description: Riigikogu fraktsioonid said järgmise aasta riigieelarves oma äranägemise järgi jagamiseks nn katuseraha, millest planeerisid 140 000 eurot Saare maakonna objektidele. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saare maakonnale tuleb 140 000 eurot riigikogu katuseraha
Kolmapäev, 14. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 14. detsember 2016. Riigikogu fraktsioonid said järgmise aasta riigieelarves oma äranägemise järgi jagamiseks nn katuseraha, millest planeerisid 140 000 eurot Saare maakonna objektidele.
“Katuseraha” on riigieelarve teise ja kolmanda lugemise vahel otsustatav rida riigieelarves, kus poliitikud jagavad raha ilma riigi arengukavasid vaatamata.
Keskerakonna fraktsioon jagab kokku 1,12 miljonit eurot, millest 36 000 eurot jätkus Saaremaale. Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioon jagab 1,04 eurot, millest Saaremaale tuleb 30 000 eurot. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon jaotab 1,04 miljonit, sellest saab Saaremaa 69 800 eurot.
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) fraktsioon ja Vabaerakonna fraktsioon jaotavad kumbki 300 000 eurot. Kui Vabaerakond leidis Saaremaa jaoks midagi – 5000 eurot Sõrve merepäästeüksusele avamerekaatri soetamiseks –, siis EKRE-l Saaremaale katuseraha ei jagunud.
Fraktsioonide katuseraha Saare maakonnale
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon
Kihelkonna vald – Kihelkonna keskuse tänavavalgustuse ehitamine 6000 eurot
Kuressaare linn – väikevormide rajamine Kuressaare linnaruumi 7000 eurot
Kuressaare linn – keskkonnaagentuuri ilmateenistusega ühilduva mõõtejaama rajamine 8000 eurot
Kuressaare linn – linna kergliiklusteede ringi ühendamine 4000 eurot
Laimjala vald – rahvamaja akende vahetus 5000 eurot
MTÜ Saaremaa Lemmikloomade Turvakodu – inventari soetamine 3000 eurot
Orissaare vald – terviseraja arendamine 6000 eurot
Pihtla vald – MTÜ VTS Pihta Pritsumehed olmetingimuste parandamine 9000 eurot
Ruhnu vald – rahvamaja renoveerimine 5000 eurot
Saaremaa Invaühing – ühingu hoonesse uue ahju ehitamine 1800 eurot
Saaremaa Rahvakultuuriselts MTÜ – saarlaste tantsuloome konkursi korraldamine 5000 eurot
Saaremaa Saarte Mängude Assotsiatsioon MTÜ – Gotlandil Saarte mängudel osalemine 6000 eurot
T-Klubi MTÜ – Kuressaare talisuplejate riietusmaja 4000 eurot
Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioon
EELK Valjala kogudus – Valjala kiriku remonditöödeks 5000 eurot
MTÜ Saaremaa Lasterikaste Perede Ühendus üle-eestilise kokkutuleku korraldamine 5000 eurot
Muhu vallavalitsus – vallamaja, spordihoone akende vahetus 5000 eurot
Orissaare vallavalitsus – noortepargi rajamine 5000 eurot
Saaremaa Saarte Mängude Assotsiatsioon MTÜ – Eesti delegatsiooni rahvusvahelistel mängudel osalemine 5000 eurot
Salme Rahva Maja Selts – Salme viikingimaa arendamine 5000 eurot
Keskerakonna fraktsioon
Leisi vald – Pärsama hooldekodu abihoone ehitamine 10 000 eurot
Lääne-Saare vald – Lümanda põhikooli saalitoolide soetamine 10 000 eurot
Ruhnu vald – Ruhnu vallavalitsusele audio-SMS hädaolukorra teavitussüsteemi soetamine 5000 eurot
Kuressaare linn – Saaremaa Merekultuuri Seltsi maja renoveerimine 11 000 eurot
Vabaerakonna fraktsioon
Saaremaa Vabatahtliku Merepääste Selts – Sõrve merepäästeüksusele avamerekaatri soetamine 5000 eurot “Katuseraha” on riigieelarve teise ja kolmanda lugemise vahel otsustatav rida riigieelarves, kus poliitikud jagavad raha ilma riigi arengukavasid vaatamata.Keskerakonna fraktsioon jagab kokku 1,12 miljonit eurot, millest 36 000 eurot jätkus Saaremaale. Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsioon jagab 1,04 eurot, millest Saaremaale tuleb 30 000 eurot. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsioon jaotab 1,04 miljonit, sellest saab Saaremaa 69 800 eurot.Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna (EKRE) fraktsioon ja Vabaerakonna fraktsioon jaotavad kumbki 300 000 eurot. Kui Vabaerakond leidis Saaremaa jaoks midagi – 5000 eurot Sõrve merepäästeüksusele avamerekaatri soetamiseks –, siis EKRE-l Saaremaale katuseraha ei jagunud.Kihelkonna vald – Kihelkonna keskuse tänavavalgustuse ehitamine 6000 eurotKuressaare linn – väikevormide rajamine Kuressaare linnaruumi 7000 eurotKuressaare linn – keskkonnaagentuuri ilmateenistusega ühilduva mõõtejaama rajamine 8000 eurotKuressaare linn – linna kergliiklusteede ringi ühendamine 4000 eurotLaimjala vald – rahvamaja akende vahetus 5000 eurotMTÜ Saaremaa Lemmikloomade Turvakodu – inventari soetamine 3000 eurotOrissaare vald – terviseraja arendamine 6000 eurotPihtla vald – MTÜ VTS Pihta Pritsumehed olmetingimuste parandamine 9000 eurotRuhnu vald – rahvamaja renoveerimine 5000 eurotSaaremaa Invaühing – ühingu hoonesse uue ahju ehitamine 1800 eurotSaaremaa Rahvakultuuriselts MTÜ – saarlaste tantsuloome konkursi korraldamine 5000 eurotSaaremaa Saarte Mängude Assotsiatsioon MTÜ – Gotlandil Saarte mängudel osalemine 6000 eurotT-Klubi MTÜ – Kuressaare talisuplejate riietusmaja 4000 eurotEELK Valjala kogudus – Valjala kiriku remonditöödeks 5000 eurotMTÜ Saaremaa Lasterikaste Perede Ühendus üle-eestilise kokkutuleku korraldamine 5000 eurotMuhu vallavalitsus – vallamaja, spordihoone akende vahetus 5000 eurotOrissaare vallavalitsus – noortepargi rajamine 5000 eurotSaaremaa Saarte Mängude Assotsiatsioon MTÜ – Eesti delegatsiooni rahvusvahelistel mängudel osalemine 5000 eurotSalme Rahva Maja Selts – Salme viikingimaa arendamine 5000 eurotLeisi vald – Pärsama hooldekodu abihoone ehitamine 10 000 eurotLääne-Saare vald – Lümanda põhikooli saalitoolide soetamine 10 000 eurotRuhnu vald – Ruhnu vallavalitsusele audio-SMS hädaolukorra teavitussüsteemi soetamine 5000 eurotKuressaare linn – Saaremaa Merekultuuri Seltsi maja renoveerimine 11 000 eurotSaaremaa Vabatahtliku Merepääste Selts – Sõrve merepäästeüksusele avamerekaatri soetamine 5000 eurot
Veel artikleid samast teemast »


description: 29. detsembril tehti kahjutuks Salme vallast Kaugatoma külast leitud mürsk ning Rahuste külast leitud mürsk, lennukipomm ja käsigranaat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Mis juhtus?

fasttext_language: et


description: Eelmisel nädalal käis “Kodutunde” meeskond Astes tuleroaks läinud Saare 4 kortermaja trepikojale uut elu andmas, pühapäevaks sai see valmis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
“Kodutunne” tegi esmakordselt korda trepikoja (1)
Teisipäev, 06. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 06. detsember 2016. Õed Tea Kesküla (vasakul) ja Kadri Kirs Astes Saare 4 kortermaja vastvalminud trepikojas. FOTO: Valmar Voolaid Eelmisel nädalal käis “Kodutunde” meeskond Astes tuleroaks läinud Saare 4 kortermaja trepikojale uut elu andmas, pühapäevaks sai see valmis.
“Kodutunde” Astesse kutsunud Marili Kesküla elas toona pere vanima lapsena juba Kuressaares. Marilil on väga hea meel, et trepikoda on korda saanud. “Nähes majaelanike rõõmsaid nägusid, olen väga rahul,” ütles ta.
Marili teine õde Kadri Kirs meenutas, et põlengu ajal polnud toast väga arugi saada, millega tegu, aga kui lõpuks magamistoa akna kaudu venna ja emaga välja jõuti, tundus asi juba tõsine.
Praegu ei anna koridori Kadri sõnul varasemaga võrreldagi. “Ei oleks arvanudki, et see tuleb nii hele ja avar või et paari päevaga kõik nii korda saab,” sõnas neiu rahulolevalt.
Varem oli koridor olnud tumeroheliste seinte ja tumeda trepiga ning korruse peale oli laes olnud üks kehvake tuli. Lisaks oli varem trepialune kinni ehitatud ning postkastid seal seina peal.
Praegu on trepikoda hubane: uus trepp on avatud ja postkastid teise seina peale kolitud ning kasutatud on põhiliselt heledaid toone koos maitsekate heledamate ja tumedamate puitelementidega. Korteriuste kohal ilutsevad uudsed numbrid, mis hämaras põlema hakkavad, lisaks on laetulesidki rohkem.
“Kui õhtul kohe laetuled põlema ei lähe, siis need numbrid annavad piisavalt valgust, et saaks isegi ilma nendeta liigelda,” selgitas Kadri.
Esmakordselt trepikoda
Kõigil peredel olevat soov majja tagasi kolida. “Korter viis plaanib esimesena tagasi tulla. Neil saab jaanuaris üürikorteri leping läbi ja nad juba tegutsevad, et valmis jõuda,” teadis ta lisada.
Neiu sõnul on nende perel vaid viimistlustööd lõpetada, et koju tagasi kolida. “Võibolla jõuame kevadeks tagasi – oleneb, kui kiiresti asjad tehtud saavad. Nüüd ei ole enam asi millegi taga kinni ka, sest siiamaani mõtlesime, et pole mõtet korterit edasi teha, kui trepikoda on sellises seisus.”
Kuigi kõik oleks pidanud laupäevaks valmis olema, anti objekt üle pühapäeval. “Läks küll natukene kauem, aga valmis ta on. Pühapäeva hommikul kell üheksa olid kõik perekonnad kohal ja andsime trepikoja üle,” ütles “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas.
Mees nentis, et Saaremaal oli tunda tugevat kogukonnatunnet. “Kõik teavad kõiki ja kogu aeg oli tunda õlga enda kõrval,” ütles ta.
Kodutunde ajaloos korrastati trepikoda esmakordselt. “Suuri objekte on olnud küll, kus on tehtud korda neljatoaline korter või ehitatud väike maja, aga trepikoda on küll esmakordne,” meenutas ta.
Saade läheb Kanal 2 eetrisse 12. detsembril. “Kodutunde” Astesse kutsunud Marili Kesküla elas toona pere vanima lapsena juba Kuressaares. Marilil on väga hea meel, et trepikoda on korda saanud. “Nähes majaelanike rõõmsaid nägusid, olen väga rahul,” ütles ta.Marili teine õde Kadri Kirs meenutas, et põlengu ajal polnud toast väga arugi saada, millega tegu, aga kui lõpuks magamistoa akna kaudu venna ja emaga välja jõuti, tundus asi juba tõsine.Praegu ei anna koridori Kadri sõnul varasemaga võrreldagi. “Ei oleks arvanudki, et see tuleb nii hele ja avar või et paari päevaga kõik nii korda saab,” sõnas neiu rahulolevalt.Varem oli koridor olnud tumeroheliste seinte ja tumeda trepiga ning korruse peale oli laes olnud üks kehvake tuli. Lisaks oli varem trepialune kinni ehitatud ning postkastid seal seina peal.Praegu on trepikoda hubane: uus trepp on avatud ja postkastid teise seina peale kolitud ning kasutatud on põhiliselt heledaid toone koos maitsekate heledamate ja tumedamate puitelementidega. Korteriuste kohal ilutsevad uudsed numbrid, mis hämaras põlema hakkavad, lisaks on laetulesidki rohkem.“Kui õhtul kohe laetuled põlema ei lähe, siis need numbrid annavad piisavalt valgust, et saaks isegi ilma nendeta liigelda,” selgitas Kadri.Kõigil peredel olevat soov majja tagasi kolida. “Korter viis plaanib esimesena tagasi tulla. Neil saab jaanuaris üürikorteri leping läbi ja nad juba tegutsevad, et valmis jõuda,” teadis ta lisada.Neiu sõnul on nende perel vaid viimistlustööd lõpetada, et koju tagasi kolida. “Võibolla jõuame kevadeks tagasi – oleneb, kui kiiresti asjad tehtud saavad. Nüüd ei ole enam asi millegi taga kinni ka, sest siiamaani mõtlesime, et pole mõtet korterit edasi teha, kui trepikoda on sellises seisus.”Kuigi kõik oleks pidanud laupäevaks valmis olema, anti objekt üle pühapäeval. “Läks küll natukene kauem, aga valmis ta on. Pühapäeva hommikul kell üheksa olid kõik perekonnad kohal ja andsime trepikoja üle,” ütles “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas.Mees nentis, et Saaremaal oli tunda tugevat kogukonnatunnet. “Kõik teavad kõiki ja kogu aeg oli tunda õlga enda kõrval,” ütles ta.Kodutunde ajaloos korrastati trepikoda esmakordselt. “Suuri objekte on olnud küll, kus on tehtud korda neljatoaline korter või ehitatud väike maja, aga trepikoda on küll esmakordne,” meenutas ta.Saade läheb Kanal 2 eetrisse 12. detsembril.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kotlandi küla elanik, kes on võtnud oma südameasjaks Pihla ranna ja bussipeatuse ümbrus puhtana hoida, käis taas teiste järelt koristamas. Sel korral jõuti aga tänu esemete hulgas olnule jälile, kust prügi tuli. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kotland oli prügiga kimpus

maintext:
Uudised
Kotland oli prügiga kimpus (1)
Neljapäev, 22. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 22. detsember 2016. Osa Kotlandi bussipeatuse ümbert kogutud prügist. FOTO: erakogu Kotlandi küla elanik, kes on võtnud oma südameasjaks Pihla ranna ja bussipeatuse ümbrus puhtana hoida, käis taas teiste järelt koristamas. Sel korral jõuti aga tänu esemete hulgas olnule jälile, kust prügi tuli.
15. detsembril Pihla randa jalutama minnes tegi Lelet Tamme meele mõruks taas bussipeatuse lähedal vedelenud prügi. “Olin ise vahepeal Tallinnas ära. Rääkisin ka külaelanikega ja tuli välja, et esmalt oli seal reostust märgatud juba 7. novembri paiku,” meenutas Tamm.
Naine on kolme aasta jooksul nii turistide poolt autost välja visatud prügi kui umbes samas kohas maha jäetud sodi vallaga kooskõlastatult koristanud ja valla prügikasti viinud. Teades uusi asjaolusid, on Tamm kindel, et bussipeatuse prügi on väga sarnane seal varem olnuga.
Kuna sel korral oli muu pahna hulgas ka nimelisi pabereid, võttis naine ühendust. Tuli välja, et tegemist oli vana omaniku poolt kolm aastat tagasi tehtud maja müügi korral maha jäänud asjadega ja veel muu, nii ehitus- kui olmeprügiga.
Eelmine omanik oli olukorrast nii jahmunud, et tuli kohe eelmisel reedel Pöidelt kohale ja tundis mitmed esemed ära. Ta teadis öelda, et uus omanik Marek Sepp on ilmselt need sinna jätnud.
Tamm kirjeldas, et inimene oli ära tundnud oma vana tooli, seinakatte materjalid, kokapõlle, raamatud, suitsuanduri ja kohvri. Lisaks oli seal umbes 80 kg jagu ehitussegu nii kottides kui ämbriga ning kohvris erinevaid toidu- ja muid pakendeid ja fotosid.
“Tee ääres oli kahe platsi peal igasugu sodi ja ka ruloode pakendeid, penoplasti, musta ehituskilet ja palju muud,” seletas Tamm.
Poleks osanud oodata
“Endine omanik oli murelik ega tahtnud, et tema nimele selline plekk külge jääks. Tal polnud sõnu selle kohta, mis oli tehtud,” seletas Tamm, lisades, et see on endise omaniku suhtes väga inetu tegu.
Ta oli selle peale uurinud, et kas võis säärase teo taga olla müügist tekkinud tüli või kehvade sõnadega lahkuminek, aga kõik olevat toona läinud sujuvalt ning midagi sellist polevat endine omanik oodata osanudki.
Tamm lisas, et kogu Kotlandi bussipeatuse ümbert korjatud prügi on hoiustatud Pöidel endise omaniku juures ning tõestuseks koos kohapeal tehtud piltidega.
Naine kinnitas, et ta on Marek Sepa käest aru pärinud ja olukorrast on teadlikud politsei, vald ja keskkonnaamet.
“Esimeses kõnes Sepp tunnistas, et see on tema prügi, aga väitis üleolevalt, et ei tea, kuidas see sinna sai,” sõnas Tamm.
Hiljem olevat mees ise uuesti ühendust võtnud ja kinnitanud, et talle meenus, et keegi Peeter olevat talle öelnud, et viib prügi maja juurest minema ja põletab ära. Selline väide oli Tammes siiski mõningat hämmingut tekitanud, sest ei ehitussegu ega nii mõnedki muud asjad prügi hulgas pole ju põlevad materjalid.
Lisaks oli naine toona Sepale öelnud, et tema silmis on mees süüdi kolme aasta jooksul bussipeatuse ümbruse reostamises. Seepeale oli vastu väidetud, et tegu oli siiski ühekordse juhtumiga.
“See peab saama karistatud – inimesel peab kaduma tahtmine veel midagi sellist teha,” on Tamm kindel.
Marek Sepp ise aga loobus viisakalt Meie Maale kommentaari andmast ja sõnas vaid, et asjaolusid uuritakse.
Lääne prefektuuri pressiesindaja Heiko Leesment ütles, et politsei on küll olukorrast teadlik, aga Lääne-Saare vald tegeleb kõnealuse teemaga edasi.
“Vallal on menetlusõigus selles küsimuses, aga kohalik politsei ja keskkonnainspektsioon on ka kindlasti abiks,” kinnitas ta.
Lääne-Saare valla infotöötaja Merike Lipu kinnitas, et vald on teemast teadlik 20. detsembri seisuga, mil info politseilt laekus. “Vallavalitsus võtab asja menetlusse, alustatakse haldusmenetlust ja vajadusel ka väärteomenetlust,” edastas Lipu. 15. detsembril Pihla randa jalutama minnes tegi Lelet Tamme meele mõruks taas bussipeatuse lähedal vedelenud prügi. “Olin ise vahepeal Tallinnas ära. Rääkisin ka külaelanikega ja tuli välja, et esmalt oli seal reostust märgatud juba 7. novembri paiku,” meenutas Tamm.Naine on kolme aasta jooksul nii turistide poolt autost välja visatud prügi kui umbes samas kohas maha jäetud sodi vallaga kooskõlastatult koristanud ja valla prügikasti viinud. Teades uusi asjaolusid, on Tamm kindel, et bussipeatuse prügi on väga sarnane seal varem olnuga.Kuna sel korral oli muu pahna hulgas ka nimelisi pabereid, võttis naine ühendust. Tuli välja, et tegemist oli vana omaniku poolt kolm aastat tagasi tehtud maja müügi korral maha jäänud asjadega ja veel muu, nii ehitus- kui olmeprügiga.Eelmine omanik oli olukorrast nii jahmunud, et tuli kohe eelmisel reedel Pöidelt kohale ja tundis mitmed esemed ära. Ta teadis öelda, et uus omanik Marek Sepp on ilmselt need sinna jätnud.Tamm kirjeldas, et inimene oli ära tundnud oma vana tooli, seinakatte materjalid, kokapõlle, raamatud, suitsuanduri ja kohvri. Lisaks oli seal umbes 80 kg jagu ehitussegu nii kottides kui ämbriga ning kohvris erinevaid toidu- ja muid pakendeid ja fotosid.“Tee ääres oli kahe platsi peal igasugu sodi ja ka ruloode pakendeid, penoplasti, musta ehituskilet ja palju muud,” seletas Tamm.“Endine omanik oli murelik ega tahtnud, et tema nimele selline plekk külge jääks. Tal polnud sõnu selle kohta, mis oli tehtud,” seletas Tamm, lisades, et see on endise omaniku suhtes väga inetu tegu.Ta oli selle peale uurinud, et kas võis säärase teo taga olla müügist tekkinud tüli või kehvade sõnadega lahkuminek, aga kõik olevat toona läinud sujuvalt ning midagi sellist polevat endine omanik oodata osanudki.Tamm lisas, et kogu Kotlandi bussipeatuse ümbert korjatud prügi on hoiustatud Pöidel endise omaniku juures ning tõestuseks koos kohapeal tehtud piltidega.Naine kinnitas, et ta on Marek Sepa käest aru pärinud ja olukorrast on teadlikud politsei, vald ja keskkonnaamet.“Esimeses kõnes Sepp tunnistas, et see on tema prügi, aga väitis üleolevalt, et ei tea, kuidas see sinna sai,” sõnas Tamm.Hiljem olevat mees ise uuesti ühendust võtnud ja kinnitanud, et talle meenus, et keegi Peeter olevat talle öelnud, et viib prügi maja juurest minema ja põletab ära. Selline väide oli Tammes siiski mõningat hämmingut tekitanud, sest ei ehitussegu ega nii mõnedki muud asjad prügi hulgas pole ju põlevad materjalid.Lisaks oli naine toona Sepale öelnud, et tema silmis on mees süüdi kolme aasta jooksul bussipeatuse ümbruse reostamises. Seepeale oli vastu väidetud, et tegu oli siiski ühekordse juhtumiga.“See peab saama karistatud – inimesel peab kaduma tahtmine veel midagi sellist teha,” on Tamm kindel.Marek Sepp ise aga loobus viisakalt Meie Maale kommentaari andmast ja sõnas vaid, et asjaolusid uuritakse.Lääne prefektuuri pressiesindaja Heiko Leesment ütles, et politsei on küll olukorrast teadlik, aga Lääne-Saare vald tegeleb kõnealuse teemaga edasi.“Vallal on menetlusõigus selles küsimuses, aga kohalik politsei ja keskkonnainspektsioon on ka kindlasti abiks,” kinnitas ta.Lääne-Saare valla infotöötaja Merike Lipu kinnitas, et vald on teemast teadlik 20. detsembri seisuga, mil info politseilt laekus. “Vallavalitsus võtab asja menetlusse, alustatakse haldusmenetlust ja vajadusel ka väärteomenetlust,” edastas Lipu.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval, 10. detsembril kl 18 saab Kuressaare Laurentiuse kirikus kuulata kontsertkava “Jõuluooper“ raames Eesti ooperitähti, esitenor Jassi Zahharovit ja esibariton Oliver Kuusikut. Klaveril saadab neid maestro Margus Kappel. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ooperitähed Laurentiuse kirikus

maintext:
NÄDALALÕPP
Ooperitähed Laurentiuse kirikus
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 09. detsember 2016. Oliver Kuusik ja Jassi Zahharov toovad saarlastele jõulurõõmu. FOTO: erakogu Laupäeval, 10. detsembril kl 18 saab Kuressaare Laurentiuse kirikus kuulata kontsertkava “Jõuluooper“ raames Eesti ooperitähti, esitenor Jassi Zahharovit ja esibariton Oliver Kuusikut. Klaveril saadab neid maestro Margus Kappel.
“Oleme alati mõelnud seda, et jõululaule kuulatakse palju, aga jõuluaeg on siiski vaid üks kord aastas,“ ütles Oliver Kuusik Nädalalõpule, lisades muiates, et samas, kui jõululaule ei laula, siis küsitakse, et miks just neid ei olnud.
Nii et seekordki on Jassi ja Oliver kokku pannud repertuaari just kaunitest jõulumeeleolu loovatest lauludest.
“Meie kontsert on ooperlikumate meeshäälte versioon nendest jõululauludest, mida saab kuulda kogu aeg. Ma arvan seda, et meie hääled sulanduvad hästi ja meil on väga hea trio. See on midagi teistsugust ja meie suvine koostöö tõestas, et ka inimestele see meeldis,“ tähendas Oliver Kuusik.
Hea koostöö
Suvel andsid Jassi Zahharov ja Oliver Kuusik ühise kontserdi Kuressaares Arensburgi hotelli terrassil. Ka ooperipäevad on muidugi suur sündmus.
Rahvusooperis Estonia töötavatel ooperilauljatel on olnud väga hea koostöö juba pikka aega. Esimest korda mängiti koos juba 2001. aastal etenduses “Hüljatud“, kui Jassi mängis peaosas Jean Valjeani ja Oliver väepealik Enjolrast. “Jassi on mulle suur eeskuju alati ja ka tema esinemismaneer on väga meeldiv,“ rääkis Oliver.
Kokku antakse üle Eesti kuus kontserti. Kauneid hingepaitavaid jõulukontserte saab kuulda Kuressaares, Toris, Tallinnas Kaarli ja Jaani kirikus, Viimsi Püha Jaakobi ning Tartu Peetri kirikus. Hiidlased peavad seekord kahjuks kurvastama, sest ajapuudusel seekord sinna ei jõuta. “Aga küllap järgmine kord kindlasti. Hiiumaa mulle väga meeldib, ei ole mingit saarlaslikku eelistust,“ naeris Oliver Kuusik.
Jassi Zahharov ja Oliver Kuusik moodustavad vaieldamatult kõige jõulisema ja mehisema duo, mida üle pika aja kuuldud. Tugev, ent samal ajal kõrvu paitav bariton ja ooperilavadelt tuntud helisev ja meeliülendav tenor on kooslus, mida tasub kuulata.
Kontserdil üritatakse kasutada võimendust nii vähe kui võimalik ning nauditakse pigem kiriku akustikat. “Oleme alati mõelnud seda, et jõululaule kuulatakse palju, aga jõuluaeg on siiski vaid üks kord aastas,“ ütles Oliver Kuusik Nädalalõpule, lisades muiates, et samas, kui jõululaule ei laula, siis küsitakse, et miks just neid ei olnud.Nii et seekordki on Jassi ja Oliver kokku pannud repertuaari just kaunitest jõulumeeleolu loovatest lauludest.“Meie kontsert on ooperlikumate meeshäälte versioon nendest jõululauludest, mida saab kuulda kogu aeg. Ma arvan seda, et meie hääled sulanduvad hästi ja meil on väga hea trio. See on midagi teistsugust ja meie suvine koostöö tõestas, et ka inimestele see meeldis,“ tähendas Oliver Kuusik.Suvel andsid Jassi Zahharov ja Oliver Kuusik ühise kontserdi Kuressaares Arensburgi hotelli terrassil. Ka ooperipäevad on muidugi suur sündmus.Rahvusooperis Estonia töötavatel ooperilauljatel on olnud väga hea koostöö juba pikka aega. Esimest korda mängiti koos juba 2001. aastal etenduses “Hüljatud“, kui Jassi mängis peaosas Jean Valjeani ja Oliver väepealik Enjolrast. “Jassi on mulle suur eeskuju alati ja ka tema esinemismaneer on väga meeldiv,“ rääkis Oliver.Kokku antakse üle Eesti kuus kontserti. Kauneid hingepaitavaid jõulukontserte saab kuulda Kuressaares, Toris, Tallinnas Kaarli ja Jaani kirikus, Viimsi Püha Jaakobi ning Tartu Peetri kirikus. Hiidlased peavad seekord kahjuks kurvastama, sest ajapuudusel seekord sinna ei jõuta. “Aga küllap järgmine kord kindlasti. Hiiumaa mulle väga meeldib, ei ole mingit saarlaslikku eelistust,“ naeris Oliver Kuusik.Jassi Zahharov ja Oliver Kuusik moodustavad vaieldamatult kõige jõulisema ja mehisema duo, mida üle pika aja kuuldud. Tugev, ent samal ajal kõrvu paitav bariton ja ooperilavadelt tuntud helisev ja meeliülendav tenor on kooslus, mida tasub kuulata.Kontserdil üritatakse kasutada võimendust nii vähe kui võimalik ning nauditakse pigem kiriku akustikat.
Veel artikleid samast teemast »


description: 2001. aastal tegi Urmas Ott neljatunnise aastalõpu maratonsaate “Unustamatu esimene”. 15 aastat hiljem tõdesid Anvar Samost ja Hannes Rumm (ERR, 25.12.), et hea meelega unustaksid paljud 2016. aasta kiiresti ära. “Unustatud kuueteistkümnes”? Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
MART SOIDRO AINULT MEIE MAAS: Unustatud 2016?
Laupäev, 31. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Mart Soidro, literaat Laupäev, 31. detsember 2016. Meie Maa kolumnist Mart Soidro. FOTO: Toomas Huik 2001. aastal tegi Urmas Ott neljatunnise aastalõpu maratonsaate “Unustamatu esimene”. 15 aastat hiljem tõdesid Anvar Samost ja Hannes Rumm (ERR, 25.12.), et hea meelega unustaksid paljud 2016. aasta kiiresti ära. “Unustatud kuueteistkümnes”?
Nojaa, selle aasta üheks läbivaks märksõnaks oli hirm: pagulased, Putin, ISIS, Brexit, Trump. Eesti väliskeskkond halvenes oluliselt ning tagatipuks toimus meie riigis veretu vasakpööre ja võimule trügisid luuserid. Ja nagu rahva kannatustel oleks veel vähe trambitud! 27. detsembril valiti aasta treeneriks Matti Killing...
Ajalugu pole sugugi lõppenud
Tean, et tõsiste asjadega ei tohi nalja teha. Francis Fukuyama kirjutas USA riigidepartemangu vähetuntud ametnikuna 1989. aastal artikli “Ajaloo lõpp?”. Möödus kolm aastat, kui kultusfilosoofi staatusse tõusnud politoloogil ilmus peateos “Ajaloo lõpp ja viimane inimene”. Küsimärki enam pealkirjas ei ole ja džinn sai pudelist välja lastud – Fukuyama rahustas meid ju väitega, et pärast Berliini müüri langemist ja külma sõja lõppu on maailm jõudnud liberaalse demokraatiani ja ajalugu suures osas lõppenud. Nagu muinasjutus: kui nad surnud ei ole, elavad nad õnnelikult elu lõpuni.
Väga lihtsakoeliselt: nüüd on Francis Fukuyamast saanud meie oma Rein Toomla. Aga mina ei oska sel puhul nutta, veel vähem naerda. Sain just 53 aastat vanaks, seetõttu ei jookse ma enam põlvpükstes kastesel luhal ega kipu kuninga kombel Kuule. Tahtest oleneb muidugi palju, heast tahtest peaaegu kõik, kuid on asju, mis ei sõltu minust. Seetõttu ei suuda ma valjuhäälselt kaasa muretseda ega globaalselt mõelda. Selleks on teised inimesed.
Suudan hoida kodu korras ning lähedastel ja sõpradel silma peal. Täna on viimane päev, kui saab soovida, et uus aasta tuleks parem kui lõppev.
Tagasihoidlikkus pole olnud kunagi mu suurim voorus, seetõttu tahaks hoopis poetada, et see oli imeline aasta ja kahju, et hakkab juba otsa saama.
Ma ei kurna aasta viimasel päeval lugejaid päevapoliitikaga. Kui, siis riivamisi. Meie tähtsamates raadiojaamades on kokku neli nädalat kokkuvõtvat poliitikasaadet: “Rahva teenrid”, “Olukorrast riigis”, “Samost ja Rumm” ning “Muuli ja Riikoja”. Et pilt oleks veelgi täiuslikum, võiks tulevad aastal Nõmme raadios neile lisanduda “Lepp ja Ummelas”. Aga see selleks.
Ma ei nõustu väitega, et unustusehõlma on vajumas kaks meie poliitika raskekahurit – Edgar Savisaar ja Toomas Hendrik Ilves. Võib-olla ei kuule me tuleval aastal esimese kohta enam suurtest edusammudest, kuid olen kindel, et meie president tuleval aastal meeldivalt üllatab. Lõpuks ometi saab ta tegeleda endale rõõmu pakkuvate asjadega. Ta ei ole enam nagu tööpäeva lõpus viimast otsa sõitev tülpinud liinibussijuht, kes reisijatest ammu tüdinenud. Kes vaid äärmuslike juhtumite puhul riiukukki korrale kutsub ja kooseluseadust meelde tuletab.
Nõustun Marju Lauristiniga, et Eesti poliitikas on toimunud väga kaua oodatud muutus ja see on palju üldisem kui pelgalt valitsuse muutus. “Keskerakonnas toimunud uuenduskuur ja Reformierakonna võimumonopoli murdmine tervendab kogu meie poliitilist kultuuri ning on juba esimeste nädalatega toonud Eesti ühiskonda senisest palju avatumat ja rõõmsamat vaimu,” kirjutas mu õpetaja ajalehes Sotsiaaldemokraat. Aga mitte ainult.
Kui veel aasta tagasi olid meie parlamendis parketikõlbulikud ja -kõlbmatud erakonnad, siis pärast presidendivalimiste läbikukkumist küsis tollane peaminister viimases hädas Mart Helme mobiiltelefoni numbrit. Kuidas Lennart ütleski raskete aegade ja laululindude kohta?
Aga me saime ka läbi raskuste uue presidendi. Mida sõber Andrus Kivirähkiga Kerstist arvame, võisite lugeda palju poleemikat tekitanud vestlusest “Andrusega Kerstil külas” (Meie Maa, 17.12.).
Võitjate põlvkond hakkab lahkuma
Meenutasin oma viimases arvamusloos “Jõulud minu elus”, (Meie Maa, 23.12.), et keskkooli ajal, seega Moskva olümpiamängude aegu, meievanused õpilased veel jõuluõhtul surnuaedades ei käinud. Põhjus oli proosaline: kõik kallid inimesed olid elus.
Nüüd on elukaar jõudnud punkti, kus lisaks vanale kallile sõbrale ja seltsivennale tuli sel aastal jätta hüvasti ka oma armsa klassiõega. Üks kurb sündmus võib olla ajendiks kohtumisele, mida kümneid aastaid edasi lükkasin. Aga parem hilja kui siis, kui on juba hilja.
Tänavu möödus 90 aastat Anton Hansen Tammsaare “Tõe ja õiguse” I osa ilmumisest ja 100 aastat Paul Kerese sünnist. Eks kaks meie rahva suurkuju mõlkusid mul terve aasta meeles, aga alles jõulu esimesel pühal jõudsin nende kalmudele. Ei taha tänitada ega nääriõhtul kellegi tuju rikkuda, kuid tõsiasi on see, et Metsakalmistu kuulsuste künkal põles “igavese teise” haual vaid kaks ja kirjanike vanal platsil Anton Hansen Tammsaarel mitte ühtegi küünalt.
Nojah, kui ironiseerida, siis võiks ju öelda, et pilk võib olla petlik. Oleme ju e-riik, äkki – nagu valimiste puhulgi – panid paljud küünla interneti teel.
Tõmbame aastale joone alla veidi lõbusamas võtmes, head sõbrad. Samal aastal, kui 37-aastane Francis Fukuyama avaldas artikli “Ajaloo lõpp?”, kirjutas 18-aastane Karl-Martin Sinijärv ajalehe Edasi toimetuses nääriluuletuse, mille ta mulle pühendas ja mis pole aastatega sugugi oma aktuaalsust kaotanud:
Omi hääli nürikäärseid kähistagem
kesk lund ja läbu, sillerdust ja saasta.
Nüüd lõppu sajandi, nüüd jälle lõppu aasta
neil näärel üliväärselt tähistagem.
Lumipesun lõbutsevat moodsat näärisokku
...näen tänaval, käen pulplev vahuviin.
Meil, heeroseil, on hüvaks heroiin,
steriilsed süstlad täna stiilselt löögem kokku!
(1989) Nojaa, selle aasta üheks läbivaks märksõnaks oli hirm: pagulased, Putin, ISIS, Brexit, Trump. Eesti väliskeskkond halvenes oluliselt ning tagatipuks toimus meie riigis veretu vasakpööre ja võimule trügisid luuserid. Ja nagu rahva kannatustel oleks veel vähe trambitud! 27. detsembril valiti aasta treeneriks Matti Killing...Tean, et tõsiste asjadega ei tohi nalja teha. Francis Fukuyama kirjutas USA riigidepartemangu vähetuntud ametnikuna 1989. aastal artikli “Ajaloo lõpp?”. Möödus kolm aastat, kui kultusfilosoofi staatusse tõusnud politoloogil ilmus peateos “Ajaloo lõpp ja viimane inimene”. Küsimärki enam pealkirjas ei ole ja džinn sai pudelist välja lastud – Fukuyama rahustas meid ju väitega, et pärast Berliini müüri langemist ja külma sõja lõppu on maailm jõudnud liberaalse demokraatiani ja ajalugu suures osas lõppenud. Nagu muinasjutus: kui nad surnud ei ole, elavad nad õnnelikult elu lõpuni.Väga lihtsakoeliselt: nüüd on Francis Fukuyamast saanud meie oma Rein Toomla. Aga mina ei oska sel puhul nutta, veel vähem naerda. Sain just 53 aastat vanaks, seetõttu ei jookse ma enam põlvpükstes kastesel luhal ega kipu kuninga kombel Kuule. Tahtest oleneb muidugi palju, heast tahtest peaaegu kõik, kuid on asju, mis ei sõltu minust. Seetõttu ei suuda ma valjuhäälselt kaasa muretseda ega globaalselt mõelda. Selleks on teised inimesed.Suudan hoida kodu korras ning lähedastel ja sõpradel silma peal. Täna on viimane päev, kui saab soovida, et uus aasta tuleks parem kui lõppev.Tagasihoidlikkus pole olnud kunagi mu suurim voorus, seetõttu tahaks hoopis poetada, et see oli imeline aasta ja kahju, et hakkab juba otsa saama.Ma ei kurna aasta viimasel päeval lugejaid päevapoliitikaga. Kui, siis riivamisi. Meie tähtsamates raadiojaamades on kokku neli nädalat kokkuvõtvat poliitikasaadet: “Rahva teenrid”, “Olukorrast riigis”, “Samost ja Rumm” ning “Muuli ja Riikoja”. Et pilt oleks veelgi täiuslikum, võiks tulevad aastal Nõmme raadios neile lisanduda “Lepp ja Ummelas”. Aga see selleks.Ma ei nõustu väitega, et unustusehõlma on vajumas kaks meie poliitika raskekahurit – Edgar Savisaar ja Toomas Hendrik Ilves. Võib-olla ei kuule me tuleval aastal esimese kohta enam suurtest edusammudest, kuid olen kindel, et meie president tuleval aastal meeldivalt üllatab. Lõpuks ometi saab ta tegeleda endale rõõmu pakkuvate asjadega. Ta ei ole enam nagu tööpäeva lõpus viimast otsa sõitev tülpinud liinibussijuht, kes reisijatest ammu tüdinenud. Kes vaid äärmuslike juhtumite puhul riiukukki korrale kutsub ja kooseluseadust meelde tuletab.Nõustun Marju Lauristiniga, et Eesti poliitikas on toimunud väga kaua oodatud muutus ja see on palju üldisem kui pelgalt valitsuse muutus. “Keskerakonnas toimunud uuenduskuur ja Reformierakonna võimumonopoli murdmine tervendab kogu meie poliitilist kultuuri ning on juba esimeste nädalatega toonud Eesti ühiskonda senisest palju avatumat ja rõõmsamat vaimu,” kirjutas mu õpetaja ajalehes Sotsiaaldemokraat. Aga mitte ainult.Kui veel aasta tagasi olid meie parlamendis parketikõlbulikud ja -kõlbmatud erakonnad, siis pärast presidendivalimiste läbikukkumist küsis tollane peaminister viimases hädas Mart Helme mobiiltelefoni numbrit. Kuidas Lennart ütleski raskete aegade ja laululindude kohta?Aga me saime ka läbi raskuste uue presidendi. Mida sõber Andrus Kivirähkiga Kerstist arvame, võisite lugeda palju poleemikat tekitanud vestlusest “Andrusega Kerstil külas” (Meie Maa, 17.12.).Meenutasin oma viimases arvamusloos “Jõulud minu elus”, (Meie Maa, 23.12.), et keskkooli ajal, seega Moskva olümpiamängude aegu, meievanused õpilased veel jõuluõhtul surnuaedades ei käinud. Põhjus oli proosaline: kõik kallid inimesed olid elus.Nüüd on elukaar jõudnud punkti, kus lisaks vanale kallile sõbrale ja seltsivennale tuli sel aastal jätta hüvasti ka oma armsa klassiõega. Üks kurb sündmus võib olla ajendiks kohtumisele, mida kümneid aastaid edasi lükkasin. Aga parem hilja kui siis, kui on juba hilja.Tänavu möödus 90 aastat Anton Hansen Tammsaare “Tõe ja õiguse” I osa ilmumisest ja 100 aastat Paul Kerese sünnist. Eks kaks meie rahva suurkuju mõlkusid mul terve aasta meeles, aga alles jõulu esimesel pühal jõudsin nende kalmudele. Ei taha tänitada ega nääriõhtul kellegi tuju rikkuda, kuid tõsiasi on see, et Metsakalmistu kuulsuste künkal põles “igavese teise” haual vaid kaks ja kirjanike vanal platsil Anton Hansen Tammsaarel mitte ühtegi küünalt.Nojah, kui ironiseerida, siis võiks ju öelda, et pilk võib olla petlik. Oleme ju e-riik, äkki – nagu valimiste puhulgi – panid paljud küünla interneti teel.Tõmbame aastale joone alla veidi lõbusamas võtmes, head sõbrad. Samal aastal, kui 37-aastane Francis Fukuyama avaldas artikli “Ajaloo lõpp?”, kirjutas 18-aastane Karl-Martin Sinijärv ajalehe Edasi toimetuses nääriluuletuse, mille ta mulle pühendas ja mis pole aastatega sugugi oma aktuaalsust kaotanud:Omi hääli nürikäärseid kähistagemkesk lund ja läbu, sillerdust ja saasta.Nüüd lõppu sajandi, nüüd jälle lõppu aastaneil näärel üliväärselt tähistagem.Lumipesun lõbutsevat moodsat näärisokku...näen tänaval, käen pulplev vahuviin.Meil, heeroseil, on hüvaks heroiin,steriilsed süstlad täna stiilselt löögem kokku!(1989)
Veel artikleid samast teemast »


description: Jõulusid võib pidada ajaks, mil oleme koos lähedastega, naudime ühiseid pidulaudu, traditsioone, vestlusi, rõõme, laule ja armastust. Kuid mida teha, kui just sinul on jõulud vaja veeta üksinda, ilma pereliikmeteta? Kuidas sa saad teha pühad ka üksinda olles õdusaks ja meeldivaks? Siit mõned nõuanded, kui pea on tühi ja meel nukker. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Perekond
Tunnete kiirabi ehk Kuidas end jõulude ajal mitte üksikuna tunda
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Jõulusid võib pidada ajaks, mil oleme koos lähedastega, naudime ühiseid pidulaudu, traditsioone, vestlusi, rõõme, laule ja armastust. Kuid mida teha, kui just sinul on jõulud vaja veeta üksinda, ilma pereliikmeteta? Kuidas sa saad teha pühad ka üksinda olles õdusaks ja meeldivaks? Siit mõned nõuanded, kui pea on tühi ja meel nukker.
Mediteeri! Ainuüksi käte palveasendisse rinnale asetamine toob sinusse rahu ja keskendatuse, sinu negatiivsed mõtted haihtuvad ja sind täidab mõnus rahu ja vaikuse kese.
Kuula ainult seda muusikat, mis sulle meeldib! Otsi muusikat, mis tekitab sinus lõõgastunud olemist, isegi kui need ei ole kuulsad jõulumeloodiad – Mozartist ja Straussist Led Zeppelini või Kalle Sepani.
Varusta end humoorikate filmidega! Head vibratsioonid tekitavad head tunnet. Ära lase hetkekski nukrust hinge – niipea kui see saabub, kinnita endale, et see on tunne ja ükski tunne ei saa olla meie juures kauem kui vaid paarkümmend sekundit.
Tee head! Anna kerjajale münt, vii kohalikku sotsiaalmajja väike annetus – andmine tekitab õnnehormoone. Tänutunne, mis sinu juurde tagasi tuleb, on nii suur, et täidab su südame õnnetundega.
Käi kodust väljas! Isegi, kui oled morn ja tunned, et pigem tahaksid olla nelja seina vahel ja usud, et koduseinad mõistavad hästi su üksildustunnet, aja end üles ja mine käi ikkagi väljas! Esiteks on värske õhk hea sinu ajule ja organismile tervikuna ning annab värske tunde. Teiseks – kohtudes teiste inimestega kas või kohaliku linnakese või alevi jõulupuu juures, võib südame soojaks teha kas või juhusliku mööduja siirad jõulusoovid. Ja ära unusta siis ka ise häid jõule soovida.
Saada kiri vanale sõbrale, kellega sa ei ole ammu ühenduses olnud! Otsi üles need oma sõbrad, kes sinu südant soojendavad ja kellest kuulmine alati sinu meele heaks teeb. Ja kindel on see, et ka neil on sinust hea meel kuulda.
Ära tunne ebameeldivat kohustust, et pead jõulud veetma just nii nagu teised. Tuleta endale meelde, et nii Eestis kui terves maailmas on väga palju neid, kes peavad mingil põhjusel veetma pühade ajad üksinda. Ka jõulud mööduvad! Ja need paar päeva tervest aastast on vaid üks väike hetk, mille pärast ei pea end laskma depressiooni karmidel küünistel piinata.
Kindlasti võta paber ja pliiats ja tee kokkuvõte kestnud aastast – märgi üles nii õnnestumised kui ka takerdumised ning kui sellega on ühel pool, kirjuta üles oma uue aasta soovid. Isegi kui seekordne aasta ei olnud elu kõige lihtsam, ei tohi unistamist pooleli jätta. Kirjuta üles oma kõige suuremad soovid uueks aastaks ja palu, et need saaks täidetud kogu elava kõrgeimaks hüvanguks.
Lõpetuseks tee midagi, mida sa kunagi ei ole teinud. Mängi lotot, lepi kokku pimekohting, kirjuta oma esimesele armastusele armastuskiri, valmista endale maitsev roog täiesti uue retsepti järgi... Tee oma olemine mõnusaks ja ole iseenda parim kaaslane!
Triin Anni/Delfi Autor: Delfi Reede, 23. detsember 2016.Mediteeri! Ainuüksi käte palveasendisse rinnale asetamine toob sinusse rahu ja keskendatuse, sinu negatiivsed mõtted haihtuvad ja sind täidab mõnus rahu ja vaikuse kese.Kuula ainult seda muusikat, mis sulle meeldib! Otsi muusikat, mis tekitab sinus lõõgastunud olemist, isegi kui need ei ole kuulsad jõulumeloodiad – Mozartist ja Straussist Led Zeppelini või Kalle Sepani.Varusta end humoorikate filmidega! Head vibratsioonid tekitavad head tunnet. Ära lase hetkekski nukrust hinge – niipea kui see saabub, kinnita endale, et see on tunne ja ükski tunne ei saa olla meie juures kauem kui vaid paarkümmend sekundit.Tee head! Anna kerjajale münt, vii kohalikku sotsiaalmajja väike annetus – andmine tekitab õnnehormoone. Tänutunne, mis sinu juurde tagasi tuleb, on nii suur, et täidab su südame õnnetundega.Käi kodust väljas! Isegi, kui oled morn ja tunned, et pigem tahaksid olla nelja seina vahel ja usud, et koduseinad mõistavad hästi su üksildustunnet, aja end üles ja mine käi ikkagi väljas! Esiteks on värske õhk hea sinu ajule ja organismile tervikuna ning annab värske tunde. Teiseks – kohtudes teiste inimestega kas või kohaliku linnakese või alevi jõulupuu juures, võib südame soojaks teha kas või juhusliku mööduja siirad jõulusoovid. Ja ära unusta siis ka ise häid jõule soovida.Saada kiri vanale sõbrale, kellega sa ei ole ammu ühenduses olnud! Otsi üles need oma sõbrad, kes sinu südant soojendavad ja kellest kuulmine alati sinu meele heaks teeb. Ja kindel on see, et ka neil on sinust hea meel kuulda.Ära tunne ebameeldivat kohustust, et pead jõulud veetma just nii nagu teised. Tuleta endale meelde, et nii Eestis kui terves maailmas on väga palju neid, kes peavad mingil põhjusel veetma pühade ajad üksinda. Ka jõulud mööduvad! Ja need paar päeva tervest aastast on vaid üks väike hetk, mille pärast ei pea end laskma depressiooni karmidel küünistel piinata.Kindlasti võta paber ja pliiats ja tee kokkuvõte kestnud aastast – märgi üles nii õnnestumised kui ka takerdumised ning kui sellega on ühel pool, kirjuta üles oma uue aasta soovid. Isegi kui seekordne aasta ei olnud elu kõige lihtsam, ei tohi unistamist pooleli jätta. Kirjuta üles oma kõige suuremad soovid uueks aastaks ja palu, et need saaks täidetud kogu elava kõrgeimaks hüvanguks.Lõpetuseks tee midagi, mida sa kunagi ei ole teinud. Mängi lotot, lepi kokku pimekohting, kirjuta oma esimesele armastusele armastuskiri, valmista endale maitsev roog täiesti uue retsepti järgi... Tee oma olemine mõnusaks ja ole iseenda parim kaaslane!
Veel artikleid samast teemast »


description: Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lugeja küsib, jurist vastab

maintext:
Majandus
Lugeja küsib, jurist vastab
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Lugeja küsib: Asusin tööle restorani. Tööpäeva lõpus peab ka kassat tegema ja tööandja on andnud juhised, et kui ilmneb, et kassas on puudujääk, peavad sel päeval kassas töötavad töötajad maksma puudujäägi kinni. Olen paaril korral väiksemaid summasid oma jootrahast maksnud, kuid mulle tundub see ebaõiglasena. Kas tööandjal on õigus nõuda, et töötajad oma rahast puudujäägid kinni maksavad?
Vastab tööinspektsiooni nõustamisjurist Ülle Kool: Kassa puudujäägi kinnimaksmine on oma olemuselt kahju hüvitamine. Töölepingu seaduse kohaselt vastutab töötaja tekitatud kahju eest, kui ta on selle tekitamises süüdi või kui poolte vahel on sõlmitud varalise vastutuse kokkulepe. Kokkuleppe puudumisel saame rääkida ainult süülisest vastutusest.
Töötaja vastutuse kindlakstegemisel tuleb lähtuda töösuhtele omasest hoolsuse määrast. Selle kindlakstegemisel tuleb arvestada nii tööandja tegevuse kui töötaja tööga seotud tavalisi riske, töötaja väljaõpet, ametialaseid teadmisi ja tema võimeid ning omadusi. Klienditeenindaja töös, kes lööb arveid kassase, tuleb näiteks arvestada, milline on kassasüsteem ja selle kasutamise reeglid, kas töötaja on saanud vastava väljaõppe, kas kassale pääseb ligi kolmandaid isikuid jne.
Kui on selge, millist hoolsust töötajalt oma tööl oodatakse, saab hinnata, kas töötaja on hoolsuskohustust rikkunud. Kui töötaja on tööks vajalikku hoolsust järginud, siis ei ole ta ka töökohustuste rikkumises süüdi. Kui aga ei ole järginud, on tegemist süülise käitumisega ning vastavalt süü astmele – tahtlikult või hooletuse tõttu – tuleb töötajal töölepingu rikkumise tagajärjel tekkinud kahju tööandjale hüvitada.
Kahju hüvitamiseks tuleb tööandjal tuvastada, milline töötaja oma kohustusi rikkus. Kui kahju tekitaja(d) on tuvastatavad, tuleb tööandjal selgitada, kas kahju põhjustati tahtlikult või hooletusest. Hooletuse korral ei saa eeldada, et töötajal on kohustus hüvitada tekkinud kahju täies ulatuses. Sellisel juhul tuleb kahjuhüvitise suuruse määramisel arvestada nii töötaja tööülesandeid, talle antud juhiseid, töötingimusi, töö iseloomust tulenevaid riske, süü astet jms.
Kui töötaja leiab, et tööandja kahjunõue on põhjendamata ning tema ei ole oma töökohustusi rikkunud, on töötajal võimalik kahju hüvitamisest keelduda. Sellisel juhul saab tööandja nõuda kahju hüvitamist töövaidlusorgani kaudu (töövaidluskomisjon või kohus).
Kui aga tööandja soovib puudujääki töötasust kinni pidada, tuleb selleks saada töötaja nõusolek kas kirjalikus (paberkandjal) või kirjalikku taasesitamist võimaldavas (nt e-kiri) vormis. Töötaja nõusolek tasaarvestamiseks tuleb saada igaks juhtumiks eraldi.
Töölepingu seadus ei reguleeri jootrahaga seonduvat. Jootraha osas peaksid töötajad teadma, et maksu- ja tolliamet käsitleb seda kui tulu, mille pealt tuleb maksta ka maksud. Kui töötaja saab jootraha sularahas, tuleb sellelt maksta tulumaks. Kui jootraha jäetakse pangakaardiga ning tööandja jaotab selle töötajate vahel ära, on tegemist töö eest saadava tuluga ning selle pealt tuleb tööandjal maksta ja kinni pidada maksud ja maksed. Ja ainult viimasel juhul saame rääkida sotsiaalsetest garantiidest (nt ravikindlustus jms), kuna sularahas jäetava jootraha pealt sotsiaalmaksu ei maksta. Autor: MM Reede, 02. detsember 2016.Lugeja küsib: Asusin tööle restorani. Tööpäeva lõpus peab ka kassat tegema ja tööandja on andnud juhised, et kui ilmneb, et kassas on puudujääk, peavad sel päeval kassas töötavad töötajad maksma puudujäägi kinni. Olen paaril korral väiksemaid summasid oma jootrahast maksnud, kuid mulle tundub see ebaõiglasena. Kas tööandjal on õigus nõuda, et töötajad oma rahast puudujäägid kinni maksavad?Vastab tööinspektsiooni nõustamisjurist Ülle Kool: Kassa puudujäägi kinnimaksmine on oma olemuselt kahju hüvitamine. Töölepingu seaduse kohaselt vastutab töötaja tekitatud kahju eest, kui ta on selle tekitamises süüdi või kui poolte vahel on sõlmitud varalise vastutuse kokkulepe. Kokkuleppe puudumisel saame rääkida ainult süülisest vastutusest.Töötaja vastutuse kindlakstegemisel tuleb lähtuda töösuhtele omasest hoolsuse määrast. Selle kindlakstegemisel tuleb arvestada nii tööandja tegevuse kui töötaja tööga seotud tavalisi riske, töötaja väljaõpet, ametialaseid teadmisi ja tema võimeid ning omadusi. Klienditeenindaja töös, kes lööb arveid kassase, tuleb näiteks arvestada, milline on kassasüsteem ja selle kasutamise reeglid, kas töötaja on saanud vastava väljaõppe, kas kassale pääseb ligi kolmandaid isikuid jne.Kui on selge, millist hoolsust töötajalt oma tööl oodatakse, saab hinnata, kas töötaja on hoolsuskohustust rikkunud. Kui töötaja on tööks vajalikku hoolsust järginud, siis ei ole ta ka töökohustuste rikkumises süüdi. Kui aga ei ole järginud, on tegemist süülise käitumisega ning vastavalt süü astmele – tahtlikult või hooletuse tõttu – tuleb töötajal töölepingu rikkumise tagajärjel tekkinud kahju tööandjale hüvitada.Kahju hüvitamiseks tuleb tööandjal tuvastada, milline töötaja oma kohustusi rikkus. Kui kahju tekitaja(d) on tuvastatavad, tuleb tööandjal selgitada, kas kahju põhjustati tahtlikult või hooletusest. Hooletuse korral ei saa eeldada, et töötajal on kohustus hüvitada tekkinud kahju täies ulatuses. Sellisel juhul tuleb kahjuhüvitise suuruse määramisel arvestada nii töötaja tööülesandeid, talle antud juhiseid, töötingimusi, töö iseloomust tulenevaid riske, süü astet jms.Kui töötaja leiab, et tööandja kahjunõue on põhjendamata ning tema ei ole oma töökohustusi rikkunud, on töötajal võimalik kahju hüvitamisest keelduda. Sellisel juhul saab tööandja nõuda kahju hüvitamist töövaidlusorgani kaudu (töövaidluskomisjon või kohus).Kui aga tööandja soovib puudujääki töötasust kinni pidada, tuleb selleks saada töötaja nõusolek kas kirjalikus (paberkandjal) või kirjalikku taasesitamist võimaldavas (nt e-kiri) vormis. Töötaja nõusolek tasaarvestamiseks tuleb saada igaks juhtumiks eraldi.Töölepingu seadus ei reguleeri jootrahaga seonduvat. Jootraha osas peaksid töötajad teadma, et maksu- ja tolliamet käsitleb seda kui tulu, mille pealt tuleb maksta ka maksud. Kui töötaja saab jootraha sularahas, tuleb sellelt maksta tulumaks. Kui jootraha jäetakse pangakaardiga ning tööandja jaotab selle töötajate vahel ära, on tegemist töö eest saadava tuluga ning selle pealt tuleb tööandjal maksta ja kinni pidada maksud ja maksed. Ja ainult viimasel juhul saame rääkida sotsiaalsetest garantiidest (nt ravikindlustus jms), kuna sularahas jäetava jootraha pealt sotsiaalmaksu ei maksta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa keskraamatukogu lasteosakonnas ootab väikesi lugejaid mereteemaline jõulutuba. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: “Jõulud merel” raamatukogus

maintext:
NÄDALALÕPP
“Jõulud merel” raamatukogus
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Reede, 09. detsember 2016. Lasteosakonna juhataja Liilia Kõiv näitab, kuidas valmivad väikesed ehted – kalakujulised. Foto: Valmar Voolaid Saaremaa keskraamatukogu lasteosakonnas ootab väikesi lugejaid mereteemaline jõulutuba.
Tegu ei ole päris traditsioonilise mängutoaga, pigem sellisega, mida on targem nautida silmade, mitte kätega. Tuba valmis lasteosakonna juhataja Liilia Kõivu sõnul inspireerituna merekultuuri aastast. “Teeme neid tube selleks, et siin viia lastele läbi üritusi,“ sõnas ta. Sel aastal räägitakse mereraamatutest ja joonitatakse ka kalu – näidatakse ette, kuidas saab kõige lihtsamalt seda teha. “Loeme mereteemalisi raamatuid, jutukesi, luuletusi,“ loetles Kõiv, märkides, et laste käest küsitakse ka kavalaid küsimusi.
“Igal aastal olen ma fakti ees, et mis teemal jõulutuba teha. Aga sel aastal oli lihtne,“ rääkis lasteosakonna juhataja. “Siis ma mõtlesingi, et “Jõulud merel“ on teema küll ja hakkasin otsima merega seonduvaid asju kokku.“ Ta viipas suuremale paadile: “See on Baltic Workboatsist – see on katsepaadike.“ Teine, väiksem, on pärit ametikoolist ja peaks sümboliseerima Eesti paaditööstust.
Niisiis on läbiv teema see, kuidas n-ö oma Eesti asi kulgeb läbi Balti mere lõunasse, sealsetele saartele. Tõepoolest, väikese ruumi ühes servas on palmide alla paigutatud purjelaev.
Jõulupuule riputatud kalad näivad küll eemalt ehtsad välja, aga ei haise ega midagi. Võib-olla ainult siis, kui lähed väga lähedale ja tunned paberilõhna. Samas on nad võrgu peal kenasti nähtavad ja mõjuvad ehedalt. Toas on klaasmune ning teisigi purunevaid esemeid, seega tasuks olla pigemini ettevaatlik kui entusiastlik.
Ruum on kenasti dekoreeritud ka muude mere-elukatega – kõiksugu krabide ja muude külitsi liikuvate loomakestega. Tegu ei ole päris traditsioonilise mängutoaga, pigem sellisega, mida on targem nautida silmade, mitte kätega. Tuba valmis lasteosakonna juhataja Liilia Kõivu sõnul inspireerituna merekultuuri aastast. “Teeme neid tube selleks, et siin viia lastele läbi üritusi,“ sõnas ta. Sel aastal räägitakse mereraamatutest ja joonitatakse ka kalu – näidatakse ette, kuidas saab kõige lihtsamalt seda teha. “Loeme mereteemalisi raamatuid, jutukesi, luuletusi,“ loetles Kõiv, märkides, et laste käest küsitakse ka kavalaid küsimusi.“Igal aastal olen ma fakti ees, et mis teemal jõulutuba teha. Aga sel aastal oli lihtne,“ rääkis lasteosakonna juhataja. “Siis ma mõtlesingi, et “Jõulud merel“ on teema küll ja hakkasin otsima merega seonduvaid asju kokku.“ Ta viipas suuremale paadile: “See on Baltic Workboatsist – see on katsepaadike.“ Teine, väiksem, on pärit ametikoolist ja peaks sümboliseerima Eesti paaditööstust.Niisiis on läbiv teema see, kuidas n-ö oma Eesti asi kulgeb läbi Balti mere lõunasse, sealsetele saartele. Tõepoolest, väikese ruumi ühes servas on palmide alla paigutatud purjelaev.Jõulupuule riputatud kalad näivad küll eemalt ehtsad välja, aga ei haise ega midagi. Võib-olla ainult siis, kui lähed väga lähedale ja tunned paberilõhna. Samas on nad võrgu peal kenasti nähtavad ja mõjuvad ehedalt. Toas on klaasmune ning teisigi purunevaid esemeid, seega tasuks olla pigemini ettevaatlik kui entusiastlik.Ruum on kenasti dekoreeritud ka muude mere-elukatega – kõiksugu krabide ja muude külitsi liikuvate loomakestega.
Veel artikleid samast teemast »


description: Tihe konkurents ja hinnaralli Kuressaare-Tallinna bussiliinil jõudis sinnani, et kümme aastat kommertsvedudega tegelenud Kalle Bussid OÜ loobus uuest aastast sel liinil jätkamast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Hinnaralli Kuressaare-Tallinna bussiliinil neelas esimese ohvri
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 30. detsember 2016. Kümme aastat Kuressaare-Tallinna liinil sõitnud Kalle Bussid OÜ omanik ja bussijuht Kalle Aus hakkab uuest aastast otsima tööd juhuvedudel. FOTO: Valmar Voolaid Tihe konkurents ja hinnaralli Kuressaare-Tallinna bussiliinil jõudis sinnani, et kümme aastat kommertsvedudega tegelenud Kalle Bussid OÜ loobus uuest aastast sel liinil jätkamast.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: On kahju, et selline oht häirib Sõmera Kodu kasvandike hingerahu advendiajal ja jõulude ootuses, kui aeg eeldaks hoopis vastupidist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ärge võtke inimestelt kodu!

maintext:
Maakond
Ärge võtke inimestelt kodu!
Kolmapäev, 14. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Kolmapäev, 14. detsember 2016. Vestlusringis jäid pildile Maria Tšõganova (vasakult), tegevusjuhendaja Eve Mägi ja Anita Matijevskaja. FOTO: Valmar Voolaid On kahju, et selline oht häirib Sõmera Kodu kasvandike hingerahu advendiajal ja jõulude ootuses, kui aeg eeldaks hoopis vastupidist.
Inimesed, kes vestlusringist osa võtsid, on nördinud, et otsustajad pole sellise raske otsuse tegemisel nende arvamusest huvitatud olnud ega ole poole sõnagagi küsinud, mida kodu elanikud ise kavatsetavast reorganiseerimisest arvavad.
Sõmeral on oma kodu leidnud inimesi üle Eesti, kellele elu pole olnud nii helde kui enamusele meist. Paljud on kasvanud üles lastekodus, seega on nad kodu- ja vanemate soojusest ühel või teisel põhjusel ilma jäänud. Sõmeral on aastakümnete jooksul sajad inimesed leidnud endale kodu ja hoolivad inimesed, kes neid toetavad ja abistavad.
Praegune elanikkond on valdavalt keskealine, vestlusringis osalejad pisut üle neljakümne. Nad on omavahel sõbrunenud ja ühte kasvanud. Nad on kohanenud sealsete oludega, mida see koht pakub ja võimaldab. Ja seda pole sugugi vähe. Turvaline keskkond, ilus loodus, lähedal asuv mets, kust on võimalik metsamari suhu pista, hoolitsev töötajaskond, kes on nagu head vanemad, täitmaks suurt lünka, kellest/millest saatus on neid ilma jätnud.
On loodud palju tegevusvõimalusi, mida inimesed vastavalt oma võimetele ära kasutavad. Kümnes majas elavatel inimestel on võimalus minna päevakeskusesse tööle. See kõik annab elule mõtte ja vajalikkuse tunde.
Näiteks Maria, keda võib heas mõttes pidaja oma saatusekaaslaste ruuporiks ehk kõneisikuks, kellel on väga hea jutuoskus, kes on tänapäeva eluolu ja poliitikaga kursis, kes on ise hästi aktiivne kõikvõimalikest tegevustest osa võtma.
Maria on nagu soe päike, kes ei jäta suhtlemisel külmaks ilmselt kedagi. Ta on üks lastekodulastest, kes oma päritolu ei tea. Teab vaid seda, et ta toodi Sõmerale Imastu lastekodust ja et Sõmera on tema kodu olnud juba 21 aastat, pea pool elust.
“Tulin siia 1997. aastal, olen Sõmerale sisse kirjutatud. Mulle siin väga meeldib, siin saan nii palju erinevaid tegevusi teha. Hakkasin ringide tööst kohe osa võtma. Siit ma küll ära minna ei taha. Olen Sõmera Kodu kinnipanemise jutuga juba stressi saanud, tunnen, et on vaja psühhiaatri abi. Ükskord oleme siiajäämise pärast juba võidelnud, 2008. või 2009. aastal, siis saime loa edasi jääda.
Ajalehed kirjutavad Sõmerast ja selle edasistest otsustest, aga meie käest ei küsi keegi. Mitte keegi ei küsi, ei tunne huvi, mida meie kui selle kodu hoolealused asjast arvame, kas me tahame või ei taha siit ära minna. Lihtsalt võtavad kätte ja otsustavad, aga meie arvamust on ka vaja teada, sellega arvestada, sest see siin on meie kodu. Pereliikmetele ei öelda, et kuule – koli täna välja ja mine ei tea kuhu elama. Oleme siin kõik sõbrad.“
Teised vestluses osalejad olid mandri X-koolist Sõmerale tulnud Merle Sollmann ja Kehtna vallast pärit Anita Matijevskaja. Merle kinnitas Maria öeldut, rõhutades just sõprade hulka, kellega ollakse kokku kasvanud. “Muljed Sõmera Kodust on väga head. Minu kõige suurem mure on see, et kavandatava otsusega meid tahes-tahtmata lahutatakse sõpradest. See mõte teeb juba haiget,“ rääkis Merle.
Anita lisas: “Hooldekodu, mida me vaatamas käisime, oli metsa sees, ma ei tea, kuidas sinna vajalikku kaupa üldse kohale viiakse. Meil siin on kõik käe-jala juures, oleme siinse eluga harjunud ja väga rahul. Kui tahetakse tõesti inimesed paigutada väikestesse kodudesse, võiks need majad ju siia Sõmerale ehitada. Kuigi väikeses majas elamine tuleb tunduvalt kallim.“
Tegevusjuhendaja Eve Mägi teab, et majade renoveerimiseks on kulunud juba mitu miljonit eurot Euroopa Liidu raha.
“Meile on seletatud, et hoonete süsteemid ei vasta enam nõuetele ja nende kordategemine on väga kallis. Umbes kaks miljonit oleks veel vaja, et kanalisatsioon ja muud süsteemid korda teha. Aga vabariigi valitsuse poolt on tehtud otsus, et hooldatavad peavad elama väiksemates üksustes. Meil siin on kümme maja ja päevakeskus, kus nad tööl käivad. See ongi neile oma kodust välja saamine ja tööle tulemine. See otsus on neile väga valus, nemad kannatavad. Siinsed inimesed suhtlevad endiste sõpradega, kes siit on ära läinud ja nad on käinud uutes kodudes nende elu-olu vaatamas.“
Eve küsis, millises linnas saab hoolealune minna metsa. Ja lisas, et neil on mõni, kes väga hästi ei orienteeru, siin, kodu territooriumil, saavad nad aga hakkama.
Päevakeskuse võimalused
Eve iseloomustas suure ja avara maja rohkeid tegevusvõimalusi. Tegutsevad laulukoor, tantsuring, näitering, üleval on suur spordisaal. Eve juhendamisel tehakse erinevaid asju – kes lõikab vaipade kudumiseks riideribasid, kes vildib, kes teeb käepaelu.
Teises rühmas lõigatakse välja ja õmmeldakse erinevaid esemeid, valmistatakse erinevas suuruses paberkotte. All töötab kunstiring, kus tehakse savi- ja keraamikatööd, joonistatakse ja tehakse postkaarte. On kangakudumisrühm ja meeste puutöörühm. Mehi juhendab Roman, mehed valmistavad pisikestest vineerlippidest nukumaju ja -mööblit.
Oluline roll hoolealuste elus on kirikul. See on neile väga hästi organiseeritud. Hommikupalvus toimub iga esmaspäeva, kolmapäeva ja reede hommikul, teisipäeval on jumalateenistus. (See litsents on juhendaja Evel endal – toim.) Kord kuus käib Tiina Ool, Rene Reinsoo või õigeusu preester isa Aabraham Tallinnast teenistusi pidamas.
Maria Tsõganova rääkis tegevusvõimalustest suure õhinaga. “Teen patju, beebisalle, kotte, vildin – teen kõike, mida on vaja. Käin joonistamas, näiteringis, laulmas, kunsti- ja saviringis, mul on nii palju tegemisi. Käin ka meie kirikus teenistustel. Kõik on siin olemas. Käsitöö osas tuleb meile ka tellimusi. Teenin kenasti, lõime siin ju kaasa Sinilille projektis “Anname au“. Kogume ja hoiame raha, ega me kipu seda ära raiskama.“
Esmaspäevase seisuga on Sõmera Kodus 359 kasvandikku. Ainuüksi käsitöö- ja kunstiringis käib enam kui 70 inimest. Kui Meie Maa põgusalt kokkusaamiselt lahkuma asus, täitus saal mitmekümne mälumänguhuvilisega. Inimesed olid sõbralikud ja avatud.
Õhtul koju jõudes oli parajasti käimas ETV saade “Meie inimesed“, teemaks Tartus Maarja kooli lugu. See kool asutati paarkümmend aastat tagasi puuetega laste jaoks. Karmi saatuse osaliseks saanud vaimse ja füüsilise puudega laste vanemad ühendasid oma hingejõu, tahtmise ja oskused, et luua lastele sobiv õppimis- ja töökeskkond. Need vanemad on saanud selle otsuse tõttu tagasi hingerahu, millest võidavad nii lapsed kui vanemad ise.
Seega, kuna uus valitsus on juba näidanud, et arvestatakse ka opositsiooni ettepanekutega, tahaks väga uskuda ja loota, et terve mõistus võidab ka antud otsuse tegemisel. Sest kui ümberkorralduse esmane ja kõige olulisem eesmärk on tõesti tuge vajavate inimeste heaolu, siis neid laiali pillutades ei suudeta ka kõige parema tahtmise juures anda nii palju erinevaid võimalusi, kui seda pakutakse Sõmera Kodus.
Juhan Nemvalt, teie kui endine Sõmera Kodu juhataja, mida arvate valitsuse otsusest Sõmera Kodu likvideerida ja inimesed hajutatult ümber asustada väiksematesse majadesse? Kas sellega paraneb nende heaolu?
Ma ei näe sellel ümberkorraldusel mingit põhjust. Mina ei arva, et seal elavad inimesed satuksid siis sõbralikumasse keskkonda. Mulle meeldis Sõmeral väga töötada ja usun, et paljud neist mind veel mäletavad. Sõmera Kodus oli väga hea õhkkond, avarus ja loodus aitab sellele kaasa. Külakogukond on nendega harjunud ja nad omaks võtnud, hoolealused ei ole kogukonnale koormaks, neil on seal väga hea olla.
Regionaalpoliitikast rääkides – kas teeme siis maapiirkonnad tühjaks ja viime kõik linna, teenustele lähemale? Kuid antud juhul ei paranda see nende teenuste kättesaadavust, vaid oluliselt halvendab.
Loe ka 9. detsembri Meie Maa artiklit “Sõmeral uusi asukaid enam vastu ei võeta“. Inimesed, kes vestlusringist osa võtsid, on nördinud, et otsustajad pole sellise raske otsuse tegemisel nende arvamusest huvitatud olnud ega ole poole sõnagagi küsinud, mida kodu elanikud ise kavatsetavast reorganiseerimisest arvavad.Sõmeral on oma kodu leidnud inimesi üle Eesti, kellele elu pole olnud nii helde kui enamusele meist. Paljud on kasvanud üles lastekodus, seega on nad kodu- ja vanemate soojusest ühel või teisel põhjusel ilma jäänud. Sõmeral on aastakümnete jooksul sajad inimesed leidnud endale kodu ja hoolivad inimesed, kes neid toetavad ja abistavad.Praegune elanikkond on valdavalt keskealine, vestlusringis osalejad pisut üle neljakümne. Nad on omavahel sõbrunenud ja ühte kasvanud. Nad on kohanenud sealsete oludega, mida see koht pakub ja võimaldab. Ja seda pole sugugi vähe. Turvaline keskkond, ilus loodus, lähedal asuv mets, kust on võimalik metsamari suhu pista, hoolitsev töötajaskond, kes on nagu head vanemad, täitmaks suurt lünka, kellest/millest saatus on neid ilma jätnud.On loodud palju tegevusvõimalusi, mida inimesed vastavalt oma võimetele ära kasutavad. Kümnes majas elavatel inimestel on võimalus minna päevakeskusesse tööle. See kõik annab elule mõtte ja vajalikkuse tunde.Näiteks Maria, keda võib heas mõttes pidaja oma saatusekaaslaste ruuporiks ehk kõneisikuks, kellel on väga hea jutuoskus, kes on tänapäeva eluolu ja poliitikaga kursis, kes on ise hästi aktiivne kõikvõimalikest tegevustest osa võtma.Maria on nagu soe päike, kes ei jäta suhtlemisel külmaks ilmselt kedagi. Ta on üks lastekodulastest, kes oma päritolu ei tea. Teab vaid seda, et ta toodi Sõmerale Imastu lastekodust ja et Sõmera on tema kodu olnud juba 21 aastat, pea pool elust.“Tulin siia 1997. aastal, olen Sõmerale sisse kirjutatud. Mulle siin väga meeldib, siin saan nii palju erinevaid tegevusi teha. Hakkasin ringide tööst kohe osa võtma. Siit ma küll ära minna ei taha. Olen Sõmera Kodu kinnipanemise jutuga juba stressi saanud, tunnen, et on vaja psühhiaatri abi. Ükskord oleme siiajäämise pärast juba võidelnud, 2008. või 2009. aastal, siis saime loa edasi jääda.Ajalehed kirjutavad Sõmerast ja selle edasistest otsustest, aga meie käest ei küsi keegi. Mitte keegi ei küsi, ei tunne huvi, mida meie kui selle kodu hoolealused asjast arvame, kas me tahame või ei taha siit ära minna. Lihtsalt võtavad kätte ja otsustavad, aga meie arvamust on ka vaja teada, sellega arvestada, sest see siin on meie kodu. Pereliikmetele ei öelda, et kuule – koli täna välja ja mine ei tea kuhu elama. Oleme siin kõik sõbrad.“Teised vestluses osalejad olid mandri X-koolist Sõmerale tulnud Merle Sollmann ja Kehtna vallast pärit Anita Matijevskaja. Merle kinnitas Maria öeldut, rõhutades just sõprade hulka, kellega ollakse kokku kasvanud. “Muljed Sõmera Kodust on väga head. Minu kõige suurem mure on see, et kavandatava otsusega meid tahes-tahtmata lahutatakse sõpradest. See mõte teeb juba haiget,“ rääkis Merle.Anita lisas: “Hooldekodu, mida me vaatamas käisime, oli metsa sees, ma ei tea, kuidas sinna vajalikku kaupa üldse kohale viiakse. Meil siin on kõik käe-jala juures, oleme siinse eluga harjunud ja väga rahul. Kui tahetakse tõesti inimesed paigutada väikestesse kodudesse, võiks need majad ju siia Sõmerale ehitada. Kuigi väikeses majas elamine tuleb tunduvalt kallim.“Tegevusjuhendaja Eve Mägi teab, et majade renoveerimiseks on kulunud juba mitu miljonit eurot Euroopa Liidu raha.“Meile on seletatud, et hoonete süsteemid ei vasta enam nõuetele ja nende kordategemine on väga kallis. Umbes kaks miljonit oleks veel vaja, et kanalisatsioon ja muud süsteemid korda teha. Aga vabariigi valitsuse poolt on tehtud otsus, et hooldatavad peavad elama väiksemates üksustes. Meil siin on kümme maja ja päevakeskus, kus nad tööl käivad. See ongi neile oma kodust välja saamine ja tööle tulemine. See otsus on neile väga valus, nemad kannatavad. Siinsed inimesed suhtlevad endiste sõpradega, kes siit on ära läinud ja nad on käinud uutes kodudes nende elu-olu vaatamas.“Eve küsis, millises linnas saab hoolealune minna metsa. Ja lisas, et neil on mõni, kes väga hästi ei orienteeru, siin, kodu territooriumil, saavad nad aga hakkama.Eve iseloomustas suure ja avara maja rohkeid tegevusvõimalusi. Tegutsevad laulukoor, tantsuring, näitering, üleval on suur spordisaal. Eve juhendamisel tehakse erinevaid asju – kes lõikab vaipade kudumiseks riideribasid, kes vildib, kes teeb käepaelu.Teises rühmas lõigatakse välja ja õmmeldakse erinevaid esemeid, valmistatakse erinevas suuruses paberkotte. All töötab kunstiring, kus tehakse savi- ja keraamikatööd, joonistatakse ja tehakse postkaarte. On kangakudumisrühm ja meeste puutöörühm. Mehi juhendab Roman, mehed valmistavad pisikestest vineerlippidest nukumaju ja -mööblit.Oluline roll hoolealuste elus on kirikul. See on neile väga hästi organiseeritud. Hommikupalvus toimub iga esmaspäeva, kolmapäeva ja reede hommikul, teisipäeval on jumalateenistus. (See litsents on juhendaja Evel endal – toim.) Kord kuus käib Tiina Ool, Rene Reinsoo või õigeusu preester isa Aabraham Tallinnast teenistusi pidamas.Maria Tsõganova rääkis tegevusvõimalustest suure õhinaga. “Teen patju, beebisalle, kotte, vildin – teen kõike, mida on vaja. Käin joonistamas, näiteringis, laulmas, kunsti- ja saviringis, mul on nii palju tegemisi. Käin ka meie kirikus teenistustel. Kõik on siin olemas. Käsitöö osas tuleb meile ka tellimusi. Teenin kenasti, lõime siin ju kaasa Sinilille projektis “Anname au“. Kogume ja hoiame raha, ega me kipu seda ära raiskama.“Esmaspäevase seisuga on Sõmera Kodus 359 kasvandikku. Ainuüksi käsitöö- ja kunstiringis käib enam kui 70 inimest. Kui Meie Maa põgusalt kokkusaamiselt lahkuma asus, täitus saal mitmekümne mälumänguhuvilisega. Inimesed olid sõbralikud ja avatud.Õhtul koju jõudes oli parajasti käimas ETV saade “Meie inimesed“, teemaks Tartus Maarja kooli lugu. See kool asutati paarkümmend aastat tagasi puuetega laste jaoks. Karmi saatuse osaliseks saanud vaimse ja füüsilise puudega laste vanemad ühendasid oma hingejõu, tahtmise ja oskused, et luua lastele sobiv õppimis- ja töökeskkond. Need vanemad on saanud selle otsuse tõttu tagasi hingerahu, millest võidavad nii lapsed kui vanemad ise.Seega, kuna uus valitsus on juba näidanud, et arvestatakse ka opositsiooni ettepanekutega, tahaks väga uskuda ja loota, et terve mõistus võidab ka antud otsuse tegemisel. Sest kui ümberkorralduse esmane ja kõige olulisem eesmärk on tõesti tuge vajavate inimeste heaolu, siis neid laiali pillutades ei suudeta ka kõige parema tahtmise juures anda nii palju erinevaid võimalusi, kui seda pakutakse Sõmera Kodus.Ma ei näe sellel ümberkorraldusel mingit põhjust. Mina ei arva, et seal elavad inimesed satuksid siis sõbralikumasse keskkonda. Mulle meeldis Sõmeral väga töötada ja usun, et paljud neist mind veel mäletavad. Sõmera Kodus oli väga hea õhkkond, avarus ja loodus aitab sellele kaasa. Külakogukond on nendega harjunud ja nad omaks võtnud, hoolealused ei ole kogukonnale koormaks, neil on seal väga hea olla.Regionaalpoliitikast rääkides – kas teeme siis maapiirkonnad tühjaks ja viime kõik linna, teenustele lähemale? Kuid antud juhul ei paranda see nende teenuste kättesaadavust, vaid oluliselt halvendab.Loe ka 9. detsembri Meie Maa artiklit “Sõmeral uusi asukaid enam vastu ei võeta“.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Paljud hispaaniakeelsed väljaanded pealkirjastasid uudise Kuuba diktaatori Fidel Castro surmast just nii.
Nädalavahetusel maeti urn Kuubas kommunistliku riigipöörde korraldanud pikaaegse diktaatori Castro tuhaga. Matusetseremoonia toimus perekonna ja võimurežiimi võitluskaaslaste kitsas ringis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
TOOMAS KÜMMEL AINULT MEIE MAAS: Viimase revolutsionääri lahkumine
Kolmapäev, 07. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Paljud hispaaniakeelsed väljaanded pealkirjastasid uudise Kuuba diktaatori Fidel Castro surmast just nii. Nädalavahetusel maeti urn Kuubas kommunistliku riigipöörde korraldanud pikaaegse diktaatori Castro tuhaga. Matusetseremoonia toimus perekonna ja võimurežiimi võitluskaaslaste kitsas ringis.
Fidel Castro surma võib ja saab suhtuda mitmeti.
Üks mu poja sõpradest näiteks imestas siiralt, et Castro üldse veel elus oli. Minu põlvkonnakaaslane aga teatas, et tema jaoks sai Castro aeg läbi koos Nõukogude Liidu kokkuvarisemisega. Pärast soveti-impeeriumi langemist kadusid ju ka Kuuba ja diktaator Castro suuresti vaateväljast.
Sovetinostalgiat võib siiski praegugi kohata – Moskvas tassiti Kuuba saatkonna juurde lilli ja sigareid. Või nagu ütles üks kaasaegne mõtleja: “Kommunism on küll kaotanud tegelikkuses, kuid võitnud paljudes vasakpoolsete intellektuaalide peades.” Kommunismi kui ideoloogia mitmekesised värdsiirded eksisteerivad ja elavad seega edasi.
Hoopis tähtsam on aga see, missugused olid vastukajad ühe diktatuuri sümboolsele lõpule ning mida on maailmal Kuuba näitest õppida, sest diktatuuri toimimise loogika on igal pool ühetaoline ega too inimestele peale vaesuse ja orjuse mitte midagi, olgu see siis looritatud mis tahes ideoloogilisse rüüsse.
Diktatuur leiab alati sobiliku ideoloogia, toimib aga ikka ühetaoliselt
See, et Castro režiim kuulutas just kommunistlikku ideoloogiat, ei olnud sugugi sündmuste arengu vankumatu loogika. Ladina-Ameerika hulle diktaatoreid on kirjeldatud hästi Gabriel Garcia Marquezi kirjandusteostes. Need on marginaalid, kelle peas on sageli ajude asemel pudru ja kapsad ning seetõttu sünnitavad nad sürrealistlikke mõtteid.
Fidel Castro oli ristitud katoliiklane. Havanna ülikoolis õppis ta juurat, luges Mussolini, Lenini, Trotski, Mao ja Stalini õpetusi. Kuid vaatamata sellele ei suhtunud Castro kommunismi just erilise sümpaatiaga. Ükskord teatas ta naljatades: “Olen nõus kohe hakkama kommunistiks, kui minust tehakse Stalin.”
Kolmandal relvastatud riigipöördekatsel 1959. aastal õnnestus Castrol ja tema mõttekaaslastel Kuubal võim haarata. See toimus paljuski rahvusliku vabadusvõitluse sildi all, mis oli suunatud USA mõju vastu. Peab arvestama, et Kuuba poliitilises kultuuris olid pärast iseseisvumist Hispaania võimu alt (1902) tooni andnud autoritaarsed valitsejad ja režiimid, nagu mujalgi paljudes Ladina-Ameerika riikides.
Fulgencio Batista autoritaarne režiim oli Kuubale lasknud USA kapitali, mis vormis riigist paljuski kasiinosaare. Kuubast kujunes USA elanikele turismimagnet mängupõrgute, ööklubide ja kõigi selle juurde kuuluvate pahedega – narkokaubandus, prostitutsioon ja maffia. Kuid samal ajal oli majandus tõusuteel – isikuvabadused olid küll piiratud, kuid mitte täielikult alla surutud – ja tekkimas elujõuline keskklass kontrastiks vaesusele.
Ometi vihati USA-d ja Batista režiimi, mis oli üks põhjus, miks Castro relvastatud riigipöördele oli tegelikult üsna suur toetus. Tavaliselt ei mainita, et lõpufaasis kaotas Batista režiim ka USA valitsuse toetuse ning USA tunnustas kohe Castro valitsust.
Revolutsioon algas ilma igasuguste viideteta leninismile-marksismile. Kui Castro sai võimule, rääkis ta isegi ühes oma esimestes kõnedes, et Kuuba ei lähe mitte kunagi Nõukogude Liidu teed, neil ei ole mitte midagi ühist nende kommunistidega, kes uputasid 1956. aastal verre Ungari revolutsiooni jne.
Kuid Castro režiim alustas nagu diktatuurid ikka – repressioonidest teisitimõtlejate vastu. Eraomandi riigistamine ja majanduslik kollaps sundisid “vabaduse saare” uusi valitsejaid võimu kindlustamiseks vaatama sponsorite otsinguil Nõukogude Liidu suunas. Emapiimaga kommunistliku maailmarevolutsiooni unistuse kaasa saanud soveti-kommunistid nägid Kuubas muidugi oma võimalust. Soov oma peamisele vaenlasele USA-le igal sammul käkki keerata kulmineerus 1962. aastal Kuuba raketikriisiga, mis oleks viinud peaaegu tuumasõjani. Castro kuulutas aga Kuuba revolutsiooni sotsialistlikuks ning üks perekond valitseb seal ilma igasuguste valimisteta tänini. 2006. aastal andis Fideli tervis järele, tema asemel juhib nüüd riiki tema vend Raul.
Diktatuuri loogika võimul püsimiseks on lihtne – nii palju repressioone, kuni elanikel tekib püsiv hirm, mis lämmatab igasuguse vastupanu. Ka Nõukogude Liidus oli pärast Stalini surma hirm piisavalt suur, et Nikita Hruštšov võis lubada nn sulaaega. Režiim oli ennast kindlustanud.
Revolutsioonilisest romantikast haaratud Lääne vasakpoolsed intellektuaalid võiksid lugeda 1993. aastal USA-sse lahkunud Casto tütre Alina Fernandez Revuelta raamatut oma isast. Castro oli väga julm inimene juba enne revolutsiooni – despoot kõiges, ka peresuhetes. Castro võitluskaaslane, Argentina arst Ernesto “Che” Guevara, kelle ikoonilist pilti Lääne lollpead siiani oma särkidel kannavad, oli Castro režiimi peamine timukas, omamoodi Dzeržinski. Kuid diktatuuri loogika on ainuvõim, revolutsioon õgib oma lapsed ja nii lahkus ka Guevara Boliiviasse, kus ta kinni püüti ja hukati.
Repressioonide ulatus
Meil on kasutada usaldusväärsed andmed Kuuba repressioonide ulatusest.
Castro režiimi ohvrid 1959–2005
Hukatud 5640
Kohtuväliste repressioonide ohvrid 1203
Vanglates tapetud 198
Kokku 9240
Põgenemisel üle mere teadmata kadunud 77 833
Kõik kokku 87 073 inimest
Taustaks: 1959. aastal elas Kuubal 6,9 miljonit inimest, praegu üle 11 miljoni; Kuuba põgenike ja emigrantide hulk ajavahemikul 1959–1993 oli 1,2 miljonit. Need on arvud, mis peaksid pühkima kõigist peadest kõik illusioonid, aga ei tee seda.
Diktatuuridele on omane sõjaline agressiivsus ja Kuuba ei ole siin mingi erand. Haaratud sotsialistliku revolutsiooni ideedest, asus Castro režiim seda eksportima üle maailma. Kuuba lõi arvukuselt teise sõjaväe Ladina-Ameerikas, kogu ühiskond militariseeriti. Kuuba väed osalesid 1970. aastatel sotsialistlike diktatuuride poolel sõdades ja kodusõdades Aafrikas, nii Angolas kui ka Etioopias. Samuti toetas Castro režiim vasakpoolseid diktatuure ja relvastatud partisaniliikumisi Ladina-Ameerikas: Tšiilis, Nicaraguas, Grenadas, Venezuelas, Colombias jm.
Kui Batista režiimi ajal, enne 1959. aastat oli Kuubal 12 vanglat, siis Castro režiimi hiigelaegadel üle 300.
Majanduslik kollaps
Isegi Eestis leidus autoreid, kes rääkisid Fidel Castro surma puhul õhinaga Kuuba arenenud tervishoiu- ja haridussüsteemist ning püüdsid režiimile külge pookida teisigi majanduslikke edusamme. Ma ei räägi siin üldsegi Oudekki Loone Castro režiimist vaimustunud kirjutisest Pealinnas ja Sputnikus, kus ta avaldas lootust, et miljonid inimesed suudavad Castrost maha jäänud ideoloogilisi põhimõtteid edasi viia.
Kui enne 1959. aasta riigipööret oli Kuubal pead tõstva keskklassi kõrval tõepoolest hulgaliselt vaesust, siis kommunistlik režiim tegi kõik kuubalased ühetaoliselt vaeseks, muidugi peale Castro sakraalse perekonna. Samuti jättis Castro režiimi kuubalased ilma elementaarsetestki kodanikuõigustest. Tänagi kehtib Kuubal kõikidele olulistele tarbekaupadele kaardisüsteem ja riigist väljasaamiseks peab inimene läbima range parteilise kontrolli. Mäletate veel Eesti NSV-d?
Rääkimine selle kõrval, kui oluline on, et iga Kuuba kooliõpilane saab kätte oma kolm kohustuslikku süsti, tundub kohatu.
Majandusteadlane, Venemaa presidendi Vladimir Putini kunagine nõunik Andrei Illarionov analüüsis oma blogis väga põhjalikult Kuuba majandusarengut, et kummutada mitmeid levinud müüte. Alates Kuuba iseseisvumisest Hispaania võimu alt tõi ta esile järgmised perioodid:
1900–1929: tormiline majandusliku arengu periood;
1929–1940: sügava majanduskriisi periood, mille jooksul sisemajanduse kogutoodang (SKT) elaniku kohta vähenes 26,3%;
1940–1957: kiire majanduskasvu periood, mis oli tingitud Batista režiimi poliitikast väliskapitali (peamiselt USA) ulatuslikuks kaasamiseks Kuuba majandusse. Nende 17 aasta jooksul SKT elaniku kohta peaaegu kahekordistus (kasv 99,2%);
1957–1985: pikk, aeglase majanduskasvu, faktiliselt aga stagnatsiooniperiood. SKT elaniku kohta suurenes sel ajal keskmiselt 0,8% aastas;
1985–1993: majandusliku katastroofi ajajärk, mis oli eelkõige tingitud Nõukogude Liidu majandusabi vähenemisest ja pärast selle kokkuvarisemist täielikust katkemisest. Kuuba ei suutnud enam tagasi maksta oma välisvõlga. SKT elaniku kohta vähenes nende kaheksa aasta jooksul 39,4%;
Alates 1993: mõnede turumajanduslike reformide ebajärjepidev elluviimise periood. Kuid vaatamata sellele kasvas SKT elaniku kohta aastail 1993–2008 veidi üle kahe korra, 103,7%.
Enne Castro riigipööret oli Kuuba majanduslikult arengult ja elanike jõukuselt Ladina-Ameerikas kõva keskmik. Seda vastupidiselt Kuuba revolutsiooni romantikast siiani sisse võetud vasakpoolsete intellektuaalide kinnitustele, et Castro režiim lõpetas vaesuse ning lõi eesrindliku arstiabi ja haridussüsteemi. Teisalt ei ole tõsiseltvõetavad ka kinnitused, et enne Castro režiimi oli Kuuba majanduslikult arenenuim Ladina-Ameerika riik.
Aastatel 1957–1993 SKT elaniku kohta Kuubal ei kasvanud ja oli 1993. aastal 23,2% väiksem kui 1957. aastal.
Isegi diktaatorirežiimiga õnnetul ja puruvaesel Haitil oli SKT langus elaniku kohta samal perioodil väiksem kui Kuubal. Naabruses, Kariibi mere saarestikus asuvas Dominikaani Vabariigis aga kasvas SKT elaniku kohta samal ajavahemikul pea kaks korda ja riik möödus Kuubast, ehkki 1957. aastal oli see näitaja Kuubast pea kaks korda väiksem (1296 USA dollarit).
Samuti läheduses asuval Costa Rical oli see näitaja 1957. aastal praktiliselt sama mis Kuubal (2406 dollarit), aga kasvas 1993. aastaks 113,2% ja on praeguseks pea kolm korda kõrgem kui Kuubal. Veelgi edukamaks osutus Puerto Rico: 1957. aastal oli SKT elaniku kohta seal 20% kõrgem kui Kuubal, kasvas aga 1993. aastani 288,9% ja ületas Kuuba vastavat näitajat 1993. aastaks üle kuue korra (vastavalt 11 542 ja 1848 dollarit).
Keskmiselt suurenes Ladina-Ameerika riikides sel perioodil SKT elaniku kohta 79%. Kui 1957. aastal moodustas Kuuba SKT elaniku kohta veidi üle 80% Ladina-Ameerika riikide keskmisest ja 93% maailma keskmisest näitajast, siis 1993. aastaks olid Kuuba vastavad näitajad vaid 34% ja 35%.
Castro pärand
Praeguse Lääne poliitilise kriisi põhjusteks tuuakse tüdimust poliitkorrektsest eliidist, globalismist ja liberaalsetest dogmadest. Reageeringud Castro surmale võivad viia samuti nende põhjuste paremale mõistmisele.
Fideli surma järel teatas Raul, et teeb kõik, kaitsmaks Kuuba revolutsiooni saavutusi. Veel ametis olev USA president Barack Obama lubas aga Kuuba rahvale sõbrakäe ulatada.
USA järgmine president Donald Trump jättis aga igasuguse poliitkorrektsuse ja ütles seda, mis tegelikult on tõde: et Castrost jääb maha hukkamiskomandode, varguse, kujuteldamatute kannatuste, vaesuse ja fundamentaalsete inimõiguste salgamise pärand. Trump teatas, et Kuuba on endiselt totalitaarse režiimi saar ning avaldas lootust, et Castro surm märgib “sammu eemale liiga kaua kestnud õudustelt tuleviku suunas, milles imeline Kuuba rahvas elab lõpuks vabaduses, mida ta nii täielikult väärib”.
Kas mitte siit ei tuleks hakata otsima põhjusi, miks võitis Trump, keda valimiskampaanias toetas kõigist USA olulisematest meediakanalitest avalikult ainult Fox News?
Euroopa Komisjoni president Jean-Claude Juncker tegi avalduse, kus nimetas Castrot paljude jaoks kangelaseks. Kui ajakirjanikud hakkasid kiusama Junckeri pressiesindajat, jättis see selgesõnaliselt ütlemata, kas Castro oli ikkagi Euroopa Komisjoni jaoks kangelane või diktaator. Kas mitte siit ei tule otsida Euroopa Liidu kriisi ja segaduse põhjusi? Autor: Toomas Kümmel, ajakirjanik Kolmapäev, 07. detsember 2016.Fidel Castro surma võib ja saab suhtuda mitmeti.Üks mu poja sõpradest näiteks imestas siiralt, et Castro üldse veel elus oli. Minu põlvkonnakaaslane aga teatas, et tema jaoks sai Castro aeg läbi koos Nõukogude Liidu kokkuvarisemisega. Pärast soveti-impeeriumi langemist kadusid ju ka Kuuba ja diktaator Castro suuresti vaateväljast.Sovetinostalgiat võib siiski praegugi kohata – Moskvas tassiti Kuuba saatkonna juurde lilli ja sigareid. Või nagu ütles üks kaasaegne mõtleja: “Kommunism on küll kaotanud tegelikkuses, kuid võitnud paljudes vasakpoolsete intellektuaalide peades.” Kommunismi kui ideoloogia mitmekesised värdsiirded eksisteerivad ja elavad seega edasi.Hoopis tähtsam on aga see, missugused olid vastukajad ühe diktatuuri sümboolsele lõpule ning mida on maailmal Kuuba näitest õppida, sest diktatuuri toimimise loogika on igal pool ühetaoline ega too inimestele peale vaesuse ja orjuse mitte midagi, olgu see siis looritatud mis tahes ideoloogilisse rüüsse.Diktatuur leiab alati sobiliku ideoloogia, toimib aga ikka ühetaoliseltSee, et Castro režiim kuulutas just kommunistlikku ideoloogiat, ei olnud sugugi sündmuste arengu vankumatu loogika. Ladina-Ameerika hulle diktaatoreid on kirjeldatud hästi Gabriel Garcia Marquezi kirjandusteostes. Need on marginaalid, kelle peas on sageli ajude asemel pudru ja kapsad ning seetõttu sünnitavad nad sürrealistlikke mõtteid.Fidel Castro oli ristitud katoliiklane. Havanna ülikoolis õppis ta juurat, luges Mussolini, Lenini, Trotski, Mao ja Stalini õpetusi. Kuid vaatamata sellele ei suhtunud Castro kommunismi just erilise sümpaatiaga. Ükskord teatas ta naljatades: “Olen nõus kohe hakkama kommunistiks, kui minust tehakse Stalin.”Kolmandal relvastatud riigipöördekatsel 1959. aastal õnnestus Castrol ja tema mõttekaaslastel Kuubal võim haarata. See toimus paljuski rahvusliku vabadusvõitluse sildi all, mis oli suunatud USA mõju vastu. Peab arvestama, et Kuuba poliitilises kultuuris olid pärast iseseisvumist Hispaania võimu alt (1902) tooni andnud autoritaarsed valitsejad ja režiimid, nagu mujalgi paljudes Ladina-Ameerika riikides.Fulgencio Batista autoritaarne režiim oli Kuubale lasknud USA kapitali, mis vormis riigist paljuski kasiinosaare. Kuubast kujunes USA elanikele turismimagnet mängupõrgute, ööklubide ja kõigi selle juurde kuuluvate pahedega – narkokaubandus, prostitutsioon ja maffia. Kuid samal ajal oli majandus tõusuteel – isikuvabadused olid küll piiratud, kuid mitte täielikult alla surutud – ja tekkimas elujõuline keskklass kontrastiks vaesusele.Ometi vihati USA-d ja Batista režiimi, mis oli üks põhjus, miks Castro relvastatud riigipöördele oli tegelikult üsna suur toetus. Tavaliselt ei mainita, et lõpufaasis kaotas Batista režiim ka USA valitsuse toetuse ning USA tunnustas kohe Castro valitsust.Revolutsioon algas ilma igasuguste viideteta leninismile-marksismile. Kui Castro sai võimule, rääkis ta isegi ühes oma esimestes kõnedes, et Kuuba ei lähe mitte kunagi Nõukogude Liidu teed, neil ei ole mitte midagi ühist nende kommunistidega, kes uputasid 1956. aastal verre Ungari revolutsiooni jne.Kuid Castro režiim alustas nagu diktatuurid ikka – repressioonidest teisitimõtlejate vastu. Eraomandi riigistamine ja majanduslik kollaps sundisid “vabaduse saare” uusi valitsejaid võimu kindlustamiseks vaatama sponsorite otsinguil Nõukogude Liidu suunas. Emapiimaga kommunistliku maailmarevolutsiooni unistuse kaasa saanud soveti-kommunistid nägid Kuubas muidugi oma võimalust. Soov oma peamisele vaenlasele USA-le igal sammul käkki keerata kulmineerus 1962. aastal Kuuba raketikriisiga, mis oleks viinud peaaegu tuumasõjani. Castro kuulutas aga Kuuba revolutsiooni sotsialistlikuks ning üks perekond valitseb seal ilma igasuguste valimisteta tänini. 2006. aastal andis Fideli tervis järele, tema asemel juhib nüüd riiki tema vend Raul.Diktatuuri loogika võimul püsimiseks on lihtne – nii palju repressioone, kuni elanikel tekib püsiv hirm, mis lämmatab igasuguse vastupanu. Ka Nõukogude Liidus oli pärast Stalini surma hirm piisavalt suur, et Nikita Hruštšov võis lubada nn sulaaega. Režiim oli ennast kindlustanud.Revolutsioonilisest romantikast haaratud Lääne vasakpoolsed intellektuaalid võiksid lugeda 1993. aastal USA-sse lahkunud Casto tütre Alina Fernandez Revuelta raamatut oma isast. Castro oli väga julm inimene juba enne revolutsiooni – despoot kõiges, ka peresuhetes. Castro võitluskaaslane, Argentina arst Ernesto “Che” Guevara, kelle ikoonilist pilti Lääne lollpead siiani oma särkidel kannavad, oli Castro režiimi peamine timukas, omamoodi Dzeržinski. Kuid diktatuuri loogika on ainuvõim, revolutsioon õgib oma lapsed ja nii lahkus ka Guevara Boliiviasse, kus ta kinni püüti ja hukati.Meil on kasutada usaldusväärsed andmed Kuuba repressioonide ulatusest.Hukatud 5640Kohtuväliste repressioonide ohvrid 1203Vanglates tapetud 198Kokku 9240Põgenemisel üle mere teadmata kadunud 77 833Kõik kokku 87 073 inimestTaustaks: 1959. aastal elas Kuubal 6,9 miljonit inimest, praegu üle 11 miljoni; Kuuba põgenike ja emigrantide hulk ajavahemikul 1959–1993 oli 1,2 miljonit. Need on arvud, mis peaksid pühkima kõigist peadest kõik illusioonid, aga ei tee seda.Diktatuuridele on omane sõjaline agressiivsus ja Kuuba ei ole siin mingi erand. Haaratud sotsialistliku revolutsiooni ideedest, asus Castro režiim seda eksportima üle maailma. Kuuba lõi arvukuselt teise sõjaväe Ladina-Ameerikas, kogu ühiskond militariseeriti. Kuuba väed osalesid 1970. aastatel sotsialistlike diktatuuride poolel sõdades ja kodusõdades Aafrikas, nii Angolas kui ka Etioopias. Samuti toetas Castro režiim vasakpoolseid diktatuure ja relvastatud partisaniliikumisi Ladina-Ameerikas: Tšiilis, Nicaraguas, Grenadas, Venezuelas, Colombias jm.Kui Batista režiimi ajal, enne 1959. aastat oli Kuubal 12 vanglat, siis Castro režiimi hiigelaegadel üle 300.Isegi Eestis leidus autoreid, kes rääkisid Fidel Castro surma puhul õhinaga Kuuba arenenud tervishoiu- ja haridussüsteemist ning püüdsid režiimile külge pookida teisigi majanduslikke edusamme. Ma ei räägi siin üldsegi Oudekki Loone Castro režiimist vaimustunud kirjutisest Pealinnas ja Sputnikus, kus ta avaldas lootust, et miljonid inimesed suudavad Castrost maha jäänud ideoloogilisi põhimõtteid edasi viia.Kui enne 1959. aasta riigipööret oli Kuubal pead tõstva keskklassi kõrval tõepoolest hulgaliselt vaesust, siis kommunistlik režiim tegi kõik kuubalased ühetaoliselt vaeseks, muidugi peale Castro sakraalse perekonna. Samuti jättis Castro režiimi kuubalased ilma elementaarsetestki kodanikuõigustest. Tänagi kehtib Kuubal kõikidele olulistele tarbekaupadele kaardisüsteem ja riigist väljasaamiseks peab inimene läbima range parteilise kontrolli. Mäletate veel Eesti NSV-d?Rääkimine selle kõrval, kui oluline on, et iga Kuuba kooliõpilane saab kätte oma kolm kohustuslikku süsti, tundub kohatu.Majandusteadlane, Venemaa presidendi Vladimir Putini kunagine nõunik Andrei Illarionov analüüsis oma blogis väga põhjalikult Kuuba majandusarengut, et kummutada mitmeid levinud müüte. Alates Kuuba iseseisvumisest Hispaania võimu alt tõi ta esile järgmised perioodid:1900–1929: tormiline majandusliku arengu periood;1929–1940: sügava majanduskriisi periood, mille jooksul sisemajanduse kogutoodang (SKT) elaniku kohta vähenes 26,3%;1940–1957: kiire majanduskasvu periood, mis oli tingitud Batista režiimi poliitikast väliskapitali (peamiselt USA) ulatuslikuks kaasamiseks Kuuba majandusse. Nende 17 aasta jooksul SKT elaniku kohta peaaegu kahekordistus (kasv 99,2%);1957–1985: pikk, aeglase majanduskasvu, faktiliselt aga stagnatsiooniperiood. SKT elaniku kohta suurenes sel ajal keskmiselt 0,8% aastas;1985–1993: majandusliku katastroofi ajajärk, mis oli eelkõige tingitud Nõukogude Liidu majandusabi vähenemisest ja pärast selle kokkuvarisemist täielikust katkemisest. Kuuba ei suutnud enam tagasi maksta oma välisvõlga. SKT elaniku kohta vähenes nende kaheksa aasta jooksul 39,4%;Alates 1993: mõnede turumajanduslike reformide ebajärjepidev elluviimise periood. Kuid vaatamata sellele kasvas SKT elaniku kohta aastail 1993–2008 veidi üle kahe korra, 103,7%.Enne Castro riigipööret oli Kuuba majanduslikult arengult ja elanike jõukuselt Ladina-Ameerikas kõva keskmik. Seda vastupidiselt Kuuba revolutsiooni romantikast siiani sisse võetud vasakpoolsete intellektuaalide kinnitustele, et Castro režiim lõpetas vaesuse ning lõi eesrindliku arstiabi ja haridussüsteemi. Teisalt ei ole tõsiseltvõetavad ka kinnitused, et enne Castro režiimi oli Kuuba majanduslikult arenenuim Ladina-Ameerika riik.Aastatel 1957–1993 SKT elaniku kohta Kuubal ei kasvanud ja oli 1993. aastal 23,2% väiksem kui 1957. aastal.Isegi diktaatorirežiimiga õnnetul ja puruvaesel Haitil oli SKT langus elaniku kohta samal perioodil väiksem kui Kuubal. Naabruses, Kariibi mere saarestikus asuvas Dominikaani Vabariigis aga kasvas SKT elaniku kohta samal ajavahemikul pea kaks korda ja riik möödus Kuubast, ehkki 1957. aastal oli see näitaja Kuubast pea kaks korda väiksem (1296 USA dollarit).Samuti läheduses asuval Costa Rical oli see näitaja 1957. aastal praktiliselt sama mis Kuubal (2406 dollarit), aga kasvas 1993. aastaks 113,2% ja on praeguseks pea kolm korda kõrgem kui Kuubal. Veelgi edukamaks osutus Puerto Rico: 1957. aastal oli SKT elaniku kohta seal 20% kõrgem kui Kuubal, kasvas aga 1993. aastani 288,9% ja ületas Kuuba vastavat näitajat 1993. aastaks üle kuue korra (vastavalt 11 542 ja 1848 dollarit).Keskmiselt suurenes Ladina-Ameerika riikides sel perioodil SKT elaniku kohta 79%. Kui 1957. aastal moodustas Kuuba SKT elaniku kohta veidi üle 80% Ladina-Ameerika riikide keskmisest ja 93% maailma keskmisest näitajast, siis 1993. aastaks olid Kuuba vastavad näitajad vaid 34% ja 35%.Praeguse Lääne poliitilise kriisi põhjusteks tuuakse tüdimust poliitkorrektsest eliidist, globalismist ja liberaalsetest dogmadest. Reageeringud Castro surmale võivad viia samuti nende põhjuste paremale mõistmisele.Fideli surma järel teatas Raul, et teeb kõik, kaitsmaks Kuuba revolutsiooni saavutusi. Veel ametis olev USA president Barack Obama lubas aga Kuuba rahvale sõbrakäe ulatada.USA järgmine president Donald Trump jättis aga igasuguse poliitkorrektsuse ja ütles seda, mis tegelikult on tõde: et Castrost jääb maha hukkamiskomandode, varguse, kujuteldamatute kannatuste, vaesuse ja fundamentaalsete inimõiguste salgamise pärand. Trump teatas, et Kuuba on endiselt totalitaarse režiimi saar ning avaldas lootust, et Castro surm märgib “sammu eemale liiga kaua kestnud õudustelt tuleviku suunas, milles imeline Kuuba rahvas elab lõpuks vabaduses, mida ta nii täielikult väärib”.Kas mitte siit ei tuleks hakata otsima põhjusi, miks võitis Trump, keda valimiskampaanias toetas kõigist USA olulisematest meediakanalitest avalikult ainult Fox News?Euroopa Komisjoni president Jean-Claude Juncker tegi avalduse, kus nimetas Castrot paljude jaoks kangelaseks. Kui ajakirjanikud hakkasid kiusama Junckeri pressiesindajat, jättis see selgesõnaliselt ütlemata, kas Castro oli ikkagi Euroopa Komisjoni jaoks kangelane või diktaator. Kas mitte siit ei tule otsida Euroopa Liidu kriisi ja segaduse põhjusi?
Veel artikleid samast teemast »


description: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS) pöördus Pärnu maakohtusse, nõudes kriminaalkorras karistatud Ever Lipult pettusega saadud üle 47 000 euro tagastamist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
EAS nõuab Ever Lipult kohtu kaudu raha tagastamist
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 30. detsember 2016. Endise Nordic Filtersi tootmishoone Laadjalas. FOTO: Valmar Voolaid Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS) pöördus Pärnu maakohtusse, nõudes kriminaalkorras karistatud Ever Lipult pettusega saadud üle 47 000 euro tagastamist.
EAS-i 2010. aastal tehtud juhatuse otsustega rahuldati Letocz Pocet OÜ taotlused toetuse saamiseks, kuid hilisema haldusmenetluse tulemusena nõuti toetuse saajalt projektide raames välja makstud toetus tagasi kokku summas 47 486,35 eurot.
Ebaõiged andmed
“EAS tuvastas, et Ever Lipp toetuse saaja juhatuse liikmena on rikkunud perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse seaduses sätestatud tingimusi, kuna esitas viidatud projektidega seotud tegevuskulude osas EAS-ile ebaõigeid andmeid. Sellest lähtuvalt on selgunud, et toetus maksti välja alusetult,” selgitas EAS-i pressiesindaja Emilie Toomela.
Ever Lipp ütles Meie Maale, et ei tea tema vastu esitatud kahju hüvitamise nõudest midagi. “Ei ole kursis,” jäi tema vastuseks. Kui Meie Maa vihjas, millega on tegemist, lubas Lipp asja uurida.
Emilie Toomela sõnul on Ever Lipu õigusvastane tegevus ja süü leidnud kinnitust ka 2015. aasta 31. augustil tehtud ning juba tükk aega tagasi jõustunud kohtuotsusega.
Kohus tunnistas toona OÜ Nordic-Filtersi juhatuse liikme Ever Lipu süüdi pettuse teel soodustuse saamises ja karistas teda 840 euro suuruse rahalise trahviga.
Samas kuriteos tunnistas kohus süüdi ka Air-Systems OÜ, mis kuni 2015. aasta 3. juunini kandis ärinime OÜ Nordic Filters, ning karistas firmat 10 000 euro suuruse rahalise trahviga, millest 4000 eurot pidi ettevõte ära maksma kohe. Ülejäänud summa ehk 6000 eurot otsustas kohus jätta kohaldamata tingimisi aastase katseajaga.
Vale ettekujutus
OÜ Nordic-Filters veenis ja lõi esitatud arvetega EAS-ile ebaõige ettekujutuse, et kahe projekti kogumaksumus on 136 195 eurot 72 senti. Samuti enda kui taotleja maksevõimelisusest, et OÜ Nordic-Filters on majanduslikult jätkusuutlik ja omab projekti elluviimiseks vajalikku omaosalust 70 622 eurot 38 senti. Pettuse tulemusena maksis EAS firmale välja 47 486 eurot 35 senti.
Ühtlasi ei teatanud Ever Lipp OÜ Nordic-Filtersi juhatuse liikmena EAS-ile, et seadmed, mis soetati osaühingutelt S-Link ja Airtech, pärinesid ettevõtte juhatuse liikmega seotud ettevõttest OÜ Keskkonna Investeeringud.
Äriregistri andmetel on nii OÜ Nordic-Filters kui ka Air-Systems OÜ nimed kehtetud. Nende asemel kannab ettevõte nime Letocz Pocet OÜ. EAS-i 2010. aastal tehtud juhatuse otsustega rahuldati Letocz Pocet OÜ taotlused toetuse saamiseks, kuid hilisema haldusmenetluse tulemusena nõuti toetuse saajalt projektide raames välja makstud toetus tagasi kokku summas 47 486,35 eurot.“EAS tuvastas, et Ever Lipp toetuse saaja juhatuse liikmena on rikkunud perioodi 2007–2013 struktuuritoetuse seaduses sätestatud tingimusi, kuna esitas viidatud projektidega seotud tegevuskulude osas EAS-ile ebaõigeid andmeid. Sellest lähtuvalt on selgunud, et toetus maksti välja alusetult,” selgitas EAS-i pressiesindaja Emilie Toomela.Ever Lipp ütles Meie Maale, et ei tea tema vastu esitatud kahju hüvitamise nõudest midagi. “Ei ole kursis,” jäi tema vastuseks. Kui Meie Maa vihjas, millega on tegemist, lubas Lipp asja uurida.Emilie Toomela sõnul on Ever Lipu õigusvastane tegevus ja süü leidnud kinnitust ka 2015. aasta 31. augustil tehtud ning juba tükk aega tagasi jõustunud kohtuotsusega.Kohus tunnistas toona OÜ Nordic-Filtersi juhatuse liikme Ever Lipu süüdi pettuse teel soodustuse saamises ja karistas teda 840 euro suuruse rahalise trahviga.Samas kuriteos tunnistas kohus süüdi ka Air-Systems OÜ, mis kuni 2015. aasta 3. juunini kandis ärinime OÜ Nordic Filters, ning karistas firmat 10 000 euro suuruse rahalise trahviga, millest 4000 eurot pidi ettevõte ära maksma kohe. Ülejäänud summa ehk 6000 eurot otsustas kohus jätta kohaldamata tingimisi aastase katseajaga.OÜ Nordic-Filters veenis ja lõi esitatud arvetega EAS-ile ebaõige ettekujutuse, et kahe projekti kogumaksumus on 136 195 eurot 72 senti. Samuti enda kui taotleja maksevõimelisusest, et OÜ Nordic-Filters on majanduslikult jätkusuutlik ja omab projekti elluviimiseks vajalikku omaosalust 70 622 eurot 38 senti. Pettuse tulemusena maksis EAS firmale välja 47 486 eurot 35 senti.Ühtlasi ei teatanud Ever Lipp OÜ Nordic-Filtersi juhatuse liikmena EAS-ile, et seadmed, mis soetati osaühingutelt S-Link ja Airtech, pärinesid ettevõtte juhatuse liikmega seotud ettevõttest OÜ Keskkonna Investeeringud.Äriregistri andmetel on nii OÜ Nordic-Filters kui ka Air-Systems OÜ nimed kehtetud. Nende asemel kannab ettevõte nime Letocz Pocet OÜ.
Veel artikleid samast teemast »