description: Tänavune sügis on kulgenud ettenägematult pikaldaselt ja jääb ilmselt veel oktoobrikuuski soojemaks kui tavapäraselt.

title: Hanede rännet oodates

maintext:
Põhja-Atlandilt Põhja-Skandinaaviasse ja Komimaalegi saabuvad järjestikused tsüklonid takistavad Euraasia kontinentaalkülma levimist lääne poole. Seetõttu võisid tundra- ja metsatundravööndi haned ja luiged jääda oma kodupaikadesse pikemalt kui tavaliselt. Nende eelsalkade jõudmist meile – oma läbirändealale – andis oodata keskmiselt kümmekond päeva kauem.
Maailma veerandsajast haneliigist on Eestis kohatud tosinat, kellest kolm liiki (rabahani, suur-laukhani ja mustlagle) on arvukad läbirändajad ning kaks liiki (hallhani ja valgepõsk-lagle) meil pesitsevad ja on ka läbirändajad. Hanede läbiränne on üldtuntud loodusnähtus, mille järgi on vanarahvas ka ilma ennustanud, näiteks „Haned lähevad, hallad tulevad”.
Meie pesitsevate hallhanede pojad saavad tuule tiibadesse juulikuu lõpupoole ja pesakonnad püsivad siinkandis veel kuu või poolteist. Septembris rändab Eesti kaudu edela suunas küll paar tuhat Venemaalt pärit hallhane, aga need salgad pole nii tähelepandavad kui nende põhja ja kirde poolt tulevad sugulased.
Sügisel meile varem jõudev läbirändaja on valgepõsk-lagle. Ta on pisem kui enamik pärishanesid ja tal on kontrastsema värvijaotusega sulgrüü: selg hallivöödiline, rind, kael, saba ja jalad mustad, laup, lõuaalune ja põsed valged. See varematel aegadel vaid Kaug-Põhjas, eeskätt Novaja Zemljal ja Jäämere kaljuseil rannaaladel järelpõlve kasvatanud liik on viimase mõne aastakümne kestel hakanud pesitsema ka Läänemere piirkonnas. Aga põhiosa septembri keskelt oktoobri lõpuni meie rannaniitudel peatuvatest kümnetest tuhandetest lagledest saabub kaugelt kirdest. Kevadel, aprilli algusest 20. maini peatub Lääne-Eesti rannaniitudel kokku üle 150 000 valgepõsk-lagle. Ilmselt nende üldarvu suurenemise tõttu (1970. aastate viiekümnelt tuhandelt isendilt nüüdse veerand miljonini) näeb-kuuleb parvi iseloomulike klähvivate kaagatuste saatel lendamas ka üle sisemaa.
Mustlaglede läbiränne on meil seotud ainult rannikumerega. Nad peatuvad siin veetaimi süües mitmetuhandeliste parvedena oma teekonnal arktilistelt ülijahedatelt (alla 7 °C juulis) pesitsusaladelt Põhjamere rannikuile. Ka rändavad nad kõrgel lennates põiki üle Mandri-Eesti. Kokku võib Eestit sügisrändel läbida kuni veerand Taimõrist lääne pool pesitsevast 400 000 mustlaglest. Loode-Euroopa rannaaladel söövad nad peamiselt mererohtu, mille vahepealne hävimine 1930. aastate alul kahandas mustlagle arvukuse paarikümnele tuhandele isendile. Mustlaglede nüüdseks oluliselt suurenenud hulk sunnib neid otsima asendustoitu rannaniitudel ja merelähistel põldudel.
Kui lagled lendavad korratu parvena, siis pärishaned rändavad kiilrivis. Esimene lind on nii õige suuna hoidja kui ka õhku liigutades tagapool tulijate kulgemise kergendaja. Tavaliselt saabuvad meilt massiliselt üle kogu maa rändavad raba- ja suur-laukhaned siia septembri lõpul, ent soe sügis neid seekord tagant ei kiirustanud.
Taigavööndi põhjaosa soodel ja metsatundras pesitsevad rabahaned ning idapoolse tundra-rabahane alamliiki kuuluvad tundraid eelistavad linnud kipuvad rände ajal segunema tundrates ja Jäämere saartel pesitsenud suur-laukhanedega. Liigi kindlakstegemiseks tuleb üha binoklit või vaatetoru kasutada. Laukhane sulestik on pruunikamat tooni, laupa ehib kitsam või laiem valge poolring, saledavõitu nokk on roosakas ning alapoolel on musti laike ja vööte. Rabahane selg on hallikasmust, pea ühtlaselt hallikaspruun, tugevavõitu tumeda noka keskosas oranž vööt, alapool aga hele (ka laukhane noorlinnud on heleda alapoolega, kuid nokk on ühevärviline hele). Lendava parve liiki on võimalik määrata häälitsuste järgi: rabahaned kaagatavad koduhane laadis, ent lühemalt, või lasevad kuulda lühida ngank; laukhanedelt kuuldub klähvivat kliu-kläu.
Lääne-Eesti rannaniitudel võib haruldusena kohata mõnd väike-laukhane. See liik oli Euroopa mägitundrais alles eelmise sajandi alguveerandil üsna arvukas haudelind ja talvitas tuhandetena Ungaris. Nüüd leidub neid Põhja-Norra looduses vaid mõnikümmend paari ja Rootsis käivad katsed nende mune Kanada lagle – Euroopasse sisse toodud haneliigi – pesades välja haududa lasta, et peale arvukuse suurendamise ka talvituspaika kasuvanemate kaudu nihutada linnusõbralikumatele aladele Loode-Saksamaal.
Niisiis oktoobrikuul võime oma põldudel-niitudel näha mitmetuhandelisi haneparvi, kes põlduritele peavalu ja loodusesõpradele silmarõõmu teevad. Mullapinna ja loikude külmudes aga jäävad need peatuspaigad tühjaks ning haned-lagled siirduvad talveks mahedama kliimaga Lääne-Euroopa lagendikele. Kel võimalust, sõitku vaatama!


description: Hetkel ei ole võimalik eksportida Eestist Indiasse erinevaid taimseid saadusi, näiteks herneid, mis  peavad vastavalt India poolt seatud nõuetele olema töödeldud metüülbromiidiga.

title: India nõuded takistavad osade taimsete saaduste eksporti

maintext:
Tagasi 0-punktis
Sel esmaspäeval kuulutas president välja haldusreformi seaduse ja enam pole pääsu. Nüüd see kõik algabki, iseasi kuidas. Paljudel juhtudel kindlasti vabatahtlikult, aga uskuda võib, et nii mõnelgi puhul peab valitsus hakkama rakendama sunnivahendeid.

fasttext_language: et


description: Rahvusvahelises kaubavahetuses kasutatakse kaupade transpordiks väga laialdaselt puidust pakkematerjali ning seejuures tuleb alati tähelepanu pöörata, millised nõuded sellele on kehtestanud sihtriik, toonitas põllumajandusamet.

title: Puidust pakkematerjal tahab tähelepanu

maintext:
Kauba transportimiseks kasutatav nõuetele mittevastav puidust pakkematerjal võib sihtriigis kaasa tuua sisseveokeelu, kauba tagasisaatmise või pakendite hävitamise ning kulud peab katma saatja.
Puidust pakkematerjaliga võivad edasi kanduda taimekahjustajad, mis põhjustavad ohtu kohalikule loodusele. Rahvusvaheliselt on kokku lepitud, kuidas puidust pakkematerjaliga seonduvad riske vähendada ning millistele nõuetele pakendid peavad vastama. Puidust pakkematerjal peab olema vaba taimekahjustajatest, valmistatud kooritud ja töödeldud puidust ning nõuetekohaselt vastavusmärgiga märgistatud.
Eesti eksportijatel on soovitav osta puidust pakendeid põllumajandusametilt vastavusmärgi kasutamise õiguse saanud ettevõtetelt või kasutada ringluses olevaid vastavusmärgistusega kaubaaluseid. Samuti saavad eksportijad taotleda vastavusmärgi kasutamise õiguse ja standardile vastavaid pakendeid ise toota.


description: Eile, 26. oktoobril kaeti Ruunawere hotelli restoranis degusteerimislaud Talumeiereide Liidu juustumeistrite toodanguga. Laual oli üle 30 toote, alates pehmetest toorjuustudest kuni 4 aastat laagerdunud kõva kitsejuustuni. Talumeiereide juustuvalik on viimastel aastatel märkimisväärselt kasvanud, kokku on liikmetel pakkuda ligi 100 erinevat toodet.

title: Eesti talumeiereidel on kokku ligi 100 erinevat juustusorti

maintext:
Degusteerimisõhtu oli seotud kolmepäevase koolitusega, kus Prantsuse juustumeister Michel Lepage kolmes talumeiereis – Sepa mahetalus, Saidafarmis ja Esko talus kohalikele meistritele juustude valmistamist õpetas. Valmistati mitmed erinevad juustud ja meie meistrid said palju häid nõuandeid ja tehnoloogilisi nippe, mida oma tootmises rakendada.
Michel Lepaget üllatas talumeiereide poolt pakutavate juustude mitmekesisus: „Häid ja eripäraseid juuste on laual juba päris palju, nüüd oleks vist küll aeg teha Eesti talumeiereide juustukaart, nagu see Prantsusmaal on tavaks. Lepage sõnul on kogu Euroopas trend, et tarbijad tahavad järjest rohkem väikeste talumeiereide juustusid. Nii on näiteks Prantsusmaal viimastel aastatel väikemeiereide müügi kasv olnud ca 10-20% - see kasv tuleb suurtootjate arvelt.
Talumeiereide Liidu pikaaegne juht Tiit Niilo meenutas aastatetagust aega, kus üldine veendumus oli, et juust pole see, mis Eestimaa talumeeste poolt tehtud peaks saama ja jääda tuleks kohupiimakreemide ja jogurtite maitsevaliku laiendamise juurde. „Nüüd, 2016. aastal oleme kindlad selles, et iga talumeierei peaks tegema vähemalt ühte väga-väga head ja vähemalt kolme väga head juustu. Tänane juustulaud on selle elavaks kinnituseks,“ ütles Tiit Niilo.
Üks osa koolituspäevast toimus Saidafarmis. Päev algas ette valmistatud piimaga hommikust ja kulges hilja õhtuni, mil degusteerisime ametivendade juustusid Ruunaveres.
Päevakangelaseks olid toorpiima juustud Cheddar ja Abondance. Toorpiima juust erineb selle poolest, et jääb palju kasulikke baktereid ja maitseosiseid, mida üheski pastöriseeritud juustus enam ei ole. Pastöriseerimisega saame lahti küll ohtlikest bakteritest, juhul kui neid piimas leidub, aga samas steriliseerime veel rohkem kasulikke ja huvitava maitse kandjaid. Selle poolest ongi käsitöö juustud loomingulised teosed ja asjatundjad hindavad neid väga kõrgelt. Käsitööna saab süveneda põhjalikkuseni, mida ükski masin ei võimalda. Piima kalgendi järele saab täpselt valida järgnevaid samme, seega saavutada maitseomadustes lagesid, mida industriaalne tootmine ei võimalda.


description: Eesti toidutööstusi külastas 10.-14. oktoobrini toimunud esimesel üle-eestilisel avatud toidutööstuste nädalal üle 800 inimese. Ekskursioone oma tootmisesse korraldas tänavu 18 toidutööstuse ettevõtet.

title: Avatud toidutööstusi külastas üle 800 inimese

maintext:
„Eesti inimeste huvi kodumaise toidutööstuste vastu oli väga suur, kohad paljudele ekskursioonidele täitusid juba nädal aega varem,“ ütles Maaeluministeeriumi Eesti toidu programmi projektijuht Kadi Raudsepp. „Kokku külastas ekskursioonide raames Eesti toidutööstusi üle 800 inimese. Täname kõiki osalisi ja ettevõtteid, kes oma tootmised avasid.“
Eesti Toiduliidu juhataja Sirje Potisepa sõnul läks esimene üle-eestiline avatud toidutööstuste nädal korda ja täitis oma eesmärki. „Eesti inimesed said heita pilgu toidutööstuse köögipoolele ja näha, kuidas valmib suurem osa toidust meie igapäevasel toidulaual,“ ütles Potisepp. „Avatud toidutööstuste nädal peaks toimuma igal aastal, et inimesed saaksid näha põhilist – toidutööstustes tehakse toitu südamega ja üpris samal viisil, kui seda tehakse koduköögis. Lihtsalt kogused on suuremad.“
Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja juhatuse esimees Roomet Sõrmus rõhutab, et toidutööstused on oluliseks partneriks põllumehele kodumaise toidu toomisel toidulauale. „Talud ja põllumajandusettevõtted on koos juba kahel aastal oma uksed eestimaalastele avanud ja tutvustanud, kuidas kodumaist toitu kasvatatakse. Toidutööstuste avamisega täitus oluline lünk kodumaise toidutootmise tutvustamisel,“ lisas Sõrmus.
10.–14. oktoobrini toimus esmakordselt üle-eestiline avatud toidutööstuste nädal. Külalisi võttis vastu 18 ettevõtet: Salvest, Põltsamaa Felix, A. Le Coq, Leibur, Lõuna Pagarid, Premia Tallinna Külmhoone, Balsnack, Saku Õlletehas, Kalev, Balbiino, Ecofarm, Joel Ostrat, Eesti Pagar, Artocarpus, Estover Piimatööstus, Väike Rootsi, Saidafarm, Scanola Baltic (Olivia).


description: Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda kuulutas oktoobri alguses välja piimatalgud ning kutsus tarbijaid ja kaupmehi üles tähistama oktoobrit piimakuuna. Piimajoomise talgud on täie hooga käima läinud ning alustatud on mitmete algatustega kodumaise piimatootmise väärtustamiseks.

title: Piimatalgute raames luuakse Eesti piimatootjate toetusfond

maintext:
„Mitmed kaupmehed on meile andnud positiivset tagasisidet ning avaldanud valmisolekut anda omalt poolt hoogu juurde kodumaiste piimatoodete tarbimisele. Kauplusekett Maxima tegi kojale näiteks ettepaneku, et kohalike piimatootjate majandustegevuse edusse ja tulevikku panustamiseks võiks luua toetusfondi või -programmi,“ selgitas Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja juhatuse esimees Roomet Sõrmus.
Sõrmuse sõnul on kavas SA Eesti Maaülikooli Joosep Tootsi Fondi juurde luua Eesti piima sihtkapital, mille eesmärgiks on toetada Eesti piimatootjatele vajalike teadusuuringute, koolituste ja muude arendustegevuste läbiviimist ning seeläbi aidata kaasa Eestis piimatootmisega tegelevate talude ja põllumajandusettevõtete jätkusuutlikule arengule nii kodu- kui välisturgudel.
„Kutsume kõiki Eesti piimatootmise heast käekäigust hoolivaid ettevõtteid fondi panustama. Maxima on valmis Eesti piima sihtkapitali käivitamisse panustama läbi tulu, mis laekub nende kauplustes rinnamärkide ja külmkapimagnetite “Joon Eesti piima!” müügist,“ ütles Sõrmus.
Koja üleskutsele vastas ka Rimi Eesti, kes kavatseb aasta lõpuni jätkata projektiga, mille kaudu annetatakse igalt müüdud liitrilt Rimi piimalt 2 senti Eestimaa Talupidajate Keskliidu kaudu väiketalunikele. Ka Stockmann liitus koja üleskutsega ja on valmis panustama tarbijate teadlikkuse tõstmisesse piima vajalikkusest ja olulisusest meie tervisele.
Põllumajandus-kaubanduskoja Facebooki lehelt „Piim – päeva pärl“ leiab oktoobris palju põnevaid retsepte piimatoodete kasutamiseks erinevate roogade valmistamisel ning piimasõprade vahel loositakse igal nädalal välja toredaid auhindu.
Eesti piimatootjad on olnud kahe viimase aasta jooksul sügavas madalseisus. Oleme kaotanud üle 10 000 piimalehma ehk rohkem kui 10% Eesti piimakarjast. Igal aastal jääb seetõttu tootmata sama palju piima, kui eestimaalased joogipiimana aastas ära tarbivad. Kriisi ohvriks on langenud paljud väikesed talud ja ka suuremad põllumajandusettevõtted. Piimatalgute eesmärgiks on väärtustada kodumaist piimatootmist ja toetada Eesti piimatootjaid.


authors:
Virgo Mihkelsoo
Tehnikateadlasest Mahetalunik

description: Bioaktiivsete ainete poolest rikas kärjekaanetis on sügistalvisel viiruste ajal organismi tõhus abiline.

title: Kärjekaanetis aitab haigusi ennetada ja neist taastuda

maintext:
Mesilased korjavad õitelt nektarit ja teevad sellest meeraamidel valmistatud kärgedel mett. Nad lisavad sülje abil nektarile fermente, mikroelemente, vitamiine ja orgaanilisi happeid oma maomahlast, et nektaris sisalduv saharoos saaks töödeldud ümber glükoosiks ja valmiks mesi, mis on mesilastele toiduks sobilik.
Mee valmistamisel kannavad nad nektarit ühest kuuekandilisest kärjekannukesest teise. Selle juures nad tuulutavad nektarit, et mesi saaks vajaliku niiskuse.
Kui üks kärjekannuke saab valmismett täis, siis kaanetatakse see kinni. Kaanetis suleb kannukese hermeetiliselt ning kaitseb seal sees olevat mett tolmu ja mikroorganismide eest. Kaane valmistavad mesilased vahast, taruvaigust ja õietolmust, mis süljega lahustatakse ja omavahel ühendatakse. Et mesi paremini säiliks ning oleks täiendavalt kaitstud bakterite ja viiruste eest, lisavad mesilased segule veel mitmeid bioaktiivseid aineid, mille hulgas on määratletud üle viie antibiootikumi. Kuni mee lõpliku valmimiseni toimuvad suletud kannukeste sees biokeemilised protsessid.
Kasulikud omadused
Suletud kannukestega meeraamil asuvat kärge nimetatakse kärjemeeks. Meeraamilt valminud mee kättesaamiseks lõigatakse spetsiaalse noaga maha kõik kannukeste kaanetised ja mesi vurritatakse tsentrifugaaljõu abil kärjest välja. Maha lõigatud massi (kaanetised, kannukeste ülaosa seinad (vaha) ja natuke valminud mett (tavaliselt 50% massist) nimetatakse kärjekaanetiseks.
Kärjekaanetisel on väga palju farmakoloogilisi omadusi. See aitab põletiku vastu, toniseerib lihaseid, kõrvaldab kõõluste ja sidemete pinged, moodustab kaitsekihi limaskestadel jpm. Eriti efektiivselt toimib kärjekaanetis viiruste ja bakterite tekitatud haiguste ravimisel ninakoopas, ülemistes hingamisteedes ning seedetraktis. Näiteks on kärjekaanetisest abi nohu, angiini, parodontoosi, haimoriidi (põskkoopapõletik), seedehäirete, gastriidi, maohaavandite ja artriidi ravimisel. Seejuures praktika on näidanud, et tervenemine on kiire ja ilma tüsistusteta ning haigused ei lähe üle kroonilisse vormi.
Kärjekaanetise kasutamine
Kärjekaanetist tuleks närida kolm korda päevas söögikordade vahel (üks-kaks tundi pärast sööki) ühe tee- või supilusikatäie kaupa. Suus olevat tükki peaks närima ja imema maksimaalselt kaua (vähemalt 2–5 minutit), et sülg saaks toimida (sarnaselt mesilaste omale) lahustavalt ja kärjekaanetises sisalduvad (bioaktiivsed ained) aktiveerida. Tänu sellele saavad juba suus käivituda vajalikud biokeemilised protsessid.
Piisavalt kaua kärjekaanetist mäludes jääb lõpuks suhu vahatükk. Võtke tükike rukkileiba ning närige kiiresti koos vahatükiga, kuni kõik lahustub (vett mitte peale juua). Kärjekaanetist tuleb tarvitada järjest pideva kuurina 1–3 nädalat.
Profülaktikaks piisab ühest teelusikatäiest kärjekaanetisest päevas. Külmetushaiguste, gripi ning adenoidide põletiku ennetamiseks piisab kahest kahenädalasest kuurist (kevadel ja sügisel) aastas. Üks supilusikatäis on vajalik tõsiste haiguste, näiteks maohaavandite korral.
Kärjekaanetise manustamine on lihtne ja stressivaba ning – ja mis kõige olulisem – maitsev! Võib-olla meeldibki paljudele kärjemesi ning kärjekaanetis just seetõttu, et organism tunnetab vajadust nende järele?
Rohkem lugemist samal teemal leiab RemedyWay blogist www.remedyway.ee/blog.


description: Statistikaameti andmeil eksporditi tänavu kaheksa kuu jooksul Eesti päritolu põllumajandussaadusi ja toidukaupu 470 miljoni euro väärtuses.

title: Eesti päritolu põllumajandussaaduste ja toidukaupade ekspordist

maintext:
Võrreldes eelmise aasta sama ajaga vähenes eksport 3% ehk 14 miljoni euro võrra. Enim on suurenenud teravilja väljavedu, tõdeb statistikaameti juhtivstatistik-metoodik Allan Aron.
2016. aasta jaanuarist augustini moodustasid põllumajandussaadused ja toidukaubad 9% kogu Eesti päritolu kauba ekspordist (2015. aasta samal perioodil oli osatähtsus samuti 9%).
Põllumajandussaaduste ja toidukaupade ekspordis oli suurima osatähtsusega piima ja piimatoodete (18%), teravilja (13%), kala ja vähilaadsete (11%) ning mitmesuguste valmistoidukaupade (10%) eksport.
Enim on suurenenud teravilja väljavedu
2016. aasta esimese kaheksa kuuga on kõige enam suurenenud teravilja väljavedu. Aastaga on teravilja eksport kasvanud 53% ehk 20 miljoni euro võrra. Selle põhjus oli eelmise aasta hea viljasaak, mille eksport on toimunud osaliselt käesolevalgi aastal. Nii nisu kui ka odra eksport on mõlemad kasvanud 10 miljoni euro võrra.
Köögivilja eksport on kasvanud üle kahe korra ehk 6 miljoni euro võrra. Köögivilja ekspordist moodustas suurema osa kaunviljade (hernes, uba) väljavedu. Õliseemnete ja õliviljade eksport on kasvanud 84% ehk 5 miljoni euro võrra. Suurema osa selle kaubagrupi ekspordist annab rapsi eksport.
Märkimisväärselt on suurenenud ka jookide ja alkoholi väljavedu, mis on kasvanud 16% ehk 5 miljoni euro võrra. Sealjuures on jookide ja alkoholi eksport Lätti kasvanud 27% ehk 2,5 miljoni euro võrra.
Kõige suurem langus on toimunud kala ja vähilaadsete ekspordis, mis on vähenenud 33% ehk 27 miljoni euro võrra. Oluliselt on vähenenud ka piima ja piimatoodete eksport (langus 13% ehk 12 miljonit eurot). Elusloomade väljavedu on vähenenud 19% ehk 4 miljoni euro võrra.
Ekspordi sihtriikide seas on esikohal Soome
2016. aasta esimese kaheksa kuu jooksul eksporditi Eesti päritoluga põllumajandussaadustest ja toidukaupadest 79% Euroopa Liidu riikidesse ning 21% EList väljapoole. Peamised sihtriigid olid Eesti naabermaad. Esikohal oli Soome (osatähtsus 22%), järgnesid Läti (18%), Leedu (14%) ja Rootsi (6%). Viiendal kohal sihtriikide seas oli Saudi Araabia (6%), kuhu eksporditi teravilja. Naaberriik Venemaa oli sihtriikide seas alles 16. kohal (osatähtsus 1%). Kokku eksporditi kohaliku päritoluga põllumajandussaadusi ning toidukaupasid 94 riiki.
Aastaga suurenes kõige enam eksport Saudi Araabiasse, 28 miljoni euro võrra. Suurenes ka eksport Keeniasse ning Soome, mõlemasse 5 miljoni euro võrra. Ka Keeniasse kasvas teravilja väljavedu.
Eksport vähenes enim Iraani (10 miljoni euro võrra), kuhu eelmisel aastal oli eksporditud teravilja. Tuntavalt vähenes eksport Saksamaale (10 miljoni euro võrra), Leetu ja Prantsusmaale (mõlemasse 8 miljoni euro võrra). Eksport Venemaale on vähenenud aasta jooksul 47% ehk 5 miljoni euro võrra. (Maa Elu)


description: Leedulanna Jolanta Kazlauskaite maitses seitse aastat tagasi esimest korda toormoosi oma eestlannast ämma juures ja sai aru, et see on midagi erilist. Kuna sellist toodet ei olnud turult leida, tuli seda ise tootma hakata.

title: Leedulanna hakkas Eestis toormoosi tootma

maintext:
„Suurem elumuutus tekib siis, kui saad emaks, siis hakkad rohkem mõtlema, mida ise sööd ja mida pakud lapsele,” räägib Jolanta Kazlauskaite. „Moos on toode, mida kasutatakse iga päev, seega on oluline, et see ei sisaldaks suures koguses ebavajalikke aineid.”
Kuna leedulannale hakkas eestimaine toormoos kohe maitsema, tuli perel osta koju suurem sügavkülmik, mis mahutaks pere ja sõprade jaoks vajamineva koguse moose. „Ükskord sain aru, et pühapäevased pannkoogihommikud, mida sõpradele korraldasin, said aina populaarsemaks ning toormoosi ei jätkunud enam terveks hooajaks,” jutustab Jolanta Kazlauskaite. Signe Vilipus meenutab, et ühel sellisel hommikul saigi üheskoos otsustatud, et tuleb hakata ise ning hulgi meelepärast toormoosi tegema.
Nii tõidki endised kolleegid Jolanta Kazlauskaite ja Signe Vilipus tänavu augustis turule toormoosid Berry Good, valikus on kolm maitset – metsmustikas, vaarikas ja maasikas. Moosid on valmistatud eestimaistest marjadest, lisatud on vaid vähesel määral roosuhkrut, et moos säiliks.
Koostöö Polli keskusega
Toormoose valmistatakse ja pakendatakse koostöös Eesti Maaülikooli Polli Aiandusuuringute Keskusega, kus esimeste proovipartiidega tehti algust juba eelmisel talvel. „Esimene masin, mida meile pakuti, tegi moosi asemel hoopis smuutit. Meie aga tahtsime, et tuntavad marjatükid sisse jääksid,” kõneleb Signe Vilipus. Jolanta Kazlauskaite lisab, et vaarikaseemned ei tohi moosi tegemisel mitte mingil juhul katki minna, sest siis jääb lõpptulemus „liivane”.
Mõne katsetuse järel leitigi Polli keskuse asjatundjatega koos sobiv tootmistehnoloogia ning esimesed 20 000 toormoositopsi tulid täpselt sellised, nagu sooviti. „Kõige ausamad degusteerijad on meie oma lapsed. Smuuti moodi proovipartii jäi lauale seisma, aga tootmisse läinud variant söödi kohe ära,” sõnab Jolanta Kazlauskaite.
Tagasilöök pakendiga
Kui naised alustasid eelmise aasta maikuus äriplaani kirjutamist, tundus kõik igati kergesti tehtav. Poolteist aastat hiljem kokkuvõtet tehes ei sujunud aga kõik sugugi nii muretult ja lihtsalt, nagu alguses tundus.
Suurem tagasilöök tuli pakendiga. „Tellisime Lätist 20 000 topsi, mis olid eelnevalt testitud ja mõõdetud, et kraed ja kleebised hästi peale sobiksid,” kõneleb Jolanta Kazlauskaite. Kui topsid jõudsid Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskusesse, oli ehmatus suur: saadetud oli vale pakend ning tellitud toodet ei olnud enam saadaval. „Lõpptulemusena tegid aga Astangu inimesed väga head tööd ja selgus, et kraed oli küll uue topsi peale raskem panna, aga see hoidis seal peal palju paremini,” sõnab ta.
Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse noored olid kaasatud toormoosipakendite valmistamisesse teadlikult ja eesmärgipäraselt. „Loodan väga, et olime teerajajad ja edaspidi pöördutakse järjest enam keskuse poole huvitavate pakkumistega,” ütleb Jolanta Kazlauskaite, kes ka ise on lähedalt kokku puutunud puudega inimese eluraskustega.
Kuiv ja soe suvi
Moositootjad nendivad, et ei ole kunagi jälginud ilma sellise huviga nagu nüüd, mil ilmast sõltub otseselt nende tooraine. „Naeran, et oleme poole kohaga põllumehed, kuna jälgime ilma hoopis teise pilguga. Kui kõik rõõmustasid ilusa kuiva ilma üle, mis juba pikemat aega kestis, siis meie ootasime marjade jaoks hoopis vihma,” kõneleb Signe Vilipus.
Mõnevõrra keerulisemaks tegi tootmise Signe Vilipuse sõnul see, et marjad valmisid tänavu kaks nädalat oodatust varem. „Maasikakasvataja ütleb ainult kaks päeva ette, millal marjad tulevad, aga toormoos on sama päeva jooksul vaja ära teha ning hiljemalt järgmisel päeval peab olema juba pakendatud ning külmutatud. Seega tuleb tegeleda ootamatustega, mida ei oska ette näha.”
Leedulanna Jolanta Kazlauskaite tõi seitse aastat tagasi Eestisse armastus ning nende peres kasvab praegu kaks tütart. „Mu ema on leedulanna ja Leedus sündinud, armus aga lätlasesse ja kolis Lätti elama. Mina olen sündinud Leedus, aga suurema osa elust elanud Lätis ning seal hariduse saanud. Nüüd armusin eestlasesse ja kolisin Eestisse,” kõneleb ta.
Ladusalt eesti keelt rääkiv leedulanna kiidab Eestit ja leiab, et ettevõtja jaoks on kogu asjaajamine väga mugavaks tehtud, infot on kerge leida ja juhised on selgelt kirja pandud. „Esile tasuks tõsta kindlasti digitaalallkirja, mis võimaldab ettevõtte asutamiseks kõik vajalikud toimingud kodus arvuti taga ära teha,” kiidab Jolanta Kazlauskaite ja lisab, et Lätil on selles osas veel palju arenguruumi.
Eelistab kodumaist
Jolanta Kazlauskaite on Eesti tooraine fänn ja kutsub eestlasi eelistama kodumaist. „Mina isiklikult ei saa aru, miks inimesed ostavad näiteks goji-marju, kui meil Eestis on oma astelpaju, mis on nii vitamiinirikas,” räägib ta. Tema annab igal hommikul lapsele sügavkülmikust kümme meega kaetud astelpajumarja.
Berry Goodi toormoosid võttis esimesena müüki pood-kohvik NOP, lisaks leiab nende moose Kaubamaja toidumaailmast Tallinnas ja Tartus, Stockmannist ja Organicsi poest.


description: Atria Eesti juhatuse esimees Olle Horm ütles, et kuigi Euroopa Liit toodab jätkuvalt märgatavalt rohkem sealiha, kui ise tarbib, on Eestis pilt muutunud vastupidiseks. Olle Hormi sõnul on Euroopa Liit suutnud tõusta maailma juhtivaks sealiha eksportööriks, kuid Eesti ujub vastuvoolu.

title: Olle Horm: Euroopa seakasvatuses hakkab kriis läbi saama

maintext:
“Euroopa tootjaid on edu saatnud eelkõige Aasias, nt Hiinas ja Jaapanis,” märkis Olle Horm. “Tootmise, tarbimise ja ekspordi tasakaalustumine on viinud sealiha hinna Euroopas tõusule ning see on jõudnud endisele tasemele. Turu normaliseerumine on heaks perspektiiviks tulevikus, kuid ei lahenda just Eesti tänaseid probleeme. Minu kui ettevõtja ja kodaniku jaoks on väga kurb tõsiasi, et Eesti ei suuda enam ennast ise ära toita ja me peame liha sisse ostma.”
“Paljud Euroopa riigid peavad oma riigi toiduainetega isevarustamise võimet poliitiliselt ülioluliseks ning isegi turvalisus- ja julgeolekupoliitika osaks,” märkis Olle Horm. “Tänu sellele on põllumajandus ja toiduainetetööstus paljuski riigi poliitikast sõltuv. Eesti on täna suures mängus kahjuks selge kaotaja. Eestis kestab vastupidiselt Euroopale seakasvatuses kriis paraku edasi. Maaeluministeeriumi andmetel on sigade arv Eestis eelmise aastaga võrreldes langenud 23% ehk ca 80 000 sea võrra.”
“Sigade ja veiste tapamahud on langenud 5-8%, mis on, arvestades sektori stabiilsust ja mahukust, väga tugev langus – see avaldab laiemat mõju ka sektori tööhõivele,” ütles Olle Horm. “Liha- ja lihatoodete ekspordikäive oli 3 kuuga 16,6 miljonit eurot, mis vähenes võrreldes varasema aastaga 9,8%. Põhjusi on mitu: esiteks raskendab Eestis möllav Aafrika sigade katk eksporti. Teiseks ei oma Eesti ettevõtted väljundit ahvatlevatele Aasia turgudele nagu Hiina ja Jaapan.
“Selliste arengute juures ei kata Eesti seakasvatus 20% ulatuses kodumaist nõudlust ning Eestist on saanud tõsine liha netoimportöör,” sõnas Olle Horm. “Viimasel kolmel kuul on eelmise aasta sama ajaga võrreldes Eestisse liha- ja lihatoodete import kasvanud 6,7% ehk 27,1 miljoni euroni.”
“Eesti lihaturul, kus tootjad kopeerivad üksteise hitt-tooteid piltlikult öeldes momentaanselt, on konkurents väga tihe,” sõnas Olle Horm. “Osad tootjad on end ümber profileerinud töötlejateks. Kõrgema lisandväärtusega toodete ekspordivõimekust pidurdab madal efektiivsus ning kaubamärkide puudus välisturgudel. Meil ei ole oma tugevaid rahvusvahelisi kaubamärke, millel oleks muljetavaldav läbilöögivõime naaberturgudel.”


description: Maailma Toiduorganisatsiooni (FAO) toiduhinnaindeks kasvas septembris 170,9 punktini, mis on 2,9 protsenti rohkem augustikuust ning tervelt 10 protsenti enam aasta varasemast samast perioodist.

title: Järjest kallinev suhkur ja piimatooted kannustavad maailma toiduhindade kasvu

maintext:
Kui kõrvale jätta väike langus juulis, siis on maailma toiduhinnad kasvanud stabiilselt aasta algusest peale. Hindu on kergitanud peamiselt suhkruhinna märgatav tõus ning piimatoodete, liha ja taimeõlide mõõdukas kallinemine maailmaturul.
Septembrikuus vedasid hinnakasvu kõige enam piimatoodete ja suhkru hinnad. Piimatoodete hinnaindeks oli 176 punkti, mis on 21 punkti ehk 13,8 protsenti enam kuu varasemast. Hinnad kasvasid kõigi piimatoodete lõikes. Eriti kallines või, kuna selle varud on vähenenud ning Euroopa Liidu siseturul on või järele suur nõudlus. Võrreldes tänavu aprilliga on piimatoodete hinnaindeks kasvanud 49 protsenti. Hinnatõusu taga on peamiselt eeldus, et seoses piimatootmise vähendamisega Euroopa Liidus ning Okeaania piimatoodete pakkumise kahanemisega väheneb ka eksporditavate piimatoodete kogus.
Suhkrutootmine vähenes
Suhkru hinnaindeks oli septembris 304,8 punkti, mis on 19 punkti ehk 6,7 protsenti enam eelnevast kuust. Hinnatõusu põhjus on ebasoodsad ilmastikuolud Brasiilias, mis on maailma suurim suhkrutootja ja eksportija. Samuti on tootmine vähenenud Indias, mis on suuruselt maailma teine suhkrutootja ja eksportija.
Liha hinnaindeks püsis kuu aega peaaegu muutumatuna, jäädes 165,3 punkti juurde. Pärast jaanuari, mil lihahind oli viimase viie aasta madalaim, on hinnaindeks kasvanud selle aastaga 12,6 protsenti. Kõige enam on püsivalt suure nõudluse tõttu aastaga tõusnud sealiha hind, sellele järgnevad lamba- ja linnuliha. Veiseliha hind on tõusnud õige pisut. USAs on veiseliha tootmine kasvanud ning see vähendab vajadust veiseliha importida mujalt, mõjutades ühtlasi veiseliha hinda maailmaturul.
Teravilja hind ainsana languses
Taimeõlide hinnaindeks oli septembris 172 punkti, mis teeb 2,9 punkti ehk 1,7 protsenti rohkem kuu varasemast. Tõusu põhjus oli peamiselt suurem nõudlus palmi-, soja- ja rapsiõli järele.
Ainsana langes maailmaturul teravilja hinnaindeks, mis oli septembris 140,9 punkti, kahanedes kuuga 2,7 punkti ehk 1,9 protsenti. Aastataguse ajaga on teravilja hinnaindeks kukkunud 8,9 protsenti. Hinnad on odavnenud, sest maailmaturul on üpris suured teraviljavarud. Selle hooaja rekordiline nisusaak, suur ootus maailma riisitoodangule ning oodatust parem maisisaak – need kõik on pakkumist veelgi kasvatanud. (FAO)


description: Peale kodukäsitööliste on Eestis mitukümmend ettevõtet, kus puitkäsitöötooteid valmistatakse ja enamasti neid ka eksportida suudetakse.

title: Välismaalasi üllatab Eesti ehe puitkäsitöö

maintext:
Osaühingu Puupank töökojas on ühes ruumis laual kaks väikest elektrilist puurpinki. Peenikese puuriga „toodetakse” puunööpidesse ja -pärlitesse auke. Tehakse käsitööd, mille abivahendid on tänapäeval ka elektrilised mehhanismid.
Puupank valmistab aastas umbes 300 000 puunööpi, umbes 5000 lõikelauda, puidust kruuse ainuüksi ühele püsiostjale iga kuu 200 tükki jne. Iselaadi toode on puupahkadest kausid, trenditoode on puupärlid, mida ostavad ehete valmistajad, keda praegu käsitöötegijate seas on järjest rohkem.
Raplamaal vanades farmihoonetes tegutseval ettevõttel on vaat et igaks tööjärguks omaette ruum ning peale selle oma kuivati ja saeraam, kus ümarpuiduna ostetud toormaterjal plankudeks saetakse. Tööl on kaheksa inimest.
Umbes sama pilti näeb Muhumaal osaühingu Muhu Puidukoda töökojas, kus vaid toodangu sortiment, hoone ja ruumipaigutus on teistsugused ning suuremad ettesaagimised tellitakse saeveskist. Seal toodab puitkäsitööd olenevalt hooajast kuni kolmteist inimest. Aastas valmib tooteid keskeltläbi 200 000, põhiliselt köögi- ja saunatarvikud. Sortimendi hulgas on huvitavaid asju, näiteks lühikeste „piidega” spagetikamm või kitsas, keskelt nõgus vorsti lõikamise lõikelaud.
Puupanga omaniku Valdur Tilgaga arutame, mis see käsitöö on ‒ üksi tegutsejat ja ettevõtet peaks saama kuidagi eristada. Tilk pakub, et omaette tegutsejaid võiks tähistada sõnaga „kodukäsitöö” ‒ enamasti on kõik tegijad selles vallas alustanud kodukäsitöölisena.
Muhu Puidukoja omanik Ain Kollo lisab tähtsa nüansi: puitkäsitöö tootmises, kus samasuguseid esemeid tuleb teha sadu, õpib uus inimene töövõtted ära suhteliselt kiiresti, kuid eeldus on, et endal oleks puidutööhuvi – selleta muutuks töö ruttu nüriks.
Esimene järeldus – puitkäsitöö on Eestis elus, kuni leidub eestlasi, kellel on puidu kui materjali suhtes tõmmet.
Aeg on kaasa mänginud
Nii Puupanga kui ka Muhu Puidukoja omanik on mõlemad oma ettevõtet üles ehitanud 1990. aastate algusest. „Pole ühtegi muud tööd teinud,” nendib Ain Kollo. Valdur Tilk jutustab, kuidas alustas kohe pärast krooni tulekut, mis oli Eestis eriline aeg ‒ kroone vahetati kindel summa ja ettevõtlusega alustajad olid võrdses positsioonis. Näiteks praegune majanduskeskkond on tolle ajaga võrreldes alustaja jaoks palju keerulisem.
„Norras Oslo lähedal oli üks tore messikeskus, kus iga aasta novembri alguses peeti suurt käsitöömessi, käisime seal aastaid,” räägib Valdur Tilk ühest oma järgmisest käsitööliseelu etapist. „Hinnad olid head ja ostjaid palju, Eestis on samasugune ehk ainult mardilaat. Ent siis see keskus lõhuti hoopis maha ja mõne aja pärast ehitati teisele poole Oslot uus. Kui pärast mitmeaastast pausi sinna läksime, ei näinud enam ühtegi vana tuttavat. Paljud olid tootmise lõpetanud.”
Toimunud oli pööre, mille kohta Valdur Tilk ütleb, et norralased jäid oma teadlikkuse rongi alla. Nimelt oli käes aeg, mil tootjad otsisid võimalust tootmist tõhusamaks muuta, mille üks tuntud võte on kolida sinna, kus odav tööjõud. Nii sünnivad Põhjamaade või Eestigi rahvuslikud meened, mille valmistamiskoht on näiteks Hiina ‒ odav kaup, mis mõjutab turgu ja teisi sama kauba tootjaid.
Tilk toob näiteks ühe norra rahvariiete tegija, kes oli kolinud oma tootmise Taisse. „Meie elatustase oli madalam, me ei olnud veel sealmaal. Kui norralased nüüd Eestis käivad ja ringi vaatavad, ütlevad, et jumal tänatud, teie jäite sellest rongist maha.”
Tänu sellele, et Eesti ettevõtjad polnud Aasia-hüppeks valmis või ei tahtnud seda teha, on Eestis käsitöö originaaltoodangu kontsentratsioon suur. Nüüd, mil käsitöö ehedust aina rohkem väärtustatakse, on see väljastpoolt tulijaile üllatav.
Teine järeldus võiks niisiis olla, et meie puitkäsitöö on elus, kuni püsib ehedus. „Meil on vedanud, meil on puitkäsitöö kultuuri osa,” märgib Valdur Tilk. Ain Kollo lisab: meil on naaberriik, kus tehakse võimsat ehedat puitkäsitööd. Kui Vene tooted vabalt Euroopa käsitööturule jõuaksid, võiks see turgu kõvasti muuta.
Turul käib koostöö
Kodukäsitööliste peamine turg on laadad või müüakse tooteid kodust. Nii Puupank kui ka Muhu Puidukoda peavad poodi ja valmistavad ka eksportkaupa. Puupangal on Tallinna vanalinnas Meistrite hoovis Puu ja Putuka Pood ning osalus kaupluses Eesti Esindus Viru tänaval, suvehooajal lisaks veel kaks müügikohta. Kõiki nelja poodi majandatakse ühe firma alt. Muhu Puidukoda peab poodi Muhu saarel Liiva külas koos käsitööseltsiga Oad ja Eed.
„Laatadel õnneks enam ei pea käima,” on Valdur Tilk rahul. Tallinna vanalinna jõudis Puupank tema sõnul õieti juhuse tõttu, kui ootamatult ja soodsalt pakuti ajutist müügipinda Raekoja platsil. Kasutusaeg venis pikemaks ja tekkis, nagu Tilk ütles, harjumus – kauplus annab müügile stabiilsust ja võimaluse oma tegevust paremini planeerida, kuna läbimüügi sesoonsus on silme ees. Suur osa ostjaist jõuab poodidesse Tallinna sadamas peatuvatelt kruiisilaevadelt. Puupank müüb Eestis umbes 60 protsenti toodangust, ülejäänu läheb ekspordiks.
Muhu Puidukoja toodete kohapealne ostja jõuab poodi suuresti autoga. Läbimüük sõltub hooajast ja neist, kes on sunnitud Muhust läbi sõitma, et Kuivastu sadamast Saaremaale jõuda. Aastas läbib Muhu valda üle 300 000 sõiduki. Puidukoda müüb Eestis keskeltläbi 10‒25 protsenti toodangust ja ülejäänud kaup läheb üle piiri, peamiselt Skandinaavia maadesse.
Nii Puupank kui ka Muhu Puidukoda on müügitulu ja ekspordimahuga Eesti paarikümne puitkäsitööettevõtte seas (arvestatakse kuni 20 töötajaga ettevõtteid) pingerea eesotsas. Suurim eksportija on Avinurme laastutoodetega kuulsaks saanud pereettevõttena alustanud aktsiaselts E. Strauss. Suure mahuga hakkab silma Läänemaa OÜ Maronest (Noarootsi noavabrik).
Muhu Puidukoda teeb koostööd nii Maronestiga kui ka ASiga E. Strauss. „See ei tähenda ainult koostööd Eesti turul, vaid tihtipeale soovivad näiteks ekspordipartnerid suhelda vaid ühe tegijaga. Siis saame pakkuda ka teiste kaupa,” räägib Ain Kollo.
Maronest on ka Puupanga koostööpartner, kelle Tallinna poodidesse on koondunud mitmesuguse käsitöökauba tegijad. „Meie poodides on mitmelt Läänemaa noategijalt kadakapuidust noad. Üldisemalt ei ole meil ainult suured tootjad, vaid hulgas on ka päris väikesi tegijaid, kelle kaup täiendab valikut,” jutustab Valdur Tilk.
Suured ja väikesed
Viimatise rahvaloenduse andmeil on puutöömeistrite hulk Eestis kasvanud. Konjunktuuriinstituut, kes 2007. aastast arvestab loomemajanduse ülevaadetes ka käsitööd, märgib puitkäsitöö elujõulisust. Statistika hõlmab kuni 20 töötajaga ettevõtteid ja füüsilisest isikust ettevõtjaid ehk neid, kelle kohta on aruannetest-deklaratsioonidest võimalik leida majandusnäitajaid.
Viimatises ülevaates (2013) on kirjas, et Eestis on puitkäsitööettevõtete arv viieteistkümne aasta lõikes vähenenud ja 2007. aastaga võrreldes enam-vähem sama, kuid FIEdest tegutsejate hulk on kahanenud 50 protsenti. Põhjus pole tingimata tegevuse lõpetamine, vaid see, et Eestis pole FIE-staatus käsitöötegijale sobilik ‒ suuri makse tuleb maksta kogu aeg, aga aeganõudva ja sageli sesoonse turuga käsitöö ei pruugi kuus miinimumpalkagi sisse tuua.
Valdkonnale on seega iseloomulik, et sellega tegeleb veel hulk eraisikuid, kes ei pruugi oma käsitöötulusid deklareerida. Statistikale lisandub teadmata hulk tegijaid, kelle konjunktuuriinstituut paigutab turuosasse, mida iseloomustab väljendiga „varjatud käive”.
Kuhu edasi?
Muhu saarel ja Raplamaal on juttu toorainest ja Eesti ostjaist. Muhu Puidukoja aastane puiduvajadus on umbes 100 tihumeetrit. Puupank kasutab nii-öelda puhast puitu umbes 50 tihumeetrit ja kui puupahad juurde arvestada, siis sadakond.
Mõlemad mehed kirjeldavad, kuidas puitkäsitöötegija silmis väärt materjal läheb kütteks või hakkpuiduks. Valdur Tilk näitab tammepalgivirna, mille hiljuti ostis ühe pakkuja käest. „Tavametsanduses läheb see küttepuiduks, kuna keegi tammepalki ei vaja. Ka mulle on pakutud igasugust puitu palju rohkem, kui ära jõuaks kasutada.” Puupanga hoovil näeb võimsaid kasetüvesid, mis on pärit Kohila vineerivabrikust – liiga jäme ehk mittestandardne tüvi, mida vabrikus saagida pole võimalik.
Ain Kollo räägib kadakast, millest tehtud võinugadega Puidukoda alustas. Nüüdseks on toorme hulgas palju muid puuliike. Võsalõikusel ja raiega mahavõetud kadakas läheb hakkpuidu hulka. Palju tarispuud läheb raisku, kui kasutada Muhu keelt ‒ tarispuu on puit, millest midagi teha saab ja mille varusid vanasti igas talus hoiti.
Eesti ostjaskond on vast kosunud, aga see on üteldud mulje põhjal. Turistid on mõlema mehe sõnul tähtsad ostjad. „Eestlaste hulk väheneb, kuid turistivool Tallinnassse vähemaks ei jää, kuni nafta odav on,” arvab Valdur Tilk. Samas on poodides märgata, et Eesti ostja huvi käsitöökauba vastu on tõusnud. Vaid poe asukoht peab olema õige.
Tegijate meelest on koostööl otsustav roll. Siin on üks nüanss, mida võib-olla saab puidu ja metsaga seostada. Tavaliselt räägivad tootjad, kuidas nad tahavad teha täpselt seda, mida tellija soovib. Valdur Tilk seevastu väldib suurtellijaid, kes tahavad ettekirjutusi teha. Koostööd ja tõhusust on vaja, et säilitada iseseisvus. Vaat mida puu veel võib eestlasele anda!


description: Viimasel aastal on Eesti põllumajandussaadusi kõige enam välja veetud Saudi Araabiasse. Eksporditud on meie teravilja, mis omakorda on Eesti põllumajandussaaduste eksporti kasvatanud aastaga 53 protsenti.

title: Tänavu teeb Eesti toidu väljaveos ilma Saudi Araabia

maintext:
„Eesti tooteid on viimastel aastatel tõesti regulaarselt Saudi Araabiasse viidud, kuid tulevikku selle põhjal ennustada ei saa,” tõdeb maaeluministeeriumi kaubanduse ja põllumajandussaadusi töötleva tööstuse osakonna juhataja Taavi Kand. Näiteks Iraani eksporditi Eestist 2015. aastal 69 000 tonni otra, kuid sel aastal pole sinna sisuliselt midagi viidud. „See on teravilja ja muu tooraine ekspordi eripära, et erinevalt kaubamärgiga tarbijatoodetest on tooraine ülemaailmse turu börsikaup,” lausub ta. Kaup liigub sinna, kus parajasti on nõudlus ja parim hind, mistõttu võivad ekspordi sihtriigid aastate lõikes erineda ja maht vägagi kõikuda.
Viljaeksport ei raja teed Lähis-Itta
Praegu on Saudi Araabia osakaal Eesti põllumajandussaaduse väljaveos siiski aasta-aastalt kasvanud: 2012. aastal moodustas eksport sinna 1,6 protsenti kogu Eesti toidukaupade ekspordist, 2015. aastal 2,3 protsenti ja selle aasta esimese seitsme kuuga juba 4,8 protsenti.
Lähis-Ida piirkond laiemalt on atraktiivne ka muude toidukaupade eksportijatele, näiteks piimatööstusele. Samas ei saa Taavi Kandi sõnul eeldada, et edukas teraviljaeksport lihtsustab muude toodetega turule sisenemist, sest näiteks teravilja ja piimatoodete ekspordi toimimismudelid erinevad märkimisväärselt.
Suur ekspordiartikkel pole enam niivõrd nõutud
Üldist teraviljaeksporti on käesoleval aastal soodustanud eelmise aasta hea viljasaak, vilja on välja veetud osaliselt selgi aastal. Nisu ja odra väljavedu on mõlemal kasvanud kümne miljoni euro võrra.
Saab rääkida ka köögiviljaekspordi kahekordistumisest, kuue miljoni euro võrra, põhiosa andis oa ja herne väljavedu. Samuti on elavnenud õliseemnete ja õliviljade eksport: üle 84 portsendi ehk viie miljoni euro eest. Suurema osa sellest moodustab raps. Palju eksporditakse jooke ja alkoholi, kasv 16 protsenti ehk viis miljonit eurot. Statistikaameti andmeil on jookide ja alkoholi eksport Eestist Lätti kasvanud üle veerandi.
Kõige kiiremini kahaneb meie põhiliste ekspordiartiklite piima ja piimatoodete eksport: kõikide põllumajandussaaduste väljaveost vaid ligi viiendik. See tähendab, et väljavedu on langenud 13 protsenti ehk 12 miljonit eurot. Elusloomade väljavedu on aastaga vähenenud 19 protsenti ehk neli miljonit eurot. Enim on langenud Eesti ekspordi esikolmikusse kuulunud põllumajandussaaduste – kala ja vähilaadsete väljavedu. See on aastaga kahanenud ligi kolmandiku võrra ehk 27 miljonit eurot.
Kõige enam veeti toidukaupa Soome
Eesti põllumajandussaaduste väljaveo sihtriikide seas domineerivad meie naabrid. Kuigi, nagu eespool mainitud, eksporditi aktiivselt Saudi Araabiasse, on endiselt statistikaameti andmetel meie tähtsaim sihtriik Soome, järgnevad Läti, Leedu ja Rootsi.
2016. aasta esimese kaheksa kuuga eksporditi Eesti põllumajandussaadustest ja toidukaupadest 79 protsenti Euroopa Liidu riikidesse ning 21 protsenti ühendusest väljapoole. Naaberriik Venemaa oli alles 16. kohal. Kokku eksporditi kohalikke põllumajandussaadusi ja toidukaupu Eestist 94 riiki.


description: Sügisene jalutuskäik kalmistul teeb hinge rahulikuks ja pakub mõtteid, kuidas lähedaste mälestamispaika kenana hoida.

title: Vaikne aeg meie viimases aias

maintext:
Iga kalmistu kõneleb väga palju elavaist ja reisides on seetõttu väga huvitav näha teiste rahvuste kalmistukultuuri. Meie meenutame oma kalleid kadunukesi nende tähtpäevadel, kuid ka hingedepäeval, jõululaupäeval ja vana-aastaõhtul mõjuvad värelevate küünlatulukestega kalmistud nagu tükikesed tähisest öötaevast.
Kirikliku tagapõhjaga hingedepäev on 2. novembril. Meie rahvausundis oli surnutele pühendatud hingedeaeg üsna pikk, see algas nädal pärast mihklipäeva ja lõppes nädal enne mardipäeva. Päev, millal kalmistule saate minna, polegi kõige tähtsam, oluline on minek ja siis süüdatud küünlatuli, mis aitab hoida sidet elevate ja lahkunute vahel.
Kus on meie viimane aadress?
Paljud süütavad küünla aknal, sest lähedaste kalmud on liiga kaugel või neid enam polegi. Meie matusekombed ja kalmistukultuur on pidevalt ajas muutunud, praegu on alles kinnistumas tuhastamise levikuga seotud kombed ja tavad. Tuha võib ju puistata ka mere või mõnda lahkunule armsasse kohta.
Kui maailm on valla, siis on paljudel oma viimase aadressiga raskusi: polegi enam kindlat kodukihelkonna surnuaeda või perekonna hauaplatsi, kus lähedased ees ootamas.
Leinaajal on väga palju abi sellest, kui tead, millist matust ja viimast rahupaika sinu kallis lähedane endale soovis. Sellest ei ole alati kerge rääkida. Seepärast usun, et teeme omastele teene, kui paneme ühel ilusal päeval ise rahulikult oma vastavad soovid kirja ja lisame selle kirja teistele tähtsatele paberitele.
Hooletusse jäetud kalm vihjab küll elu paratamatustele, kuid seda on alati kurb näha. Hauakujundust ja taimekasutust kavandades tasub seepärast mõelda nii oma lähedase soovidele kui ka sellele, kui tihti saavad omaksed käia kalmu korrastamas. Võib-olla saate hoolduse kohapeal tellida või paluda vajaduse korral abi lähemal elavalt tuttavalt. Sügisel koristage kalmult külmavõetud ja närtsinud lilled, asendage need näiteks igihaljaste okstega ja riisuge ära kalmule langenud lehed. Mõni leheke ei riku muidugi pilti, need meenutavad looduse igavest kulgu.
Kalm pole kiviktaimla ega lillepeenar
Meil on vähe neid, kes hauakujundusega üle pakuvad või püstitavad nii vägevaid hauamonumente, mida käiakse surnuaial vaatamisväärsustena uudistamas ja üksteisele näitamas. Eestlasele on omasem järgida kalmistu olemasolevat üldkujundust, hauaplatsi kujunduslahenduse aluseks sobib rahulikkus ja lihtsus.
Paljudele eelmise sajandi surnuaedadele on näiteks eeskujuks olnud taotluslikult looduslähedase ilmega Tallinna Metsakalmistu, mis rajati 1933. aastal. Hauatähised ei ole seal kõrgemad kui 60 cm, ka suurmeeste haudadel on lihtsad hauakivid. Kalmu kujundus lähtubki paljus valitud hauatähisest ning sellest, kas hauaplats on mõeldud ühele inimesele või tervele perele, kas kadunukeste nimed on kirjas samal hauakivil-plaadil või on kasutatud mitut tähist. Igal hauakivil-ristil on kirjadega tallel ka osake perekonna ajaloost.
Kalmistu üldilme on rahulikum, kui hauaplatside piirded (näiteks looduskivist või kivirikest, nõeljast kesakannist vm taimedest äärised) ei erine väga palju üksteisest ning need on madalad ja silmatorkamatud. Betoonist valatud randid mõjuvad looduslähedase ilme ja vaba planeeringuga kalmistul võõralt. Hekki võiks soovi korral pigem kasutada hauaplatsi peatsipoolsel äärel kalmutähise taustana. Pinnakatteks on tihti rehitsetud liiv, graniitkillustik, kivipuru ja -plaadid või taimed. Murulapikegi oleks kena, kuid selle jaoks ei piisa tavaliselt valgust ja muru vajab tihedat pügamist ja hoolt. Kena rohelise vaiba saab kasvatada pinnakattetaimedest, need eelistavad üldiselt savikat mulda. Varjus kasvab päris hästi roomav metsvits, tema umbes 10 cm pikkused lamavad varred juurduvad hästi ja katavad ruttu pinna. Ruutmeetrile piisab seitsmest taimest. Liigil on ka kollakate lehtedega sorte. Varjus ja savikal maal edeneb hästi läikivate neerjate lehtedega harilik metspipar ning sordist olenevalt kas siniste, valgete või lillakassiniste õitega väike igihali. Päikselisel platsil kõrvetab kevadpäike igihaljad pinnakatjad ära, neid tuleks siis kindlasti kuuseokstega kaitsta.
Niiskemat pinnast armastab harilik maajalg, millel on ka kirjulehelisi sorte. Mõnel rannikulähedasel maakalmistul võib kalme katta isegi luuderohi. Liivase pinnasega valgusküllasesse kohta sobivad pinnakatjaiks kukeharjad, liivateed, mägi- ja liivsibulad, hõbedased kadakkaerad ja Smithi puju. Suure sordivalikuga liivateed on hästi vähenõudlikud, neist saab toredaid padjandeid.
Taimevalik sõltubki eelkõige kalmistu valgusoludest ja mullastikust, uurige, kas muld on liivane või pigem savikas, viljakas või vaene, kuiv või niiske. Vanal kalmistul tuleb enamasti arvestada suurte puude varju, juurte ja varisevate lehtedega, uuemal kalmistul on valgust rohkem ja taimevalik seetõttu laiem. Siis, kui hakkate alles kalmu kujundama või vana hauaplatsi taimestust uuendama, tasub vaadata, millised taimed ennast selle kalmistu teistel haudadel kõige paremini tunnevad ja millega ei maksa katsetama hakatagi.
Tuntud surnuaiataimed on muidugi varjuga leppivad begooniad, sõnajalad ja hostad. Põõsastest ja puukestest sobivad kalmistule paremini pikaealised, madalakasvulised, kerakujulised või kitsavõralised liigid. Puude leinavormid on sümboolsed ja kenad, kuid arvestage, et need võtavad üsna palju ruumi ja neid tuleb ehk lõigates vormis hoida. Igihaljad taimed annavad platsile ilmet aasta ringi. Elupuid võib istutada varju, kadakaliigid ja sordid tahavad palju valgust. Lehtpõõsaist peab kindlasti valgust piisama kukerpuudele, enelatele, põõsasmaranatele, poolvarjuga lepivad näiteks mahoonia ja mage sõstar.
Ilusad ajutised särajad
Hämaratesse sügispäevadesse saate värvi ja sära lisada kanarbike ja eerikatega, mida kohtabki kalmistutel üha rohkem. Neid saate hauakivi ette või kalmuvaasi istutada kuni maa külmumiseni. Saleda, punase ja värd-eerika eri tooni roosade õitega sordid on meil ühe hooaja taimed. Enamasti tuleb leppida sellega, et talve ei ela üle ka kanarbikud. Kanarbikul on ka tagasihoidlikuid valgete, kollaste või ka rohekate vaid veidi avanenud õitega sorte. Lillekastis tuleb mõlemat taime nii kaua kasta, kuni muld pole veel külmunud, siis püsivad need kauem ilusad. Kalmistul seda ilmselt teha ei jõua. Kuivale jäänud taimed, mis pole jõudnud ka juurduda, tõmbuvad rutem pruuniks ja hakkavad pudisema. Kalmuvaasis täiendavad roosasid ja violetseid õisi hästi näiteks männi- või jugapuuoksad või hõbedastes toonides padipõõsas, hõbeleht ehk vilt-ristirohi ja kard-hõbepael, mille ilu öökülmad küll kähku ära rikuvad.
Kõigile tuttava plastümbrises ja pealt metalliga kaetud kalmuküünla asemel võiks vast soetada metallist ja klaasist küünlalaterna. Latern ei lase tulukesel tuule ja vihma käes kustuda ja seda saate aastaid kasutada. Kalmul süüdatud küünalde ümber on sügisel ja talvel kenad ka näiteks käbidest, samblast, kontpuu või pajuokstest vms looduslikust materjalist tehtud pärjad ja ümbrised. Pärjaringil ei ole algust ega lõppu, see sümboliseerib igavest elu ja lõpmatust.


description: Tänavusügisene linnuränne on tavalisest mahedama ilma tõttu olnud mõneti erandlik ja hilisem. Kured läksid küll „õigel” ajal – neil ju vaja kaugemale, Aafrikasse jõuda, aga haned on alles meie kandis ja luiged saavad osalt veel Põhjala järvedelgi viibida, kuid on meie läänerannikule jõudnud juba tuhandetena.

title: Luiged lund veel ei luba

maintext:
Ilmaennustajad ei arva kõvemat külma tulevat detsembriski, nii et talve Euroopas veetvatel lindudel meilt ärarändega kiiret pole.
Luiged on oma suuruse ja sulestiku poolest ühed silmapaistvamad linnud. Veel kuus aastakümmet tagasi nähti neid Eestis peaaegu üksnes kevadel ja sügisel. Need olid meist põhja ja kirde pool pesitsevad laulu- ja väikeluiged, kes siit läbi rändasid ja toidu suhtes sobivatel merelahtedel, harvem järvedel mõne nädala peatusid. Kuna nende arv küündis kümnetesse tuhandetesse, siis püsisid nad jahilindude kirjas, hoolimata loodusesõprade protestist. Linnu-uurijate taotlusele kehtestada luigejahikeeld Matsalu lahel vastati, et jahimeeste abistamine annab seal rannarahvale arvestatavat tulu ...
Luiged on suured linnud: kühmnokk-luige pikkus 125 kuni 170 cm, tiibade sirulaius kuni 2,4 m, isaste kaal kuni 16 kg, emastel 10 kilo ümber. Laululuigel on pikkust üle pooleteise meetri, tiibade sirulaius on 2,2 kuni 2,4 m, kaal 8 kuni 15 kilo. Väikeluiged on märksa pisemad – nende pikkus on kuni 125 cm, tiibade sirulaius 1,8 kuni 2,1 m ja kaal 5 kuni 9 kilo. Luikede kogukus nõuab lendu tõustes pikka hoovõttu – lausa mööda vett jooksmist.
Kindlaim moodus luiki määrata on noka järgi. Laululuige ülanokk on enamjaolt kollane ja tipuosa must. Väikeluige nokk on tavaliselt musta värvust ja ülanokk on kollane vaid tüvikuosas (umbkaudu veerandi noka pikkusest). Kühmnokk-luige ülanokk aga on hoopis oran˛punane ja isastel musta laubakühmuga.
Ka häälitsuste järgi saab luiki eristada. Kühmnokk-luiged on tummad, ent lennul teevad nende hoosuled valju vuhisevat heli. Laululuikede kluugutamine on 3–4silbiline trompetiheli, väikeluikedelt kuuleme kaht lühikest poolklähvivat lühituututust.
Eesti lindude nimistus on neli liiki luiki. Peale eelloetletute nähakse aeg-ajalt mõnd mustluike. Need on Austraaliast Euroopasse ilulindudeks toodud ja linnutarandikes peetud ning sealt pagenud lindude järglased; Lääne-Euroopa vabas looduses pesitseb mitmeid väikesi kolooniaid.
Eelmise sajandi alguveerandil pesitses üks paar kühmnokk-luiki Kuressaare lähedal Linnulahel ja seejärel kulus kolmkümmend aastat, enne kui see liik Eesti looduses jälle kanda kinnitas. Esialgu pesitseti merelahtede roostikus, siis hõivati mitmed saarekesed ja asuti ka suurematele järvedele. Nüüdisajal küünib kühmnokk-luige haudepaaride arv meil juba üle 4000, nii et nad on valge-toonekure ja sookure kõrval ühed meie edukamad suurlinnud. Noored, mittepesitsevad linnud valendavad sadadesse ulatuvate parvedena suvi läbi madalatel merelahtedel ja kümnetena järvedel. Sama-aastased noored on aga hallid à la inetu pardipoeg H. C. Anderseni muinasjutus. Viimastel aastakümnetel on kühmnokk-luiged üliedukalt pesitsenud ka Lõuna-Soomes, kus alul arvati tekkivat olulisi elupaigatülisid samal ajal lõuna poole levivate laululuikedega – siiski jäid kardetud lahingud olemata.
Kühmnokk-luige levila hõlmab Euroopas põhiliselt Läänemere maid, aga neid on introdutseeritud muudessegi maailmajagudesse. Paiguti on nad seal ilulindudest muutunud tülilindudeks, kes tõsiselt häirivad teisi veelindude pesitsemist ja on USAs seepärast koguni lindpriideks kuulutatud.
Veel poole sajandi eest ainult läbirändajatena tuntud laululuiged on viimastel kümnenditel leidnud sobivaid pesapaiku Eesti rabajärvedel ja suurtel laugastel, hiljem järjest enam ka varjulistel väikejärvedel. Nende hulk küünib meie juhtiva luigeuurija Leho Luigujõe andmetel praegu juba veerand tuhande paarini. Läbirändavate laululuikede arvukus aga ilmutab pidevat langust, sest põhilised pesitsusalad lõunapoolses tundravööndis ja taigajärvedel on seal järjest suureneva majandustegevuse surve all. Kogu levialal – Islandist Anadõrini hinnatakse liigi koguarvuks 180 000 lindu. Luiki rangelt kaitsvas Soomes aga on laululuige, Soome rahvuslinnu pesitsemine järjest rohkenenud ja kolmveerand sajandiga on nende arvukus kasvanud 250kordseks – kuue tuhande paarini.
Väikeluige pesitsuslevila hõlmab Euraasia arktilisi tundraid Kanini poolsaarest Jenissei suudmelaheni ja Leena suudmest Tuktimaani (vahepealselt aladelt on ta peaaegu hävinud). Läänepoolsed asurkonnad (neid säilinud vaid 18 000 isendit) rändavad talveks Briti saartele, Madalmaadele ja Normandiasse, vähesel hulgal ka Vahemere äärde Lioni lahel ja Aadria merel ning Mustale merele. Tihtipeale laskuvad väikeluiged hanede kombel toituma rohumaadele. Nende sugulased aga küünitavad endale toitu ikka veekogu põhjalt, mõnikord end lausa tirelseisu ajades, nii et vaid sabapool ja jalad paistavad.
Väikeluikede olulisim rändetrass kulgeb läbi Eesti, mis paneb meie linnuteadlastele kohustuse liiki uurida ja kaitset korraldada. Liigi tutvustamiseks korraldasid maaülikooli ornitoloogid 10. oktoobril Tartus luigekonverentsi ja perepäeva, millel kuulati ettekandeid ja lennutati luigekujulisi tuulelohesid. Veelgi põnevamat selle luigeliigi rändeseikadest võib ilmneda inglanna Sasha Denchi uurimislennust läbi 11 riigi. See väikeluikede uurimise entusiast startis 19. septembril Petšora jõe suudmealalt paraplaani ehk tiibvarjuga, et lauelda koos luikede rändevooluga kuni nende talvituskohtadeni Inglismaal. Eelmisel nädalal jõudis ta Novgorodi kanti, kus Ilmeni järv on üks olulisi rände-vahepeatusi laulu- ja väikeluikede rändeteel. Edasine teekond läbib sel nädalal ka Eestit: Luhamaalt üle Võru, Tartu ja Kesk-Eesti Matsalu lahele ning sealt piki läänerannikut Riia poole. Kindlasti juhtub keegi lugejaistki seda lennuretke uudistama.


description: Eelmises ilmajutus kirjutasin sellest, millal on esimene lumi sügisel kõige varem maha tulnud. Jõudsin lõpuks selleni, et kindlate andmete järgi on esimene lumi sadanud 26. septembril 1986. a Põhja-Eestis ja 27. septembril 1986 Lõuna-Eestis, kui Kääpal sadas maha 10 cm lumekiht.

title: Varaseim ja hiliseim esimene lumi sügisel

maintext:
Siiski tuleb seda rekordit revideerida, sest 2013. a tuli esimene lumi napilt varem, nimelt 25. septembril, ja on kokku lepitud (ilmselt Ilmateenistuses), et see on rekord.
Üldse tagantjärele meenutades oli 2013. a juhtum põnev, sest kui 25. septembril ehk astronoomilise sügise kolmandal päeval hakkas tavalise vihma asemel midagi tahkemat ja valgemat sadama, tekkis selline elav arutelu sademete üle, mida pole tükk aega olnud (tõenäoliselt ei enne ega pärast seda juhtumit). Asi oli selles, mida pidada ikkagi lumeks, sest tahkeid ja mingil määral lumelaadseid sademeliike on päris palju ja neil pole sugugi alati lihtne vahet teha. Olen seda teemat puudutanud ühes varasemas Maa Elu ilmajutus (lume sugulased).
Meenutuseks, mida siis tol kuupäeval (25.09.2013) sadas. Päeval tuli kirjelduste järgi peenrahet (rahe, mille terade läbimõõt jääb alla 0,5 cm), lumekruupe (läbipaistmatud lumekuulid diameetriga 2–5 mm, kerged katki suruda), jääkruupe (jääterakesi kuni 3 mm läbimõõduga, sarnanevad peenrahega) ja lörtsi. Kella 11 paiku õhtul registreeriti Väike-Maarja ilmajaamas pooleteise tunni jooksul juba hooglund. See küll maha ei jäänud, vaid võis paiguti moodustada üksnes lumekirme. Seega püstitati uus varajase lumesaju rekord, sest senine pärines 26. septembrist 1986, kui Pärnumaal Koodul tuli maha kaks sentimeetrit lund (Kallis, 2013, avaldatud Maaleht, 03.10.2013). Uuest lume varajasuse rekordist on Sakalas põhjalikum ülevaade kirjutatud (Aotäht, 2013, avaldatud Sakala, 27.09.2013).
Aga kuidas on hiliseima esimese lumega sügisel? Mida on sellest teada? Teema tõusis (vist küll esimest korda) päevakorda 2011. a, kui veel novembri keskpaigas ei olnud lumest jälgegi, kuigi oktoobris sai mõnes ilmajaamas ka lumi ja lörts kirja – oli oht, et äkki tuleb uus hiliseima esimese lume rekord. Asja hakati uurima. Siiski uue rekordini ei jõutud, sest 21. novembril tuli ikkagi mõni lumekübe. Veel kord kerkis hiliseima esimese lume teema esile 2014. a novembris, kui Tõraveres avastati järsku, et maa pole sel sügisel veel valgeks saanud – kas tuleb uus rekord? Ilmateenistuses uuriti lumikatte esinemist sügisel ja selgus, et esimest korda on maa kõige hiljem valgeks saanud (andmed alates 2000. a) järgmiselt: 2011. aastal oli maa esimest korda valge 6. detsembril, sellele järgneb 2013. a, kui esimene lumikate tekkis 25. novembril Valgas (lund 1 cm), ja siis 2008. aasta, kui lumi oli maas 17. novembril, samas kui väga soojal ja pikal 2000. a sügisel oli esimene lumi Kirde- ja Kagu-Eestis „juba“ 11. novembril, vastu pidas see päevake-paar, kuid Tõraveres tekkis esimene lumikate alles 18 detsembril, andmed alates 1986. a (eraalainimestel oli kitsam huvi Tõravere sügise hiliseima lume kohta).
***
Mitu päeva kestnud vinge sooja kirdetuulega sügistorm vaibus ja asendus rahuliku antitsükloniga. Nädal algas siiski veel üsna tuuliselt, aga antitsüklon tuli juba paari päevaga Eesti kohale, vaigistades tuule. Seega hakkas merevee tase tõusma. Öökülma oli mõnel pool juba nädala alguses kohe, kui ilm selgines ja päevalgi oli kõikjal sooja alla 10 kraadi.
Osundan oma blogi (ilmjainimesed.blogspot.com) kommentaariumist: "Õhuöökülm (üldöökülm) on, võiks öelda, et isegi kindel, mitte kahtlane, sest ilm tuleb e suur oht on juba teisipäeval üldöökülmaks." Ilm läks küll korraks selgeks, ent pilvisus tihenes taas (tavaline sügiseses antitsüklonis). Lisaks osundan veel M. Kaasikut (http://ilmake.www.ee/): "Lähemal nädalal püsib küllaltki harvaesinev ilmamuster: Põhja-Euroopat valitseva võimsa kõrgrõhkkonna lõunaserva mööda liiguvad tsüklonid vastupidi tavalisele idast läände, tuues Kesk-Euroopasse suuri vihmasadusid." Tõsi küll, Tatrates sadas hoopiski paks lumi maha.
Nädala jooksul õhumass jahenes ja nii oli selgimiste korral öösiti miinuskraade ka õhus, päeviti jäi õhutemperatuur alla 10 kraadi. Siiski mitmel pool oli ilm enamasti pilves. Sarnane, võib-olla jahenev sügisilm kestab. Olulist sadu ega tuule tugevnemist pole ette näha, sest antitsüklon püsib Eesti kohal või vähemalt läheduses.


authors:
Toomas Šalda
Maa Elu

description: Pärnu-Jaagupis tegutsevat kahekümne viie aastase ajalooga masinaehitusettevõtet Welmet OÜ juhtiv Märt Lehtsalu võttis isa rolli ettevõtte vedamisel üle kuus aastat tagasi. „Siin töötamise kogemus oli mul juba kooliajast, isa kõrvalt tegin kõike, mida vaja ja millest jõud ning oskused üle käisid.”

title: Allhanget ei maksa liialt halvustada

maintext:
Ise nimetab ta enam kui neljakümne töötajaga peamiselt puidusektori tootmisettevõtetele allhanke korras masinaid ja seadmeid tootvat Welmetit väikefirmaks.
„Meil on neli-viis peamist klienti, neist suurim tellija AS Hekotek. Suur heameel on, et koostöö sujub soomlaste Jarteki ja Laitexiga ning austerlaste Andritz Groupiga, kes kõik on maailma mastaabis oma valdkonnas suured tegijad. Toodame seadmeid ja konveiereid, peatöövõtjate kaudu on meie klientideks katlamajad, saetööstused, graanulitehased, vineeritehased, paberi- ja tselluloositööstus, veidi toodame ka turbatööstustele ja kaevandustele. Samade peatöövõtjate kaudu on meie toodang jõudnud pea kõikidesse maailmajagudesse. Meile saadetakse toote joonised, mille järgi masinad valmis teeme. Suvel oli siin tipphetkel korraga töös umbes sada projekti, mida on ikka väga palju,” kirjeldab Lehtsalu Welmeti tegemisi.
Mehele ei meeldi, kui poliitikud suhtuvad allhankesse halvustavalt ja targutavad, et tootma peab asju, millel on maksimaalne lisandväärtus. „Seda saab väita inimene, kes reaalsest elust suurt ei tea. Hiljuti kirjutas üks suhtekorraldaja, et tõstke oma hinnad siis Soomega samale tasemele. Jube lihtne! Tegelikult paneksime nõnda hommepäev poe kinni. Turg reguleerib ennast ise. Isegi kui hakkaksime omatoodet tegema ja nii üritama suuremat lisandväärtust luua, ei konkureeriks me eelnimetatud suurte firmadega, aga peaksime samal ajal suutma leida endale tööd kaheteistkümneks kuuks aastas. Väikese ettevõtte juht peab leidma lahenduse, kuidas praeguses palgasurves ja tööjõupuuduses kõigepealt ellu jääda. Meie toodangust on 95% valmis masinad, mis on mingi osa tehase koostest. Kliente Welmet juurde ei otsi, tootmisressurss on sada protsenti hõivatud. „Tänased põhikliendid telliksid rohkemgi, kui suudame pakkuda. Alles hiljuti olin sunnitud ühele Soome koostööpartnerile ära ütlema üheksakümne tuhande eurose tellimuse, sest ei oleks tarnetähtajaks lihtsalt valmis jõudnud,” kommenteerib Lehtsalu.
Ettevõte on tublisti kosunud
Ellu on jäädud ja tegelikult ka kosutud. Algusaegadega võrreldes on Welmet kasvanud kolm korda. Kui metallifirmade kohta tehtaks edetabelit, mille aluseks oleks käive ruutmeetri kohta, oldaks Lehtsalu veendumuse kohaselt vähemalt tipu lähedal. „Toimetame väikesel pinnal,1700 ruutmeetril, mistõttu hakkamegi varsti uut 850ruutmeetrist hoonet ehitama, mis läheb koos seadmetega maksma 600 000 eurot. Sinna viime vanast hoonest kogu keevituse. Meil on kasuliku pinna ja kraanade puudus, palju on sopilisi ruume, mida meie töös on raske kasutada. Suurte asjade tootmiseks on tarvis avarat kõrget nelja kraanaga ruumi. Tühja ootamist ja edasi-tagasi tõstmist jääb vähemaks.”
Seadmeparki on Welmetis viimase kuue aasta jooksul järjest täiendatud ning ettevõtte juht hindab selle korralikuks. Üks esimesi oste pärast Lehtsalu ametisse asumist oli uus senisest hulga suurem ja CNC-juhtimisega painutuspink, investeering 130 000 eurot. Uued või suhteliselt uued on plasmapink, rullvaltsid, keevitusagregaadid, tõstukid. Metallitöötlemismasinad on kallid: plasmapink maksis 110 000, treipink ligi 70 000 eurot jne. Sel suvel valmisid uus värvi- ja haavelduskamber, investeering kokku 150 000 eurot. „Viimastel aastatel on kogu kasum läinud tagasi firmasse, ikka selleks, et tootmise efektiivsust tõsta. Põhiprotsessid on tänaseks korralike masinatega kaetud, aga kui raha laialt käes oleks, leiaks kiiresti, kuidas pool miljonit eurot investeeringuteks kasutada. Meil on ka 1960. aastatest pärit treipinke, aga hea hoolduse korral kestavad need veel kaua. Olmetingimuste parandamisse pole me suutnud väga palju investeerida, duiruum on nagu Odessa noortevanglas,” ei tee Lehtsalu saladust. Uue sauna ja duiruumi ehitamine ei tõsta tootlikkust, nii et need peavad veel mõne aasta ootama.
Samuti tunnistab ettevõtte juht, et soovitud tasemele pole jõutud töötasuga. „Meeskond on meil väga hea, enamikule tahaks rohkem palka maksta, aga praegu pole võimalik. Tööd on palju, sageli on see vägagi stressirohke, aga kasumiosa on väiksem, kui õiglane oleks. Meid mõjutab odav naftahind. Masinaehitusfirmad, kes naftasektorile seadmeid tootsid, on nüüd paljud ilma tööta ja turul on vaba tootmismahtu palju, see viib hinnad alla. Tellimusi pole meil vähemaks jäänud, aga kasumis jääme võrreldes eelmise aastaga kõvasti alla. Lootus palku tõsta läks selle nahka. Hea töömees võiks ikka tuhat eurot kuus kontole saada, aga praegu me veel kõigile seda maksta ei saa. Palgatõus ei saa tulla emotsiooni pealt, vaja on tootlikkuse kasvu.”
Probleemid keevitajate leidmisega
Welmeti üks keerulisemaid probleeme on oskustöötajate, eriti keevitajate leidmine. Rendil on neli-viis keevitajat, nende seas on lätlasi ja ukrainlasi. Lehtsalu ootaks riigilt, et noori suudetaks suunata erialadele, mida ettevõtetel ka tegelikult vaja on, ja pakub välja lahenduse: „Näiteks praegu võetakse meie kulu ja kirjaga kutsekooli saadetud noormees pärast esimest kursust sõjaväkke. Miks tal ei lasta kooli lõpetada? Ajateenistus ei kao ju kuhugi. Kui mõnedel õppekavadel on kutsekoolides väike täituvus, võiks ju noori mehi ajateenistusest lausa vabastada, kui nad sel erialal teatud aastad töötavad. Samal ajal võiks kutsekoolis riigikaitset intensiivsemalt õpetada ja kui see inimest huvitab, siis leiab ta rakendust Kaitseliidus. Alternatiive võiks olla. Welmetis on üle 40 inimese ja peale tootmisjuhi ei ole meil kedagi, kes töötaks õpitud erialal. Siin on Tihemetsa ja Kehtna haridusega mehhanisaatoreid, aga mitte ühtegi keevitajat, kes oleks õppinud keevitajaks, ega ühtegi treialit, kes oleks õppinud treialiks. Kõige paremad keevitajad, kes meil palgal on, oleme ise ajapikku koolitanud. Olen kutsehariduskeskuste juhtidega rääkinud, öeldakse, et kuskilt pole õppejõude võtta. Siingi peaks riik tegutsema, mitte kiitma end kutsehariduse edendamise eest. Eestis ei ole võimalik õppida keevitusinseneriks eesti keeles, aga saab saksa ja vene keeles … See on kõigi metalliettevõtete probleem. Mitte mingit tööpuudust ei ole, on sulaselge tööjõupuudus.”
Samuti tuleks Lehtsalu hinnangul õpetada noori karjääri planeerima. „Noortele tuleks selgeks teha, et kolme kuni viie aastaga on oskused omandatud ja tulevikuks leib garanteeritud. Ilma hariduse ja oskusteta ei saa suurt raha teenida. Aga meile tulles tahetakse kohe saada palka, mida maksame kogenud meestele. Ja siis minnakse Soome tegema ükskõik mida. Kümnest noorest mehest, kes meie juurde satub, jääb üks-kaks.”
Kõigest hoolimata kinnitab finantsharidusega mees, et masinaehitus paelub teda ning temas on süvenenud tahe tõestada, et Eestis saab korralikku masinaehitusettevõtet majandada ja arendada küll.


authors:
Katrin Luke
Fütoterapeut
Karepa Ravimtaimeaed

description: Oktoobris enne külmade tulekut saab veel korjata mitmeid marju, näiteks leedrimarju ja lodjapuumarju.

title: Oktoobris on viimane aeg häid marju noppida

maintext:
Must leeder pärineb Euraasiast. Eestis kasvab see paremini Lääne-Eestis ja saartel, sest on üsna külmaõrn taim. Hariliku musta leedri ilusad suured valged sarikõied õitsevad juuli lõpus, kuid mustad marjad valmivad oktoobri lõpuks.
Maal elamute ümbruses kasvab tihti punane leeder, see on aga mürgine ja kasutamiseks ei sobi! Samuti võib leida musta leedri kollaste kirjude lehtedega dekoratiivvormi, millel pole raviomadusi. Niisiis tuleb ravi eesmärgil korjata just hariliku musta leedri (Sambucus nigra) marju.
Suure veesisaldusega marjad
Marjakobarad kas rebitakse või lõigatakse ära, närvutatakse õhu käes ja kuivatatakse kuivatis kuni 60 kraadi juures. Toatemperatuuril ei kuiva leedrimarjad hästi suure veesisalduse tõttu. Lihtsam on kuivatada õisi. Marju võib säilitada ka sügavkülmas, siis on neid talvel sealt hea võtta.
Musta leedri marju kasutatakse palaviku, külmetuse, heinapalaviku ja allergia korral. Marjad tugevdavad immuunsüsteemi ning palavikku alandav toime on nii marjadel kui ka õitel. Vene fütoteraapias peetakse just musta leedrit parimaks palavikualandajaks. Marjadest võib teha mahla ja siirupit. Siirupit kasutavad mõned restoranid ka jäätise maitsestamiseks.
Marjades on C-vitamiini, aminohappeid, karotiini ja parkaineid.
Lodjapuumarjad
Lodjapuumarju tuleks korjata septembris või oktoobri alguses, muidu söövad linnud need ära või muutuvad marjad mustaks. Kui värvus on erepunane, on õige aeg marjad noppida ja sügavkülma panna. Marjad tuleb kindlasti läbi külmutada, siis kaovad mürgised omadused ja maitse paraneb.
Külmunud marju võib külmetushaiguse ajal suhkru ja meega sisse võtta, võib teha ka siirupit. Venemaal on tehtud lodjapuumarjadest jahu, kuigi nende kuivatamine on väga suur töö.
Mina olen teinud lodjapuusiirupit, mis on omapärase maitsega ja väga kosutav. Olen sellega isegi tordipõhju immutanud. Sobib hästi naturaalse vahukooretordiga.
Külmetuse korral
Lodjapuumarjad aitavad külmetuse, kehvveresuse ja nõrkuse korral ning on seedimist ja südametegevust soodustava toimega. Neid võetakse sisse haigusest taastumise ajal. Lodjapuukoor on verejooksu peatava toimega, kasutatakse emakaverejooksu ja vererohke menstruatsiooni korral.
Lodjapuumarjad sisaldavad pektiini, orgaanilisi happeid, parkaineid, karotiini ning C-, K- ja P-vitamiini. C-vitamiini on lodjapuumarjades eriti rikkalikult – isegi rohkem kui tsitrusviljades.
Värsked lodjapuumarjad on aga mürgised, kuivatades, külmutades või keetes mürgisus kaob. Pooltoored purustatud viljad võivad tekitada nahalöövet.
Retsepte leiab veel Karepa ravimtaimeaia Facebooki lehelt ja www.ravimtaimeaed.ee.


description: Oktoobris on hea aeg korjata ka maapirni mugulaid. Eriti kasulik on maapirn neile, kel on probleeme veresuhkruga.

title: Maapirn magustab veresuhkrutaset kõrgustesse tõstmata

maintext:
Maapirn (Heliantus tuberosus), tuntud ka kui topinambur või mugul-päevalill kuulub korvõieliste sugukonda päevalille perekonda. Ta kasvab enamasti aia ääres, sageli ka hekitaimena. Kõrgus on tavaliselt umbes kaks meetrit. Kasvukoha ja –tingimuste suhtes on ta väga vähenõudlik ega vaja hooldust. Maapirn õitseb kollakate õitega septembris.
Toiduks kasutatakse mugulaid, mida saab välja kaevata alates oktoobri keskpaigast kuni aprilli lõpuni. Ka lume alt saab mugulaid kätte, kui maa külmunud pole. Niisiis võib oktoobris korjata esialgu vaid nii palju mugulaid, kui kohe ära tarbib või nii palju, kui on soov neid kuivatada. Ainsaks maapirni vaenlaseks on rotid, kes võivad inimestest ette jõuda mugulate söömisel. Liivasel pinnal siiski üldjuhul rotid kahju ei tee.
Maapirni kuivatamine
Maast välja kaevatud mugulatelt tuleks muld harjaga korralikult maha pesta. Kes soovib, võib mugulad ka ära koorida enne toiduvalmistamist ja neid näiteks püreesuppides, toorsalatites või võis praetuna kasutada. Lisaks toorete mugulate kasutamisele söögis, ma ka kuivatan maapirni. Selleks tuleks värsked puhtaks pestud mugulad jätta mõneks päevaks toatemperatuurile närbuma. Seejärel need näiteks köögikombainis viilutada ning kuivatada kiiresti 40 kraadi juures.
Suuremad kuivatatud laastud jätan krõpsudeks, mis sobivad hästi vahepaladeks ja õhtuseks näksimiseks. Väiksemad viilud jäävad jahu jahvatamiseks või tee tegemiseks. Kuivatatud maapirniviiludest saab jahu valmistada köögikombainis, blendris, kohviveskis või väikses koduköögi veskis.
Maapirnijahu on hea kasutada tooroitudes, smuutides, kirjut koera tehes ja paljudes küpsetistes. Jahul on magus maitse, kuid ta ei tõsta veresuhkrutaset niimoodi nagu suhkur. See on väga toitev ja hea mineraaliallikas. Maapirnijahust tehtud küpsised ja koogid sobivad ka tsöliaakiat põdevatele inimestele, sest ei sisalda gluteeni.
Reguleerib veresuhkru taset
Maapirnis leidub suures koguses sahhariide, mis mõjutavad kõhunäärme toodetavat hormooni insuliin, aidates sel paremini reguleerida veresuhkru taset.
Niisiis sobib maapirn hästi diabeetikutele ja kõhunäärmeprobleemidega inimestele. Maapirn ergutab seedetegevust ning soodustab meestel spermatogeneesi, väidetavalt suurendab ka suguiha.
Maapirnis sisalduv inuliin on toiduks sooles elavatele bakteritele, nii et sellest on eriti kasu pärast antibiootikumikuuri, et aidata headel bakteritel taastuda. Lisaks on maapirn ka sooli puhastava toimega. Madala kalorsuse ja kasulike omaduste tõttu on maapirn tõeline dieet- ja tervisetoit.
Rohkem ideid ja retsepte leiab Karepa Ravimtaimeaia koduleheküljelt www.ravimtaimeaed.ee ja Facebooki lehelt.


description: Lääne-Virumaal Kadrina vallas endise Hõbeda mõisa maadel tegutsev kitsefarm pakub nüüd huvilistele mitut sorti juustutooteid.

title: Õnnelike kitsede talu

maintext:
Hõbeda kitsefarm kuulub kahele perekonnale: Sille Hurt ja Tõnu Rummo elavad Kadrinas, Kersti ja Georg Lužkovid on ka Hõbeda talu omanikud.
„Üksteist aastat tagasi kolisime siia, kõik oli võssa kasvanud. Territooriumi puhastamine võttis kokku viis aastat,” räägib Kersti. Endistest mõisahoonetest on säilinud moonakate maja, mida mõnes raamatus on nimetatud ka mõisa peahooneks. Edasise lagunemise vastu on see konserveeritud. Kunagisest meiereiruumist on ehitatud saun ja külalistemaja.
Mõisa puidust kahekorruselisest peahoonest pole enam midagi alles, pilti saab näha vaid postkaardil. Praegune avar ühekorruseline elumaja on ehitatud täpselt sellele kohale.
Varem elas Lužkovide pere Sauel ja tööl käidi Tallinnas. Tegelikult ollakse pärit aga just Virumaalt – pereisa Georg Rakverest ja Kersti Kohtla-Järvelt. „Meie siiakolimist võib nimetada ka juurte juurde tagasipöördumiseks,” ütleb Kersti. „Meile meeldib, et ümberringi on suusarajad, mis lõppevad meie hoovis sauna juures.” Pereisa Georg on olnud kõva suusataja, sauna eesruumis ripuvad tema võidetud medalid.
Siiski käib Georg endiselt 75 km kaugusel Tallinnas tööl, Kersti töötab Kundas ASi Estonian Cell keskkonna- ja kvaliteedijuhina.
Innustavad kitsetalud
Kokku on talul kasutatavat heinamaad kümne hektari kandis. Kinnistul on 700 ruutmeetri suurune laut, seal tegutses varem seafarm. Kui Lužkovid selle endale said, elasid seal ratsutamishuvilise tütre kaks hobust. Kui peretütar aga ülikooli läks, jäid ruumid tühjaks. Kaaluti mitut varianti, kuni Kalamatsi ja Kolotsi farmide tegevusest innustust saanuna toodi sinna Kalamatsilt 2015. aasta kevadel esimesed kaksteist Rootsi maatõugu mahedalt kasvanud kitsetüdrukut. „Siis algas meie elus väga põnev ja täiesti uus periood,” sõnab Kersti.
Kitsedele on eraldatud neli hektarit karjamaad, kus loomad saavad vabalt laudast sisse-välja käia ja ringi liikuda. Lauda ühte otsa on püsti pandud lüpsiplats ja piimameierei.
Targad loomad
Kitsed on nagu süleloomad ja uudishimulikud nagu koerad. Nad hüppavad aia peale üles ning tahavad sügamist. Kersti kutsub loomi nimepidi ning käib nendega laudas juttu rääkimas. Igal hommikul pannakse kitsedele alla puhtad õled ning ette puhas vesi. Kitsed näevad äärmiselt rõõmsad välja ning selline heaolu kajastub kindlasti piima kvaliteedis.
„Sõbrad on meile öelnud, et tahaksid meie pere kitsed olla,” on Kersti rõõmus.
Esimesel aastal noored paaritamata kitsed veel piima ei andud. Sügisel toodi lauta seitsmekuune kitsepoiss Leonardo. Paaritumiseks peab kits kaaluma vähemalt 36 kg. „Kohe ei saanud arugi, et midagi toimuks, aga kevadel lisandus karja kümme kitsetüdrukut ja kümme kitsepoissi,” naerab Kersti. Kuni juunini toitusid väiksed loomad emapiimast, seejärel tuli hakata kitsi lüpsma. „Alguses tundus uskumatu, et ma sellega hakkama saan. Hakkasime koos Sillega vaikselt harjutama,” räägib Kersti. Alguses kardeti ka kitsede poegimist. Kui viimane tall ilmale tuli, siis tunti ennast juba vanade tegijatena.
Kokku annab kitsekari keskmiselt 40 liitrit piima päevas. Karjas on kolmteist lüpsikitse. Tänavu on sündinud kümme tüdrukut ja kaheksa poissi. Viimased annaks Kersti teistesse taludesse ära. Kuna kitsed on mahedalt kasvatatud, siis ei tohi neid kastreerida ega nudistada. Kodukandist mahevilja ja -heina saada pole aga lihtne, mahehein varuti hoopis Pärnumaalt. Lisaks saavad kitsed jõusööta, soolakivi ja mineraale.
Kitsed on väga targad loomad. Kersti räägib, et pärast väikeste sündimist olid kitseemmed kordamööda valves justkui lasteaiakasvatajad, kuniks teised käisid karjamaal kõhtu kinnitamas.
Kaks juustutegu nädalas
Kuigi lüpsma peab loomi iga päev, siis juustutegu käib kolmapäeviti ja laupäeviti. „Hästi põnev on. Harime ennast, loeme raamatuid,” räägib Kersti. Eesmärk on toota ja müüa laias valikus kitsejuustu, alustades pehmetest fetalaadsetest juustudest kuni kõvemate ning pikka aega säilivate laabijuustudeni. Algul katsetas Kersti köögipliidil lambaläätse, sinepiseemnete, lehterkukeseene ja küüslauguga. Erilist kokandushuvi pole naisel varem olnud. „Aga juustukeetmine on hasardiks kätte läinud. Olen hariduselt keemik ja katsetamine on mul veres,” lisab ta.
Lehterkukeseeni korjab ta kodu juurest metsast. Ta käib seal igal vabal hetkel, sest toorainet on vaja varuda terveks aastaks. Praegu on tal juba mitu paberkotti kuivatatud seeni.
Meierei ruumides näitab Kersti piimajahutit, kuhu piim kogutakse, ja juustukatelt. Sealt läheb juust vormidesse ning vaakumpakendisse. Tagaruumis seisavad riiulil esimesed kõvad eri maitsetega Gouda-tüüpi juustud. Pehme juust valmib 36 juustuvormis. Ühe kilogrammi juustu tegemiseks kulub kümme liitrit piima. Poolkõvadest juustudest ülejäänud piimast tehaksegi kõvemat juustu.
Seni on kõik investeeringud tehtud ise. „Reisil on jäänud käimata. Aga see siin pakub suurt naudingut ja tagasi saab väga palju positiivset energiat,” räägib Kersti. Nüüd on plaanis taotleda raha jäätisemasina ostmiseks ja hakata valmistama kitsepiimajäätist.
Uue tootena on Kerstil valmis kitsepiimaseep. „Võtsin raamatu ette ja hakkasin katsetama.” Idee on toota kitsepiimast terve kosmeetikasari. „Mõtteid on, aga aega on vähe, kõike korraga ei jõua,” lisab Kersti.
Hobitalu
Seni müüakse tooteid käest kätte ja käiakse laatadel. Juba mõned nädalad saab tooteid tellida Tallinnas MTÜ Tagurpidi Lavka vahendusel. Kaupluste peale esialgu ei mõelda. Toodangu maht on väike ning ilmselt ei suudetaks tagada tarnekindlust. Pealgi jääb kitsedel enne poegimist kaheks kuuks udar kinni ja siis tekiks ilmselt piimapuudus.
Tulevikuplaanidest veel: võib-olla tuuakse karja Nuubia sikk, kelle järglaste piim peaks olema rasva- ja valgurohkem, mida just juustutegemisel vaja on.
Kuna kogu töö tuleb ära teha enne põhitööle minekut, algab päev üpris vara, poole kuue paiku ja ühtegi puhkepäeva kitsed ei anna. Kolmapäevase juustuteopäeva võtab Kersti töölt vabaks puhkuse arvelt. „Olen õnnelik inimene, mu põhitöö meeldib mulle ka väga. Aga kui kari läheb suuremaks, siis peab valiku tegema,” tunnistab ta. Kokku mahutaks laut sadakond kitse.
Hõbeda mõisast
Hõbeda mõisa on esmakordselt mainitud 1459. aastal. Algselt oli mõis Vatku mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal. Karjamõisas kasvatati põhiliselt piimakarja. Säilinud on maakivist laut, meierei ja maakelder.
Mõisa viimane omanik oli parun Nikolai Dellingshausen, mõis võõrandati 1919. aastal. Mõisa hoovist jookseb läbi kunagine mõisatevaheline Hansa kaubatee.
Kitsepiim on kasulik
Kuigi paljudele kitsepiim ei maitse, sobib see inimese organismile lehmapiimast paremini, sest kitsepiima rasvamolekulid on kaks korda väiksemad. Kitsepiim sisaldab võrreldes lehmapiimaga kaks korda rohkem väärtuslikke valke, nagu albumiin ja globuliin. Samuti on selles mitu korda rohkem rauda ning A-, C-, D- ja PP-vitamiine kui lehmapiimas. Kitsepiim soodustab mao ja kaksteistsõrmiksoole haavandite paranemist, seda soovitatakse kopsutuberkuloosi korral, kui köhitakse verd. Samuti on seda hea tarvitada bronhiaalastma põdejal. Kitsepiim aitab külmetusest ja teistest haigustest põhjustatud köha vastu, sest takistab põletikuliste protsesside arengut ja süvenemist. Kitsepiim leevendab haige seisundit angiini, neelu- ja mandlipõletiku korral.
Allikas: kitsefarm.ee


description: Euroopa Komisjon kinnitas uue tsoneerimise otsuse, mis leevendab seakatku tõttu kehtestatud kauplemispiiranguid Lõuna-Eestis. Oktoobri alguses heaks kiidetud tsoneerimise eelnõu jõustumisega arvatakse seni kolmandas tsoonis asunud Võru ja Valga maakonnad ning suur osa Viljandi- ja Tartumaa valdadest teise tsooni, teatas veterinaar- ja toiduamet.

title: Lõuna-Eestis hakkasid kehtima leevendatud piirangud sealihaga kauplemisel

maintext:
„Otsus loob taas võimaluse Lõuna-Eesti farmidel nii sealiha kui elussigade paremaks turustamiseks. Kuna viimasest kodusigade haiguspuhangust selles piirkonnas oli möödunud enam kui aasta, oli meil võimalus taotleda komisjonilt kolmanda tsooni piirangute eemaldamist, mis nüüd ka kinnituse sai,“ ütles veterinaar- ja toiduameti loomatervishoiubüroo juhataja Ainike Nõmmisto.
Otsusega arvatakse II tsooni kogu Valgamaa ja Võrumaa, Viljandimaalt Viljandi, Tarvastu ja Suure-Jaani vallad ning Võhma linn, Tartumaalt Konguta, Rõngu, Rannu, Tähtvere, Puhja, Ülenurme, Nõo vallad, osa Tartu vallast ja Elva linn, mis asusid seni täielikult või osaliselt III tsoonis.
Kehtima jäävad piirangud metssealiha ja sellest valmistatud toodetega kauplemisel. II tsoonist pärinevate metssigade liha ja -toodete turustamine on lubatud vaid Eesti II-III tsooni piires.
2015. aasta lõpul Euroopa Komisjoni seatud tsoneerimise põhimõtted võimaldavad lugeda III tsooni kuuluva ala II tsooniks peale 12 kuu möödumist viimasest kodusigade haiguspuhangust ning II tsooni muuta I tsooniks 12 kuud peale viimast seakatku diagnoosi metssigade hulgas.


description: Kevadel aprillist alates ja pool suve takkapihta häälitseb keegi metsaservadel, puisniitudel ja suurtes parkides puuoksal või ladvas asjatundmatut kuuljat üsna kõhedaks tegevalt. See järjest korduv gu-khuu-ku-ru-khuu-jada on meie kogukaima tuvi – kaelustuvi ehk meika kudrutamine ja territooriumihüüd.

title: tulevane linnalind?

maintext:
Meigas on kodutuvist hoopis kehakam, umbes poolteist korda raskem (kaalub keskmiselt pool kilo) ning on hästi äratuntav külgkaelal oleva valge laigu ja tiiva valge eesserva järgi; sabapealne on tal seljaga ühtmoodi sinakashall (kodutuvil valge) ja rind hallikasroosa. Tihtipeale võib kaelustuvisid näha põlluserval elektritraatidel istumas.
See tuviliik pesitseb Euroopa ja Lääne-Siberi metsavööndis, samuti Loode-Aafrikas ja Väike-Aasia puistutes. Meie 50 000 kuni 80 000 tuvipaari lendavad koos noortega talvitama Lääne- ja Lõuna-Euroopasse. Kodupaigast kaovad nad märkamatult, ent koonduvad teekonnal järjest paisuvateks parvedeks ja nii võib oktoobri alul Sõrve säärel näha üle mere suundumas mitmesajalisi kaelustuvide koondisi, päeva kestel tuhandeid linde. Ilmselt pärineb neist suurem osa Soome ja Venemaa asurkondadest. Kaelustuvide saabumise järel läheb talvitusaladel lahti aktiivne tuvijaht: Prantsusmaal lastakse hilissügisel ja talvel umbes viis miljonit tuvi, Hispaanias üle miljoni. Sealkandis on need linnud olulised teraviljapõldude rüüstajad. Kevadel täheldatakse meil massilist läbirännet aprilli keskel.
Samal ajal alustavad meil pesitsevad kaelustuvid pulmamänge. Isalind lendab lauges joones mõnekümne meetri kõrgusele, peatub õhus sekundiks, lööb tiivad selja kohal plaksuga kokku ning laugleb siis laiutatud tiibade ja sabaga mõnele oksale emalinnu lähedale. Lendu tõusvalt linnult kuuldub valju tiivaplaginat, mille otstarve on võimalikku ründajat sekundiks-paariks paigale heidutada.
Kaelustuvipaar ehitab oma pesa rõhtsale puuoksale, kuusele võimalikult tüve ligi, et oleks vähem kõikumist, lehtpuudele ka kaugemale. See üsna lame rajatis koosneb kasinatest raagudest, nii et mõnikord näeb alt seiraja pesas olevaid mune. Neid on reeglina kaks, mida vanalinnud hakkavad kordamööda hauduma kohe esimesest munast, sest teisiti läheks vähevarjatud pesas olev valge muna mõne munamaia röövlinnu nokka. 17–18 päevaga kooruvad esialgu pimedad ja peaaegu paljad pojad, keda toidetakse ainult tuvidele omaselt.
Poegade toit – niinimetatud tuvipiim valmib mõlema vanema pugus ja on püdela kohupiima taoline. Haudumise ajal paisub tuvi pugu sisepinna epiteel lausa kakskümmend korda mahukamaks ning selle katterakkudest erituv valkjas mass on väga valgu- ja rasvarikas. Seda „piima” öögatavad vanatuvid oma kurku, kust pojad selle oma nokaga välja kougivad.
Sellise hea nuumatoidu varal kulub tuvitibudel siiski terve kuu, enne kui nad pesast lahkuvad ning asuvad toituma teradest ja rohuvõrsetest või -idudest nagu nende vanemadki. Vanalinnud aga asuvad uut pesakonda soetama ja enamasti jõuavad kolmandagi üles kasvatada. See saab tuule tiibade alla alles augustis, mil tuvijaht on juba käimas ja mille ajal võivad jahipauna sattuda mõlemad vanalinnud, nii et pessa jäänud poegi ootab näljasurm. Sestap tuleks tuvijahi (kaelustuvi on ainus, keda meil tuvidest küttida võib!) algus nihutada 20. augustile nagu partidelgi.
Üksikuid kaelustuvisid jääb meile talvitama, kuid kevadeni on nad vastu pidanud vaid Saaremaal. Märtsi keskel jõuavad kohale esimesed lõuna pool talvitanud linnud ja siis võib neid näha teeservadel keset veel lumist ümbruskonda.
Eelmise pooleteise sajandi kestel on kaelustuvi hakanud järjest enam pesitsema asulates ja linnapuistutes. See niinimetatud urbaniseerumine on lubanud liigi asurkonnal Briti saartel, kus nad on paigalinnud, kasvada kolme miljoni paarini. Mõnes Pärnu-suuruses linnas Saksamaal pesitseb üle 300 paari kaelustuvisid, Berliinis aga on neid tuhandeid. Kesk-Euroopas leidub ka linnamajade seinaeenditel pesitsevaid kaelustuvipaare. Stockholmiski on nad kodunenud üsna linna keskosa parkides, Soomes pesitseb neid juba kahekümnes linnas.
Tallinna servaosa ja mitme teise Eesti linna metsades ja suurtes parkides on kaelustuvi kanda kinnitanud, ent keskosades veel mitte. Tallinnas näiteks võivad tema linnastumist pidurdada esialgu kodutuvidest toituvad kanakullid, kes on ka metsas tuvide peamised „tarbijad”.


description: Maaeluministeerium koostas meie piimatöötlemissektori käesoleva aasta esimese poole arengu ülevaate, millest selgub, et piimatööstuse müügitulu kahanes vaadeldaval perioodil 11,2 protsenti võrreldes aasta varasemaga.

title: Piimatööstuse poolaasta müügitulu kahanes 11,2 protsenti

maintext:
Põhjus polnud sugugi selles, et toorpiima oleks vähem toodetud: toorpiima toodeti tänavu esimese kuue kuuga 4,2 protsenti enam kui eelmise aasta esimesel poolel ja ka piimatoodete kogutoodang oli varasemaga võrreldes 5,8 protsenti suurem, küündides 109 000 tonnini.
„Pärast turuolukorda tugevasti muutnud Venemaa toidukaupade impordikeeldu ning tootmiskvootide kadumist näeme suurematel piimaturgudel taas impordimahu suurenemist. Piima kokkuostuhinna mõningane tõus on tasapisi kandumas üle ka siinsele turule,” ütles maaeluministeeriumi kaubanduse ja põllumajandussaadusi töötleva tööstuse osakonna juhataja Taavi Kand. „Piimatoodangu ekspordimahtu pole tööstustel siiski vaatamata piimatoodangu jätkuvale kasvule õnnestunud seni kasvatada. Selle asemel on hoogustunud toorpiima eksport.”
Piimatooteid eksporditi tänavu esimesel poolaastal 59,3 miljoni euro väärtuses, mida on 13,4 protsenti vähem võrreldes aasta varasemaga. Toorpiima ekspordi käive kasvas esimesel poolaastal 20 miljoni euroni (kasv 16 protsenti). Piimatoodete import on samas vähenenud 13,5 protsendi võrra.
Taavi Kand lisas oma kommentaaris, et lähitulevikus on mitmel siinsel piimatööstusel lootus Eestis toodetud toorpiimast valmistatud toodetega Hiina turule siseneda. „Aja- ja ressursimahukas protsess uue arvestatava ekspordituru avamiseks on jõudmas lõpule. Praeguseks on mitmed Eesti ettevõtted end sealsel turul registreerinud, vastates tootmistingimuste poolest Hiina eelnevalt seatud tingimustele,” ütles Kand.
Piimatööstus tootis 2016. aasta esimese kuue kuuga 138,2 miljoni euro väärtuses piimatooteid, mida oli käibelt 8,3 protsenti vähem kui 2015. aasta samal perioodil. Piimatööstuse müügitulu oli 150,7 miljonit eurot, mida on 11,2 protsenti vähem kui aasta tagasi.
Kohalik piimatöötlemise sektor tootis sellest tulenevalt 2016. aasta esimese kuue kuuga 6,6 miljonit eurot kahjumit, mida lisaks ekspordi kahanemisele mõjutas piimatoodete madal tööstusest väljamüügihind. Piimatoodete kaalutud keskmised väljamüügihinnad langesid aastatagusega võrreldes kõigis tootegruppides. 2,5% kilepiim maksis 0,32 eurot liiter (–13,5%), lõssipulber 1,69 eurot kilogramm (–16,9%), Edami juust 2,37 eurot kilogramm (–10,9%), Gouda juust 2,34 eurot kilogramm (–19,0%), Tilsiti juust 2,43 eurot kilogramm (–9,3%), kodujuust 2,41 eurot kilogramm (–4,0%), suurpakendis või 2,75 (–13,5%) ja väikepakendis või 3,75 eurot kilogramm (–6,5%).
Olgu siinkohal ära toodud mõned Konjunktuuriinstituudi andmed piimatoodete keskmiste jaehindade kohta kauplustes: 2,5% kilepiim maksis 0,46 eurot liiter (–17,9%), 2,5% keefir kilepakendis maksis 0,55 eurot liiter (–17,9%), 20% hapukoor 1,66 eurot kilogramm (+5,7%), väikepakendis või 7,07 eurot kilogramm (+2,2%) ja naturaaljuust 7,27 eurot kilogramm (–5,8%).
Veel mõned nopped ülevaatest. Piima kokkuostuhind jätkas esimese kvartali järel langeval kursil ning jõudis eelmise piimakriisi madalaima taseme lähedale. Kuue kuu toorpiima keskmine kokkuostuhind Eestis oli 221,2 eurot tonni kohta, mis oli ligi 21 protsenti madalam Euroopa Liidu keskmisest.
Piimalehmade arvu vähenemisest hoolimata on piimatootmine kvootide kadumise järel Eestis kasvanud. 2016. aasta kuue kuuga toodeti toorpiima võrreldes varasemaga 4,2 protsenti rohkem (kogutoodang 398 500 tonni), millest realiseeriti 91 protsenti (364 200 tonni). Käesoleva aasta esimesel poolel langes toorpiima keskmine kokkuostuhind 9,0 protsenti.
Piimatöötlemise sektori moodustavad Eestis ligikaudu 25 töötlemisettevõtet ja talu. Ligi 98 protsenti kogu piimatööstuse müügitulust annavad kuus suuremat tööstust. (Maa Elu)


description: Juba hulk aega on ilm olnud pilves, aga õhurõhk ülikõrge: ajuti isegi üle 1040 hPa ehk juba mitmendat nädalat valitseb Eesti ilma tugev antitsüklon, millest tsüklonid kuidagi jagu ei saa – miks siis on ilm ikkagi enamasti pilves ja isegi sombune? Püüan tekkinud olukorda selgitada.

title: Pilvine ja sompus: mis on inversioon?

maintext:
Põhjuseks on inversioon ehk olukord, kui õhutemperatuur tõuseb atmosfääris kõrguse suurenedes vastupidi nn normaalsele olukorrale, mis tähendab temperatuuri langust kõrgemale tõuses, eriti troposfääris. Helve Meitern selgitas tekkinud olukorda ühes ilm.ee reedeses ilmateates nii: „Sedakorda saabus hilissügis tänu statsionaarsele kõrgrõhualale, mis juba viinakuu algusest on olnud meie peamine ilmategija. Kõrgrõhkkond ulatub kõrgele atmosfääri ja on väheliikuv. Tavapäraselt (pikaajalise keskmisena) jääb hilissügise saabumine Eesti mandriosas oktoobrikuu viimasesse kolmandikku, meie läänesaartel novembri algusesse. Kuid käesoleval aastal on see alanud tavapärasest keskmisest 10 päeva võrra varem. Samuti pole tegemist tavapärase hilissügisega, mille üks tunnus on lauspilvisus ja vihm. Sedakorda on tegemist kõrgrõhkkonnaga, millega kaasneb kuiv õhumass, mis sadu ei anna. Samas on päevasel ajal taevalaotus valdavalt pilvedega kaetud, mille põhjustab sügisese kõrgrõhkkonnaga sageli kaasnev inversioonikiht. Nõrk muutiku suunaga tuul ei suuda seda hajutada, seevastu öötundidel on pilvisususe hõrenemiseks veidi paremad tingimused ja siis toimub maapinnalähedase õhu väga kiire radiatsiooniline jahtumine. Nii langeb termomeetrinäit kahe meetri kõrgusel õhus nullist madalamale.“
Tõepoolest, antitsüklonis liigub õhk aeglaselt ja valdavaks on laskuvad õhuvoolud, eriti selle keskosas. Seega on õhu vertikaalne segunemine takistatud, kuid maapinna jahtumine (öösel, sügisel, talvel) soodustatud, eriti kui ilm on selge või vähese pilvisusega. Sügisel ja talvel, kui meil on ööd juba pikad ja päeval päikese soojendav mõju üsna väike, on jahtumine selge ilmaga üpris tugev. Nii juhtub, et maapind on külm, kerge on tekkima hall, kuid selle kohal jahtub õhk vähem, sest õhk on halb soojusjuht – ongi tekkinud inversioon, millega võib kaasneda udu. Seekord juhtus olema õhumass antitsüklonis väga soe: 800–1200 meetri kõrgusel oli sooja kuni 9 kraadi, mis on päris suvine näit. Aga sellest soojast õhukihist veidi madalamal (~600–700 m kõrgusel) oli õhutemperatuur miinuspoolel ehk alla 0 kraadi. Seega oli tegu tugeva inversiooniga, mis ei alanud maapinna lähedalt, kus oli sooja kuni 6 kraadi, vaid asus kõrgemal atmosfääris.
Pilved tekkisid ja püsisid just inversioonikihi all selles külmas õhukihis – madala õhutemperatuuri tõttu on seal suhteline niiskus kõrge ja võimalik on kondenseerumine, sest jahtumise tõttu kondenseerub varemesinenud niiskus pilvedeks. Selle kohal on tugev inversioon, milles temperatuur ulatus ühe kilomeetri kõrgusel kuni 9 kraadini, aga isegi sama veeauruhulga (veeauru oli seal siiski palju vähem) tõttu oleks suhteline niiskus väga madal ja kondenseerumist ei saa olla. Kuna tuult eriti polnud ja antitsüklonis oli õhumass soe, siis püsis inversioon visalt ja vastavalt sellele pilvedki.
Ilm muutus nädala alguses kohati selgemaks ja ööd hulga külmemaks, sest antitsüklon liikus Venemaa ja Ukraina kohale ning nõrgenes. Tsüklonid pääsesid lähemale ja tõstsid tuult – see aitas õhukihte segada ja inversiooni lõhkuda.
Suurt muutust siiski oodata pole, sest oma järge ootab uus antitsüklon, mis tuleb esialgu Karjala, hiljem ilmselt Soome või isegi Skandinaavia kohale. Selle lõunaservas tugevneb idavool ja see alandab veetaset (püsib 50–70 cm allpool nulltaset) ja muudab ilma külmaks (850 hPa isoterm võib 22. oktoobriks miinus 9 kraadini langeda): kui öösel on selge, on õhutemperatuur alla 0 kraadi ja tõuseb päevalgi napilt plusspoolele, ainult rannikualadel võib kuni 6 kraadi sooja olla.