description: Mullu mina karjas ei käinud. Käisime koos sõprade ja Sirje Oleskiga Ida-Virumaal, kust on Sirje Oleski (snd Mägar) pärit. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kuidas müüa Saaremaad

maintext:
Arvamus
Kuidas müüa Saaremaad
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Mullu mina karjas ei käinud. Käisime koos sõprade ja Sirje Oleskiga Ida-Virumaal, kust on Sirje Oleski (snd Mägar) pärit.
Jõhvi tema sünnikottu ja Metsa-Mägarale Jõhvi ning Toila vahel me sisse ei pööranud, küll aga peatusime Iisakus, Sillamäel ja Narva-Jõesuus ning olime ööd Narvas endas. Sealt tagasi sõites tulime piki rannikut Sakale, misjärel läksime Erra kaudu Avinurme ja sealt Mustvee külje alla. Siis algas kodutee.
Kirjutasin Narvas hotelli külalisraamatusse, et jäime rahule ning sellest alates olen ma reisikorraldusfirma Booking.com alaline klient, keda kutsutakse eesnimepidi ja kellele kirjutatakse sina-vormis. Mõni mõis!
Saarlased ei oska suitsu teha
Tänavu tekkis tahtmine sõita Hiiumaale Saaremaa kaudu. Tartust pääseb sinna ka üle Tallinna, aga meie otsustasime siiski, et ligineme Muhu väinadele, rahvaluules lihtsamalt Muhu Sunti, lõunamalt, seega via Pärnu. Oleksime võinud sõita Tartust Pärnusse ka läbi Vändra üle Põltsamaa, kuid siis poleks ma enam saanud tavalisest põhjalikumalt näha Pärnu keskraamatukogu, kus lastekirjanduse osakonda juhatab minu kunagine tudeng Hannely Raestu.
Meie buss viis meid Pärnusse läbi Viljandi, Kõpu, Kilingi-Nõmme ja viimaks piki rannikut Reiult kuni Pärnu vana vaksali kõrvale. Tartus ei müünud meile Pärnut ega Räämat mitte keegi. Müüdi Saaremaad, täpsemalt ööbimiskohti ja rooma saunu (nüüdsel ajal nimetatakse neid spaadeks).
Sain firmast Booking.com tosinkond pakkumist, millest ainuski ei kirjeldanud seda, mis ma Saaremaal tegelikult näha tahtsin. Kõige rohkem huvitas mind see, mismoodi pääseb Kuressaarest Triigi sadamasse õhtuseks praamisõiduks Sõrule. Bussijaamas selgus, et buss Triiki väljub 17.45, aga kust võis võhik võõrsilt teada, et meiesuguse õnneks sõidab see buss ka kiira-käära, tänu millele nägime korraks ka Pärsamat.
Õnneks ma teadsin, et Karjast Nõmme külast on pärit ka professor Gustav Ränk, aga kust täpsemalt, seda silti ma ei märganud. Hoopiski kummaline oli see, et Kuressaare võõrastemajades ei osatud öelda, millistel kellaaegadel saab Saaremaa pealinnast Triiki üldse sõita. Ja muidugi tekitas pisut segadust tõsiasi, et ilma autota reisija ei saa liinile Triigi-Sõru isegi mitte kohta ette tellida.
Jah, kinnitati mulle väljaspool firmat Booking.com, kohti jätkub ja maha te ei jää. Ei jäänudki. Aga kui piletit saab broneerida autoga reisija, siis ei tohiks käia üle mõistuse õigus reserveerida pilet ka jalamehele!
Elasime Kuressaare vanalinnas pisut pikemalt kui ühe päeva ja olime seal öödki. Tahtsime näha linna seestpoolt, kuid Kuressaares elatakse teisiti kui Tartus. Tartus on linn keskendatud kahele turule, kolmele kaubamajale, bussijaamale, raekoja platsile, viiele linnaliini bussijaamale ja neljale taksopeatusele. Lisaks kohvi- ja õllejoomakohad, mida on poolteistkümmend või koguni paarkümmend.
Kuressaare bussijaamatoitu Tartus ei pakuta. Tartus pigem joodetakse kui söödetakse. Tõsi, ma ei näinud Kuressaares seda, mis on Tartus väga tavaline – nimelt et neiud ostavad kaubanduskeskusest majoneesiga segatud salatit ja söövad selle lähima pingi peal istudes kohe ka ära.
Ka ei hakanud mulle Kuressaares silma kedagi, kes oleks joonud tänaval õlut otse pudeli suust. Kakerdajaid ei märganud ma üldse. Seevastu olid nii Saaremaa kui ka Hiiumaa täis konisid. Miks ei osata kummalgi maal suitsu teha?
Ega me ei sõitnud Saaremaale vigu otsima. Isiklikult tahtsin ma näha, kuidas näeb Kuressaare välja väljaspool ametlikku programmi ja missugusena avaneb Saaremaa ristipidi lõunast põhja. Lest ja angerjas ei ole minu kalad. Minu kalad on kilu, räim, heeringas, tursk, koha, siig ja rääbis. Ka Peipsi tint. Rääbis on haruldane Tartuski. Heeringas tuleb alles Atlandilt. Tursk tuleb kõneks suitsutatult, värskena on ta sisemaal tundmatu.
Käinud Kuressaares turul, otsustasime viia Hiiumaale Luidjale suitsutatud meriahvenat ja see ärataski seal rõõmsat elevust, sest ahven oli mahlane. Sõita üle Soela väina, angerjasaba kotiservast väljas, tundus meile võõrastavana.
Mismoodi peaks Booking.com Saaremaad müüma? Sõltub sellest, kes ostab. Meie ei sõitnud Pärnust Kuressaarde Saaremaad ostma; mina tahtsin vaid näha, kuidas kulgeb elu teispool Muhu väinasid. Teekond Saaremaale viis meid ka läbi Kõpu kihelkonna Mulgimaa ja Saarde vahel.
Sealkandis võiks rännumeest tabada ka ahastus. Kõpus võid sa näha võltsimatut kolgast. Saaremaal me niisugust ei näinud – ja Leisi ongi olnud jõukam kui Ida-Saaremaa.
Nagu öö ja päev
Kuid kas Saaremaad ongi tarvis ilmtingimata müüa? Me ei jõudnud käia läbi kõiki Saaremaa sadamaid. Mujal maailmas on sadamateenused fikseeritud üsna üksikasjaliselt. Hiiumaal jäid vaatamata Orjaku, Salinõmme, Sarve ja Vahtrepa sadam.
Roogsalus hiidlaste lennuvälja kõrval Kärdla külje all saime korralikult süüa. Ent tegelikult on meie väikesadamate legendid puudulikud. Ei teadnud meiegi ette, et Kalanas lõpetatakse toitlustamine kaks päeva pärast meid ära, sest hooaeg on läbi. Pood kinni ja kogu moos!
Kui sa oled läbisõitja, siis ei ole sa paigaline. Läbisõitja teeb päevapilte, paigaline elab ööpäeviti. Ööpäev Tähtveres on aga nagu öö ja päev võrrelduna ööpäevaga Kuressaares. Autor: Peeter Olesk Kolmapäev, 21. september 2016.Jõhvi tema sünnikottu ja Metsa-Mägarale Jõhvi ning Toila vahel me sisse ei pööranud, küll aga peatusime Iisakus, Sillamäel ja Narva-Jõesuus ning olime ööd Narvas endas. Sealt tagasi sõites tulime piki rannikut Sakale, misjärel läksime Erra kaudu Avinurme ja sealt Mustvee külje alla. Siis algas kodutee.Kirjutasin Narvas hotelli külalisraamatusse, et jäime rahule ning sellest alates olen ma reisikorraldusfirma Booking.com alaline klient, keda kutsutakse eesnimepidi ja kellele kirjutatakse sina-vormis. Mõni mõis!Tänavu tekkis tahtmine sõita Hiiumaale Saaremaa kaudu. Tartust pääseb sinna ka üle Tallinna, aga meie otsustasime siiski, et ligineme Muhu väinadele, rahvaluules lihtsamalt Muhu Sunti, lõunamalt, seega via Pärnu. Oleksime võinud sõita Tartust Pärnusse ka läbi Vändra üle Põltsamaa, kuid siis poleks ma enam saanud tavalisest põhjalikumalt näha Pärnu keskraamatukogu, kus lastekirjanduse osakonda juhatab minu kunagine tudeng Hannely Raestu.Meie buss viis meid Pärnusse läbi Viljandi, Kõpu, Kilingi-Nõmme ja viimaks piki rannikut Reiult kuni Pärnu vana vaksali kõrvale. Tartus ei müünud meile Pärnut ega Räämat mitte keegi. Müüdi Saaremaad, täpsemalt ööbimiskohti ja rooma saunu (nüüdsel ajal nimetatakse neid spaadeks).Sain firmast Booking.com tosinkond pakkumist, millest ainuski ei kirjeldanud seda, mis ma Saaremaal tegelikult näha tahtsin. Kõige rohkem huvitas mind see, mismoodi pääseb Kuressaarest Triigi sadamasse õhtuseks praamisõiduks Sõrule. Bussijaamas selgus, et buss Triiki väljub 17.45, aga kust võis võhik võõrsilt teada, et meiesuguse õnneks sõidab see buss ka kiira-käära, tänu millele nägime korraks ka Pärsamat.Õnneks ma teadsin, et Karjast Nõmme külast on pärit ka professor Gustav Ränk, aga kust täpsemalt, seda silti ma ei märganud. Hoopiski kummaline oli see, et Kuressaare võõrastemajades ei osatud öelda, millistel kellaaegadel saab Saaremaa pealinnast Triiki üldse sõita. Ja muidugi tekitas pisut segadust tõsiasi, et ilma autota reisija ei saa liinile Triigi-Sõru isegi mitte kohta ette tellida.Jah, kinnitati mulle väljaspool firmat Booking.com, kohti jätkub ja maha te ei jää. Ei jäänudki. Aga kui piletit saab broneerida autoga reisija, siis ei tohiks käia üle mõistuse õigus reserveerida pilet ka jalamehele!Elasime Kuressaare vanalinnas pisut pikemalt kui ühe päeva ja olime seal öödki. Tahtsime näha linna seestpoolt, kuid Kuressaares elatakse teisiti kui Tartus. Tartus on linn keskendatud kahele turule, kolmele kaubamajale, bussijaamale, raekoja platsile, viiele linnaliini bussijaamale ja neljale taksopeatusele. Lisaks kohvi- ja õllejoomakohad, mida on poolteistkümmend või koguni paarkümmend.Kuressaare bussijaamatoitu Tartus ei pakuta. Tartus pigem joodetakse kui söödetakse. Tõsi, ma ei näinud Kuressaares seda, mis on Tartus väga tavaline – nimelt et neiud ostavad kaubanduskeskusest majoneesiga segatud salatit ja söövad selle lähima pingi peal istudes kohe ka ära.Ka ei hakanud mulle Kuressaares silma kedagi, kes oleks joonud tänaval õlut otse pudeli suust. Kakerdajaid ei märganud ma üldse. Seevastu olid nii Saaremaa kui ka Hiiumaa täis konisid. Miks ei osata kummalgi maal suitsu teha?Ega me ei sõitnud Saaremaale vigu otsima. Isiklikult tahtsin ma näha, kuidas näeb Kuressaare välja väljaspool ametlikku programmi ja missugusena avaneb Saaremaa ristipidi lõunast põhja. Lest ja angerjas ei ole minu kalad. Minu kalad on kilu, räim, heeringas, tursk, koha, siig ja rääbis. Ka Peipsi tint. Rääbis on haruldane Tartuski. Heeringas tuleb alles Atlandilt. Tursk tuleb kõneks suitsutatult, värskena on ta sisemaal tundmatu.Käinud Kuressaares turul, otsustasime viia Hiiumaale Luidjale suitsutatud meriahvenat ja see ärataski seal rõõmsat elevust, sest ahven oli mahlane. Sõita üle Soela väina, angerjasaba kotiservast väljas, tundus meile võõrastavana.Mismoodi peaks Booking.com Saaremaad müüma? Sõltub sellest, kes ostab. Meie ei sõitnud Pärnust Kuressaarde Saaremaad ostma; mina tahtsin vaid näha, kuidas kulgeb elu teispool Muhu väinasid. Teekond Saaremaale viis meid ka läbi Kõpu kihelkonna Mulgimaa ja Saarde vahel.Sealkandis võiks rännumeest tabada ka ahastus. Kõpus võid sa näha võltsimatut kolgast. Saaremaal me niisugust ei näinud – ja Leisi ongi olnud jõukam kui Ida-Saaremaa.Kuid kas Saaremaad ongi tarvis ilmtingimata müüa? Me ei jõudnud käia läbi kõiki Saaremaa sadamaid. Mujal maailmas on sadamateenused fikseeritud üsna üksikasjaliselt. Hiiumaal jäid vaatamata Orjaku, Salinõmme, Sarve ja Vahtrepa sadam.Roogsalus hiidlaste lennuvälja kõrval Kärdla külje all saime korralikult süüa. Ent tegelikult on meie väikesadamate legendid puudulikud. Ei teadnud meiegi ette, et Kalanas lõpetatakse toitlustamine kaks päeva pärast meid ära, sest hooaeg on läbi. Pood kinni ja kogu moos!Kui sa oled läbisõitja, siis ei ole sa paigaline. Läbisõitja teeb päevapilte, paigaline elab ööpäeviti. Ööpäev Tähtveres on aga nagu öö ja päev võrrelduna ööpäevaga Kuressaares.
Veel artikleid samast teemast »


description: Järgmise nädala kolmapäeval avatakse Pihtla vallas Liiva-Putla külas ennistatud Grepi tuulik. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Grepi tuulik sai restaureeritud

maintext:
Uudised
Grepi tuulik sai restaureeritud
Laupäev, 17. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Laupäev, 17. september 2016. Grepi tuuliku pidulik avamine toimub tuleva nädala kolmapäeval. FOTO: Jaanus Tahk Järgmise nädala kolmapäeval avatakse Pihtla vallas Liiva-Putla külas ennistatud Grepi tuulik.
Tuulik restaureeriti Altia Eesti AS-i ja Tuulikute Meistrikoja koostööna.
Tuulik oli enne renoveerimist kehvas seisus – alles oli jäänud vaid kivijalg koos sambaga, kereraamistiku fragmendid ja tiivavõll.
Tuulikute Meistrikoja ekspert ja arhitekt Mihkel Koppel sõnas, et palju asju oli selliseid, mille algset lahendust nad ei teadnud.
“Siis tuli inimeste mälu järgi need taastada. Näiteks liugraam tuuliku all oli rullikutega. Omanik mäletas, millised need rullikud umbes olid ja tema jutu põhjal sai need arvutisse joonistatud ja näidatud, et oleks võimalikult sarnane,” kirjeldas Koppel tööprotsessi.
Koppeli sõnul läks töö sujuvalt, sest meistritel on asi juba käpas.
“Midagi kardinaalselt erinevat selle tuuliku puhul polnud, ainult Grepi tuulik on natuke kõrgem. See ei anna väljast võibolla eriti tunda, aga kui hakkad üles minema, siis trepp on meetri jagu pikem,” sõnas Koppel.
Koppel loodab Altiaga koostöö jätkumisele ning Grepi tuulikule hinnangut andes kinnitas ta: “Sai päris hea.”
Alkoholitootja Altia juhtiv bränd Saaremaa Vodka on toetanud Saaremaa sümboliteks peetavate tuulikute taastamist ning eksponeerimist juba mitu aastat.
Selle raames on täielikult restaureeritud kolm Saaremaa tuulikut – 2013. aastal Ennu küla Jaagu tuulik, 2014. aastal Kuusnõmme küla Ilaste tuulik ja 2015. aastal Kõruse küla Kivestu talu tuulik. Lisaks toetas Altia Leedri küla tuuliku taastamist. Tuulik restaureeriti Altia Eesti AS-i ja Tuulikute Meistrikoja koostööna.Tuulik oli enne renoveerimist kehvas seisus – alles oli jäänud vaid kivijalg koos sambaga, kereraamistiku fragmendid ja tiivavõll.Tuulikute Meistrikoja ekspert ja arhitekt Mihkel Koppel sõnas, et palju asju oli selliseid, mille algset lahendust nad ei teadnud.“Siis tuli inimeste mälu järgi need taastada. Näiteks liugraam tuuliku all oli rullikutega. Omanik mäletas, millised need rullikud umbes olid ja tema jutu põhjal sai need arvutisse joonistatud ja näidatud, et oleks võimalikult sarnane,” kirjeldas Koppel tööprotsessi.Koppeli sõnul läks töö sujuvalt, sest meistritel on asi juba käpas.“Midagi kardinaalselt erinevat selle tuuliku puhul polnud, ainult Grepi tuulik on natuke kõrgem. See ei anna väljast võibolla eriti tunda, aga kui hakkad üles minema, siis trepp on meetri jagu pikem,” sõnas Koppel.Koppel loodab Altiaga koostöö jätkumisele ning Grepi tuulikule hinnangut andes kinnitas ta: “Sai päris hea.”Alkoholitootja Altia juhtiv bränd Saaremaa Vodka on toetanud Saaremaa sümboliteks peetavate tuulikute taastamist ning eksponeerimist juba mitu aastat.Selle raames on täielikult restaureeritud kolm Saaremaa tuulikut – 2013. aastal Ennu küla Jaagu tuulik, 2014. aastal Kuusnõmme küla Ilaste tuulik ja 2015. aastal Kõruse küla Kivestu talu tuulik. Lisaks toetas Altia Leedri küla tuuliku taastamist.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Reedel, 19. augustil võttis Rannareiside buss Kihelkonna segakooriga suuna Kihelkonna-Kuressaare-Orissaare-Tallinn-Helsingi-Nokia poole. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
Kihelkonna segakoor viis Soome positiivseid emotsioone
Reede, 02. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirje Tagel Reede, 02. september 2016. Vasakult 1. rida: Rene Reinsoo, Kristin Kurvits, Kädi-Leen Kurvits, Anna-Maria Süld, Ilona Jõgi, Inge Vogt, Margit Tammeleht. Seisavad vasakult 1. rida: Anneli Teppo-Toost, Katrin Kurvits, Laine Murd, Grete Reinsoo, dirigent Imbi Kolk, Janne Suurna, Sirje Tagel, Jana Toost, Kai Kallas, Mare Kurvits, Ursula Jakobson. Seisavad vasakult 2. rida: Mare Tasane, Viive Heinlaid, Rene van Leeuwen, Helle Peil, Hannes Mäe, Kristjan Kurvits, Sander Heinlaid, Magnus Kolk, Alar Kurvits, Raimu Aardam, Laas Torri. FOTO: erakogu Reedel, 19. augustil võttis Rannareiside buss Kihelkonna segakooriga suuna Kihelkonna-Kuressaare-Orissaare-Tallinn-Helsingi-Nokia poole.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Mitmeid videokonkursse võitnud Jako Jõgi jõudis Sky Plusi, Tanel Padari & The Suni videokonkursil finaali, millega otsitakse bändi uuele singlile “Aega on” videot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Jako Jõgi Tanel Padariga ei filmi

maintext:
Uudised
Jako Jõgi Tanel Padariga ei filmi
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Kolmapäev, 21. september 2016. Mitmeid videokonkursse võitnud Jako Jõgi jõudis Sky Plusi, Tanel Padari & The Suni videokonkursil finaali, millega otsitakse bändi uuele singlile “Aega on” videot.
Žürii valis välja kandidaadid, kelle vahel toimus rahvahääletus. Kaks enim hääli saanud videot said konkursi finaali, sealhulgas ka Jako Jõgi oma. Teisena sai finaali Märt Madison. Sel nädalal saavad finalistid soovi korral oma video tarbeks filmida lisamaterjali koos Tanel Padariga, kuid Jako Jõgi seda võimalust ei kasuta.
“Ma saatsin e-maili ära, tänasin võimaluse eest, aga ma tõesti ei oska teda videosse kuidagi paigutada. Kui selline video sai, lähen sellega edasi ega hakka seda muutma. Pärast tuleb äkki halvem. Kuigi riske tuleb võtta, siis seekord ei osanud,” rääkis Jõgi, kes esitas konkursile lüürikavideo.
Finaali võitja selgitatakse välja septembri viimasel nädalal ning võiduvideo antakse välja Tanel Padar & The Suni ametliku muusikavideona. “Võitja valib bänd siis, kui lõplikud versioonid on valmis,” kinnitas Sky Plus. Žürii valis välja kandidaadid, kelle vahel toimus rahvahääletus. Kaks enim hääli saanud videot said konkursi finaali, sealhulgas ka Jako Jõgi oma. Teisena sai finaali Märt Madison. Sel nädalal saavad finalistid soovi korral oma video tarbeks filmida lisamaterjali koos Tanel Padariga, kuid Jako Jõgi seda võimalust ei kasuta.“Ma saatsin e-maili ära, tänasin võimaluse eest, aga ma tõesti ei oska teda videosse kuidagi paigutada. Kui selline video sai, lähen sellega edasi ega hakka seda muutma. Pärast tuleb äkki halvem. Kuigi riske tuleb võtta, siis seekord ei osanud,” rääkis Jõgi, kes esitas konkursile lüürikavideo.Finaali võitja selgitatakse välja septembri viimasel nädalal ning võiduvideo antakse välja Tanel Padar & The Suni ametliku muusikavideona. “Võitja valib bänd siis, kui lõplikud versioonid on valmis,” kinnitas Sky Plus.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile oli eetris selle hooaja esimene “Pealtnägija”, kus saate üheks külaliseks oli EKRE Saaremaa juht Maria Kaljuste, kelle rahvusvaheline tähelend Euroopa islami- ja immigratsioonivastaste seas on kodumaal jäänud märkamata. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saaremaa EKRE juht astus üles Pealtnägijas
Neljapäev, 08. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 08. september 2016. Maria Kaljuste. FOTO: Valmar Voolaid Eile oli eetris selle hooaja esimene “Pealtnägija”, kus saate üheks külaliseks oli EKRE Saaremaa juht Maria Kaljuste, kelle rahvusvaheline tähelend Euroopa islami- ja immigratsioonivastaste seas on kodumaal jäänud märkamata.
Nelja lapse ema juhib ökotalu, dolomiidikaevandust ja valiti mullu Eesti parimaks naisväikeettevõtjaks. Psühholoogi haridusega naine tegeleb ka perevägivalla ohvrite nõustamisega. Selle kõrval on temast saanud Euroopa islami- ja immigratsioonivastaste tõusev täht. Kevadel valiti 43-aastane Orissaare valla pereema 24 riigi rahvuslasi ühendava organisatsiooni Fortress Europe ehk Euroopa Kindlus üheks juhiks.
Kaljuste tunnistas, et tema meelest ei ole tänapäeva poliitikas poliitkorrektsusel üldse kohta, inimene peabki rääkima asjadest nii nagu need on.
Saates rõhutas Kaljuste, et peab fundamentaalset islamit ohuks ja arvab, et selline kontrollimatu massiimmigratsioon, nagu praegu on päevakorras, ei peaks olema mingisugune igameheõigus.
Asi on tõsine
“Tegelikult on asi väga tõsine, sest sellel hetkel, kui hakkavad ilmnema radikaalse islami tunnused, on seal midagi sellist, mis on meie jaoks arusaamatu ja täiesti vastuvõetamatu. Sellega kaasnevad automaatselt kõik radikaalse islami märgid. Kui mees sunnib naist kandma maani burkat, kui selles kohas on teemana tõstatatud naiste ümberlõikamine, siis täpselt samas paralleelis asub ka näiteks enesetapupommitamine. Nii et jah, need asjad on võrdsustatavad ja kui esineb üks, siis tuleb karta ka teist,” rääkis Kaljuste “Pealtnägijas”.
Kaljuste tõdes, et kui vastased nimetavad teda fašistiks, on see tema jaoks ebameeldiv, kuna näitab vastaste rumalust.
“Meil ongi pikas perspektiivis tajutav suur oht, mis muudab meie kultuurilisi arusaamisi, meie igapäeva eksistentsi. Need on asjad, millele tuleb tähelepanu pöörata. Mulle ei meeldiks sõdida, aga ma arvan, et täna peaksin valmistuma selle mõttega arvestama. Et minu lapsed ei peaks seda tegema,” rääkis naine.
Psühholoogina tõdes ta, et ei vihka kedagi, kuid tahab, et laste tulevik säiliks turvalisena.
Kaljuste tunnistas saates, et nende tegevus on toonud kaasa tähelepanu erinevatelt jõuametitelt ja ka rünnakuid tema kui isiku vastu.
“Mind on füüsiliselt rünnanud inimene, kellele ei meeldinud ühel konkreetsel kongressil minu välja öeldud sõnum. Ta ei olnud minuga nõus, aga ta ei argumenteerinud oma mittenõusolekut, vaid üritas mulle füüsiliselt viga teha,” rääkis Kaljuste. Nelja lapse ema juhib ökotalu, dolomiidikaevandust ja valiti mullu Eesti parimaks naisväikeettevõtjaks. Psühholoogi haridusega naine tegeleb ka perevägivalla ohvrite nõustamisega. Selle kõrval on temast saanud Euroopa islami- ja immigratsioonivastaste tõusev täht. Kevadel valiti 43-aastane Orissaare valla pereema 24 riigi rahvuslasi ühendava organisatsiooni Fortress Europe ehk Euroopa Kindlus üheks juhiks.Kaljuste tunnistas, et tema meelest ei ole tänapäeva poliitikas poliitkorrektsusel üldse kohta, inimene peabki rääkima asjadest nii nagu need on.Saates rõhutas Kaljuste, et peab fundamentaalset islamit ohuks ja arvab, et selline kontrollimatu massiimmigratsioon, nagu praegu on päevakorras, ei peaks olema mingisugune igameheõigus.“Tegelikult on asi väga tõsine, sest sellel hetkel, kui hakkavad ilmnema radikaalse islami tunnused, on seal midagi sellist, mis on meie jaoks arusaamatu ja täiesti vastuvõetamatu. Sellega kaasnevad automaatselt kõik radikaalse islami märgid. Kui mees sunnib naist kandma maani burkat, kui selles kohas on teemana tõstatatud naiste ümberlõikamine, siis täpselt samas paralleelis asub ka näiteks enesetapupommitamine. Nii et jah, need asjad on võrdsustatavad ja kui esineb üks, siis tuleb karta ka teist,” rääkis Kaljuste “Pealtnägijas”.Kaljuste tõdes, et kui vastased nimetavad teda fašistiks, on see tema jaoks ebameeldiv, kuna näitab vastaste rumalust.“Meil ongi pikas perspektiivis tajutav suur oht, mis muudab meie kultuurilisi arusaamisi, meie igapäeva eksistentsi. Need on asjad, millele tuleb tähelepanu pöörata. Mulle ei meeldiks sõdida, aga ma arvan, et täna peaksin valmistuma selle mõttega arvestama. Et minu lapsed ei peaks seda tegema,” rääkis naine.Psühholoogina tõdes ta, et ei vihka kedagi, kuid tahab, et laste tulevik säiliks turvalisena.Kaljuste tunnistas saates, et nende tegevus on toonud kaasa tähelepanu erinevatelt jõuametitelt ja ka rünnakuid tema kui isiku vastu.“Mind on füüsiliselt rünnanud inimene, kellele ei meeldinud ühel konkreetsel kongressil minu välja öeldud sõnum. Ta ei olnud minuga nõus, aga ta ei argumenteerinud oma mittenõusolekut, vaid üritas mulle füüsiliselt viga teha,” rääkis Kaljuste.
Veel artikleid samast teemast »


description:
14.03.1951 – 7.09.2016
Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: In memoriam Thea Põldniit

maintext:
Arvamus
In memoriam Thea Põldniit
Neljapäev, 08. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Neljapäev, 08. september 2016. 14.03.1951 – 7.09.2016
Kuressaare ametikool teatab kurbusega, et pärast rasket haigust on lahkunud pikaaegne meister ja õmblusõpetaja Thea Põldniit.
1974. aastal Kaunase polütehnilise instituudi insener-tehnoloogi diplomi saanuna ning Kuressaares õmblusateljeed juhtinuna asus Thea ametikoolis meistrina tööle aastal 1992. Erialasele meisterlikkusele lisandus õpetajaharidus paljudelt pikematelt ja lühematelt kursustelt nii Eestis kui ka Soomes.
Õpetajana oli ta nõudlik ja samas õpilaste iseärasusi arvestav ning tundis põhjalikult oma eriala. Thea eelistas ikka praktilist tööd teoreetilistele loengutele. Tema kvaliteedilatt oli väga kõrge. Kehv õmblus tuli lahti harutada ning uuesti ja paremini teha. Samas oli Thea valmis nende õpilastega, kes hakkama ei saanud, koos istuma ja põhjalikult tööd tegema. Täiskasvanud õppijad teadsid, et ta oli varakult enne õhtul algavaid tunde õmblusklassis olemas ning valmis aitama.
Temalt võis alati saada õmblusalast nõu, kas või telefoni teel. Ta oli Kuressaare rätsepatööde korüfee, kelle juures käidi keeruliste kostüümide või õhtukleitidega tehnoloogilist abi saamas.
Tema paljud õpilased, eriti nooremad, meenutavad kindlasti sedagi, kuidas õmbluste ja juurdelõikuse kõrval räägiti tundides ka mitmetest elulistest asjadest – kuidas oma aega planeerida või suhteid hoida. Kui lähedastel kolleegidel tuli lahendada eluliselt keerulisi olukordi, siis pöörduti Thea poole – temalt sai alati häid realistlikke lahendusi.
Aastaid tagasi viis haigus ta kõrvalt abikaasa ja Thea kasvatas üksi suureks kaks toredat tütart.
Kokkusaamistel väljaspool kooli oli Thea alati osaline. Tema huumor ja lauluhääl aitasid meeleolu luua. Muredestki rääkis ta positiivses võtmes ja võttis sellise jutu ikka kokku kahe sõnaga – ei virise!
Me jääme teda alati meenutama.
Kolleegid Kuressaare ametikoolist Kuressaare ametikool teatab kurbusega, et pärast rasket haigust on lahkunud pikaaegne meister ja õmblusõpetaja Thea Põldniit.1974. aastal Kaunase polütehnilise instituudi insener-tehnoloogi diplomi saanuna ning Kuressaares õmblusateljeed juhtinuna asus Thea ametikoolis meistrina tööle aastal 1992. Erialasele meisterlikkusele lisandus õpetajaharidus paljudelt pikematelt ja lühematelt kursustelt nii Eestis kui ka Soomes.Õpetajana oli ta nõudlik ja samas õpilaste iseärasusi arvestav ning tundis põhjalikult oma eriala. Thea eelistas ikka praktilist tööd teoreetilistele loengutele. Tema kvaliteedilatt oli väga kõrge. Kehv õmblus tuli lahti harutada ning uuesti ja paremini teha. Samas oli Thea valmis nende õpilastega, kes hakkama ei saanud, koos istuma ja põhjalikult tööd tegema. Täiskasvanud õppijad teadsid, et ta oli varakult enne õhtul algavaid tunde õmblusklassis olemas ning valmis aitama.Temalt võis alati saada õmblusalast nõu, kas või telefoni teel. Ta oli Kuressaare rätsepatööde korüfee, kelle juures käidi keeruliste kostüümide või õhtukleitidega tehnoloogilist abi saamas.Tema paljud õpilased, eriti nooremad, meenutavad kindlasti sedagi, kuidas õmbluste ja juurdelõikuse kõrval räägiti tundides ka mitmetest elulistest asjadest – kuidas oma aega planeerida või suhteid hoida. Kui lähedastel kolleegidel tuli lahendada eluliselt keerulisi olukordi, siis pöörduti Thea poole – temalt sai alati häid realistlikke lahendusi.Aastaid tagasi viis haigus ta kõrvalt abikaasa ja Thea kasvatas üksi suureks kaks toredat tütart.Kokkusaamistel väljaspool kooli oli Thea alati osaline. Tema huumor ja lauluhääl aitasid meeleolu luua. Muredestki rääkis ta positiivses võtmes ja võttis sellise jutu ikka kokku kahe sõnaga – ei virise!Me jääme teda alati meenutama.
Veel artikleid samast teemast »


description: Lääne-Saare vald otsustas anda riigikogu liikme staatuse seaduse ja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seaduse, mis on rahvasuus ristitud ka kahe tooli seaduseks, riigikohtusse. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Lääne-Saare läks kahe tooli seadusega riigikohtusse
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Kolmapäev, 21. september 2016. Lääne-Saare vald otsustas anda riigikogu liikme staatuse seaduse ja kohaliku omavalitsuse korralduse seaduse muutmise seaduse, mis on rahvasuus ristitud ka kahe tooli seaduseks, riigikohtusse.
Seadusemuudatuse eesmärk on kaotada piirangud, mille kohaselt riigikogu liikmed ei või osaleda valla- ja linnavolikogude töös. See muudatus hakkab kehtima 2017. aasta kohalikest valimistest ning seetõttu tuleb muudatuse mõjusid vaadata koosmõjus haldusreformiga, mille tulemusel väheneb oluliselt omavalitsuste arv.
“Seadus, mis võimaldab riigikogu liikmel olla samaaegselt kohaliku omavalitsuse volikogu liige, riivab ebaproportsionaalselt põhiseaduses sisalduvat kohaliku omavalitsuse autonoomia põhimõtet. Lisaks on seadus vastuolus põhiseaduses sisalduva ametite ühildamatuse põhimõtte ning võimude lahususe ja tasakaalustatuse põhimõttega,” kommenteeris Lääne-Saare valla õigusnõunik Kaire Müür.
Ühelt poolt võib selline mandaatide ühitamine riigikogu liiget kallutada riikliku tähtsusega küsimusi käsitlema üksnes kohalikust vaatenurgast, teiselt poolt võib väheneda kohalike omavalitsuste iseseisvus kohaliku elu küsimuste otsustamisel, kui otsustajateks volikogudes on riigivõimu esindajad, kes võivad jätta kohalikud vajadused tagaplaanile. Seadusemuudatuse eesmärk on kaotada piirangud, mille kohaselt riigikogu liikmed ei või osaleda valla- ja linnavolikogude töös. See muudatus hakkab kehtima 2017. aasta kohalikest valimistest ning seetõttu tuleb muudatuse mõjusid vaadata koosmõjus haldusreformiga, mille tulemusel väheneb oluliselt omavalitsuste arv.“Seadus, mis võimaldab riigikogu liikmel olla samaaegselt kohaliku omavalitsuse volikogu liige, riivab ebaproportsionaalselt põhiseaduses sisalduvat kohaliku omavalitsuse autonoomia põhimõtet. Lisaks on seadus vastuolus põhiseaduses sisalduva ametite ühildamatuse põhimõtte ning võimude lahususe ja tasakaalustatuse põhimõttega,” kommenteeris Lääne-Saare valla õigusnõunik Kaire Müür.Ühelt poolt võib selline mandaatide ühitamine riigikogu liiget kallutada riikliku tähtsusega küsimusi käsitlema üksnes kohalikust vaatenurgast, teiselt poolt võib väheneda kohalike omavalitsuste iseseisvus kohaliku elu küsimuste otsustamisel, kui otsustajateks volikogudes on riigivõimu esindajad, kes võivad jätta kohalikud vajadused tagaplaanile.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti poliitikute, täpsemalt küll poliitladviku teatud osa laiutamist nii ideedes kui tegudes ei jõua ära imetleda-imestada. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
TOOMAS ALATALU AINULT MEIE MAAS: Kasutaks lätlaste tarkust!?
Laupäev, 17. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Toomas Alatalu Laupäev, 17. september 2016. Toomas Alatalu Eesti poliitikute, täpsemalt küll poliitladviku teatud osa laiutamist nii ideedes kui tegudes ei jõua ära imetleda-imestada.
Ehkki Toompeale jõudis viimaste valimiste järel ka uustulnukaid, jätkab neljaliikmeline poliitkartell oma juradega õlitatult. Enamik saab küll juba aru, et Toompealt tulev jutt on imelikuvõitu, ometi pole tegelikult ühestki kentsakast loosungist loobutud ega arusaamatust teost lahti öeldud.
Piisab, kui meenutada lubadust Euroopa viie rikkaima riigi hulka jõudmisest – selge jaburdus, ent sobib suhu söögi alla ja peale, sest ei saa loobuda sõnadest, mis kõlavad nii ilusalt. Sama kehtib ka 14-aastaste seksi lubamisega, mis on Euroopas seadustatud peale meie vaid Bulgaarias ja Austrias – vastukarjeid poolsalaja tehtud otsuse vastu jagub, ent kuidas sa loobud kohast nii tähelepanu äratavas esikolmikus!?
Taas sund- ja punnseisus
Täpselt samasugune seis valitseb ka presidendivalimiste osas – kui juba kord säärane valimiskord sai kehtestatud, siis nii ka olgu. Juhtisin veel 17 aastat tagasi, kui Läti presidendiks valiti Vaire Vike-Freiberga, tähelepanu sellele, et kuigi mõlemas riigis on president parlamentide valida, on Läti poliitikutel selgelt suuremad valikuvõimalused.
Praegu, kus Eesti võimukolmikul on taas siht saada Põhjala riigiks ehk siis pöörata selg Lätile ja Leedule, lõhnab juba soovitus võtta eeskuju lõunast riigi kaalukategooria madaldamisega. Kuniks aga oleme oma valimissüsteemiga järjekordselt sund- ja punnseisus, tasuks siiski Eesti ja Läti valimisi omavahel kõrvutada.
Eestis on septembrist 1992 kuni augustini 2016 riigikogus ja valimiskogus toimunud kõikides valimisvoorudes hääletatud 39 kandidaadi poolt. Sealjuures Lennart Meri poolt kuus ja Arnold Rüütli poolt seitse korda. Sestap täpsustagem, et hääletatud on ühtekokku 16 isiku poolt, kellest vaid kolm olid mitte-poliitikud.
Noist viimastest oli esimeseks akadeemik, küberneetik Enn Tõugu (1996. a), teiseks Tartu ülikooli eksrektor Peeter Tulviste, kes oli 2001 kandidaadiks nii riigikogus kui valimiskogus ning kolmandaks tänavune kandidaat, kohtunik ja endine õiguskantsler Allar Jõks, keda riigikogus kaaluti juba kaks korda.
Lätis on sealne Saeima 1993–2015 valinud seitse korda presidenti ja peaerinevus Eestist seisneb selles, et kõik valimisvoorud – kuni viis – toimuvad ühel ja samal päeval ning kui president jääb valimata, järgneb kohe uus viiene seeria, ent juba uute kandidaatidega. Nagu juhtus aastal 1999.
Lätis on ühtekokku hääletatud 23 erinevat kandidaati, ent neist vaid 14 on olnud poliitikud! Ülejäänud: psühholoog, arst, helilooja (Raimonds Pauls, kes oli ka kultuuriminister), diplomaadid, kohtunikud. Enamgi veel – kui Eestis pole ükski mittepoliitik presidendiks valitud, siis Lätis on neid olnud vähemalt kolm ja nende panus on olnud suur nii ajaliselt – 18 aastat 22-st! –, sisuliselt kui ka Lätile maailmas mainet loovalt.
Kolmest mainitust kaks muutusid/kujunesid poliitikuteks presidendi ametit täites. Guntis Ulmanis (s. 1939), kelle vanaisa vend Karlis Ulmanis oli 1934–1940 Läti esivõimur, pidi Nõukogude võimu päevil taluma kõiki temasuguse päritoluga isikule ettenähtud piiranguid. Vaatamata sellele, et tulenevalt ema uuest abiellumisest kandis ta aastal 1949–1989 perekonnanime Rumpitis. Mõistagi lõi tagasihoidlikel ametipostidel töötanud Ulmanis kaasa taasiseseisvumisprotsessis, liitus Talurahvaliiduga, ent oli poliitikuna selgelt algaja selle hetkeni, kuni ta valiti presidendiks.
Läti esimestel presidendivalimistel juunis 1993 ihkasid seda ametiposti kaks tuntud välislätlast – Gunars Meierovics, kelle isa oli olnud Läti esimene välisminister ja suur Balti ühtsuse toetaja, ning Aivars Jerumanis, kes esindas kristlikke demokraate. Keerulises rahvusvahelises olukorras – Vene väed ei ilmutanud lahkumise märke – pidas välislätlastega poliitliidu loonud kohalik eliit juba toona võimalikuks välislätlase asumist riigi etteotsa.
Kuna aga Meierovics kogus vaid 35 häält, loobus ta ainsa kodulätlasest kandidaadi ehk oma parteikaaslase Guntis Ulmanise kasuks, kes valitigi presidendiks kolmandas hääletusvoorus. Tagasivalimine tuli Ulmanisel 1996. aastal märksa kergemalt ehk esimeses hääletusvoorus.
Samaga ja veelgi võimsama tulemusega – 88 häält 100-st – sai 2003. aastal hakkama samuti kodumaale naasnud Vaira Vike-Freiberga, kes tuntud psühholoogina oli enne presidendiks valimist (1999. a) Läti Instituudi direktor. Ta valiti presidendiks kuuendas hääletusvoorus ehk siis tagavarakandidaatide nimistust. Nagu teada – eriti õnnestunud valik.
Poliitkartelli monopol
Läti kolmas mittepoliitikust president (2007–2011) Valdis Zatlers (s.1955) oli tunnustatud traumatoloog ja kirurg ning Läti poliitoligarhide valik nende Riia loomaaias toimunud kohtumisel. Kas just selle fakti avalikuks tulek (kui esimene märk peremeeste rahulolematusest valituga?) või miski muu, kuid loodetud mitteprofessionaal asus ootamatult oma poliitikat teostama.
Zatlers ilmus julgelt protestimeeleavaldustele ja lubas referendumi korraldamist, mis tõi kaasa erakorralised parlamendivalimised. Mõistagi kaotas mees sellega valitseva eliidi usalduse ja ka ameti uute presidendivalimiste esimeses hääletusvoorus.
Elik – Lätil on olnud nii- ja naasuguseid presidente nii poliitikute kui ka mittepoliitikute hulgast.
Eestis on paraku pikalt kokku laotud (esimesed vastavad lepped tehti 1994. aastal mitmetel parteiliidrite kokkusaamistel) ja kõikide toolidega seotud poliitkartell pidanud presidendiametit algusest peale oma monopoliks. Demokraatia pääseb löögile vaid siis, kui võimu kandepind laieneb. Praegune eripära on aga selles, et mees, kes seda üritas juba riigiametis teha, on sedapuhku ka valimiskogus kandideerimas. Ehkki Toompeale jõudis viimaste valimiste järel ka uustulnukaid, jätkab neljaliikmeline poliitkartell oma juradega õlitatult. Enamik saab küll juba aru, et Toompealt tulev jutt on imelikuvõitu, ometi pole tegelikult ühestki kentsakast loosungist loobutud ega arusaamatust teost lahti öeldud.Piisab, kui meenutada lubadust Euroopa viie rikkaima riigi hulka jõudmisest – selge jaburdus, ent sobib suhu söögi alla ja peale, sest ei saa loobuda sõnadest, mis kõlavad nii ilusalt. Sama kehtib ka 14-aastaste seksi lubamisega, mis on Euroopas seadustatud peale meie vaid Bulgaarias ja Austrias – vastukarjeid poolsalaja tehtud otsuse vastu jagub, ent kuidas sa loobud kohast nii tähelepanu äratavas esikolmikus!?Täpselt samasugune seis valitseb ka presidendivalimiste osas – kui juba kord säärane valimiskord sai kehtestatud, siis nii ka olgu. Juhtisin veel 17 aastat tagasi, kui Läti presidendiks valiti Vaire Vike-Freiberga, tähelepanu sellele, et kuigi mõlemas riigis on president parlamentide valida, on Läti poliitikutel selgelt suuremad valikuvõimalused.Praegu, kus Eesti võimukolmikul on taas siht saada Põhjala riigiks ehk siis pöörata selg Lätile ja Leedule, lõhnab juba soovitus võtta eeskuju lõunast riigi kaalukategooria madaldamisega. Kuniks aga oleme oma valimissüsteemiga järjekordselt sund- ja punnseisus, tasuks siiski Eesti ja Läti valimisi omavahel kõrvutada.Eestis on septembrist 1992 kuni augustini 2016 riigikogus ja valimiskogus toimunud kõikides valimisvoorudes hääletatud 39 kandidaadi poolt. Sealjuures Lennart Meri poolt kuus ja Arnold Rüütli poolt seitse korda. Sestap täpsustagem, et hääletatud on ühtekokku 16 isiku poolt, kellest vaid kolm olid mitte-poliitikud.Noist viimastest oli esimeseks akadeemik, küberneetik Enn Tõugu (1996. a), teiseks Tartu ülikooli eksrektor Peeter Tulviste, kes oli 2001 kandidaadiks nii riigikogus kui valimiskogus ning kolmandaks tänavune kandidaat, kohtunik ja endine õiguskantsler Allar Jõks, keda riigikogus kaaluti juba kaks korda.Lätis on sealne Saeima 1993–2015 valinud seitse korda presidenti ja peaerinevus Eestist seisneb selles, et kõik valimisvoorud – kuni viis – toimuvad ühel ja samal päeval ning kui president jääb valimata, järgneb kohe uus viiene seeria, ent juba uute kandidaatidega. Nagu juhtus aastal 1999.Lätis on ühtekokku hääletatud 23 erinevat kandidaati, ent neist vaid 14 on olnud poliitikud! Ülejäänud: psühholoog, arst, helilooja (Raimonds Pauls, kes oli ka kultuuriminister), diplomaadid, kohtunikud. Enamgi veel – kui Eestis pole ükski mittepoliitik presidendiks valitud, siis Lätis on neid olnud vähemalt kolm ja nende panus on olnud suur nii ajaliselt – 18 aastat 22-st! –, sisuliselt kui ka Lätile maailmas mainet loovalt.Kolmest mainitust kaks muutusid/kujunesid poliitikuteks presidendi ametit täites. Guntis Ulmanis (s. 1939), kelle vanaisa vend Karlis Ulmanis oli 1934–1940 Läti esivõimur, pidi Nõukogude võimu päevil taluma kõiki temasuguse päritoluga isikule ettenähtud piiranguid. Vaatamata sellele, et tulenevalt ema uuest abiellumisest kandis ta aastal 1949–1989 perekonnanime Rumpitis. Mõistagi lõi tagasihoidlikel ametipostidel töötanud Ulmanis kaasa taasiseseisvumisprotsessis, liitus Talurahvaliiduga, ent oli poliitikuna selgelt algaja selle hetkeni, kuni ta valiti presidendiks.Läti esimestel presidendivalimistel juunis 1993 ihkasid seda ametiposti kaks tuntud välislätlast – Gunars Meierovics, kelle isa oli olnud Läti esimene välisminister ja suur Balti ühtsuse toetaja, ning Aivars Jerumanis, kes esindas kristlikke demokraate. Keerulises rahvusvahelises olukorras – Vene väed ei ilmutanud lahkumise märke – pidas välislätlastega poliitliidu loonud kohalik eliit juba toona võimalikuks välislätlase asumist riigi etteotsa.Kuna aga Meierovics kogus vaid 35 häält, loobus ta ainsa kodulätlasest kandidaadi ehk oma parteikaaslase Guntis Ulmanise kasuks, kes valitigi presidendiks kolmandas hääletusvoorus. Tagasivalimine tuli Ulmanisel 1996. aastal märksa kergemalt ehk esimeses hääletusvoorus.Samaga ja veelgi võimsama tulemusega – 88 häält 100-st – sai 2003. aastal hakkama samuti kodumaale naasnud Vaira Vike-Freiberga, kes tuntud psühholoogina oli enne presidendiks valimist (1999. a) Läti Instituudi direktor. Ta valiti presidendiks kuuendas hääletusvoorus ehk siis tagavarakandidaatide nimistust. Nagu teada – eriti õnnestunud valik.Läti kolmas mittepoliitikust president (2007–2011) Valdis Zatlers (s.1955) oli tunnustatud traumatoloog ja kirurg ning Läti poliitoligarhide valik nende Riia loomaaias toimunud kohtumisel. Kas just selle fakti avalikuks tulek (kui esimene märk peremeeste rahulolematusest valituga?) või miski muu, kuid loodetud mitteprofessionaal asus ootamatult oma poliitikat teostama.Zatlers ilmus julgelt protestimeeleavaldustele ja lubas referendumi korraldamist, mis tõi kaasa erakorralised parlamendivalimised. Mõistagi kaotas mees sellega valitseva eliidi usalduse ja ka ameti uute presidendivalimiste esimeses hääletusvoorus.Elik – Lätil on olnud nii- ja naasuguseid presidente nii poliitikute kui ka mittepoliitikute hulgast.Eestis on paraku pikalt kokku laotud (esimesed vastavad lepped tehti 1994. aastal mitmetel parteiliidrite kokkusaamistel) ja kõikide toolidega seotud poliitkartell pidanud presidendiametit algusest peale oma monopoliks. Demokraatia pääseb löögile vaid siis, kui võimu kandepind laieneb. Praegune eripära on aga selles, et mees, kes seda üritas juba riigiametis teha, on sedapuhku ka valimiskogus kandideerimas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Sel reedel kell 18 linastub Kuressaare Linnateatri teatrikinos uus eesti mängufilm “Ameerika suvi“. Peategelase rolli täidab Saaremaalt pärit noor näitleja Einar Kuusk, kes on rohkem tuntud kui väikeste nutikate videoklippide autor Youtube’is. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Kultuur
“Ameerika suve” võtted kestsid kolm nädalat
Teisipäev, 13. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Teisipäev, 13. september 2016. Film võeti üles Ameerikas, California ja Nevada osariigis. Einar Kuusk paremal. FOTO: Indrek Arula Sel reedel kell 18 linastub Kuressaare Linnateatri teatrikinos uus eesti mängufilm “Ameerika suvi“. Peategelase rolli täidab Saaremaalt pärit noor näitleja Einar Kuusk, kes on rohkem tuntud kui väikeste nutikate videoklippide autor Youtube’is.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Pühapäevane hõre seenevihm ei peletanud Kuressaare tänavalt neid paljusid-paljusid inimesi, kes püüdsid jõuda kõigisse 17sse õunakohvikusse. Jalgsi ja ratastel, kondiauriga ja mootorijõul. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Päevateema
Elagu õunad, elagu kohvikud, eriti elagu õunakohvikud
Esmaspäev, 12. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Esmaspäev, 12. september 2016. La Perla Õunaaed oli valmis külastajate hordideks, pakkudes mitmesuguseid hõrgutavaid suupisteid ja tõsiselt võetavamaid eineid. FOTO: Ene Kallas Pühapäevane hõre seenevihm ei peletanud Kuressaare tänavalt neid paljusid-paljusid inimesi, kes püüdsid jõuda kõigisse 17sse õunakohvikusse. Jalgsi ja ratastel, kondiauriga ja mootorijõul.
Kuigi põriseva neljarattalise oleks võinud vabalt kas koju jätta või parkida kohta, kus vähe rohkem ruumi kui kitsad aedlinna tänavad. Et vältida olukorda, kus tahaks edasi liikuda, aga kuidagi ei saa. Sest keegi on otsustanud, et just see väike pop-up kohvik on sinu jaoks parim – vähemalt ajaks, kuni sellesama kellegi jaoks on ta parim. Samas, kohvikusse minekuks tuleb alati aega võtta, eriti siis, kui need, kes otsustavad oma õues pakkuda head ja paremat, on hoolega ette valmistunud.
Teinud sooje sööke, küpsetanud erinevaid hõrgutisi, valmistanud tõeliselt maitsvaid jooke. Võib-olla räägib minus viimase külastatud kohviku mälestus, aga seekord maitses kõige paremini kohviku Akord rabarberijook. Nojaa, konkurentsi pakkus muidugi ka La Perla Õunaaia jäine õunamahl. Päris kindel küll ei ole, kuidas nad ise seda nimetasid – aga jää ja õunamahl sobisid väga hästi kokku.
Kõht ja lisakõht
17 kohvikut ühe päeva jooksul läbi käia oli jõukohane vast kõige entusiastlikumale kohvikukülastajale, abiks oli muidugi ka jalgratas ning terve päev jõudeaega. Ühe ja teise puudumisel pidin seekord leppima 10 kohviku osalusvaatlusega – mis kõik asusid nii või teisiti liikumistrajektooril või mõnel juhul – lihtsalt tuli läbi astuda.
Kasuks tuli muidugi ka lisakõhu kaasatassimine. Eriti tõhus on see siis, kui tahad kõigest vaid üht väikest ampsu, maitseks või nii, sest süüa kõike nagu nii ei jaksa. Ja ülejäänut ei raatsi ära visata. Ei tahagi. Kellegi töö ja vaev, mis mõttes viskan ära? Igatahes, seekordne lisakõht sai ka lõpuks täis – Emanda pannikoogid panid punkti. Edasi on vaid üks suur väikeste, ja soovitavalt vedelal kujul manustatavate palakeste degusteerimine.
Kõige ahvatlevam, minu jaoks, tundus Kungla tänava kandis asuv kohvikute nelik – need olid ka esimesed, kuhu sammud seadsime. La Perla Õunaaed oli külastajatest pungil, ning pärast tundi aega tegutsemist oli üle loetud juba 200 kohvikukülastajat. Päris hea? Muidugi, söök oli samuti suurepärane ning ka teenindus.
Samas, teeninduse üle ei saanud suurt kuskil nuriseda, eriti üllatas Rohelises JÜSis väike tüdrukutirts, kes väga hoolega uuris, kas ostetud kaup tuleb kaasa või mitte ning kui kaasa, kas paneb kotti või mitte. Suurepärane kassatöö, igatahes. Rohelise JÜSi aed oli väike, ja seetõttu näis, et külastajatel tekkis päris kena õlg-õlatunne.
Samas, tagaõu oli suhteliselt inimsõbralikult asustatud – seal said õlad puhkust. Muuhulgas üllatas seesama kohvik ka mõnusate ampsudega, kus oli mõeldud inimeste eripäradele – gluteenitalumatusele näiteks ning kohe kõrval oli ka pannileib, kui mälu alt ei vea…
Sinnasamasse, nelja kohvikute sõlmpunkti jäi Saaremaakera, kus serveeriti suurepärast pitsat. Kaasaveetavast ahjust. Aed oli suur, lastesõbralik, õhupallidega. DJ valis muusikat, mis kohati kõlasid kui vinüülplaadilt pärinevad palad.
Suures Öunas ehk kantrikohvikus pakuti seevastu ameerikapärast toitu. Et kõik saaks ehe, oli toitudele välja mõeldud toredad nimed. Näiteks pakuti onu Sami sõrmi. Oli ka tavapärasemate nimedega küpsetisi, näiteks õunapirukas, mis sisaldas ikkagi saaremaist päritolu õunu, mitte Ameerikast sissetoodud kraami.
Edasi viis tee Emanda juurde, kus lisaks muudele hõrgutistele läksid kaubaks pannkoogid moosiga. Emand ise küpsetas, pannkoogid said tummised, head ja kodused. Sellised, millega seostuvas pühapäevahommikud maal vanaema juures. Või noh, lihtsalt vanaema juures.
Niisiis, kui päris aus olla, siis just need viis esimest külastatud kohvikut olid need, mis täitsid nii kõhu kui lisakõhu. Ning nii jäid paraku suur osa söökidest, suupistetest ja muidu mõnusatest ampsudest proovimata, mida kindlasti oleks mõnel muul korral ja teises olukorras teinud.
Nii jäid Tolli tänava alguses asunud Armandi kohviku ahvatlevad avokaado-veiseliha tacod söömata. Kolmas kõht oleks vast olnud ka abiks… Aga smuuti oli küll maitsev – mõnusalt viljalihane ning hoolimata kogu oma tervislikkusest – äärmiselt toitev. Mis sel hetkel ei olnud küll eesmärk omaette, vastupidine variant olnuks parem – aga maitsvuse vastu ei saa.
Linnud ja koerad
Kõige industriaalsem ning kuidagi nõuka-nostalgilisem kõikidest käidud pop-up kohvikutest oli raadio Kadi õue paigutunud RTE 14. Sai korralikku liha, sai pirukaid, küpsetisi, kõike, mida parasjagu hing oleks ihaldanud.
Kaubamaja esine kohvik, Röömus Öunake nägi äärmiselt ontlik välja. Nagu polekski tegu pop-upiga, vaid söögikohaga, mis võikski kogu aeg avatud olla. Sealsamas. Elava muusikaga.
Loomesuvilast oli saanud Loomasuvila ehk kohvik “Meie pere lemmik” – kuigi algul pettis ära küll.
Majaesine plats oli täis siginat-saginat, ning inimesed paistsid seal olevat vähemalt sama rõõmsameelsed ja entusiastlikud kui vaid mõned nädalad tagasi. Magnetina, vähemalt mulle, mõjusid vana kineskoopteleka sisse elama asustatud kodulinnud – hea idee ja linnukesed paistsid ka rahul olevat.
Koerad nii rahul ei olnud – ühes neis tekkis äravõitmatu jahikirg, aga ainult rihma ulatuses. Teine pisike koerake oli niisamuti rõõmus – nii oma kui võõraste inimeste üle. Ja kass Axl nurrus rahulolevalt perenaise süles. Silmad vajusid vägisi kinni, aga paisid oli ta nõus kasseerima – ning kellele ei meeldiks, kui otsaesist sügatakse. Loomajuttu oleks jätkunud kauemakski, aga aeg pressis peale, ning viimaseks külastatud kohvikus sai Akord.
Viimane akord
Akordi oleks sama hästi võinud nimetada ka lihtsalt Kooskõlaks, sest selles kohvikus leidus nii sõbralik vanaperemees, kes tuli võõraid tervitama kui särtsakas noorperenaine. Aias oli nii kunsti kui muusikat. Seda viimast elavas esituses ning ka DJ poolt esitatuna. Kõige eest oli hoolitsetud. Isegi muusikaline kava oli välja pandud.
Viimaseks sobis Akord ka seetõttu hästi, et sealne rahulik ja kuidagi stressivaba õhustik aitas sisse elada n-ö tavalisse aega. Mis sisaldab veidi vähem inimesi, rohkem loodust ning kindlasti palju-palju vähem sööki.
Uurides erinevatelt kohvikupidajatelt, et kuidas neil rahvast on käinud, tuli suhteliselt üks ja sama vastus – palju. Nii võib üsna julgelt väita, et vähemalt neis kümnes mainitus oli umbkaudu 200-300 külastajat. Mõnes kindlasti rohkemgi.
Näiteks Perla Õunaaias… Eelmisel aastal sai sealseks arvuks 600 ja üle. Kuigi päris nii julgelt ei tahtnud nad arvu välja hõisata, võib arvata, et ega sel aastal vähem rahvast polnud. Otsustades esimeste tundide järgi – pigem rohkem.
Päris kahju, et rohkematesse kohvikutesse ei jõudnud, ehk läheb teinekord õnneks… Unistada ju võib. Kuigi põriseva neljarattalise oleks võinud vabalt kas koju jätta või parkida kohta, kus vähe rohkem ruumi kui kitsad aedlinna tänavad. Et vältida olukorda, kus tahaks edasi liikuda, aga kuidagi ei saa. Sest keegi on otsustanud, et just see väike pop-up kohvik on sinu jaoks parim – vähemalt ajaks, kuni sellesama kellegi jaoks on ta parim. Samas, kohvikusse minekuks tuleb alati aega võtta, eriti siis, kui need, kes otsustavad oma õues pakkuda head ja paremat, on hoolega ette valmistunud.Teinud sooje sööke, küpsetanud erinevaid hõrgutisi, valmistanud tõeliselt maitsvaid jooke. Võib-olla räägib minus viimase külastatud kohviku mälestus, aga seekord maitses kõige paremini kohviku Akord rabarberijook. Nojaa, konkurentsi pakkus muidugi ka La Perla Õunaaia jäine õunamahl. Päris kindel küll ei ole, kuidas nad ise seda nimetasid – aga jää ja õunamahl sobisid väga hästi kokku.17 kohvikut ühe päeva jooksul läbi käia oli jõukohane vast kõige entusiastlikumale kohvikukülastajale, abiks oli muidugi ka jalgratas ning terve päev jõudeaega. Ühe ja teise puudumisel pidin seekord leppima 10 kohviku osalusvaatlusega – mis kõik asusid nii või teisiti liikumistrajektooril või mõnel juhul – lihtsalt tuli läbi astuda.Kasuks tuli muidugi ka lisakõhu kaasatassimine. Eriti tõhus on see siis, kui tahad kõigest vaid üht väikest ampsu, maitseks või nii, sest süüa kõike nagu nii ei jaksa. Ja ülejäänut ei raatsi ära visata. Ei tahagi. Kellegi töö ja vaev, mis mõttes viskan ära? Igatahes, seekordne lisakõht sai ka lõpuks täis – Emanda pannikoogid panid punkti. Edasi on vaid üks suur väikeste, ja soovitavalt vedelal kujul manustatavate palakeste degusteerimine.Kõige ahvatlevam, minu jaoks, tundus Kungla tänava kandis asuv kohvikute nelik – need olid ka esimesed, kuhu sammud seadsime. La Perla Õunaaed oli külastajatest pungil, ning pärast tundi aega tegutsemist oli üle loetud juba 200 kohvikukülastajat. Päris hea? Muidugi, söök oli samuti suurepärane ning ka teenindus.Samas, teeninduse üle ei saanud suurt kuskil nuriseda, eriti üllatas Rohelises JÜSis väike tüdrukutirts, kes väga hoolega uuris, kas ostetud kaup tuleb kaasa või mitte ning kui kaasa, kas paneb kotti või mitte. Suurepärane kassatöö, igatahes. Rohelise JÜSi aed oli väike, ja seetõttu näis, et külastajatel tekkis päris kena õlg-õlatunne.Samas, tagaõu oli suhteliselt inimsõbralikult asustatud – seal said õlad puhkust. Muuhulgas üllatas seesama kohvik ka mõnusate ampsudega, kus oli mõeldud inimeste eripäradele – gluteenitalumatusele näiteks ning kohe kõrval oli ka pannileib, kui mälu alt ei vea…Sinnasamasse, nelja kohvikute sõlmpunkti jäi Saaremaakera, kus serveeriti suurepärast pitsat. Kaasaveetavast ahjust. Aed oli suur, lastesõbralik, õhupallidega. DJ valis muusikat, mis kohati kõlasid kui vinüülplaadilt pärinevad palad.Suures Öunas ehk kantrikohvikus pakuti seevastu ameerikapärast toitu. Et kõik saaks ehe, oli toitudele välja mõeldud toredad nimed. Näiteks pakuti onu Sami sõrmi. Oli ka tavapärasemate nimedega küpsetisi, näiteks õunapirukas, mis sisaldas ikkagi saaremaist päritolu õunu, mitte Ameerikast sissetoodud kraami.Edasi viis tee Emanda juurde, kus lisaks muudele hõrgutistele läksid kaubaks pannkoogid moosiga. Emand ise küpsetas, pannkoogid said tummised, head ja kodused. Sellised, millega seostuvas pühapäevahommikud maal vanaema juures. Või noh, lihtsalt vanaema juures.Niisiis, kui päris aus olla, siis just need viis esimest külastatud kohvikut olid need, mis täitsid nii kõhu kui lisakõhu. Ning nii jäid paraku suur osa söökidest, suupistetest ja muidu mõnusatest ampsudest proovimata, mida kindlasti oleks mõnel muul korral ja teises olukorras teinud.Nii jäid Tolli tänava alguses asunud Armandi kohviku ahvatlevad avokaado-veiseliha tacod söömata. Kolmas kõht oleks vast olnud ka abiks… Aga smuuti oli küll maitsev – mõnusalt viljalihane ning hoolimata kogu oma tervislikkusest – äärmiselt toitev. Mis sel hetkel ei olnud küll eesmärk omaette, vastupidine variant olnuks parem – aga maitsvuse vastu ei saa.Kõige industriaalsem ning kuidagi nõuka-nostalgilisem kõikidest käidud pop-up kohvikutest oli raadio Kadi õue paigutunud RTE 14. Sai korralikku liha, sai pirukaid, küpsetisi, kõike, mida parasjagu hing oleks ihaldanud.Kaubamaja esine kohvik, Röömus Öunake nägi äärmiselt ontlik välja. Nagu polekski tegu pop-upiga, vaid söögikohaga, mis võikski kogu aeg avatud olla. Sealsamas. Elava muusikaga.Loomesuvilast oli saanud Loomasuvila ehk kohvik “Meie pere lemmik” – kuigi algul pettis ära küll.Majaesine plats oli täis siginat-saginat, ning inimesed paistsid seal olevat vähemalt sama rõõmsameelsed ja entusiastlikud kui vaid mõned nädalad tagasi. Magnetina, vähemalt mulle, mõjusid vana kineskoopteleka sisse elama asustatud kodulinnud – hea idee ja linnukesed paistsid ka rahul olevat.Koerad nii rahul ei olnud – ühes neis tekkis äravõitmatu jahikirg, aga ainult rihma ulatuses. Teine pisike koerake oli niisamuti rõõmus – nii oma kui võõraste inimeste üle. Ja kass Axl nurrus rahulolevalt perenaise süles. Silmad vajusid vägisi kinni, aga paisid oli ta nõus kasseerima – ning kellele ei meeldiks, kui otsaesist sügatakse. Loomajuttu oleks jätkunud kauemakski, aga aeg pressis peale, ning viimaseks külastatud kohvikus sai Akord.Akordi oleks sama hästi võinud nimetada ka lihtsalt Kooskõlaks, sest selles kohvikus leidus nii sõbralik vanaperemees, kes tuli võõraid tervitama kui särtsakas noorperenaine. Aias oli nii kunsti kui muusikat. Seda viimast elavas esituses ning ka DJ poolt esitatuna. Kõige eest oli hoolitsetud. Isegi muusikaline kava oli välja pandud.Viimaseks sobis Akord ka seetõttu hästi, et sealne rahulik ja kuidagi stressivaba õhustik aitas sisse elada n-ö tavalisse aega. Mis sisaldab veidi vähem inimesi, rohkem loodust ning kindlasti palju-palju vähem sööki.Uurides erinevatelt kohvikupidajatelt, et kuidas neil rahvast on käinud, tuli suhteliselt üks ja sama vastus – palju. Nii võib üsna julgelt väita, et vähemalt neis kümnes mainitus oli umbkaudu 200-300 külastajat. Mõnes kindlasti rohkemgi.Näiteks Perla Õunaaias… Eelmisel aastal sai sealseks arvuks 600 ja üle. Kuigi päris nii julgelt ei tahtnud nad arvu välja hõisata, võib arvata, et ega sel aastal vähem rahvast polnud. Otsustades esimeste tundide järgi – pigem rohkem.Päris kahju, et rohkematesse kohvikutesse ei jõudnud, ehk läheb teinekord õnneks… Unistada ju võib.
Veel artikleid samast teemast »


description: 1. septembril lõppes nimekonkurss augustikuus Valjala vallamaja teisel korrusel uksed avanud ilusalongile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Valjala ilusalong sai nimeks IluMeel

maintext:
Uudised
Valjala ilusalong sai nimeks IluMeel
Kolmapäev, 07. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Kolmapäev, 07. september 2016. 1. septembril lõppes nimekonkurss augustikuus Valjala vallamaja teisel korrusel uksed avanud ilusalongile.
“Toredaid nimesid pakuti palju, kuid IluMeel on lihtsalt nii ilus nimi, mis meeldis kõigile kohe,“ ütles ettevõtte Maitrend OÜ omanik, juuksur Meeli Tamm. Nime andsid salongile Karin Varipuu ja Inna Ool. Kuna nimesid pakuti palju, kokku 28, ning valida oli üpris keeruline, siis sai IluMeel endale ka mitteametliku liignime August, mille pakkus välja Sille Lapp.
Lisaks juuksur Meelile tegutsevad salongis Orissaare vallas elav Kaili Laula ja massöörina Janika Kindel Jööri külast. Meeli Tamm rõõmustas, et neil läheb hästi. “Tööd on ja uusi kliente tuleb aina juurde,“ tähendas ta. “Toredaid nimesid pakuti palju, kuid IluMeel on lihtsalt nii ilus nimi, mis meeldis kõigile kohe,“ ütles ettevõtte Maitrend OÜ omanik, juuksur Meeli Tamm. Nime andsid salongile Karin Varipuu ja Inna Ool. Kuna nimesid pakuti palju, kokku 28, ning valida oli üpris keeruline, siis sai IluMeel endale ka mitteametliku liignime August, mille pakkus välja Sille Lapp.Lisaks juuksur Meelile tegutsevad salongis Orissaare vallas elav Kaili Laula ja massöörina Janika Kindel Jööri külast. Meeli Tamm rõõmustas, et neil läheb hästi. “Tööd on ja uusi kliente tuleb aina juurde,“ tähendas ta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Presidendiametisse pürgijate etteasted tõid kaasa ka arutelu topeltkodakondsuse lubamise üle. Algust tegi kevadsuvel Siim Kallas, kes ütles Reformierakonna üldkogul, et topeltkodakondsus tuleb seadustada kõigile soovijaile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
VOOTELE HANSEN AINULT MEIE MAAS: Ettepanek uueks seisuseks
Laupäev, 17. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vootele Hansen, kolumnist Laupäev, 17. september 2016. Meie Maa kolumnist Vootele Hansen. Presidendiametisse pürgijate etteasted tõid kaasa ka arutelu topeltkodakondsuse lubamise üle. Algust tegi kevadsuvel Siim Kallas, kes ütles Reformierakonna üldkogul, et topeltkodakondsus tuleb seadustada kõigile soovijaile.
Kallase ettepaneku mõistmiseks esitan mõned tema tsitaadid (kõik need on võetud ERR-i portaalist).
“Eesti põhiseadus ütleb üheselt, et kelleltki ei tohi sünniga omandatud kodakondsust ära võtta. Samas on kehtivas kodakondsusseaduses sätted, mis ei luba Eesti kodanikul olla muu riigi kodanik, ning sunnivad 18-aastaseks saamisel loobuma kas Eesti või mõne muu riigi kodakondsusest.”
“Tänapäevases maailmas, kus üha enam lapsi sünnib peredesse, mille üks vanem omab näiteks Eesti kodakondsust ning teine mõne muu riigi oma, või sünnivad ühe pere lapsed eri kodakondsuspõhimõtteid rakendavates riikides, tähendab see ka üha suurenevat topeltkodakondsusega laste hulka.”
Siim Kallase andmetel elab välismaal 104 000 Eesti kodanikku. “Seadus ütleb, et kui tahetakse säilitada näiteks USA või Saksa kodakondsus, tuleb loobuda Eesti kodakondsusest. Leian, et nõue loobuda Eesti kodakondsusest on oma olemuselt põhiseaduse vastane ning parim lahendus oleks seadustada topeltkodakondsus ilma lojaalsus- ja keelenõudeid leevendamata,” tõdes presidendiks ihkaja.
Topeltkodakondsus nagu topeltmoraal
Kehtiv kodakondsusseadus sätestab, et inimene, kes omandab või saab alaealisena nii Eesti kui ka mõne muu riigi kodakondsuse, peab pärast 18-aastaseks saamist kolme aasta jooksul valima neist ühe ja loobuma teisest. Senisest kodakondsusest loobumise nõuet ei rakendata isiku suhtes, kes soovib saada või taastada Eesti kodakondsust ja on saanud Eestilt või teiselt EL-i riigilt rahvusvahelise kaitse (pagulane) ning tema päritolumaal valitsevad endiselt olud, mille eest ta põgenes ja ta ei saa taotleda varasemast kodakondsusest vabastamist.
Millistest lojaalsus- ja keelenõuetest Siim Kallas sünnipäraste kodanike puhul rääkis, jääb arusaamatuks.
Kallase arvates määravad Eesti avatuse ja suletuse kodakondsusseadus ja välismaalaste seadus ning nende seaduste sajad paragrahvid on “muust maailmast eraldatud soosaare ideoloogia kandjad”. Eesti kodakondsuspoliitika on tema hinnangul pärit minevikust ning vajab laialdasemat arutelu. Kuna tegemist on ühiskonna jaoks suure muutusega, võiks Kallase arvates kaaluda rahvahääletust.
ERR-i portaalist võis lugeda ka teiste presidendiks soovijate arvamusi. Mailis Repsi arvates peaks olema lubatud topeltkodakondsus Euroopa Liidu kodanikele ja seda nii sünnijärgselt kui ka naturalisatsiooni korras kodanikuks saanutel. Tema selgitusel kinnistab see järgmisele põlvkonnale võimaluse tulla Eestisse ja hoida nendega tihedat sidet. Vene rahvusest inimestele tuleb lihtsustada kodakondsuse saamist, et vähendada määratlemata kodakondsusega isikute arvu ja neil peaks olema lubatud ainult Eesti kodakondsus.
Reps ütles: “Meie kõige suurem julgeolekurisk on see, et tõepoolest on Eestis väga palju neid inimesi, kellel ei ole Eesti kodakondsust ja keda me sellega lükkame Vene kodanikuks. See kindlasti ei ole Eesti huvides.”
Eiki Nestori arvates tuleb lubada kahekordset kodakondsust ainult sünnijärgsetel kodanikel.
Allar Jõksi arvates on kehtiv kord, kus sünnijärgselt Eesti ja mõne teise riigi kodanik peab valima ühe neist, põhiseaduse vastane. Neil peaks olema lubatud kaks kodakondsust. Naturalisatsiooni korras kahe kodakondsuse lubamine on aga julgeolekuküsimus.
“Kodakondsus on eriline suhe riigiga, mis hõlmab õigusi, kuid veelgi olulisem, ka kohustusi. Olukord, kus me tekitaksime Eestis juurde kodanikke, kes peaksid hakkama valima, kas olla lojaalne Eestile või Venemaale, oleks päris tõsine julgeolekuprobleem.”
Mart Helme ei poolda kahekordse kodakondsuse lubamist.
15. juuni ERR-i portaalist võib lugeda, et siseminister Hanno Pevkuri arvates võib kahekordne kodakondsus olla lubatud sünnijärgsetel Eesti kodanikel. “Me ei saa kaotada Eesti kodanikke vaid seetõttu, et inimesed peavad teise kodakondsuse võimaluse tekkel loobuma Eesti kodakondsusest. Maailm muutub kiiresti ja soovides ajaga kaasas käia, peame Eesti kodanikke toetama ka väljaspool Eestit.”
Pevkuri sõnul on seadusega võimalik selgelt reguleerida topeltkodakondsuse piirid. “Välistada saab naturalisatsiooni korras kodakondsuse saanud ning määratleda loeteluga riigid, kelle kodakondsust samaaegselt Eesti kodakondsusega ei saa omada. Oluline on see, et me ei hirmutaks sünnijärgseid eestlasi riskiga kaotada Eesti kodakondsus.”
Reformierakonna aseesimehe, äsja välisministriks saanud Jürgen Ligi arvates tehti ettepanek kampaania korras ja lühiajalisel eesmärgil.
“Kole mänglevalt pakutakse otsustusõigust Eestis inimestele, kes ei jaga meie põhiväärtusi,” ütles ta. Ja lisas: “Topeltkodakondsus kõlab selles kontekstis nagu topeltmoraal, eriti kui see tõstatatakse kampaania pärast, väga lühiajalisel eesmärgil, ehkki ta sisu on tuhandeaastane. /---/ Kaalumist väärib topeltkodakondsus sünnijärgsete kodanike jaoks, et neil poleks sundi päritolu ja elusaatusega saadu vahel valida, aga kellegi poliitilist kaupa ei tohi sellest saada.”
Innustus naabritelt?
Võib-olla saadi innustust lõunanaabritelt. ERR-i teatel ei pea mujale elama asunud ja seal kodakondsust taotlenud inimene 1. oktoobrist 2013 enam loobuma Läti kodakondsusest. Samas saab Lätiga sidet omav ja mujal elav isik taotleda Läti kodakondsust. Muudatus kehtib EL-i, Euroopa vabakaubanduse assotsiatsiooni, NATO liikmesriigi või Lätiga lepingu sõlminud riigi (Austraalia, Brasiilia ja Uus-Meremaa) kodanike suhtes.
2013. aasta ERR-i portaalist saab lugeda Läti seimi liikme Ingmars Ćaklaisi põhjendust: “On 21. sajand. Lätlased muudavad elukohta ja sulanduvad Euroopasse – ise oleme ju selle tee valinud. Samuti lahkutakse riigist majanduslikel põhjustel. Nii oleme olukorras, kus lätlased ei ela ainult Lätis. Ja päris suur osa ei ela kodumaal. /---/ Meie eesmärk on mitte kaotada oma kodanikke, arvestades Läti ja kogu maailma arengut. Nii suudame Läti kodanikke alles hoida.”
Toonaste prognooside järgi võis Lätis topeltkodakondsuse saada kuni 50 000 inimest.
Meie põhiseadus ei luba võtta sünniga saadud kodakondsust. Oluline oli see Eesti taasiseseisvumisel, millega andsime teada, et Eestist põgenenud, viidud ja ajutise kontrolljoone taha jäänud on endiselt meie kodanikud. Rohkelt on Eesti kodanikke Venemaal, Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Rootsis ja Austraalias. Säte, mis kohustab valima täiskasvanuks saades ühe kodakondsustest, näitab riigi tahet vältida kahekordset kodakondsust. Samas ei rakendata sünnijärgsete kodanike suhtes sundi.
Õiguslik side maaga, kus viibitakse, on igal inimesel. Ta peab täitma asukohamaa seadusi ja riik kaitseb teda omavoli eest. Tugevaim side riigiga on kodanikel, kes saavad osaleda riigi tahte väljendamisel ja teostamisel ning kellel on õigus ja kohustus riiki kaitsta. Võib öelda, et õigused väljenduvad riigikodanikuks ja kohustused riigialamaks olemises ning kodakondsus näitab kuulumist riigiks organiseerunud ühiskonda.
Kahekordse kodakondsuse küsimus tõusis Euroopas päevakorda pärast I maailmasõda, kui tekkis palju uusi riike ja naised olid läinud sõja ajal ametitesse, kus nõuti kodanikuks olemist. Varem oli tavaline, et naine omandas abielludes mehe kodakondsuse ja kaotas senise.
Uute riikide tekkides oli piisavalt peresid, kus abikaasadel oli erinev kodakondsus. Haagi 1930. aasta konventsioon ei pakkunud küllaldast lahendust. Soome, Prantsusmaa, Island, Norra, Rootsi, Nõukogude Venemaa, Türgi ja Ameerika Ühendriigid sätestasid, et naine ei kaota abielludes senist kodakondsust. Eesti, Belgia, Rumeenia ja Jugoslaavia võimaldasid sooviavalduse esitamisel säilitada senise kodakondsuse.
Kahekordset kodakondsust peeti siiski sama ebatavaliseks kui kodakondsusetust, kuigi need olid sõja järel muutunud liiga sagedaseks.
Seisuslik ühiskond
Millised on siis võimalused? Kui lubame kahekordset kodakondsust ainult sünnijärgsetele kodanikele, siis on meil kahte sorti kodanikke.
Kui lubada seda ainult EL-i liikmesriikidele, aga mida siis teha, kui mõni liikmesriik lahkub liidust? Pealegi on meil paratamatult kodanikke, kel on ka Vene kodakondsus (endisel Petserimaal ja Narva taga). Mis saab siis, kui lapse vanematel on kahekordne kodakondsus, kas lapsel on siis neljakordne?
Usutav on, et kui kellelgi on mitmes riigis õigused ja kohustused, siis suurema ja tugevama ees on mõlemad, väiksemas ja nõrgemas riigis aga peamiselt vaid õigused. Nii saame olukorra, kus Eestis on ühed kodanikud, kel on riigi ees nii kohustused kui ka õigused, ning teised kodanikud, kel on ainult õigused. Kui inimrühmade õigustes ja kohustustes on erinevused, siis on tegemist seisusliku ühiskonnaga. Kallase ettepaneku mõistmiseks esitan mõned tema tsitaadid (kõik need on võetud ERR-i portaalist).“Eesti põhiseadus ütleb üheselt, et kelleltki ei tohi sünniga omandatud kodakondsust ära võtta. Samas on kehtivas kodakondsusseaduses sätted, mis ei luba Eesti kodanikul olla muu riigi kodanik, ning sunnivad 18-aastaseks saamisel loobuma kas Eesti või mõne muu riigi kodakondsusest.”“Tänapäevases maailmas, kus üha enam lapsi sünnib peredesse, mille üks vanem omab näiteks Eesti kodakondsust ning teine mõne muu riigi oma, või sünnivad ühe pere lapsed eri kodakondsuspõhimõtteid rakendavates riikides, tähendab see ka üha suurenevat topeltkodakondsusega laste hulka.”Siim Kallase andmetel elab välismaal 104 000 Eesti kodanikku. “Seadus ütleb, et kui tahetakse säilitada näiteks USA või Saksa kodakondsus, tuleb loobuda Eesti kodakondsusest. Leian, et nõue loobuda Eesti kodakondsusest on oma olemuselt põhiseaduse vastane ning parim lahendus oleks seadustada topeltkodakondsus ilma lojaalsus- ja keelenõudeid leevendamata,” tõdes presidendiks ihkaja.Kehtiv kodakondsusseadus sätestab, et inimene, kes omandab või saab alaealisena nii Eesti kui ka mõne muu riigi kodakondsuse, peab pärast 18-aastaseks saamist kolme aasta jooksul valima neist ühe ja loobuma teisest. Senisest kodakondsusest loobumise nõuet ei rakendata isiku suhtes, kes soovib saada või taastada Eesti kodakondsust ja on saanud Eestilt või teiselt EL-i riigilt rahvusvahelise kaitse (pagulane) ning tema päritolumaal valitsevad endiselt olud, mille eest ta põgenes ja ta ei saa taotleda varasemast kodakondsusest vabastamist.Millistest lojaalsus- ja keelenõuetest Siim Kallas sünnipäraste kodanike puhul rääkis, jääb arusaamatuks.Kallase arvates määravad Eesti avatuse ja suletuse kodakondsusseadus ja välismaalaste seadus ning nende seaduste sajad paragrahvid on “muust maailmast eraldatud soosaare ideoloogia kandjad”. Eesti kodakondsuspoliitika on tema hinnangul pärit minevikust ning vajab laialdasemat arutelu. Kuna tegemist on ühiskonna jaoks suure muutusega, võiks Kallase arvates kaaluda rahvahääletust.ERR-i portaalist võis lugeda ka teiste presidendiks soovijate arvamusi. Mailis Repsi arvates peaks olema lubatud topeltkodakondsus Euroopa Liidu kodanikele ja seda nii sünnijärgselt kui ka naturalisatsiooni korras kodanikuks saanutel. Tema selgitusel kinnistab see järgmisele põlvkonnale võimaluse tulla Eestisse ja hoida nendega tihedat sidet. Vene rahvusest inimestele tuleb lihtsustada kodakondsuse saamist, et vähendada määratlemata kodakondsusega isikute arvu ja neil peaks olema lubatud ainult Eesti kodakondsus.Reps ütles: “Meie kõige suurem julgeolekurisk on see, et tõepoolest on Eestis väga palju neid inimesi, kellel ei ole Eesti kodakondsust ja keda me sellega lükkame Vene kodanikuks. See kindlasti ei ole Eesti huvides.”Eiki Nestori arvates tuleb lubada kahekordset kodakondsust ainult sünnijärgsetel kodanikel.Allar Jõksi arvates on kehtiv kord, kus sünnijärgselt Eesti ja mõne teise riigi kodanik peab valima ühe neist, põhiseaduse vastane. Neil peaks olema lubatud kaks kodakondsust. Naturalisatsiooni korras kahe kodakondsuse lubamine on aga julgeolekuküsimus.“Kodakondsus on eriline suhe riigiga, mis hõlmab õigusi, kuid veelgi olulisem, ka kohustusi. Olukord, kus me tekitaksime Eestis juurde kodanikke, kes peaksid hakkama valima, kas olla lojaalne Eestile või Venemaale, oleks päris tõsine julgeolekuprobleem.”Mart Helme ei poolda kahekordse kodakondsuse lubamist.15. juuni ERR-i portaalist võib lugeda, et siseminister Hanno Pevkuri arvates võib kahekordne kodakondsus olla lubatud sünnijärgsetel Eesti kodanikel. “Me ei saa kaotada Eesti kodanikke vaid seetõttu, et inimesed peavad teise kodakondsuse võimaluse tekkel loobuma Eesti kodakondsusest. Maailm muutub kiiresti ja soovides ajaga kaasas käia, peame Eesti kodanikke toetama ka väljaspool Eestit.”Pevkuri sõnul on seadusega võimalik selgelt reguleerida topeltkodakondsuse piirid. “Välistada saab naturalisatsiooni korras kodakondsuse saanud ning määratleda loeteluga riigid, kelle kodakondsust samaaegselt Eesti kodakondsusega ei saa omada. Oluline on see, et me ei hirmutaks sünnijärgseid eestlasi riskiga kaotada Eesti kodakondsus.”Reformierakonna aseesimehe, äsja välisministriks saanud Jürgen Ligi arvates tehti ettepanek kampaania korras ja lühiajalisel eesmärgil.“Kole mänglevalt pakutakse otsustusõigust Eestis inimestele, kes ei jaga meie põhiväärtusi,” ütles ta. Ja lisas: “Topeltkodakondsus kõlab selles kontekstis nagu topeltmoraal, eriti kui see tõstatatakse kampaania pärast, väga lühiajalisel eesmärgil, ehkki ta sisu on tuhandeaastane. /---/ Kaalumist väärib topeltkodakondsus sünnijärgsete kodanike jaoks, et neil poleks sundi päritolu ja elusaatusega saadu vahel valida, aga kellegi poliitilist kaupa ei tohi sellest saada.”Võib-olla saadi innustust lõunanaabritelt. ERR-i teatel ei pea mujale elama asunud ja seal kodakondsust taotlenud inimene 1. oktoobrist 2013 enam loobuma Läti kodakondsusest. Samas saab Lätiga sidet omav ja mujal elav isik taotleda Läti kodakondsust. Muudatus kehtib EL-i, Euroopa vabakaubanduse assotsiatsiooni, NATO liikmesriigi või Lätiga lepingu sõlminud riigi (Austraalia, Brasiilia ja Uus-Meremaa) kodanike suhtes.2013. aasta ERR-i portaalist saab lugeda Läti seimi liikme Ingmars Ćaklaisi põhjendust: “On 21. sajand. Lätlased muudavad elukohta ja sulanduvad Euroopasse – ise oleme ju selle tee valinud. Samuti lahkutakse riigist majanduslikel põhjustel. Nii oleme olukorras, kus lätlased ei ela ainult Lätis. Ja päris suur osa ei ela kodumaal. /---/ Meie eesmärk on mitte kaotada oma kodanikke, arvestades Läti ja kogu maailma arengut. Nii suudame Läti kodanikke alles hoida.”Toonaste prognooside järgi võis Lätis topeltkodakondsuse saada kuni 50 000 inimest.Meie põhiseadus ei luba võtta sünniga saadud kodakondsust. Oluline oli see Eesti taasiseseisvumisel, millega andsime teada, et Eestist põgenenud, viidud ja ajutise kontrolljoone taha jäänud on endiselt meie kodanikud. Rohkelt on Eesti kodanikke Venemaal, Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Rootsis ja Austraalias. Säte, mis kohustab valima täiskasvanuks saades ühe kodakondsustest, näitab riigi tahet vältida kahekordset kodakondsust. Samas ei rakendata sünnijärgsete kodanike suhtes sundi.Õiguslik side maaga, kus viibitakse, on igal inimesel. Ta peab täitma asukohamaa seadusi ja riik kaitseb teda omavoli eest. Tugevaim side riigiga on kodanikel, kes saavad osaleda riigi tahte väljendamisel ja teostamisel ning kellel on õigus ja kohustus riiki kaitsta. Võib öelda, et õigused väljenduvad riigikodanikuks ja kohustused riigialamaks olemises ning kodakondsus näitab kuulumist riigiks organiseerunud ühiskonda.Kahekordse kodakondsuse küsimus tõusis Euroopas päevakorda pärast I maailmasõda, kui tekkis palju uusi riike ja naised olid läinud sõja ajal ametitesse, kus nõuti kodanikuks olemist. Varem oli tavaline, et naine omandas abielludes mehe kodakondsuse ja kaotas senise.Uute riikide tekkides oli piisavalt peresid, kus abikaasadel oli erinev kodakondsus. Haagi 1930. aasta konventsioon ei pakkunud küllaldast lahendust. Soome, Prantsusmaa, Island, Norra, Rootsi, Nõukogude Venemaa, Türgi ja Ameerika Ühendriigid sätestasid, et naine ei kaota abielludes senist kodakondsust. Eesti, Belgia, Rumeenia ja Jugoslaavia võimaldasid sooviavalduse esitamisel säilitada senise kodakondsuse.Kahekordset kodakondsust peeti siiski sama ebatavaliseks kui kodakondsusetust, kuigi need olid sõja järel muutunud liiga sagedaseks.Millised on siis võimalused? Kui lubame kahekordset kodakondsust ainult sünnijärgsetele kodanikele, siis on meil kahte sorti kodanikke.Kui lubada seda ainult EL-i liikmesriikidele, aga mida siis teha, kui mõni liikmesriik lahkub liidust? Pealegi on meil paratamatult kodanikke, kel on ka Vene kodakondsus (endisel Petserimaal ja Narva taga). Mis saab siis, kui lapse vanematel on kahekordne kodakondsus, kas lapsel on siis neljakordne?Usutav on, et kui kellelgi on mitmes riigis õigused ja kohustused, siis suurema ja tugevama ees on mõlemad, väiksemas ja nõrgemas riigis aga peamiselt vaid õigused. Nii saame olukorra, kus Eestis on ühed kodanikud, kel on riigi ees nii kohustused kui ka õigused, ning teised kodanikud, kel on ainult õigused. Kui inimrühmade õigustes ja kohustustes on erinevused, siis on tegemist seisusliku ühiskonnaga.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Laupäeval Kuressaare lossihoovis stardi saanud esimene Ultima Thule
maraton läks nii korraldajate kui ka osalejate kinnitusel igati korda. Esimese Ultima Thule maratoni distantsi lõpetas 33 ja poolmaratoni 79 jooksjat. 21,1 km käimisest ja kepikõnnist võttis osa 78 inimest ning seega tõi esimene Ultima Thule maraton kokku 190 osalejat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Ultima Thule maraton tõi kokku kakssada osalejat
Laupäev, 17. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet, Ahto Jakson Laupäev, 17. september 2016. Stardis Kuressaare lossihoovis. Ligi kakssada inimest pühendas laupäeval end spordile. Foto: Valmar Voolaid Laupäeval Kuressaare lossihoovis stardi saanud esimene Ultima Thule maraton läks nii korraldajate kui ka osalejate kinnitusel igati korda. Esimese Ultima Thule maratoni distantsi lõpetas 33 ja poolmaratoni 79 jooksjat. 21,1 km käimisest ja kepikõnnist võttis osa 78 inimest ning seega tõi esimene Ultima Thule maraton kokku 190 osalejat.
Ultima Thule maratoni mõtte käis välja telesaatest “Pealtnägija” tuntud ning praegu valitsuse meedianõunikuna töötav Rasmus Kagge. Ideest haaras toona kinni kohe Kuressaare linnapea Madis Kallas, kes arvas, et idee tuleb ellu viia. Mõlemad mehed jooksid ka poolmaratoni, ületades finišijoone kahekesi koos ajaga 2:04.38.
Rasmus Kagge ütles pühapäeval Meie Maale, et ta on väga õnnelik, et 9 kuud tagasi õhku visatud uitmõte on saanud teoks. “Madis Kallas, Anu Vares ja Raili Rüütel on teinud ära väga suurepärase spordipäeva, mille pärast tulevad kokku inimesed mandrilt ja saarelt, suruvad kätt ja ütlevad et neile väga meeldis,” kõneles Rasmus Kagge. Ta lisas, et Kuressaare lossihoov on üks vabariigi ilusamaid, nii nagu on ka Ultima Thule maratoni medal üks kaunimaid.
“Müts maha tegijate ees. Koos abilistega on korraldajad teinud ära väga suure töö, suur, suur tänu neile,” avaldas Rasmus Kagge tänu kogu südamest.
Jooksjatele rõõmu tuua
Küsimusele, et kas idee algatajana hakkab Kagge olema stardis igal Ultima Thule maratonil, kinnitas ta, et kindlasti.
“Selle maratoni idee on, et ei joosta niivõrd võidu, vaid just see, et tuleb avastada Saaremaad,” rääkis Kagge, kes tuli ise Saaremaale nädalavahetust veetma kogu perega. Kagge sõnul on ka just see põhjus, miks maraton toimub just laupäeval, et sportimise kõrval saaks võtta ette Saaremaal ka muid vahvaid tegemisi.
See, et Kaggel just esimese Ultima Thule maratoniga samal päeval sünnipäev oli, see oli tema sõnul puht juhus. “Kui me otsisime üritusele kuupäeva, siis nädal aega varem toimus Tallinnas SEB maraton, aga korraldada üritust samal ajal, kui kõik jooksjad on Tallinnas, siis ei näinud me sel mõtet. Nii et seepärast tunduski kõige loogilisem just sel nädalavahetusel,” rääkis ta.
Kagge märkis, et kui nad olid jooksurajal tagasiteel, siis eriti armas oli see, et väikesed poisid olid kodust kaasa toonud topsid ning jagasid jooksjatele tee ääres vett.
“See võiks veel rohkem käima minna. Saaremaa rahvas võiks tajuda, et see on suurepärane võimalus laupäeva veetmiseks. Et kui endal ei ole mahti spordirõivaid selga panna, siis on võimalus spordiharrastajatele enne, maratoni ajal ja pärast jooksu tuju paremaks teha.”
Kuressaare linnapea Madis Kallas ütles Meie Maale, et ta võib küll öelda, et ei ole mitte ühtegi etteheidet ei ühelegi vabatahtlikule ega jooksjale ega pealtvaatajatele. “Kõik läks nii nagu me lootsime.”
Kallas märkis, et kuna esimesest maratonist saadi nii positiivne emotsioon, ja ka ilmataat oli korraldajate poolt, siis tema ei ole kohanud laupäeval ühtegi inimest, kes ei tahaks maratoniga jätkata. Pigem tahetakse kokku saada ja arutada, et millele võiks veel rohkem rõhku panna, et osalejaid veel tuleks juurde.
“Meil on ilusad metsarajad, kergliiklusteed, mis võiks veel parem olla,?” küsis Kallas. Ta lisas, et Ultima Thule maraton võiks olla selline, et kõik, kes starti lähevad, seda ka naudiksid.
“Ma tänan kõiki neid, kes kaasa aitasid. Coop Saaremaa, kes oli meie peasponsor, ja kõiki omavalitsusi ning üle 40 vabatahtliku, kes meil abis oli. Tõesti läks esimene maraton hästi korda ja meil on ülimalt positiivsed emotsioonid. Siit on hea edasi minna,” kinnitas Madis Kallas.
Korraldustoimkonda kuulunud Anu Vares, kes läbis ka ise 21,1 km kõndides, rõõmustas, et esimene maraton nii hästi õnnestus. Ilm oli jooksjatele sobiv, vahelduva pilvisusega ning autasustamise ajaks tuli isegi päike välja.
Loodetust rohkem osalejaid
Eriliselt heameelt tegi korraldajatele just see, et kui esialgu loodeti sada osalejat, siis kokku tuli oodatust ligi kaks korda rohkem rahvast.
Osalejaid oli mitte ainult Saaremaalt, vaid ka mandrilt ning maratoni kohta jagati vaid häid sõnu. Kiideti rada, mis oli mitmekülgne ja huvitav ning kõigil olid näod rõõmsad.
“See näitab seda, et sellist teistmoodi maratoni ongi vaja ning muidugi ka Saaremaa ise ja see lugu, millest Ultima Thule maraton üldse alguse sai.”
Kõik lõpetajad said medali ja diplomi ning maratoni ja poolmaratoni kolme kiiremat mees- ja naisjooksjat autasustati meenega. Auhindu loositi välja ka kõigi startijate vahel ning samuti olid eraldi loosiauhinnad vähemalt nelja osalejaga asutuse, ettevõtte või spordiklubi esindustele.
Ultima Thule maratoni korraldas MTÜ Karujärve Tervisespordi Keskus koostöös Kuressaare Linnavalitsuse ja MTÜ-ga Visit Saaremaa. Maratoni logo kujundas Raul Vinni ning medalid valmistas Kuressaares asuv ettevõte Sporrong Eesti OÜ. Esimese Ultima Thule maratoni korraldamist toetasid Coop Saaremaa, Saaremaa Omavalitsuste Liit, Rademar, S-Link OÜ, MoonStar OÜ, Saaremaa Muuseum ja Securitas ning abis olid kümned vabatahtlikud.
Loe samal teemal ka rubriigist sport. Ultima Thule maratoni mõtte käis välja telesaatest “Pealtnägija” tuntud ning praegu valitsuse meedianõunikuna töötav Rasmus Kagge. Ideest haaras toona kinni kohe Kuressaare linnapea Madis Kallas, kes arvas, et idee tuleb ellu viia. Mõlemad mehed jooksid ka poolmaratoni, ületades finišijoone kahekesi koos ajaga 2:04.38.Rasmus Kagge ütles pühapäeval Meie Maale, et ta on väga õnnelik, et 9 kuud tagasi õhku visatud uitmõte on saanud teoks. “Madis Kallas, Anu Vares ja Raili Rüütel on teinud ära väga suurepärase spordipäeva, mille pärast tulevad kokku inimesed mandrilt ja saarelt, suruvad kätt ja ütlevad et neile väga meeldis,” kõneles Rasmus Kagge. Ta lisas, et Kuressaare lossihoov on üks vabariigi ilusamaid, nii nagu on ka Ultima Thule maratoni medal üks kaunimaid.“Müts maha tegijate ees. Koos abilistega on korraldajad teinud ära väga suure töö, suur, suur tänu neile,” avaldas Rasmus Kagge tänu kogu südamest.Küsimusele, et kas idee algatajana hakkab Kagge olema stardis igal Ultima Thule maratonil, kinnitas ta, et kindlasti.“Selle maratoni idee on, et ei joosta niivõrd võidu, vaid just see, et tuleb avastada Saaremaad,” rääkis Kagge, kes tuli ise Saaremaale nädalavahetust veetma kogu perega. Kagge sõnul on ka just see põhjus, miks maraton toimub just laupäeval, et sportimise kõrval saaks võtta ette Saaremaal ka muid vahvaid tegemisi.See, et Kaggel just esimese Ultima Thule maratoniga samal päeval sünnipäev oli, see oli tema sõnul puht juhus. “Kui me otsisime üritusele kuupäeva, siis nädal aega varem toimus Tallinnas SEB maraton, aga korraldada üritust samal ajal, kui kõik jooksjad on Tallinnas, siis ei näinud me sel mõtet. Nii et seepärast tunduski kõige loogilisem just sel nädalavahetusel,” rääkis ta.Kagge märkis, et kui nad olid jooksurajal tagasiteel, siis eriti armas oli see, et väikesed poisid olid kodust kaasa toonud topsid ning jagasid jooksjatele tee ääres vett.“See võiks veel rohkem käima minna. Saaremaa rahvas võiks tajuda, et see on suurepärane võimalus laupäeva veetmiseks. Et kui endal ei ole mahti spordirõivaid selga panna, siis on võimalus spordiharrastajatele enne, maratoni ajal ja pärast jooksu tuju paremaks teha.”Kuressaare linnapea Madis Kallas ütles Meie Maale, et ta võib küll öelda, et ei ole mitte ühtegi etteheidet ei ühelegi vabatahtlikule ega jooksjale ega pealtvaatajatele. “Kõik läks nii nagu me lootsime.”Kallas märkis, et kuna esimesest maratonist saadi nii positiivne emotsioon, ja ka ilmataat oli korraldajate poolt, siis tema ei ole kohanud laupäeval ühtegi inimest, kes ei tahaks maratoniga jätkata. Pigem tahetakse kokku saada ja arutada, et millele võiks veel rohkem rõhku panna, et osalejaid veel tuleks juurde.“Meil on ilusad metsarajad, kergliiklusteed, mis võiks veel parem olla,?” küsis Kallas. Ta lisas, et Ultima Thule maraton võiks olla selline, et kõik, kes starti lähevad, seda ka naudiksid.“Ma tänan kõiki neid, kes kaasa aitasid. Coop Saaremaa, kes oli meie peasponsor, ja kõiki omavalitsusi ning üle 40 vabatahtliku, kes meil abis oli. Tõesti läks esimene maraton hästi korda ja meil on ülimalt positiivsed emotsioonid. Siit on hea edasi minna,” kinnitas Madis Kallas.Korraldustoimkonda kuulunud Anu Vares, kes läbis ka ise 21,1 km kõndides, rõõmustas, et esimene maraton nii hästi õnnestus. Ilm oli jooksjatele sobiv, vahelduva pilvisusega ning autasustamise ajaks tuli isegi päike välja.Eriliselt heameelt tegi korraldajatele just see, et kui esialgu loodeti sada osalejat, siis kokku tuli oodatust ligi kaks korda rohkem rahvast.Osalejaid oli mitte ainult Saaremaalt, vaid ka mandrilt ning maratoni kohta jagati vaid häid sõnu. Kiideti rada, mis oli mitmekülgne ja huvitav ning kõigil olid näod rõõmsad.“See näitab seda, et sellist teistmoodi maratoni ongi vaja ning muidugi ka Saaremaa ise ja see lugu, millest Ultima Thule maraton üldse alguse sai.”Kõik lõpetajad said medali ja diplomi ning maratoni ja poolmaratoni kolme kiiremat mees- ja naisjooksjat autasustati meenega. Auhindu loositi välja ka kõigi startijate vahel ning samuti olid eraldi loosiauhinnad vähemalt nelja osalejaga asutuse, ettevõtte või spordiklubi esindustele.Ultima Thule maratoni korraldas MTÜ KarujärveTervisespordi Keskus koostöös Kuressaare Linnavalitsuse ja MTÜ-ga Visit Saaremaa. Maratoni logo kujundas Raul Vinni ning medalid valmistas Kuressaares asuv ettevõte Sporrong Eesti OÜ. Esimese Ultima Thule maratoni korraldamist toetasid Coop Saaremaa, Saaremaa Omavalitsuste Liit, Rademar, S-Link OÜ, MoonStar OÜ, Saaremaa Muuseum ja Securitas ning abis olid kümned vabatahtlikud.Loe samal teemal ka rubriigist sport.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeva, 10. septembri varahommikul nägi Kuressaares elav majaomanik, kuidas kaks noormeest tänava ääres tema prügikasti kohalt teisaldasid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Pangal läks ümber kalapaat, majaelanik võitles prügikastivarastega
Laupäev, 10. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 10. september 2016. Foto on illustratiivne. Laupäeva, 10. septembri varahommikul nägi Kuressaares elav majaomanik, kuidas kaks noormeest tänava ääres tema prügikasti kohalt teisaldasid.
Prügikasti omanik väljus majast, et takistada huligaanide tegevust, mispeale tekkis rüselus. Rüseluse käigus õnnestus omanikul prügikast tagasi saada, kuid vandaalid said jooksu.
Laupäeva õhtul teatati Merevalvekeskusest, et Panga külas läks merel kalapaat ümber. Esialgse info kohaselt leiti kolm merehädalist kohalike poolt üles, kuid neljas mees oli kadunud.
Õnneks suutis ka neljas mees oma jõududega kaldale ujuda ning kiirabi vaatas meeste tervisliku seisundi üle. Keegi kannatanutest haiglaravi ei vajanud. Prügikasti omanik väljus majast, et takistada huligaanide tegevust, mispeale tekkis rüselus. Rüseluse käigus õnnestus omanikul prügikast tagasi saada, kuid vandaalid said jooksu.Laupäeva õhtul teatati Merevalvekeskusest, et Panga külas läks merel kalapaat ümber. Esialgse info kohaselt leiti kolm merehädalist kohalike poolt üles, kuid neljas mees oli kadunud.Õnneks suutis ka neljas mees oma jõududega kaldale ujuda ning kiirabi vaatas meeste tervisliku seisundi üle. Keegi kannatanutest haiglaravi ei vajanud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti korvpallikoondis jäi laupäeval Tartu ülikooli spordihoones peetud viimases EM valikmängus Poolale alla koguni 63:94 ning kaotas lootuse EM-finaalturniirile jõudmiseks, kirjutab Delfi Sport. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kajupank tõi kuue mänguga 36 punkti


description: Lehe toimetusse pöördus hämmingus mandriinimene, kes oma sõnul tahtis Saare Selverist heade mälestuste nimel osta seda kõva ja õiget Valli torti, mida valmistatakse ainult Saaremaal, aga karbis oli tavaline pehme kook. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ettevaatust – “vale” Valli!

maintext:
Uudised
Ettevaatust – “vale” Valli!
Esmaspäev, 12. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Esmaspäev, 12. september 2016. Vasakul Saare Leiva “õige” Valli ja paremal mandri omade “vale” Valli. Fotod: internet Lehe toimetusse pöördus hämmingus mandriinimene, kes oma sõnul tahtis Saare Selverist heade mälestuste nimel osta seda kõva ja õiget Valli torti, mida valmistatakse ainult Saaremaal, aga karbis oli tavaline pehme kook.
Asja uurides selgus, et tegemist polegi Saare Leiva väga ammuse tootega, vaid OÜ Eesti Leivatööstus, mille asukohaks on märgitud Tartu, on turule tunginud oma Valliga.
Paraku on nad oma tootele andnud kuulsa Valli tordi välimuse, ainult et maitse on hoopis teine. Ostjaid on aga üsna kerge ära petta. Küllap tahavadki mandri tootjad saarlaste arvel lihtsalt kasu lõigata, sest nähes karbil nimetust “Valli“ ja tordil sama kuju, ei hakka ostja ilmselt karbil toodud muusse infosse süvenema.
“See ongi lihtsalt võetud ja maha viksitud, sest patenti meil ei ole,” ütles Saare Leiva omanik ja juhataja Janar Vaima.
Konkurent Valli olevat juba mõnda aega müügil.
“Teevad järele ja kogu moos. Meil on nii palju asju, kõike ei jõua patenteerida, see on päris kallis lõbu, aga Valli nimi ja sisu on meie välja mõeldud,” lisas Vaima.
Saare Leib on patenteerinud näiteks Borodino leiva, Saare leiva sarja ja Saare saia. Valliga sarnane Volli tort on patenteerimata.
Nii et, kes tahab osta ikka seda õiget saaremaist Valli torti, peab hoolega karbil olevat infot lugema.
Saare Leiva tort Valli
Tort on liivataignapõhjadest, mille vahel on koorepumat ja moos. Pealt kaetud kakaopumatiga, kaunistatud tuhksuhkru ja suhkrumassist lilleõie või muu kujundiga. Asja uurides selgus, et tegemist polegi Saare Leiva väga ammuse tootega, vaid OÜ Eesti Leivatööstus, mille asukohaks on märgitud Tartu, on turule tunginud oma Valliga.Paraku on nad oma tootele andnud kuulsa Valli tordi välimuse, ainult et maitse on hoopis teine. Ostjaid on aga üsna kerge ära petta. Küllap tahavadki mandri tootjad saarlaste arvel lihtsalt kasu lõigata, sest nähes karbil nimetust “Valli“ ja tordil sama kuju, ei hakka ostja ilmselt karbil toodud muusse infosse süvenema.“See ongi lihtsalt võetud ja maha viksitud, sest patenti meil ei ole,” ütles Saare Leiva omanik ja juhataja Janar Vaima.Konkurent Valli olevat juba mõnda aega müügil.“Teevad järele ja kogu moos. Meil on nii palju asju, kõike ei jõua patenteerida, see on päris kallis lõbu, aga Valli nimi ja sisu on meie välja mõeldud,” lisas Vaima.Saare Leib on patenteerinud näiteks Borodino leiva, Saare leiva sarja ja Saare saia. Valliga sarnane Volli tort on patenteerimata.Nii et, kes tahab osta ikka seda õiget saaremaist Valli torti, peab hoolega karbil olevat infot lugema.Tort on liivataignapõhjadest, mille vahel on koorepumat ja moos. Pealt kaetud kakaopumatiga, kaunistatud tuhksuhkru ja suhkrumassist lilleõie või muu kujundiga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile alanud Saaremaa toidufestivali raames õpetati kohvikus Maiasmokk lauakombeid. Õpitoa läbiviija oli Kuressaare ametikooli õpetaja Siiri Velve. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kõige pidulikum on klassikaline lauakate
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Teisipäev, 06. september 2016. Eile õpetas kohvikus Maiasmokk laua katmise traditsioone ametikooli õpetaja Siiri Velve. Foto: Valmar Voolaid Eile alanud Saaremaa toidufestivali raames õpetati kohvikus Maiasmokk lauakombeid. Õpitoa läbiviija oli Kuressaare ametikooli õpetaja Siiri Velve.
Kohale oli tulnud 30 huvilise ringis ja ettearvatult olid kõik naisterahvad.
Alustuseks tuli juttu laudlinadest ja sellest, et söögikohtades on trendiks laudlinadest hoopis loobuda. Tegelik põhjus on aga ilmselt selles, et linu on raske ja kulukas pesta, kuid koledal plekilisel ja auklikul linal pole üldse mõtet.
Kui aga ikkagi lina lauale panna, siis on kõige tähtsam jälgida, et lina keskjoon oleks sirge, peal oleks ikka parem pool ja lina ei ulatuks üle laua serva mitte rohkem kui 20–30 cm. Kõige klassikalisem on kindlasti valge värv.
Sama trend on juhtunud salvrätikutega. Ehkki reegel näeb ette, et pärast kella 18 oleksid söögikohas riidest salvrätikud, siis kokkuhoiu mõttes on mõnel pool kasutusel paberist asendajad. Ilusad puuvillasest riidest volditud lauakaunistused tuleks söömise ajaks siiski lahti võtta ja põlvedele asetada. Enne kaaslasega vestlema või klaasist jooma hakkamist võiks aga suu salvrätikuga puhtaks tupsutada.
Huvitava asjana tõi Velve välja, et aja jooksul on suuremaks muutunud nii söögiriistad kui klaasid ja isegi kalakahvel ei ole enam kolme-, vaid juba neljaharuline. Samas ei sobi lauale panna rohkem kui neli paari söögiriistu ja klaase. Kui on tegemist suurema arvu söögikäikudega, tuleb riistu vahepeal juurde panna.
Tore on see, et kristall on jälle moes, nii et vanaemade kristallklaasid tasub kapist üles otsida. Uudse moena aga juuakse nüüd vahuveini ka veiniklaasidest.
Vähetähtis pole ka lilled laual. Need ei tohiks tugevalt lõhnata, olla kunstmaterjalist ega nii suured, et varjavad vastasistuja. Kohale oli tulnud 30 huvilise ringis ja ettearvatult olid kõik naisterahvad.Alustuseks tuli juttu laudlinadest ja sellest, et söögikohtades on trendiks laudlinadest hoopis loobuda. Tegelik põhjus on aga ilmselt selles, et linu on raske ja kulukas pesta, kuid koledal plekilisel ja auklikul linal pole üldse mõtet.Kui aga ikkagi lina lauale panna, siis on kõige tähtsam jälgida, et lina keskjoon oleks sirge, peal oleks ikka parem pool ja lina ei ulatuks üle laua serva mitte rohkem kui 20–30 cm. Kõige klassikalisem on kindlasti valge värv.Sama trend on juhtunud salvrätikutega. Ehkki reegel näeb ette, et pärast kella 18 oleksid söögikohas riidest salvrätikud, siis kokkuhoiu mõttes on mõnel pool kasutusel paberist asendajad. Ilusad puuvillasest riidest volditud lauakaunistused tuleks söömise ajaks siiski lahti võtta ja põlvedele asetada. Enne kaaslasega vestlema või klaasist jooma hakkamist võiks aga suu salvrätikuga puhtaks tupsutada.Huvitava asjana tõi Velve välja, et aja jooksul on suuremaks muutunud nii söögiriistad kui klaasid ja isegi kalakahvel ei ole enam kolme-, vaid juba neljaharuline. Samas ei sobi lauale panna rohkem kui neli paari söögiriistu ja klaase. Kui on tegemist suurema arvu söögikäikudega, tuleb riistu vahepeal juurde panna.Tore on see, et kristall on jälle moes, nii et vanaemade kristallklaasid tasub kapist üles otsida. Uudse moena aga juuakse nüüd vahuveini ka veiniklaasidest.Vähetähtis pole ka lilled laual. Need ei tohiks tugevalt lõhnata, olla kunstmaterjalist ega nii suured, et varjavad vastasistuja.
Veel artikleid samast teemast »


description: Läinud mees metsa, korjanud seeni. Naine olnud ka kaasas. Hakkas juba hämarduma, kui mees naist otsides pilgu kaugusse suunas ja mis ta nägi: suur, kahemeetrine karu seisab puu juures tagajalgadel. Mees ei mõistnud muud teha, kui punuma pista. Õnneks märkas naise kaasa haarata. Kõik lõppes õnnelikult, sest päästev auto oli üsna lähedal. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Karu lugu
Kolmapäev, 07. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Läinud mees metsa, korjanud seeni. Naine olnud ka kaasas. Hakkas juba hämarduma, kui mees naist otsides pilgu kaugusse suunas ja mis ta nägi: suur, kahemeetrine karu seisab puu juures tagajalgadel. Mees ei mõistnud muud teha, kui punuma pista. Õnneks märkas naise kaasa haarata. Kõik lõppes õnnelikult, sest päästev auto oli üsna lähedal.
Umbes nii võiks rahvasuus kõlada lugu, kuidas 2016. aasta hilissuvel Saaremaal karu nähti. Kahjuks osutus aga kõik hoopis proosalisemaks. Eikla jahiseltsi juht Ojar Sepp käis metsas asja uurimas ega leidnud ühtegi karu jälge.
Küll aga oli jahimehe onu oma metsa puu äärde pannud auto pagasiruumi aluskatte. See oli ümber puu asetatud niimoodi, et ülevalt oli kitsamalt ja alt läks laiemaks. Kaugemalt vaadates meenutas see tõesti ehk karu.
Muidugi võib jääda arusaamatuks, kuidas inimesed karul ja kummilatakal vahet ei teinud, aga veelgi kummalisem on see, et keegi viib oma vana autokatte metsa puu najale seisma. Karu kohta võib aga lohutavalt öelda, et ükskord ta siia metsadesse tuleb niikuinii.
7. september 2016 Autor: MM Kolmapäev, 07. september 2016.Umbes nii võiks rahvasuus kõlada lugu, kuidas 2016. aasta hilissuvel Saaremaal karu nähti. Kahjuks osutus aga kõik hoopis proosalisemaks. Eikla jahiseltsi juht Ojar Sepp käis metsas asja uurimas ega leidnud ühtegi karu jälge.Küll aga oli jahimehe onu oma metsa puu äärde pannud auto pagasiruumi aluskatte. See oli ümber puu asetatud niimoodi, et ülevalt oli kitsamalt ja alt läks laiemaks. Kaugemalt vaadates meenutas see tõesti ehk karu.Muidugi võib jääda arusaamatuks, kuidas inimesed karul ja kummilatakal vahet ei teinud, aga veelgi kummalisem on see, et keegi viib oma vana autokatte metsa puu najale seisma. Karu kohta võib aga lohutavalt öelda, et ükskord ta siia metsadesse tuleb niikuinii.
Veel artikleid samast teemast »