõlminud, kirjutab ERR. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Leedo vaidlustas ka neljanda Sõru-Triigi hanke
Neljapäev, 29. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: ERR Neljapäev, 29. september 2016. Vjatšeslav Leedo. FOTO: Delfi Vjatšeslav Leedo (pildil) laevafirma Saaremaa Laevakompanii (SLK) vaidlustas ka neljanda majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) Sõru-Triigi praamiliini hanke, kuigi ministeerium on juba teise ettevõttega lepingu sõlminud, kirjutab ERR.
MKM teatas septembri alguses, et pärast mitut nurjunud riigihanget sõlmisid nad lõpuks lepingu AS-iga Kihnu Veeteed, mis hakkab alates oktoobrist teenindama Saaremaa ja Hiiumaa vahelist parvlaevaliini. Samas esitas SLK septembri lõpus riigihangete vaidlustuskomisjonile kaebuse, mille eesmärk on juba sõlmitud hankelepingu tühisuse tuvastamine, selgub hanketeadetest.
MKM-i pressiesindaja Mihkel Loide rääkis BNS-ile, et usutavasti see vaidlustus liini teenindamist ja vastavat lepingut ei mõjuta, kuid enne ametliku info saamist ei oska ministeerium lähemalt kommenteerida. “Vaidlustuse sisulist dokumenti meile veel saadetud pole,” lisas ta.
Praeguse vedajaga, OÜ-ga Väinamere Liinid sõlmitud leping lõpeb septembri lõpus, mistõttu korraldas MKM kolm riigihanget, mis erinevatel põhjustel nurjusid. Seetõttu otsustati neljandal korral väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse kasuks, millele laekus üks pakkumus AS-ilt Kihnu Veeteed. MKM teatas septembri alguses, et pärast mitut nurjunud riigihanget sõlmisid nad lõpuks lepingu AS-iga Kihnu Veeteed, mis hakkab alates oktoobrist teenindama Saaremaa ja Hiiumaa vahelist parvlaevaliini. Samas esitas SLK septembri lõpus riigihangete vaidlustuskomisjonile kaebuse, mille eesmärk on juba sõlmitud hankelepingu tühisuse tuvastamine, selgub hanketeadetest.MKM-i pressiesindaja Mihkel Loide rääkis BNS-ile, et usutavasti see vaidlustus liini teenindamist ja vastavat lepingut ei mõjuta, kuid enne ametliku info saamist ei oska ministeerium lähemalt kommenteerida. “Vaidlustuse sisulist dokumenti meile veel saadetud pole,” lisas ta.Praeguse vedajaga, OÜ-ga Väinamere Liinid sõlmitud leping lõpeb septembri lõpus, mistõttu korraldas MKM kolm riigihanget, mis erinevatel põhjustel nurjusid. Seetõttu otsustati neljandal korral väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse kasuks, millele laekus üks pakkumus AS-ilt Kihnu Veeteed.
Veel artikleid samast teemast »


description: Jumala usaldamine, lootmine tema hoolitsusele ja õnnistusele ei tähenda vastutustunde minetamist oma ülesannete täitmisel, vaid et me liigselt ei koormaks end muretsemisega homse päeva pärast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Teoloogi sõna

maintext:
Kirik
Teoloogi sõna
Neljapäev, 08. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Jumala usaldamine, lootmine tema hoolitsusele ja õnnistusele ei tähenda vastutustunde minetamist oma ülesannete täitmisel, vaid et me liigselt ei koormaks end muretsemisega homse päeva pärast.
Kui mingil moel oleks muretsemine spordiala, siis see oleks kindlasti meie rahvussport, muretsemise olümpial koguksid eestlased arvukalt medaleid. Meil on muretsemine nii omane, et see on juurdunud igapäevasesse kõnepruuki vahel päris kohatul viisil.
Muretsetakse endale korter, maja, parem töökoht, vahel on isegi öeldud, et muretsetakse laps. Selle all ei mõelda küll muretsemist enam sõna otseses tähenduses, aga see on kuidagi taustal ikkagi olemas. Tuntakse muret, kas ja kuidas ikka saadakse lapse eest piisavalt hoolitseda, ja nii sünnib lapsi Eestimaal üha vähem.
Liigne muretsemine on tarbetu hingeline lisakoorem, see rõhub maha, viib rõõmu ja hävitab tervisegi. Statistika, mis pidavat küll aeg-ajalt küsitava väärtusega olema, tõendab, et kristlased, ning just need, kes käivad regulaarselt kirikus ja palvetavad, elavad kauem ja on tervemad.
Põhjus on üsna lihtne – peamine surma põhjus on südame-veresoonkonna haigused, see tähendab, et stress, kiirustamine ja närviline elu on see, mis inimesi kõige rohkem kulutab.
Kui me tuleme aga Jumala kotta kirikusse, siis sulgeme enda järel ukse ja jätame selle taha koos tänavamüraga ka kõik oma probleemid ja mured ning vähemalt need poolteist kuni kaks tundi on meil tõeline hingamisaeg. Autor: Tiina Ool, EELK Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja Neljapäev, 08. september 2016.Kui mingil moel oleks muretsemine spordiala, siis see oleks kindlasti meie rahvussport, muretsemise olümpial koguksid eestlased arvukalt medaleid. Meil on muretsemine nii omane, et see on juurdunud igapäevasesse kõnepruuki vahel päris kohatul viisil.Muretsetakse endale korter, maja, parem töökoht, vahel on isegi öeldud, et muretsetakse laps. Selle all ei mõelda küll muretsemist enam sõna otseses tähenduses, aga see on kuidagi taustal ikkagi olemas. Tuntakse muret, kas ja kuidas ikka saadakse lapse eest piisavalt hoolitseda, ja nii sünnib lapsi Eestimaal üha vähem.Liigne muretsemine on tarbetu hingeline lisakoorem, see rõhub maha, viib rõõmu ja hävitab tervisegi. Statistika, mis pidavat küll aeg-ajalt küsitava väärtusega olema, tõendab, et kristlased, ning just need, kes käivad regulaarselt kirikus ja palvetavad, elavad kauem ja on tervemad.Põhjus on üsna lihtne – peamine surma põhjus on südame-veresoonkonna haigused, see tähendab, et stress, kiirustamine ja närviline elu on see, mis inimesi kõige rohkem kulutab.Kui me tuleme aga Jumala kotta kirikusse, siis sulgeme enda järel ukse ja jätame selle taha koos tänavamüraga ka kõik oma probleemid ja mured ning vähemalt need poolteist kuni kaks tundi on meil tõeline hingamisaeg.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Pärnu Sügisregatil, mis oli EJL purjetamise Eesti meistrivõistluste sarja viimane etapp Optimist, Zoom8 ja Laser 4.7 paatidel purjetavatele noortele, tegid pühapäevased põnevad finaalsõidud lõplikult kindlaks nende klasside tänavused Eesti kõige tublimad sportlased, vahendab Postimees.
Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Joosep Laus Eesti teine


description: Laupäeval hinnati Meie Maa korraldatud konkursi Kena Vein 2016 koduveine ning kuulutati välja parimad. Peaauhind läks ettevõtjale Raul Schiffile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kena vein 2016 konkursi võitis Raul Schiff Salmelt
Esmaspäev, 12. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Esmaspäev, 12. september 2016. Kohviku La Perla ees autasustati konkursi Kena vein 2016 võitjaid. Vasakult Meie Maa peatoimetaja Veiko Visnapuu, žürii liige Sulev Lind, žürii esimees Allar Viidik ning peaauhinna võitnud Raul Shciff. Foto: Valmar Voolaid Laupäeval hinnati Meie Maa korraldatud konkursi Kena Vein 2016 koduveine ning kuulutati välja parimad. Peaauhind läks ettevõtjale Raul Schiffile.
“Olen kodus veine teinud ligikaudu kolm aastat,” ütles veinivalmistaja Raul Schiff. “Ühelgi konkursil ma varem osalenud pole ja mingeid ootusi auhinnalisele kohale mul samuti ei olnud. Minu konkursil osalemise eesmärgiks oli tagasisidet saada, kõige rohkem huvitas mind see, kuhu ma veinitegemise protsessiga jõudnud olen.”
Kuna sel aastal olid paljud veinitootjad esitanud konkursile mitu veini, otsustas žürii premeerida mitte veini, vaid tootjat. Konkurss toimus teist korda ning sel aastal laekus konkursile 38 veini, neist üks Harku vallast mandrimaalt ning ülejäänud Saare maakonna veinitegijailt.
Schiff esitas konkursile kolm erinevat veini, mille lähteaineks oli õun ning kõigil kolmel veinil oli tähelepanuväärselt iseloomu ning see on ilmselge tõendus, et sada protsenti õunast on võimalik huvitavat, meeldivat ja nauditavat jooki valmistada.
Schiffi sõnul on õun veini tootmiseks Eestis loomulik ja paljusid võimalusi pakkuv lähtevili. Kuna veinivalmistamisest on saanud Schiffile hobi ja teema paelub, on ta uurinud veini tootmise erinevaid tehnoloogiaid ning neid rakendada proovinud. Üks Schiffi konkursivein, Apple Jack ehk Ameerika mõistes calvados, oli valmistatud New Jersey traditsioonidele tugineva tehnoloogiliste võtete abil.
“Lähteainet ma vahetada ei kavatse, õuna õnneks Eestis jätkub,” ütles konkursi võitja. “Kindlasti huvitab mind nö tootearendus. Mul on igasuguseid mõtteid, mida kavatsen tulevikus katsetada, vaatame, kas õnnestub. Pole välistatud, et kunagi saame proovida Salmel toodetud calvadosi.”
Teise koha pälvisid Leena ja Kaupo Sirel ning kolmanda koha Marko Trave. Budampexi eriauhinna sai Priit Tiitsoni rabarberivein.
Rohkem värki, palun
Kuueliikmeline žürii, keda juhtis kunagine Maalehe peatoimetaja ja praegune Hiiu asja ajaja ning ettevõtja Aivar Viidik, hindas kõikvõimalikest toorainetest valmistatud koduveine, nende värvust, selgust, aroomi ning maitset. Žürii rõõmustas, et osalejate hulgas oli uusi tegijaid, aga ka eelmisest aastast silma jäänud veinimeistreid.
Kena vein 2015 konkursi võitja ja selle aastal teise koha omanik Kaupo Sirel ütles Meie Maale, et ka tema peamine konkursil osalemise eesmärk on saada tagasisidet senitehtule: “Auhinnakohta võtan kui märki, et püsin õigel teel ja kursil.”
Kolmetunnise mekutamise käigus andis žürii hinnangu ka veinidele üldiselt. Žürii leidis, et tänavused konkursiveinid kindlasti möödunud aasta tasemele alla ei jäänud, aga hüppelist muutust kvaliteedi suunas polnud samuti kahjuks märgata.
Enamuse tase oli keskmine, osad veinid olid riknenud, aga oli ka silmatorkavaid ja üllatuslikke saavutusi. Asjatundjate arvates oli mitmete veinide puhul kasutatud liialt vett ning mitmete puhul oli suhkruga oskamatult ümber käidud.
“See on igal juhul tore, et inimestel on valdkonna vastu huvi ning kindlasti hindame nende püüdlusi väga kõrgelt,” ütles žürii liige Tanel Eigi. “Minul oleks veinitootjatele soovitus. Veinis olgu rohkem värki. Desinfitseerige anumaid, ärge lahjendage tulemust veega ning kasutage suhkrut mõistlikult.”
Vähem vett võrdub rohkem veini
Sama soovitusega nõustus ka Sulev Lind, kes lisas, et algaja veinitootja võiks lähtuda klassikalisest toorainest. “Eiratakse ka klassikalisi võtteid,” sõnas ta. “Ja marjade, lähteaine, pealt pole mõtet kokku hoida. Algaja ei tohiks olla ka liialt loominguline.”
Parimaid veinitootjaid autasustati tänavapikniku ajal La Perla kohviku ees. Esikoha saanud veinitootja auhinnaks on õhtusöök kahele Pädaste mõisa restoranis Alexander. Teise ja kolmanda koha omanik said auhinnaks restoran La Perla 50 eurose kinkekaardi. Budampexi müügijuht ja žürii liige Sulev Lind premeeris tema meelest kõige huvitavamat veini 1,5 liitrise Proseccoga.
Veinikonkursi žüriisse kuulusid Pädaste restorani Alexander peakokk, 8 korda Michelini tärniga pärjatud Matthias Diether, La Perla restorani omanik William Moschella, veiniajakirja Vine peatoimetaja Tanel Eigi, Budampexi müügijuht ja kodupruulija Sulev Lind, Arensburgi veiniklubi president Märt Käesel ja Meie Maa ajakirjanik Sirli Tooming.
Kümme parimat veini
Õunavein Apple Jack, 2015 Raul Schiff
Õunavein Icewine, tamm, 2014 Raul Schiff
Õunavein Icewine, 2014 Raul Schiff
Õuna-ebaküdoonia vein, 2015 Leena ja Kaupo Sirel
Tamme talu õuna-põldmarja vein, 2013 Marko Trave
Õuna-pihlaka vein, 2014 Leena ja Kaupo Sirel
Õuna-jõhvika vein, 2015 Leena ja Kaupo Sirel
Õuna-pohla vein, 2015 Leena ja Kaupo Sirel
Viinamarjavein, Hassanski sladki, 2015 Madis Tiik, Andruse talu
Pohlavein arooniaga, 2015 Helju ja Aadu Nairis “Olen kodus veine teinud ligikaudu kolm aastat,” ütles veinivalmistaja Raul Schiff. “Ühelgi konkursil ma varem osalenud pole ja mingeid ootusi auhinnalisele kohale mul samuti ei olnud. Minu konkursil osalemise eesmärgiks oli tagasisidet saada, kõige rohkem huvitas mind see, kuhu ma veinitegemise protsessiga jõudnud olen.”Kuna sel aastal olid paljud veinitootjad esitanud konkursile mitu veini, otsustas žürii premeerida mitte veini, vaid tootjat. Konkurss toimus teist korda ning sel aastal laekus konkursile 38 veini, neist üks Harku vallast mandrimaalt ning ülejäänud Saare maakonna veinitegijailt.Schiff esitas konkursile kolm erinevat veini, mille lähteaineks oli õun ning kõigil kolmel veinil oli tähelepanuväärselt iseloomu ning see on ilmselge tõendus, et sada protsenti õunast on võimalik huvitavat, meeldivat ja nauditavat jooki valmistada.Schiffi sõnul on õun veini tootmiseks Eestis loomulik ja paljusid võimalusi pakkuv lähtevili. Kuna veinivalmistamisest on saanud Schiffile hobi ja teema paelub, on ta uurinud veini tootmise erinevaid tehnoloogiaid ning neid rakendada proovinud. Üks Schiffi konkursivein, Apple Jack ehk Ameerika mõistes calvados, oli valmistatud New Jersey traditsioonidele tugineva tehnoloogiliste võtete abil.“Lähteainet ma vahetada ei kavatse, õuna õnneks Eestis jätkub,” ütles konkursi võitja. “Kindlasti huvitab mind nö tootearendus. Mul on igasuguseid mõtteid, mida kavatsen tulevikus katsetada, vaatame, kas õnnestub. Pole välistatud, et kunagi saame proovida Salmel toodetud calvadosi.”Teise koha pälvisid Leena ja Kaupo Sirel ning kolmanda koha Marko Trave. Budampexi eriauhinna sai Priit Tiitsoni rabarberivein.Kuueliikmeline žürii, keda juhtis kunagine Maalehe peatoimetaja ja praegune Hiiu asja ajaja ning ettevõtja Aivar Viidik, hindas kõikvõimalikest toorainetest valmistatud koduveine, nende värvust, selgust, aroomi ning maitset. Žürii rõõmustas, et osalejate hulgas oli uusi tegijaid, aga ka eelmisest aastast silma jäänud veinimeistreid.Kena vein 2015 konkursi võitja ja selle aastal teise koha omanik Kaupo Sirel ütles Meie Maale, et ka tema peamine konkursil osalemise eesmärk on saada tagasisidet senitehtule: “Auhinnakohta võtan kui märki, et püsin õigel teel ja kursil.”Kolmetunnise mekutamise käigus andis žürii hinnangu ka veinidele üldiselt. Žürii leidis, et tänavused konkursiveinid kindlasti möödunud aasta tasemele alla ei jäänud, aga hüppelist muutust kvaliteedi suunas polnud samuti kahjuks märgata.Enamuse tase oli keskmine, osad veinid olid riknenud, aga oli ka silmatorkavaid ja üllatuslikke saavutusi. Asjatundjate arvates oli mitmete veinide puhul kasutatud liialt vett ning mitmete puhul oli suhkruga oskamatult ümber käidud.“See on igal juhul tore, et inimestel on valdkonna vastu huvi ning kindlasti hindame nende püüdlusi väga kõrgelt,” ütles žürii liige Tanel Eigi. “Minul oleks veinitootjatele soovitus. Veinis olgu rohkem värki. Desinfitseerige anumaid, ärge lahjendage tulemust veega ning kasutage suhkrut mõistlikult.”Sama soovitusega nõustus ka Sulev Lind, kes lisas, et algaja veinitootja võiks lähtuda klassikalisest toorainest. “Eiratakse ka klassikalisi võtteid,” sõnas ta. “Ja marjade, lähteaine, pealt pole mõtet kokku hoida. Algaja ei tohiks olla ka liialt loominguline.”Parimaid veinitootjaid autasustati tänavapikniku ajal La Perla kohviku ees. Esikoha saanud veinitootja auhinnaks on õhtusöök kahele Pädaste mõisa restoranis Alexander. Teise ja kolmanda koha omanik said auhinnaks restoran La Perla 50 eurose kinkekaardi. Budampexi müügijuht ja žürii liige Sulev Lind premeeris tema meelest kõige huvitavamat veini 1,5 liitrise Proseccoga.Veinikonkursi žüriisse kuulusid Pädaste restorani Alexander peakokk, 8 korda Michelini tärniga pärjatud Matthias Diether, La Perla restorani omanik William Moschella, veiniajakirja Vine peatoimetaja Tanel Eigi, Budampexi müügijuht ja kodupruulija Sulev Lind, Arensburgi veiniklubi president Märt Käesel ja Meie Maa ajakirjanik Sirli Tooming.Õunavein Apple Jack, 2015 Raul SchiffÕunavein Icewine, tamm, 2014 Raul SchiffÕunavein Icewine, 2014 Raul SchiffÕuna-ebaküdoonia vein, 2015 Leena ja Kaupo SirelTamme talu õuna-põldmarja vein, 2013 Marko TraveÕuna-pihlaka vein, 2014 Leena ja Kaupo SirelÕuna-jõhvika vein, 2015 Leena ja Kaupo SirelÕuna-pohla vein, 2015 Leena ja Kaupo SirelViinamarjavein, Hassanski sladki, 2015 Madis Tiik, Andruse taluPohlavein arooniaga, 2015 Helju ja Aadu Nairis
Veel artikleid samast teemast »


description: Homme, 1. oktoobril on rahvusvaheline eakate päev. Ka Saaremaal toimuvad selle päeva puhul mitmed üritused. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Homme on eakate päev

maintext:
NÄDALALÕPP
Homme on eakate päev
Reede, 30. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Homme, 1. oktoobril on rahvusvaheline eakate päev. Ka Saaremaal toimuvad selle päeva puhul mitmed üritused.
Orissaare kultuurimaja juhataja Anu Viljaste ütles, et nemad on ikka selle päeva puhul oma eakaid meeles pidanud. Näiteks on ta saatnud kultuurimaja memmede tantsu-ja laulurühmale väikese fotomeenutusega üllatuskaardid. Alates möödunud aastast tehakse aga koos valla sotsiaalosakonna inimestega ja sotsiaalnõuniku Aina Sepp-Teeveti eestvedamisel koolitus-infopäeva ning toimub ka väike kontsert. Orissaares peetakse eakate päeva juba täna kl 10 ning oodatud on ka naabervaldade eakad. Valjalas saavad eakad kokku laupäeval kl 12 rahvamajas. Esineb Vigala meeskvartett, valla kohalik pillimees Raimo Kald mängib lõõtsa ja on tulemas ka külalisesinejad Pärsamalt.
Eakate päeva tähistatakse ÜRO Peaassamblee initsiatiivil alates 1990 aastast. Autor: Ivika Laanet Reede, 30. september 2016.Orissaare kultuurimaja juhataja Anu Viljaste ütles, et nemad on ikka selle päeva puhul oma eakaid meeles pidanud. Näiteks on ta saatnud kultuurimaja memmede tantsu-ja laulurühmale väikese fotomeenutusega üllatuskaardid. Alates möödunud aastast tehakse aga koos valla sotsiaalosakonna inimestega ja sotsiaalnõuniku Aina Sepp-Teeveti eestvedamisel koolitus-infopäeva ning toimub ka väike kontsert. Orissaares peetakse eakate päeva juba täna kl 10 ning oodatud on ka naabervaldade eakad. Valjalas saavad eakad kokku laupäeval kl 12 rahvamajas. Esineb Vigala meeskvartett, valla kohalik pillimees Raimo Kald mängib lõõtsa ja on tulemas ka külalisesinejad Pärsamalt.Eakate päeva tähistatakse ÜRO Peaassamblee initsiatiivil alates 1990 aastast.
Veel artikleid samast teemast »


description: Rehvitootja DMACK rallitiimi kuuluv Saaremaa rallipiloot Ott Tänak ja tema saarlasest kaardilugeja Raigo Mõlder testisid Hispaanias 2017. aasta Ford Fiesta RS WRC mudelit. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Tänak testis Fordi uut mudelit

maintext:
Sport
Tänak testis Fordi uut mudelit
Esmaspäev, 05. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Esmaspäev, 05. september 2016. Ott Tänak ja Raigo Mölder 2017. aasta Ford Fiesta RS WRC mudelit testimas Foto: ekraanitõmmis, Youtube Rehvitootja DMACK rallitiimi kuuluv Saaremaa rallipiloot Ott Tänak ja tema saarlasest kaardilugeja Raigo Mõlder testisid Hispaanias 2017. aasta Ford Fiesta RS WRC mudelit.
Youtube’i video postitanud Jaume Soler kirjutas kommentaariks, et testidel esines palju probleeme.
Eeloleval nädalavahetusel Hiinas toimuma pidanud autoralli MM-etapp jääb tormikahjustuste tõttu teatavasti ära. FIA ja WRC esindajad käisid Pekingis ja üritasid etapi ärajäämist küll vältida, kuid teed olid Hiinas möllanud tormist liialt kahjustatud ning neid ei suudetud õigeks ajaks korda teha. Viimaste aastate kõige hullemad üleujutused on sundinud kodudest lahkuma kümneid tuhandeid hiinlasi.
See oleks olnud esimene MM-ralli etapp Hiinas pärast aastat 1999, vahendab autosport.com. Seega jätkub MM-sari 29. septembril algava Korsika ralliga. Youtube’i video postitanud Jaume Soler kirjutas kommentaariks, et testidel esines palju probleeme.Eeloleval nädalavahetusel Hiinas toimuma pidanud autoralli MM-etapp jääb tormikahjustuste tõttu teatavasti ära. FIA ja WRC esindajad käisid Pekingis ja üritasid etapi ärajäämist küll vältida, kuid teed olid Hiinas möllanud tormist liialt kahjustatud ning neid ei suudetud õigeks ajaks korda teha. Viimaste aastate kõige hullemad üleujutused on sundinud kodudest lahkuma kümneid tuhandeid hiinlasi.See oleks olnud esimene MM-ralli etapp Hiinas pärast aastat 1999, vahendab autosport.com. Seega jätkub MM-sari 29. septembril algava Korsika ralliga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Riigikohus ei võtnud uute parvlaevade toitlustaja leidmiseks välja kuulutatud konkursil osalenud, kuid mitte valituks osutunud Novabeta OÜ kassatsioonkaebust menetlusse. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Novabeta jäi kohtus lõplikult alla

maintext:
Uudised
Novabeta jäi kohtus lõplikult alla
Reede, 16. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 16. september 2016. Riigikohus ei võtnud uute parvlaevade toitlustaja leidmiseks välja kuulutatud konkursil osalenud, kuid mitte valituks osutunud Novabeta OÜ kassatsioonkaebust menetlusse.
Aprillis jättis riigihangete vaidlustuskomisjon Novabeta kaebuse uutele parvlaevadele toitlustaja leidmise konkursi tulemuse tühistamiseks läbi vaatamata, kuna leidis, et TS Laevad ei ole riigihankekohuslane. OÜ Novabeta kaebas riigihangete vaidlustuskomisjoni otsuse edasi Tallinna halduskohtusse, kus see maikuus muutmata jäeti. Novabeta kaebas halduskohtu otsuse omakorda edasi Tallinna ringkonnakohtusse, mis jättis juulis jõusse Tallinna halduskohtu otsuse.
Ei võetud menetlusse
Novabeta läks edasi riigikohtusse, mis ei võtnud kaebust menetlusse. Ringkonnakohtu otsuse järgi tuleb Novabetal TS Laevad OÜ kasuks maksta menetluskulu summas 2000 eurot.
Lisaks keelas ringkonnakohus Novabetal tutvuda TS Laevade ja Arensburg OÜ vahel sõlmitud lepingu teatud punktidega, kuna need sisaldavad ärisaladust. Mainitud punktid käsitlevad TS Laevade poolt makstavat tasu ja laevameeskonna toitlustamisega seonduvat kulu.
Uute parvlaevade toitlustuskonkursi raames saatis TS Laevad kutse kokku 14 ettevõttele. Pakkumise tegi kaheksa ettevõtet, kellest neljaga kohtuti teises voorus.
Teenindab Arensburg
Valituks osutus Arensburg OÜ, kellega on praeguseks TS Lavadel leping sõlmitud.
Konkursil osalenud Novabeta OÜ arvates oli TS Laevad OÜ siiski hankija riigihangete seaduse alusel ja taotles seetõttu pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse kehtetuks tunnistamist või, juhul kui TS Laevad OÜ on hankelepingu sõlminud, selle tühisuse tuvastamist. Aprillis jättis riigihangete vaidlustuskomisjon Novabeta kaebuse uutele parvlaevadele toitlustaja leidmise konkursi tulemuse tühistamiseks läbi vaatamata, kuna leidis, et TS Laevad ei ole riigihankekohuslane. OÜ Novabeta kaebas riigihangete vaidlustuskomisjoni otsuse edasi Tallinna halduskohtusse, kus see maikuus muutmata jäeti. Novabeta kaebas halduskohtu otsuse omakorda edasi Tallinna ringkonnakohtusse, mis jättis juulis jõusse Tallinna halduskohtu otsuse.Novabeta läks edasi riigikohtusse, mis ei võtnud kaebust menetlusse. Ringkonnakohtu otsuse järgi tuleb Novabetal TS Laevad OÜ kasuks maksta menetluskulu summas 2000 eurot.Lisaks keelas ringkonnakohus Novabetal tutvuda TS Laevade ja Arensburg OÜ vahel sõlmitud lepingu teatud punktidega, kuna need sisaldavad ärisaladust. Mainitud punktid käsitlevad TS Laevade poolt makstavat tasu ja laevameeskonna toitlustamisega seonduvat kulu.Uute parvlaevade toitlustuskonkursi raames saatis TS Laevad kutse kokku 14 ettevõttele. Pakkumise tegi kaheksa ettevõtet, kellest neljaga kohtuti teises voorus.Valituks osutus Arensburg OÜ, kellega on praeguseks TS Lavadel leping sõlmitud.Konkursil osalenud Novabeta OÜ arvates oli TS Laevad OÜ siiski hankija riigihangete seaduse alusel ja taotles seetõttu pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse kehtetuks tunnistamist või, juhul kui TS Laevad OÜ on hankelepingu sõlminud, selle tühisuse tuvastamist.
Veel artikleid samast teemast »


description: Ajakirja Maakodu korraldatud konkursi ”Eesti kauneim maakodu” võitjad on selgunud. Kauneima suvekodu tiitli omanikud on Kadri Karu ja Robert Tohver, kes on oma suvekodu rajanud Mustjala valda. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kauneima suvekodu tiitel Saaremaale

maintext:
Uudised
Kauneima suvekodu tiitel Saaremaale
Neljapäev, 22. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Neljapäev, 22. september 2016. Robert Tohver ja Kadri Karu otsustasid rajada kodu Mustjalga. Pildil ka perepoeg Patrik. FOTO: Birgit Püve Ajakirja Maakodu korraldatud konkursi ”Eesti kauneim maakodu” võitjad on selgunud. Kauneima suvekodu tiitli omanikud on Kadri Karu ja Robert Tohver, kes on oma suvekodu rajanud Mustjala valda.
“Sel aastal esitati konkursile 30 taotlust ja kõige tihedam konkurents oligi suvekodude kategoorias,” ütles Meie Maale ajakirja peatoimetaja Kadri Tramm. “Kadri ja Robert on väga liikuvad inimesed, kes on endale soetanud väga armsa suvituskoha ning kujundanud selle nõnda, et seal ei oleks tarbeaeda, mis neid koha külge aheldaks.”
Toimetus tegi eelvaliku ja laekunud taotluste läbivaatamisel jäi sõelale viis finalisti. Nende seast hindas žürii parimaks Mustjala kandis asuva mereäärse privaatse suvekodu, mille omanikud on rajanud laudtee koduõuelt mereni.
Suvekodu perenaise Kadri Karu sõnul otsis perekond kuus aastat tagasi rahulikku kohta saarel ning Mustjala lähistel selline leidus.
“Saaremaa oli meie ainus valik suvekodu otsinguil, kuna mu elukaaslase juured on siin,” sõnas ta. “Koha leidsime kuulutuse kaudu ning see meeldis meile kohe eelkõige selle privaatsuse, männimetsa ja mere läheduse tõttu. Tunnustus teeb rõõmu ja näitab seda, et meie jaoks paradiis, kus aeg peatub, meeldib ka teistele.”
Žüriisse kuulusid konkursi peasponsori Bosch Eesti esindaja Priit Rennel, Home4You esindajad Hedy Kalmet ja Liisi Haug, Fiskarsi esindaja Triin Tähnas, TV3 uudisteankur Sirje Eesmaa, sisekujundaja Ene-Ly Piibor ning Maakodu toimetuse ja turundusosakonna töötajad.
Saaremaale on auhinnalisi kohti tulnud varasematelgi aastatel. Mullu pälvis konkursil kõige lapsesõbralikuma kodu tiitli Mardi talu Karala külas. “Sel aastal esitati konkursile 30 taotlust ja kõige tihedam konkurents oligi suvekodude kategoorias,” ütles Meie Maale ajakirja peatoimetaja Kadri Tramm. “Kadri ja Robert on väga liikuvad inimesed, kes on endale soetanud väga armsa suvituskoha ning kujundanud selle nõnda, et seal ei oleks tarbeaeda, mis neid koha külge aheldaks.”Toimetus tegi eelvaliku ja laekunud taotluste läbivaatamisel jäi sõelale viis finalisti. Nende seast hindas žürii parimaks Mustjala kandis asuva mereäärse privaatse suvekodu, mille omanikud on rajanud laudtee koduõuelt mereni.Suvekodu perenaise Kadri Karu sõnul otsis perekond kuus aastat tagasi rahulikku kohta saarel ning Mustjala lähistel selline leidus.“Saaremaa oli meie ainus valik suvekodu otsinguil, kuna mu elukaaslase juured on siin,” sõnas ta. “Koha leidsime kuulutuse kaudu ning see meeldis meile kohe eelkõige selle privaatsuse, männimetsa ja mere läheduse tõttu. Tunnustus teeb rõõmu ja näitab seda, et meie jaoks paradiis, kus aeg peatub, meeldib ka teistele.”Žüriisse kuulusid konkursi peasponsori Bosch Eesti esindaja Priit Rennel, Home4You esindajad Hedy Kalmet ja Liisi Haug, Fiskarsi esindaja Triin Tähnas, TV3 uudisteankur Sirje Eesmaa, sisekujundaja Ene-Ly Piibor ning Maakodu toimetuse ja turundusosakonna töötajad.Saaremaale on auhinnalisi kohti tulnud varasematelgi aastatel. Mullu pälvis konkursil kõige lapsesõbralikuma kodu tiitli Mardi talu Karala külas.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Saaremaa piimatööstuse nõukogu otsustas eilsel koosolekul piimatootjatele maksta 1. oktoobrist alates 25 senti liitrilt.
Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Tootjale makstav piimahind tõuseb

maintext:
Uudised
Tootjale makstav piimahind tõuseb
Reede, 16. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Reede, 16. september 2016. Tõnu Post. Saaremaa piimatööstuse nõukogu otsustas eilsel koosolekul piimatootjatele maksta 1. oktoobrist alates 25 senti liitrilt.
Nõukogu esimees Tõnu Post teatas, et Saaremaa piimatööstus kergitab piimahinda kahe sendi võrra taas esimesena.
"Maailmaturul on seis paremaks läinud, usun, et tendents jääb püsima. Äkki jõuame vähehaaval hinda tõstes ka selleni, et ühel päeval enam kahjumit ei tiksu. Kaks aastat on tootjatele raskelt mõjunud, ükski firma ei saa aga lõputult kahjumit toota," ütles Tõnu Post.
Jääb loota, et Toompeal tootjate poolt piimapudelite jagamine ka kaubanduspoole selles suunas tegutsema paneb, et kaubanduskettide omavaheline ületrumpamine odavaima piima suhtes lõpeb. 35 senti liitri piima eest on küll naeruväärselt madal. Nõukogu esimees Tõnu Post teatas, et Saaremaa piimatööstus kergitab piimahinda kahe sendi võrra taas esimesena."Maailmaturul on seis paremaks läinud, usun, et tendents jääb püsima. Äkki jõuame vähehaaval hinda tõstes ka selleni, et ühel päeval enam kahjumit ei tiksu. Kaks aastat on tootjatele raskelt mõjunud, ükski firma ei saa aga lõputult kahjumit toota," ütles Tõnu Post.Jääb loota, et Toompeal tootjate poolt piimapudelite jagamine ka kaubanduspoole selles suunas tegutsema paneb, et kaubanduskettide omavaheline ületrumpamine odavaima piima suhtes lõpeb. 35 senti liitri piima eest on küll naeruväärselt madal.
Veel artikleid samast teemast »


description: Majandusminister Kristen Michal allkirjastas käskkirja, millega kinnitas uue lairiba baasvõrkude investeeringute kava. Käskkirja alusel rajatakse täiendavad ligi 948 km kiire interneti tagamiseks vajalikku baasvõrku maksumusega 12,7 miljonit eurot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Muhulased saavad kiirema interneti

maintext:
Uudised
Muhulased saavad kiirema interneti
Teisipäev, 20. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Teisipäev, 20. september 2016. Majandusminister Kristen Michal allkirjastas käskkirja, millega kinnitas uue lairiba baasvõrkude investeeringute kava. Käskkirja alusel rajatakse täiendavad ligi 948 km kiire interneti tagamiseks vajalikku baasvõrku maksumusega 12,7 miljonit eurot.
“Tänaseks on rajatud juba ligi 4400 km kiire interneti baasvõrku. Baasvõrk loob eelduse valguskaabli toomiseks kodudesse, kuid ka mobiilse interneti pakkumiseks ning 5G tulekul on baasvõrk samuti asendamatu. Antud voorus saavad baasvõrguga paremini kaetud Hiiumaa, Muhu saar, Peipsi läänekallas ja Läänemaa,” sõnas minister Michal.
Tegu on baasvõrguga ehk selle võrguga, mis ühendab näiteks mobiilimaste ja telekomi ettevõtete erinevaid sõlmpunkte. Lõpptarbijani jõuab internet telekomi ettevõtte kaudu.
Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi avalike suhete nõunik Mihkel Loide kinnitas, et baasvõrgu suurem läbilaskevõime võimaldab pakkuda kiiremat ühendust suuremale hulgale klientidele, seega on ka Muhu elanikel õige pea võimalus endale meelepäraselt internetiühenduse pakkujalt kiirem ja stabiilsem internet hankida. Seda juhul, kui selleks varem baasvõrgu väiksema läbilaskevõime tõttu võimalus puudus.
Täpsemalt rajatakse järgmises etapis baasvõrku Mustvee-Kallaste-Võnnu-Tartu Anne, Risti-Turba-Kernu, Prillimäe-Juuru-Hageri, Tudu-Roela-Avinurme-Iisaku, Ridase-Pivarootsi-Virtsu-Muhu, Sadala-Torma-Palamuse-Vara-Tartu Raadimõisa ja Tuksi-Noarootsi-Vormsi-Linnamäe, Taebla-Palivere asumite vahet. Lisaks ka tervikuna Hiiumaale.
Eesti lairiba baasvõrgu ehk EstWini projekti eesmärk on, et 98% majapidamistest, ettevõtetest ja asutustest oleks baasvõrgule lähemal kui 1,5 km. Kokku on kavas ehitada ca 6600 km kogu riiki katvat baasvõrku. Valmis on ca 4400 km baasvõrku.
Raha kahe SF-i perioodi peale kokku kulub ca 81 miljonit eurot. See jaguneb: 68 miljonit riigi raha SF-ist, lisaks operaatorite omaosalus 12 miljonit eurot. Baasvõrgu terviklik valmimine on plaanitud 2018. aasta lõpuks. “Tänaseks on rajatud juba ligi 4400 km kiire interneti baasvõrku. Baasvõrk loob eelduse valguskaabli toomiseks kodudesse, kuid ka mobiilse interneti pakkumiseks ning 5G tulekul on baasvõrk samuti asendamatu. Antud voorus saavad baasvõrguga paremini kaetud Hiiumaa, Muhu saar, Peipsi läänekallas ja Läänemaa,” sõnas minister Michal.Tegu on baasvõrguga ehk selle võrguga, mis ühendab näiteks mobiilimaste ja telekomi ettevõtete erinevaid sõlmpunkte. Lõpptarbijani jõuab internet telekomi ettevõtte kaudu.Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi avalike suhete nõunik Mihkel Loide kinnitas, et baasvõrgu suurem läbilaskevõime võimaldab pakkuda kiiremat ühendust suuremale hulgale klientidele, seega on ka Muhu elanikel õige pea võimalus endale meelepäraselt internetiühenduse pakkujalt kiirem ja stabiilsem internet hankida. Seda juhul, kui selleks varem baasvõrgu väiksema läbilaskevõime tõttu võimalus puudus.Täpsemalt rajatakse järgmises etapis baasvõrku Mustvee-Kallaste-Võnnu-Tartu Anne, Risti-Turba-Kernu, Prillimäe-Juuru-Hageri, Tudu-Roela-Avinurme-Iisaku, Ridase-Pivarootsi-Virtsu-Muhu, Sadala-Torma-Palamuse-Vara-Tartu Raadimõisa ja Tuksi-Noarootsi-Vormsi-Linnamäe, Taebla-Palivere asumite vahet. Lisaks ka tervikuna Hiiumaale.Eesti lairiba baasvõrgu ehk EstWini projekti eesmärk on, et 98% majapidamistest, ettevõtetest ja asutustest oleks baasvõrgule lähemal kui 1,5 km. Kokku on kavas ehitada ca 6600 km kogu riiki katvat baasvõrku. Valmis on ca 4400 km baasvõrku.Raha kahe SF-i perioodi peale kokku kulub ca 81 miljonit eurot. See jaguneb: 68 miljonit riigi raha SF-ist, lisaks operaatorite omaosalus 12 miljonit eurot. Baasvõrgu terviklik valmimine on plaanitud 2018. aasta lõpuks.
Veel artikleid samast teemast »


description: Lihthanke “Kuressaare kesklinna mänguväljaku projekteerimine ja rekonstrueerimine“ tulemusena on kavas uuendada osa mänguväljaku turvaalasid ja soetada lisaatraktsioone. Hanke eeldatav maksumus on 26 000 eurot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Mänguväljaku uuendamisele kulub 26 000 eurot
Reede, 30. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 30. september 2016. Lihthanke “Kuressaare kesklinna mänguväljaku projekteerimine ja rekonstrueerimine“ tulemusena on kavas uuendada osa mänguväljaku turvaalasid ja soetada lisaatraktsioone. Hanke eeldatav maksumus on 26 000 eurot.
Uuteks atraktsioonideks on linna pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul kavandatud kiik, uus mängulinnak, mis tuleb olemasoleva väikese mängulinnaku asemele ja on mõeldud lastele alates 1. eluaastast, kummist 3D-vormid ja karussell.
Mänguväljaku projekteerimis- ja ehitustööd on plaanis teostada käesoleval aastal ajavahemikul oktoober–detsember. Uuteks atraktsioonideks on linna pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul kavandatud kiik, uus mängulinnak, mis tuleb olemasoleva väikese mängulinnaku asemele ja on mõeldud lastele alates 1. eluaastast, kummist 3D-vormid ja karussell.Mänguväljaku projekteerimis- ja ehitustööd on plaanis teostada käesoleval aastal ajavahemikul oktoober–detsember.
Veel artikleid samast teemast »


description: Imeline ilming Limo rannas jätkub ja peaaegu iga päev on luidetel avastatud uusi lehter-avasid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Ruhnu müstika Limo luidetel leidis lahenduse. Kas ikka leidis?
Kolmapäev, 14. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Kolmapäev, 14. september 2016. Kaarel Laugu poeg Joosep seisab uue, värskelt avastatud augu kõrval. FOTOD: Kaarel Lauk Imeline ilming Limo rannas jätkub ja peaaegu iga päev on luidetel avastatud uusi lehter-avasid.
Käesoleva kuu alguses leidis suveruhnlane Meelis Kaas Ruhnust Limo luidete ülemisest otsast müstilise augu, mis oli silmaga hinnates 30 cm lai ja kolm meetrit sügav.
Ruhnlane Kaarel Lauk ja ruhnurootslane Leif Roger Strömfelt võtsid avade tekkepõhjuste uurimise südameasjaks ning on tänaseks jõudnud paarisaja aasta tagusesse aega. Laugu sõnul saab müstikat juba terve mõistuse ja füüsikareeglite järgi seletada.
Nimelt võib avade tekke põhjustajaks olla aastaid tagasi toimunud võimas looduskatastroof, kui tugeva tuule tõttu tõusis vesi nii kõrgele, et saar oli jaotatud kahte ossa. Erakordselt tugeva tormi tagajärjel hävis suur osa metsast.
“Muuseumi andmetel ja kirikuraamatutele tuginedes oli 1810. aastal Ruhnus nii võimas torm, et Ruhnu saar oli suisa kaheks. Arvata võib, et need kaunid Limo luited selle tagajärjel tekkinud ongi,” seletas Lauk.
“Praegu luiteliiva ilmuvaid veidraid lehter-torujaid süviseid võib samuti seostada sadade aastate taguse loodusstiihiaga. Kuna tol ajal ulatus kõrge männimets mere piirini ja ühest avastatud august leiti ohtralt puukoorepuru, millel oli koguni vaiku, võib arvata, et avad on tekkinud liivasse mattunud ja tänaseks määndunud männitüvedest.”
Inimteket olla ei saa
Laugu sõnul tekib avasid juurde ja need on kõik oma olemuselt kaunis sarnased. Rannas viibivatele inimestele need ohtlikud pole, kuna on kohe silmaga näha ning varisevad ajapikku liiva täis.
Eesti geoloogiakeskuses osakonnajuhina töötav Kalle Suuroja tunnistas, et august saadetud piltide põhjal ei suuda ta ära mõistatada, millega on tegemist.
Meie Maa palus kaugvaatluse läbi viia ning Ruhnu päeviku fotode ja seal ilmunud teadete põhjal ilmingut seletada ka Tartu ülikooli geoloogiadoktoril Igor Tuulingul, kes liikus mõtisklustes samuti ajas tagasi, aga oluliselt kaugemale.
“100% kindlat ei saa mõistagi öelda, aga oletada ja spekuleerida võin küll,” ütles Tuuling.
“Nagu kirjutatakse, need 30 cm läbimõõduga ja kuni 3 m sügavused augud ei näita miskit märki sellest, et keegi oleks neid uuristanud ja sealt liiva välja “kühveldanud”. Seega on liiv lihtsalt allapoole varisenud. Muud võimalust lihtsalt ei ole. Ja allavarisemise põhjuseks võivad olla geoloogilised eeldused või tingimused küll.”
Tuulingu sõnul võiks näiteks jälgida nende aukude paiknemist, et kas need on ühel joonel või on neis miski muu korrapära. Sellisel juhul võiks eeldada, et luite all on lõhe või miks mitte ka jooneline rikkevöönd, kuhu üksikutes kohtades piki lõhet saab olla liiv varisenud.
Teise võimalusena näeb geoloogiadoktor seal paljanduva Narva lademe, milles leidub ka domeriidi ehk dolomitiseerunud lubjakivi kihte, võimalikku karstumist.
“Ei tea ju, mis seal luidete all hetkel toimub. See karstumine võib olla vanem, koguni Pleistotseeni jäätumiste eelne, või siis võivad need protsessid ka hetkel aset leida,” ei välista Tuuling. “Igatahes tühikud seal all olema peavad, sest liiv ei saa niisama haihtuda!”
Teadlasena leiab Tuuling, et mõistlik oleks muidugi kohale minna ning tekkinud avasid oma silmaga vaadelda.
“Seal on ju isegi üks kuulus paljand. Seega võiks omada natukene ülevaadet ka saare kivimite võimalikust lõhenemisest, tektoonilistest rikkevöönditest ja ka karstumisilmingutest,” tõdes ta.
“Suurt maailmaimet seal olla ei saa, aga see nähtus iseenesest on küll väga unikaalne, sõida või tõesti ise vaatama!” Käesoleva kuu alguses leidis suveruhnlane Meelis Kaas Ruhnust Limo luidete ülemisest otsast müstilise augu, mis oli silmaga hinnates 30 cm lai ja kolm meetrit sügav.Ruhnlane Kaarel Lauk ja ruhnurootslane Leif Roger Strömfelt võtsid avade tekkepõhjuste uurimise südameasjaks ning on tänaseks jõudnud paarisaja aasta tagusesse aega. Laugu sõnul saab müstikat juba terve mõistuse ja füüsikareeglite järgi seletada.Nimelt võib avade tekke põhjustajaks olla aastaid tagasi toimunud võimas looduskatastroof, kui tugeva tuule tõttu tõusis vesi nii kõrgele, et saar oli jaotatud kahte ossa. Erakordselt tugeva tormi tagajärjel hävis suur osa metsast.“Muuseumi andmetel ja kirikuraamatutele tuginedes oli 1810. aastal Ruhnus nii võimas torm, et Ruhnu saar oli suisa kaheks. Arvata võib, et need kaunid Limo luited selle tagajärjel tekkinud ongi,” seletas Lauk.“Praegu luiteliiva ilmuvaid veidraid lehter-torujaid süviseid võib samuti seostada sadade aastate taguse loodusstiihiaga. Kuna tol ajal ulatus kõrge männimets mere piirini ja ühest avastatud august leiti ohtralt puukoorepuru, millel oli koguni vaiku, võib arvata, et avad on tekkinud liivasse mattunud ja tänaseks määndunud männitüvedest.”Laugu sõnul tekib avasid juurde ja need on kõik oma olemuselt kaunis sarnased. Rannas viibivatele inimestele need ohtlikud pole, kuna on kohe silmaga näha ning varisevad ajapikku liiva täis.Eesti geoloogiakeskuses osakonnajuhina töötav Kalle Suuroja tunnistas, et august saadetud piltide põhjal ei suuda ta ära mõistatada, millega on tegemist.Meie Maa palus kaugvaatluse läbi viia ning Ruhnu päeviku fotode ja seal ilmunud teadete põhjal ilmingut seletada ka Tartu ülikooli geoloogiadoktoril Igor Tuulingul, kes liikus mõtisklustes samuti ajas tagasi, aga oluliselt kaugemale.“100% kindlat ei saa mõistagi öelda, aga oletada ja spekuleerida võin küll,” ütles Tuuling.“Nagu kirjutatakse, need 30 cm läbimõõduga ja kuni 3 m sügavused augud ei näita miskit märki sellest, et keegi oleks neid uuristanud ja sealt liiva välja “kühveldanud”. Seega on liiv lihtsalt allapoole varisenud. Muud võimalust lihtsalt ei ole. Ja allavarisemise põhjuseks võivad olla geoloogilised eeldused või tingimused küll.”Tuulingu sõnul võiks näiteks jälgida nende aukude paiknemist, et kas need on ühel joonel või on neis miski muu korrapära. Sellisel juhul võiks eeldada, et luite all on lõhe või miks mitte ka jooneline rikkevöönd, kuhu üksikutes kohtades piki lõhet saab olla liiv varisenud.Teise võimalusena näeb geoloogiadoktor seal paljanduva Narva lademe, milles leidub ka domeriidi ehk dolomitiseerunud lubjakivi kihte, võimalikku karstumist.“Ei tea ju, mis seal luidete all hetkel toimub. See karstumine võib olla vanem, koguni Pleistotseeni jäätumiste eelne, või siis võivad need protsessid ka hetkel aset leida,” ei välista Tuuling. “Igatahes tühikud seal all olema peavad, sest liiv ei saa niisama haihtuda!”Teadlasena leiab Tuuling, et mõistlik oleks muidugi kohale minna ning tekkinud avasid oma silmaga vaadelda.“Seal on ju isegi üks kuulus paljand. Seega võiks omada natukene ülevaadet ka saare kivimite võimalikust lõhenemisest, tektoonilistest rikkevöönditest ja ka karstumisilmingutest,” tõdes ta.“Suurt maailmaimet seal olla ei saa, aga see nähtus iseenesest on küll väga unikaalne, sõida või tõesti ise vaatama!”
Veel artikleid samast teemast »


description: Eilsel linnavalitsuse istungil kvalifitseeriti riigihanke “Kuressaare avatud noortekeskuse ehitustööd” pakkujad ja tunnistati nende esitatud pakkumused hankedokumentidele vastavaks, teatas linna pressiesindaja Kristiina Maripuu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Noortekeskuse ehitavad Arens Ehitustööd ja Remet


description: Paljud möödasõitjad märkasid sel suvel Kuressaare-Kuivastu maantee ääres ilusat päevalillepõldu, mis nüüd äkki on kadunud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Kaunis päevalilleväli läks põllurammuks
Teisipäev, 20. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Teisipäev, 20. september 2016. Päevalillepõld pakkus möödasõitjatele ohtrasti silmailu. FOTO: Valmar Voolaid Paljud möödasõitjad märkasid sel suvel Kuressaare-Kuivastu maantee ääres ilusat päevalillepõldu, mis nüüd äkki on kadunud.
“Kui ma siin põldu niitsin, siis üks naisterahvas näitas mulle rusikat, et mis sa kurat niidad siin,” rääkis muigamisi Ivo Salm.
Ivo on Orissaare valla Laheküla Põlde mahetalu vanaperemees ja päevalilled olid maha külvatud ikka kasu, mitte ilu pärast. Kuid inimesed pidasid kauni põllu juures tihti kinni ja pildistasid nii põldu kui iseennast.
“Niitsin seal viis tundi ja selle aja jooksul pidas kinni 86 autot ning kõige rohkem seisis korraga 12 autot,” tegi Ivo pisut statistikat.
Mees inimesi ära ajama ei hakanud, sest mis sa neist ikka ajad – viidaks aega ja rikub närve. Väiksemaid õisi ka nopiti, aga Ivol sellest suurt kahju polnud.
“Naersime isekeskis, et võiks põllu servale karbi panna ja raha koguda.”
Sellest ideest, et õisi lillepoodi müüki viia, mees suurt ei arvanud, sest mis sa lillepoest ostad, kui siit muidu saad.
Ivo peab koos poja Hendrikuga mahetalu, kus kasvatatakse teravilja, kartulit, viljaseemet. Rukkiseemet tuli näiteks eelmisel aastal 60 tonni ja natuke on veel järel. Agronoomiks õppinud poeg on nüüd talu enda kätte võtnud ja ehk sealt ka uudsed väetamisvõtted.
Lilled väetiseks
Päevalillepõllu näol oli tegu haljasväetisega. Seal ei olnud mitte ainult päevalilled, vaid ka ameerika ristik, talivikk ja keerispea.
“Mul on olnud ikka nii, et on külvid ja siis järgmisel aastal on põld kas ristikus või mesikas, aga kuna eelmisel aastal oli kaeraga mesika külv ja see kaer oli nii vägev, et lämmatas mesikataimed ära, siis tuli vaadata, et maa nälga ei jääks.
Olen ju mahetootja ja väetisi ei kasuta, kuid maale tuleb rammu anda, et ka järgmisel aastal midagi saaks. Selline taimede kooslus oli ainuke variant, et kiiret väetamist saada. Päevalill on selles mõttes hea, et on kiirekasvuline ja annab palju massi,” selgitas Ivo.
Mujal maailmas on seda segu ammu tehtud ja nüüd mõtlesid Salmid, et katsetavad ka. Saaremaal pole varem sellist segu olnud. Mõned päevad tagasi künti kogu mahaniidetud mass põlluväetiseks. Sellist põldu oli kokku 5,5 ha.
“Seal ei pea mingi küpsusaste olema, vaid põhimõte on see, et oleks võimalikult rohkem massi ja niita tuleb maha enne, kui päevalilleseemned valmis saavad.”
Nüüd on samale põllule rukis külvatud.
“Vaatame, mis sest rukkist tuleb. EV 100 raames on kavas rajada 100 rukkipõldu ja me paneme ennast ka sinna kirja. Siit tee äärest kõigil näha ja inimestel hea vaadata.” “Kui ma siin põldu niitsin, siis üks naisterahvas näitas mulle rusikat, et mis sa kurat niidad siin,” rääkis muigamisi Ivo Salm.Ivo on Orissaare valla Laheküla Põlde mahetalu vanaperemees ja päevalilled olid maha külvatud ikka kasu, mitte ilu pärast. Kuid inimesed pidasid kauni põllu juures tihti kinni ja pildistasid nii põldu kui iseennast.“Niitsin seal viis tundi ja selle aja jooksul pidas kinni 86 autot ning kõige rohkem seisis korraga 12 autot,” tegi Ivo pisut statistikat.Mees inimesi ära ajama ei hakanud, sest mis sa neist ikka ajad – viidaks aega ja rikub närve. Väiksemaid õisi ka nopiti, aga Ivol sellest suurt kahju polnud.“Naersime isekeskis, et võiks põllu servale karbi panna ja raha koguda.”Sellest ideest, et õisi lillepoodi müüki viia, mees suurt ei arvanud, sest mis sa lillepoest ostad, kui siit muidu saad.Ivo peab koos poja Hendrikuga mahetalu, kus kasvatatakse teravilja, kartulit, viljaseemet. Rukkiseemet tuli näiteks eelmisel aastal 60 tonni ja natuke on veel järel. Agronoomiks õppinud poeg on nüüd talu enda kätte võtnud ja ehk sealt ka uudsed väetamisvõtted.Päevalillepõllu näol oli tegu haljasväetisega. Seal ei olnud mitte ainult päevalilled, vaid ka ameerika ristik, talivikk ja keerispea.“Mul on olnud ikka nii, et on külvid ja siis järgmisel aastal on põld kas ristikus või mesikas, aga kuna eelmisel aastal oli kaeraga mesika külv ja see kaer oli nii vägev, et lämmatas mesikataimed ära, siis tuli vaadata, et maa nälga ei jääks.Olen ju mahetootja ja väetisi ei kasuta, kuid maale tuleb rammu anda, et ka järgmisel aastal midagi saaks. Selline taimede kooslus oli ainuke variant, et kiiret väetamist saada. Päevalill on selles mõttes hea, et on kiirekasvuline ja annab palju massi,” selgitas Ivo.Mujal maailmas on seda segu ammu tehtud ja nüüd mõtlesid Salmid, et katsetavad ka. Saaremaal pole varem sellist segu olnud. Mõned päevad tagasi künti kogu mahaniidetud mass põlluväetiseks. Sellist põldu oli kokku 5,5 ha.“Seal ei pea mingi küpsusaste olema, vaid põhimõte on see, et oleks võimalikult rohkem massi ja niita tuleb maha enne, kui päevalilleseemned valmis saavad.”Nüüd on samale põllule rukis külvatud.“Vaatame, mis sest rukkist tuleb. EV 100 raames on kavas rajada 100 rukkipõldu ja me paneme ennast ka sinna kirja. Siit tee äärest kõigil näha ja inimestel hea vaadata.”
Veel artikleid samast teemast »