description: Kuressaare linnapea Madis Kallas kutsus külla kultuuriminister Indrek Saare ja neli noort treenerit. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Noored vihased mehed kohtusid kultuuriministriga
Laupäev, 17. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Laupäev, 17. detsember 2016. Noorte vihaste meeste arutelu Kuressaare Linnavalitsuse suures saalis. Vasakult: Madis Kallas, Asko Esna, ministri nõunik Maris Sild, Siim Hiie, Juhan Kolk ja Maikko Mölder. Foto: Valmar Voolaid Kuressaare linnapea Madis Kallas kutsus külla kultuuriminister Indrek Saare ja neli noort treenerit.
Treenerid pidasid linnavalitsuses kultuuriminister Indrek Saarega aru laste ja noorte sportimisvõimaluste arengu üle Kuressaares ja maakonnas tervikuna, kohtumist juhtis linnapea Madis Kallas.
Arutelus osalesid võrkpallitreener Asko Esna ja korvpallitreener Siim Hiie Saaremaa spordikoolist, ujumis- ja purjetamistreener Juhan Kolk Kuressaare gümnaasiumist ning Inspira huvikoolist ja jalgpallitreener Maikko Mölder FC Kuressaarest. Kõik neli on panustanud saarlaste spordielu elavdamisse alates neljast kuust kuni kuue aastani. Töökohtumisi ministriga noortel treeneritel seni pole olnud ja meestel jäi ühisest arutelust väga hea mulje.
”See on väga oluline, et nii kohalik omavalitsus kui riik meie valdkonna ja tegevuste vastu huvi tunnevad,” sõnas Hiie. ”Tore, et ülaltpoolt ära kuulatakse ja kaasa mõeldakse. Koostöö on väga tähtis.”
Linnapea kutsus ministri külla soovist rääkida treenerite töö rõõmudest ja muredest ning sellest, mis võiks motiveerida noori treenereid Saaremaale tulema.
”Kogukond soovib pidevalt, et noored tuleksid tagasi Saaremaale ning rakendaksid oma teadmised just siinse eluolu parendamisse, kusjuures valdkond pole oluline: arstidest arhitektideni, IT-sektorist õpetajateni, põllumeestest insenerideni ja nii edasi,” selgitas linnapea.
”Sarnaselt oleme alati oodanud tagasi ka noori motiveeritud ja hea kvalifikatsiooniga treenereid.”
Valdkonna toetuse kasv on sisse kirjutatud
Linnapea sõnul on kohalik omavalitsus andnud hetke võimalusi arvesse võttes parima.
”Kuigi jalgpallurid unistavad sisehallist, on meil infrastruktuur tegelikult paigas ja praegu suudame spordikoolidele elementaarset raha maksta, aga sellist palka KOV praegu maksta ei jõua, et treenereid maakonda juurde tuua,” ütles Kallas.
Minister kinnitas, et juba uuel aastal vaadatakse üle eelmisel aastal käivitunud noorte treenerite palga toetussüsteem ning tulevikus keskendutakse sellele, kuidas ja millest kujuneb treeneri miinimumpalk.
”Riigi poolt on nendesse vahenditesse kirjutatud kasv, sel aastal oli see 13,5 ja tuleval aastal üle 12%. Et treenerite palgad oleksid motiveerivad, kavatseme aastast 2018 disainida süsteemi, kus miinimum kasvaks vähemalt samas tempos riigieelarvega. Keegi ei taha teha tööd ilma rahata,” ütles minister ning lisas, et tuleva aasta septembrist saavad KOV-id kahelt erinevalt koefitsiendirealt raha juurde. Üks on laste arvust lähtuv ning teine hajaasustus ja mitmekesistamine.
”Ujumisliit sai juba eelmisel nädalal väga hea uudise – ujumise algõpetuse mahtu suurendatakse ja riigieelarvest leiti lisamiljon,” rõõmustas Kolk.
”Seda pikka bürokraatiakoridori oleme käinud mitu aastat, kultuuri- ja haridusministeeriumi koostöö tulemusena jõuti meie jaoks meeldiva lahenduseni. Nüüd on lisakäsi vaja, üksi seda vajadust katta ei jõua.”
Kohtuda võiks sagedamini
Arutleti ka teiste teemade üle, nagu treenerite koolitused, laste võimalused, võistlussõitude keerukus, võistluste korraldamise küsimused, erinevad rahastamismudelid ja klubide toimimine. Üheks oluliseks murekohaks nimetas Kallas aga treenerite koolitusi ja kvalifikatsioonieksameid, mille sooritamiseks tuleb ette võtta pikk ja kulukas teekond, ning tervisekontroll.
”Spordimeditsiin maakonnas on vaeslapse osas, seda on kindlasti vaja,” ütles Esna. ”Noorte sportlaste tervisekontrolli korraldamisel võiks kaaluda mammograafiabussidele sarnast lahendust.”
Lõpetuseks mõtiskleti selle üle, kuidas oleks võimalik spordielu ühiselt koordineerida ning logistikaküsimusi lahendada ning kas Saaremaa spordiliidu kõrvale võiks tekkida ka treenerite ühendus. Ühiselt leiti, et aktiivset arutelu erinevate spordialade treenerite vahel võiks olla ka tulevikus.
”Noored ja vihased mehed, tegemist on oma asja väga armastavate pühendunud noorte meestega,” ütles kultuuriminister lahkudes. “Selliste heas mõttes vihaste meestega on alati väga huvitav rääkida. Eks neid asju, mida paremaks saab teha, on terve rida. Alates sellest, kuidas bürokraatiat vähendada kuni kvaliteedi arendamiseni välja.” Treenerid pidasid linnavalitsuses kultuuriminister Indrek Saarega aru laste ja noorte sportimisvõimaluste arengu üle Kuressaares ja maakonnas tervikuna, kohtumist juhtis linnapea Madis Kallas.Arutelus osalesid võrkpallitreener Asko Esna ja korvpallitreener Siim Hiie Saaremaa spordikoolist, ujumis- ja purjetamistreener Juhan Kolk Kuressaare gümnaasiumist ning Inspira huvikoolist ja jalgpallitreener Maikko Mölder FC Kuressaarest. Kõik neli on panustanud saarlaste spordielu elavdamisse alates neljast kuust kuni kuue aastani. Töökohtumisi ministriga noortel treeneritel seni pole olnud ja meestel jäi ühisest arutelust väga hea mulje.”See on väga oluline, et nii kohalik omavalitsus kui riik meie valdkonna ja tegevuste vastu huvi tunnevad,” sõnas Hiie. ”Tore, et ülaltpoolt ära kuulatakse ja kaasa mõeldakse. Koostöö on väga tähtis.”Linnapea kutsus ministri külla soovist rääkida treenerite töö rõõmudest ja muredest ning sellest, mis võiks motiveerida noori treenereid Saaremaale tulema.”Kogukond soovib pidevalt, et noored tuleksid tagasi Saaremaale ning rakendaksid oma teadmised just siinse eluolu parendamisse, kusjuures valdkond pole oluline: arstidest arhitektideni, IT-sektorist õpetajateni, põllumeestest insenerideni ja nii edasi,” selgitas linnapea.”Sarnaselt oleme alati oodanud tagasi ka noori motiveeritud ja hea kvalifikatsiooniga treenereid.”Linnapea sõnul on kohalik omavalitsus andnud hetke võimalusi arvesse võttes parima.”Kuigi jalgpallurid unistavad sisehallist, on meil infrastruktuur tegelikult paigas ja praegu suudame spordikoolidele elementaarset raha maksta, aga sellist palka KOV praegu maksta ei jõua, et treenereid maakonda juurde tuua,” ütles Kallas.Minister kinnitas, et juba uuel aastal vaadatakse üle eelmisel aastal käivitunud noorte treenerite palga toetussüsteem ning tulevikus keskendutakse sellele, kuidas ja millest kujuneb treeneri miinimumpalk.”Riigi poolt on nendesse vahenditesse kirjutatud kasv, sel aastal oli see 13,5 ja tuleval aastal üle 12%. Et treenerite palgad oleksid motiveerivad, kavatseme aastast 2018 disainida süsteemi, kus miinimum kasvaks vähemalt samas tempos riigieelarvega. Keegi ei taha teha tööd ilma rahata,” ütles minister ning lisas, et tuleva aasta septembrist saavad KOV-id kahelt erinevalt koefitsiendirealt raha juurde. Üks on laste arvust lähtuv ning teine hajaasustus ja mitmekesistamine.”Ujumisliit sai juba eelmisel nädalal väga hea uudise – ujumise algõpetuse mahtu suurendatakse ja riigieelarvest leiti lisamiljon,” rõõmustas Kolk.”Seda pikka bürokraatiakoridori oleme käinud mitu aastat, kultuuri- ja haridusministeeriumi koostöö tulemusena jõuti meie jaoks meeldiva lahenduseni. Nüüd on lisakäsi vaja, üksi seda vajadust katta ei jõua.”Arutleti ka teiste teemade üle, nagu treenerite koolitused, laste võimalused, võistlussõitude keerukus, võistluste korraldamise küsimused, erinevad rahastamismudelid ja klubide toimimine. Üheks oluliseks murekohaks nimetas Kallas aga treenerite koolitusi ja kvalifikatsioonieksameid, mille sooritamiseks tuleb ette võtta pikk ja kulukas teekond, ning tervisekontroll.”Spordimeditsiin maakonnas on vaeslapse osas, seda on kindlasti vaja,” ütles Esna. ”Noorte sportlaste tervisekontrolli korraldamisel võiks kaaluda mammograafiabussidele sarnast lahendust.”Lõpetuseks mõtiskleti selle üle, kuidas oleks võimalik spordielu ühiselt koordineerida ning logistikaküsimusi lahendada ning kas Saaremaa spordiliidu kõrvale võiks tekkida ka treenerite ühendus. Ühiselt leiti, et aktiivset arutelu erinevate spordialade treenerite vahel võiks olla ka tulevikus.”Noored ja vihased mehed, tegemist on oma asja väga armastavate pühendunud noorte meestega,” ütles kultuuriminister lahkudes. “Selliste heas mõttes vihaste meestega on alati väga huvitav rääkida. Eks neid asju, mida paremaks saab teha, on terve rida. Alates sellest, kuidas bürokraatiat vähendada kuni kvaliteedi arendamiseni välja.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa Kunstistuudios on üleval Külliki Järvila graafikanäitus pealkirjaga “Läbi Kiievi Kuressaarde“. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Läbi Kiievi Kuressaarde

maintext:
Kultuur
Läbi Kiievi Kuressaarde
Teisipäev, 13. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Saaremaa Kunstistuudios on üleval Külliki Järvila graafikanäitus pealkirjaga “Läbi Kiievi Kuressaarde“.
Huvitav on see näitus seetõttu, et kuigi see käis tõesti Kiievist läbi, oli ta seal ülal vaid lühikest aega ehk mitte liiga kaua. Seega on ainult hea, et näitus, mis on koostatud mõeldes ehk kiievlastele, on jõudnud sisuliselt koju tagasi. Saarlasteni.
Väljapanek on muinasjutuline – sõna otseses mõttes. Ehkki sinna eksib ära ka elulisemaid episoode, näiteks pildid “Kaks“ ja “Kolm“, on kogu näituse õhustik siiski kuidagi mittemaine. Alates sellest, et inimesed ja olendid piltidel on muinasjutulised – nad ühtaegu on ja ei ole tõelised. Nagu muinasjutud, on ka pildid hüperreaalsed.
Kuigi teemad võivad ju teinekord olla karmivõitu, on pildid ometi haprad. Neis on palju valgust, palju rõõmu, teinekord ka kurbust. Mõtlust. Järelemõtlust. Teisi vaateid. Neid, mis lasevad näha üht, aga panevad mõtlema teistele asjadele.
Omamoodi võõrana, kontrastselt mõjuvad ses mõtlikus muinasjutus Jüri Tuuliku “Varesele“ loodud pildid. Need ometi ei saaks olla hüperreaalsed, sest on reaalsed illustratsioonid.
Vägagi reaalsele loole, mis tegelikult on ilukirjandus, ja sealt tuleb edasi samm hüperreaalsusesse. Mis on kirjandus ja kunst koos kui lugu, mis jutustab pildiga iseennast ja lõppeks peegeldab elu läbi kahe inimese mõttemaailma? Päris maailma.
Näitus jääb avatuks aasta lõpuni. Autor: Ene Kallas Teisipäev, 13. detsember 2016.Huvitav on see näitus seetõttu, et kuigi see käis tõesti Kiievist läbi, oli ta seal ülal vaid lühikest aega ehk mitte liiga kaua. Seega on ainult hea, et näitus, mis on koostatud mõeldes ehk kiievlastele, on jõudnud sisuliselt koju tagasi. Saarlasteni.Väljapanek on muinasjutuline – sõna otseses mõttes. Ehkki sinna eksib ära ka elulisemaid episoode, näiteks pildid “Kaks“ ja “Kolm“, on kogu näituse õhustik siiski kuidagi mittemaine. Alates sellest, et inimesed ja olendid piltidel on muinasjutulised – nad ühtaegu on ja ei ole tõelised. Nagu muinasjutud, on ka pildid hüperreaalsed.Kuigi teemad võivad ju teinekord olla karmivõitu, on pildid ometi haprad. Neis on palju valgust, palju rõõmu, teinekord ka kurbust. Mõtlust. Järelemõtlust. Teisi vaateid. Neid, mis lasevad näha üht, aga panevad mõtlema teistele asjadele.Omamoodi võõrana, kontrastselt mõjuvad ses mõtlikus muinasjutus Jüri Tuuliku “Varesele“ loodud pildid. Need ometi ei saaks olla hüperreaalsed, sest on reaalsed illustratsioonid.Vägagi reaalsele loole, mis tegelikult on ilukirjandus, ja sealt tuleb edasi samm hüperreaalsusesse. Mis on kirjandus ja kunst koos kui lugu, mis jutustab pildiga iseennast ja lõppeks peegeldab elu läbi kahe inimese mõttemaailma? Päris maailma.Näitus jääb avatuks aasta lõpuni.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Saaremaal tegutsevate suuremate poekettide jõulude-eelsete ja -aegsete müügitulemuste põhjal selgub, et võrreldes mullusega ostsid kliendid tänavu vähem alkoholi ning eelistasid tervislikuma toidu valikut. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saarlased ostsid jõuluajal poodidest vähem alkoholi
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 30. detsember 2016. Saare Selveri klientidel olid pühadelauad tervislikumalt kaetud, sest alkoholi osakaal ostukorvis jäi väiksemaks. FOTO: Valmar Voolaid Saaremaal tegutsevate suuremate poekettide jõulude-eelsete ja -aegsete müügitulemuste põhjal selgub, et võrreldes mullusega ostsid kliendid tänavu vähem alkoholi ning eelistasid tervislikuma toidu valikut.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Valjala vallas Ariste külas väärkoheldud lehm pidi algselt võtma ette reisi tapamajja, kuid nagu jõuluime, on see lugu saanud õnneliku lõpu. Pärast pikki kuid ja mitmeid loobumisi on Triinu lõpuks uues kodus ja rahul on nii viss kui uus pererahvas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lehm Triinu sai jõuluks koju

maintext:
Uudised
Lehm Triinu sai jõuluks koju
Neljapäev, 15. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 15. detsember 2016. Triinut aitasid eile kolida kolm turvakodu vabatahtlikku ja uued peremehed. FOTO: Peeter Kukk Valjala vallas Ariste külas väärkoheldud lehm pidi algselt võtma ette reisi tapamajja, kuid nagu jõuluime, on see lugu saanud õnneliku lõpu. Pärast pikki kuid ja mitmeid loobumisi on Triinu lõpuks uues kodus ja rahul on nii viss kui uus pererahvas.
MTÜ Saaremaa Lemmikloomade Turvakodu juhatuse liige Edith Annusver meenutas, et umbes kolm-neli kuud tagasi võttis loomakaitse nende ja kohaliku veterinaarametiga ühendust, teavitades Ariste külas toimuvast loomade väärkohtlemisest. Esialgu jäi turvakodu ootavale seisukohale, kuid paar kuud tagasi hakati olukorraga lähemalt tegelema.
Algul otsiti koertele-kassidele uusi kodusid ja lehm pidi tapamajja minema. Siis aga tekkis Triinule suur fänniklubi üle Eesti. “Meie sotsiaalmeedia postitusi pole kunagi nii palju jagatud ja vaadatud kui Triinu puhul. Postitust vaatas üle 80 000 inimese,” tõdes Annusver.
“Tekkis mõte, et kui juba teised loomad saavad uue võimaluse, ehk saab vissile sama pakkuda.”
Kõigepealt pidi Triinu minema Pärnumaale, siis tekkis üks potentsiaalne kodu pakkuja Saaremaal, kes mõlemad aga siiski loobusid.
Staažikale, 12-aastasele lehm Triinule pakkus kodu Tõnija küla pererahvas, kellest oli juttu ka 30. novembri Meie Maas – Edna Nook ja tema elukaaslane Vahur Konks. Lehma ootasid ees üheksa kitse, neli kassi ja koer.
Juhuse tahtel
Valjala vallavanem Aare Martinson nentis, et kuigi esialgu oli kahju, et eelmised inimesed loobusid, arvab ta, et uus valik sai parim.
“See on siinsamas lähedal – pole vaja looma kaugele solgutada ning tunnen neid olusid ja inimesi,” kinnitas ta. “Aitame nad vastu talve järje peale, sest nad pole ju arvanud, et lisaloom tuleb.”
Martinson meenutas, et juhuse tahtel tuli lehm jutuks, kui talupidaja vallamajja asja tegi. “Ta mainis, et kui lehmal turvalist kodu pole, võib ta looma endale võtta ja nii läks,” sõnas vallavanem.
Annusver kinnitas, et lehma pealepanek üle poole tunni ei võtnud, pigem läks veidi aega, et Triinu treilerist tagurpidi välja saada. “Ma arvasin, et sellega saab rohkem nalja ja tsirkust, aga ei midagi,” naeris vabatahtlik abiline, lisades, et looma meelitamiseks oli kaasa võetud nii leiba kui jõusööta.
Triinu nagu tundis ette ja tahtis ise uude koju minna.
“Kui ta treilerist välja saime, võttis lehm ise suuna lauda poole ja läks hea meelega,” lisas ta.
“Tuju on hea. Lasime ta auto pealt maha ja saime lauta ning Triinu hakkas kohe jooma. Tundsime, et ta on oma koha peal – ta kohe teadis, kuhu minna,” seletas perenaine Edna õhinal.
Loomadega tegelemine on tema pärusmaa olnud eluaeg ja varemgi on neil lehmi olnud. Samas tunnistas Edna, et ta on ilmselt siiski kuri inimene, sest kui üks joodik on kuskil söömata ja külmas, jätab see teda täiesti külmaks. Kui aga loom on keti küljes ja süüa-juua ei saa, ajab see ta kohe turri.
Kiire kohaneja
Just kümme minutit tagasi looma lauta saanud, on perenaisel hea meel, sest viss oli agaralt jooma hakanud ja noolis julgelt jahuämbrit.
“Vanamees paitab Triinut ja viss vaatab rõõmsalt ringi – mis sa hing veel tahad! Vanas peres vaevalt teda keegi paitas ja veel vähem süüa andis,” selgitas Edna olukorda, lisades, et kuna Triinu on juba kolm ämbrit vett ära kulistanud, tähendab, et ta pole sel päeval juua saanud.
Kõigepealt saab viss oma uue eluga kohaneda ja hellusi ning jutuajamisi nautida, kevadel pääsevad aga kõik sõralised üheskoos karjamaale.
“Meil on üks diivan, millel vanamehega istume ja vaatame seda nalja, mis siin lautas toimub,” kirjeldas naine. “Ma ütlen, siin on vanad inimesed ja vana laut, aga saab süüa ja seltskond on ka vahva.”
Siis aga lausus Edna, et Triinu ei näegi nii hull välja nagu külas räägiti – Triinu pidi olema nagu luuavars, millel kittel ümber tõmmatud.
“Ma arvan, et kui asjapulgad hakkasid käima teda vaatamas, hakati hirmuga teda natukene söötma,” arutles ta.
Edna ütles, et tuleb vahel juba päeval vaatama, kuidas kitsedel läheb ja kui ta laudast välja tuleb, on juba täitsa pime. “Vaatan, et issand, kell on juba viis – märkamatult on aeg vahepeal kuhugi kadunud,” lisas ta muheledes.
Eile oodati ka juba Triinu jaoks vallavanema ja turvakodu poolt organiseeritud lisaheina.
Nüüd jääb üle vaid Triinule, teistele loomadele ja pererahvale jõudu-jaksu, pikka iga ja tervist soovida. MTÜ Saaremaa Lemmikloomade Turvakodu juhatuse liige Edith Annusver meenutas, et umbes kolm-neli kuud tagasi võttis loomakaitse nende ja kohaliku veterinaarametiga ühendust, teavitades Ariste külas toimuvast loomade väärkohtlemisest. Esialgu jäi turvakodu ootavale seisukohale, kuid paar kuud tagasi hakati olukorraga lähemalt tegelema.Algul otsiti koertele-kassidele uusi kodusid ja lehm pidi tapamajja minema. Siis aga tekkis Triinule suur fänniklubi üle Eesti. “Meie sotsiaalmeedia postitusi pole kunagi nii palju jagatud ja vaadatud kui Triinu puhul. Postitust vaatas üle 80 000 inimese,” tõdes Annusver.“Tekkis mõte, et kui juba teised loomad saavad uue võimaluse, ehk saab vissile sama pakkuda.”Kõigepealt pidi Triinu minema Pärnumaale, siis tekkis üks potentsiaalne kodu pakkuja Saaremaal, kes mõlemad aga siiski loobusid.Staažikale, 12-aastasele lehm Triinule pakkus kodu Tõnija küla pererahvas, kellest oli juttu ka 30. novembri Meie Maas – Edna Nook ja tema elukaaslane Vahur Konks. Lehma ootasid ees üheksa kitse, neli kassi ja koer.Valjala vallavanem Aare Martinson nentis, et kuigi esialgu oli kahju, et eelmised inimesed loobusid, arvab ta, et uus valik sai parim.“See on siinsamas lähedal – pole vaja looma kaugele solgutada ning tunnen neid olusid ja inimesi,” kinnitas ta. “Aitame nad vastu talve järje peale, sest nad pole ju arvanud, et lisaloom tuleb.”Martinson meenutas, et juhuse tahtel tuli lehm jutuks, kui talupidaja vallamajja asja tegi. “Ta mainis, et kui lehmal turvalist kodu pole, võib ta looma endale võtta ja nii läks,” sõnas vallavanem.Annusver kinnitas, et lehma pealepanek üle poole tunni ei võtnud, pigem läks veidi aega, et Triinu treilerist tagurpidi välja saada. “Ma arvasin, et sellega saab rohkem nalja ja tsirkust, aga ei midagi,” naeris vabatahtlik abiline, lisades, et looma meelitamiseks oli kaasa võetud nii leiba kui jõusööta.Triinu nagu tundis ette ja tahtis ise uude koju minna.“Kui ta treilerist välja saime, võttis lehm ise suuna lauda poole ja läks hea meelega,” lisas ta.“Tuju on hea. Lasime ta auto pealt maha ja saime lauta ning Triinu hakkas kohe jooma. Tundsime, et ta on oma koha peal – ta kohe teadis, kuhu minna,” seletas perenaine Edna õhinal.Loomadega tegelemine on tema pärusmaa olnud eluaeg ja varemgi on neil lehmi olnud. Samas tunnistas Edna, et ta on ilmselt siiski kuri inimene, sest kui üks joodik on kuskil söömata ja külmas, jätab see teda täiesti külmaks. Kui aga loom on keti küljes ja süüa-juua ei saa, ajab see ta kohe turri.Just kümme minutit tagasi looma lauta saanud, on perenaisel hea meel, sest viss oli agaralt jooma hakanud ja noolis julgelt jahuämbrit.“Vanamees paitab Triinut ja viss vaatab rõõmsalt ringi – mis sa hing veel tahad! Vanas peres vaevalt teda keegi paitas ja veel vähem süüa andis,” selgitas Edna olukorda, lisades, et kuna Triinu on juba kolm ämbrit vett ära kulistanud, tähendab, et ta pole sel päeval juua saanud.Kõigepealt saab viss oma uue eluga kohaneda ja hellusi ning jutuajamisi nautida, kevadel pääsevad aga kõik sõralised üheskoos karjamaale.“Meil on üks diivan, millel vanamehega istume ja vaatame seda nalja, mis siin lautas toimub,” kirjeldas naine. “Ma ütlen, siin on vanad inimesed ja vana laut, aga saab süüa ja seltskond on ka vahva.”Siis aga lausus Edna, et Triinu ei näegi nii hull välja nagu külas räägiti – Triinu pidi olema nagu luuavars, millel kittel ümber tõmmatud.“Ma arvan, et kui asjapulgad hakkasid käima teda vaatamas, hakati hirmuga teda natukene söötma,” arutles ta.Edna ütles, et tuleb vahel juba päeval vaatama, kuidas kitsedel läheb ja kui ta laudast välja tuleb, on juba täitsa pime. “Vaatan, et issand, kell on juba viis – märkamatult on aeg vahepeal kuhugi kadunud,” lisas ta muheledes.Eile oodati ka juba Triinu jaoks vallavanema ja turvakodu poolt organiseeritud lisaheina.Nüüd jääb üle vaid Triinule, teistele loomadele ja pererahvale jõudu-jaksu, pikka iga ja tervist soovida.
Veel artikleid samast teemast »


description: Võrkpalli Credit24 Meistriliiga tipp on äärmiselt tihe. Juhivad BIGBANK Tartu ja Tallinna Selver 29 punktiga, ühe punktiga jääb maha Pärnu Võrkpalliklubi. Viies on 14 meeskonna konkurentsis Rakvere Võrkpalliklubi. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Sport
Siim Põlluäär on Crdit 24 Meistriliiga edukaim
Esmaspäev, 12. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Esmaspäev, 12. detsember 2016. Võrkpalli Credit24 Meistriliiga tipp on äärmiselt tihe. Juhivad BIGBANK Tartu ja Tallinna Selver 29 punktiga, ühe punktiga jääb maha Pärnu Võrkpalliklubi. Viies on 14 meeskonna konkurentsis Rakvere Võrkpalliklubi.
Individuaalselt on kerkinud resultatiivseimaks mängijaks saarlane Siim Põlluäär (Rakvere, pildil), kel 11 mänguga on kirjas 219 punkti (keskmiselt seega 19,9 pt).
Jelgava vastu kogus Põlluäär 31, Pärnu vastu 30 punkti, viimati TTÜ vastu 19 pt.
Pingerea 16. on samuti Rakveres mängiv Kevin Saar 131 punktiga, 39. kohal on Hindrek Pulk (Pärnu) 90 p, 52. kohal Siim Ennemuist (Selver) 74 p (sh 27 blokki), 56. Karli Allik (Selver) 70 p ja 68. Mihkel Tanila (Selver) 51 p (17 bl). Individuaalselt on kerkinud resultatiivseimaks mängijaks saarlane Siim Põlluäär (Rakvere, pildil), kel 11 mänguga on kirjas 219 punkti (keskmiselt seega 19,9 pt).Jelgava vastu kogus Põlluäär 31, Pärnu vastu 30 punkti, viimati TTÜ vastu 19 pt.Pingerea 16. on samuti Rakveres mängiv Kevin Saar 131 punktiga, 39. kohal on Hindrek Pulk (Pärnu) 90 p, 52. kohal Siim Ennemuist (Selver) 74 p (sh 27 blokki), 56. Karli Allik (Selver) 70 p ja 68. Mihkel Tanila (Selver) 51 p (17 bl).
Veel artikleid samast teemast »


description: Käina kultuurikeskuses pajatavad stepirahva jutte eepilised laulikud Karakalpakkiast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
Võõras, kauge ja omanäoline kontsert Käinas
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Helja Kaptein Reede, 02. detsember 2016. Käina kultuurikeskuses pajatavad stepirahva jutte eepilised laulikud Karakalpakkiast.
Kontserdil “Kõrbel on hing, taeval nägu, tuulel hääl...” saab kuulata kaugeid rahvamuusikuid Usbekistanist: Gulistan Temirhanova laulab ja saadab ennast dutaril, Salamat Aijapov laulab ja mängib kobõzi. Lisaks neile pajatab jutte ettevõtmise korraldaja Hannes Pikkat.
Kui Käina kultuurikeskuse direktor Ly Meldorf möödunud suvel Hiiu Folgil uiguure laulmas kuulis, oli tema kindel soov, et midagi sama eksootilist võiks teinekordki Hiiumaale jõuda.
“Kui sügisel kõhklesin, kas eepilisi laulikuid Kesk-Aasiast kutsuda või mitte, oli Ly esimene, kes mind usaldas ja julgustas,” rääkis Pikkat.
Võib öelda, et Ly Meldorf on karakalpakkide kontserttuuri “ristiema” ja pole juhuslik, et esimene tuuri kümnest kontserdist antakse just Käinas.
Kontsert kui pilk võõrale maale
Pärimusmuusikas on ühtviisi huvipakkuv nii muusika kui kõik sellega kaasnev: ajalugu, geograafia, muusikute etniline päritolu ning rahvariided ja -pillid. Kontserdil on haruldane võimalus tutvuda väga vana, väga kauge, väga võõra ja väga omanäolise kultuuriga.
Karakalpakid on kirju minevikuga turgi rahvas, kelle lähimad sugulased on kasahhid, nende naabrid põhjas ja läänes, kuid praeguse Karakalpakkia alasid valitsesid enne meie ajaarvamist pikka aega indo-euroopa päritolu pärslased ja sküüdid. Viimastega seostatakse müütilisi naissõdalasi ehk amatsoone, kellest võib selgeid jälgi leida karakalpaki neidude pulmarüü kaunistustes. Väga levinud on “rõngassärgi” tikand ja kiivrit meenutav ripatsitega peakate.
Suurem osa Karakalpakkiast on poolkõrb, kus ulub vaid tuul, kuid kunagistest tsivilisatsioonidest kõnelevad arvukad ajahambast ja kõrbetuultest puretud kindlusevaremed.
Möödunud sajandi kuuekümnendatel aastatel kiiresti kuivama hakanud Araali merest on tänaseks saanud elutu “soolalomp” maa põhjapiiril, kuid kunagi asus siin viljakas Amudarja delta, mis pani aluse muistse Horezmi hiilgusele. Õitses kaubandus ja õilmitsesid linnad, mis meelitasid ligi sõjakaid seldžukke ja petšeneege, araablasi ja mongoleid. Siit liikusid läbi Siiditee kaamelikaravanid, mis tõid rikkuse Hiiva khaanidele...
Kõigest sellest pajatavadki eepilised laulikud: läinud aegade kuulsusest, nooblite kangelaste vaprusest ja vooruslike kaunitaride unistustest. Kontsert “Kõrbel on hing, taeval nägu, tuulel hääl...” võtab poeetiliselt kokku killukese sellest, mida me kuuleme karakalpaki keeles.
“Saalisolijail on võimalus tõlgendada ja kujutleda kuuldut vastavalt oma fantaasiale,” lisas Pikkat, kes vajadusel lubas jagada selgitusi ja kommentaare, niipalju kui tema teadmised võimaldavad. Esikohale jääb siiski muusika.
Kontsert algab kolmapäeval, 7. detsembril kell 18 Käina huvi- ja kultuurikeskuses.
Koostöö MTÜ Muuilmamuusika ja Käina kultuurikeskuse vahel algas juba 2011. aasta kevadel, kui Käina kultuurikeskus võõrustas Eesti-Prantsuse duot Rouge Madame, kelle Muuilmamuusika oli toonud kontsertreisile Eestisse. Hiljem on siin esinenud “teistmoodi” akustilised kitarristid Jason Carter (2011) ja Myrddin (2012). Kontserdil “Kõrbel on hing, taeval nägu, tuulel hääl...” saab kuulata kaugeid rahvamuusikuid Usbekistanist: Gulistan Temirhanova laulab ja saadab ennast dutaril, Salamat Aijapov laulab ja mängib kobõzi. Lisaks neile pajatab jutte ettevõtmise korraldaja Hannes Pikkat.Kui Käina kultuurikeskuse direktor Ly Meldorf möödunud suvel Hiiu Folgil uiguure laulmas kuulis, oli tema kindel soov, et midagi sama eksootilist võiks teinekordki Hiiumaale jõuda.“Kui sügisel kõhklesin, kas eepilisi laulikuid Kesk-Aasiast kutsuda või mitte, oli Ly esimene, kes mind usaldas ja julgustas,” rääkis Pikkat.Võib öelda, et Ly Meldorf on karakalpakkide kontserttuuri “ristiema” ja pole juhuslik, et esimene tuuri kümnest kontserdist antakse just Käinas.Pärimusmuusikas on ühtviisi huvipakkuv nii muusika kui kõik sellega kaasnev: ajalugu, geograafia, muusikute etniline päritolu ning rahvariided ja -pillid. Kontserdil on haruldane võimalus tutvuda väga vana, väga kauge, väga võõra ja väga omanäolise kultuuriga.Karakalpakid on kirju minevikuga turgi rahvas, kelle lähimad sugulased on kasahhid, nende naabrid põhjas ja läänes, kuid praeguse Karakalpakkia alasid valitsesid enne meie ajaarvamist pikka aega indo-euroopa päritolu pärslased ja sküüdid. Viimastega seostatakse müütilisi naissõdalasi ehk amatsoone, kellest võib selgeid jälgi leida karakalpaki neidude pulmarüü kaunistustes. Väga levinud on “rõngassärgi” tikand ja kiivrit meenutav ripatsitega peakate.Suurem osa Karakalpakkiast on poolkõrb, kus ulub vaid tuul, kuid kunagistest tsivilisatsioonidest kõnelevad arvukad ajahambast ja kõrbetuultest puretud kindlusevaremed.Möödunud sajandi kuuekümnendatel aastatel kiiresti kuivama hakanud Araali merest on tänaseks saanud elutu “soolalomp” maa põhjapiiril, kuid kunagi asus siin viljakas Amudarja delta, mis pani aluse muistse Horezmi hiilgusele. Õitses kaubandus ja õilmitsesid linnad, mis meelitasid ligi sõjakaid seldžukke ja petšeneege, araablasi ja mongoleid. Siit liikusid läbi Siiditee kaamelikaravanid, mis tõid rikkuse Hiiva khaanidele...Kõigest sellest pajatavadki eepilised laulikud: läinud aegade kuulsusest, nooblite kangelaste vaprusest ja vooruslike kaunitaride unistustest. Kontsert “Kõrbel on hing, taeval nägu, tuulel hääl...” võtab poeetiliselt kokku killukese sellest, mida me kuuleme karakalpaki keeles.“Saalisolijail on võimalus tõlgendada ja kujutleda kuuldut vastavalt oma fantaasiale,” lisas Pikkat, kes vajadusel lubas jagada selgitusi ja kommentaare, niipalju kui tema teadmised võimaldavad. Esikohale jääb siiski muusika.Kontsert algab kolmapäeval, 7. detsembril kell 18 Käina huvi- ja kultuurikeskuses.Koostöö MTÜ Muuilmamuusika ja Käina kultuurikeskuse vahel algas juba 2011. aasta kevadel, kui Käina kultuurikeskus võõrustas Eesti-Prantsuse duot Rouge Madame, kelle Muuilmamuusika oli toonud kontsertreisile Eestisse. Hiljem on siin esinenud “teistmoodi” akustilised kitarristid Jason Carter (2011) ja Myrddin (2012).
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval said kõik soovijad Kärla spordihoones ansambli Apelsin saatel tantsu lüüa, sest Eesti noorim, Lääne-Saare vald pidas oma teist sünnipäeva. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Eesti noorim vald pidas sünnipäeva

maintext:
Uudised
Eesti noorim vald pidas sünnipäeva (1)
Esmaspäev, 12. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Esmaspäev, 12. detsember 2016. Tuled tordil väljendasid Lääne-Saare valla jätkuvat särtsu ja elujõudu. FOTO: Lääne-Saare vald Laupäeval said kõik soovijad Kärla spordihoones ansambli Apelsin saatel tantsu lüüa, sest Eesti noorim, Lääne-Saare vald pidas oma teist sünnipäeva.
Sama hästi võinuks aga üritust pidada lahkumis- või lõpupeoks, kuna uuest aastast äsjast sünnipäevalast enam ei eksisteeri.
Lääne Saare valla infotöötaja Merike Lipu sõnul oli tegemist siiski sünnipäevapeoga: “Lõpupeoks pole seda põhjust nimetada, kuna “kadunuke” on priske tervise juures ka uue aasta saabudes – uus omavalitsus tekib alles valimiste tulemuste väljakuulutamise päeval.”
Seega ei lasknud sellest nukravõitu asjaolust valla rahvas ja sünnipäevakülalised end sugugi häirida, saal oli rahvast täis, külalised olid endale meelepärase ninaesise kaasa võtnud, tervitusnaps ja tort olid valla poolt ja puhvet töötas.
Enne jalakeerutamist tervitasid spordisaali kogunenud rahvast vallavanem Tiina Luks ja volikogu esimees Urmas Lehtsalu ning külalisena Esna vallavanem Pavel Koosar.
“Kurvastamiseks ei ole tegelikult üldse põhjust, sest sünnipäevad jäävad ikka kestma, mis siis, et sünnipäevalapse nimi on teine,” ütles Meie Maale Lääne-Saare vallavanem Tiina Luks.
“Kes oma töös või isiklikus elus puutub kokku laste kasvatamisega, teab, et tänased lapsed erinevad üsna palju lastest kümme, kakskümmend aastat tagasi. Inimesed muutuvad põlvkondade kaupa, räägitakse indigo-lastest, kristalli-lastest, x-, y- ja z-generatsioonist, kelle ootused ja vajadused, ka maailmatunnetus on oluliselt erinevad. Kuidas siis omavalitsustega saaks olla teisiti?”
Luksi sõnul need võtted või põhimõtted kasvatuses, mis töötasid 20 aastat tagasi, täna enam edu ei anna ja nii on ka omavalitsustega.
“Kõik on loomulikus muutumises. Ja selle üle kurvastada ei ole vaja, tuleb vaid kohaneda, siis ei jää ka sünnipäevad pidamata,” lisas ta veendunult.
Peoõhtul lõi meeleolu ja tõi särtsu valla kultuuriedendajate etteaste “Tõu Täkk”, pärast ansambel Apelsini keerutas plaati DJ Urmas Rämmal, nii et spordisaalis jätkus peolusti poole kaheni öösel. Sama hästi võinuks aga üritust pidada lahkumis- või lõpupeoks, kuna uuest aastast äsjast sünnipäevalast enam ei eksisteeri.Lääne Saare valla infotöötaja Merike Lipu sõnul oli tegemist siiski sünnipäevapeoga: “Lõpupeoks pole seda põhjust nimetada, kuna “kadunuke” on priske tervise juures ka uue aasta saabudes – uus omavalitsus tekib alles valimiste tulemuste väljakuulutamise päeval.”Seega ei lasknud sellest nukravõitu asjaolust valla rahvas ja sünnipäevakülalised end sugugi häirida, saal oli rahvast täis, külalised olid endale meelepärase ninaesise kaasa võtnud, tervitusnaps ja tort olid valla poolt ja puhvet töötas.Enne jalakeerutamist tervitasid spordisaali kogunenud rahvast vallavanem Tiina Luks ja volikogu esimees Urmas Lehtsalu ning külalisena Esna vallavanem Pavel Koosar.“Kurvastamiseks ei ole tegelikult üldse põhjust, sest sünnipäevad jäävad ikka kestma, mis siis, et sünnipäevalapse nimi on teine,” ütles Meie Maale Lääne-Saare vallavanem Tiina Luks.“Kes oma töös või isiklikus elus puutub kokku laste kasvatamisega, teab, et tänased lapsed erinevad üsna palju lastest kümme, kakskümmend aastat tagasi. Inimesed muutuvad põlvkondade kaupa, räägitakse indigo-lastest, kristalli-lastest, x-, y- ja z-generatsioonist, kelle ootused ja vajadused, ka maailmatunnetus on oluliselt erinevad. Kuidas siis omavalitsustega saaks olla teisiti?”Luksi sõnul need võtted või põhimõtted kasvatuses, mis töötasid 20 aastat tagasi, täna enam edu ei anna ja nii on ka omavalitsustega.“Kõik on loomulikus muutumises. Ja selle üle kurvastada ei ole vaja, tuleb vaid kohaneda, siis ei jää ka sünnipäevad pidamata,” lisas ta veendunult.Peoõhtul lõi meeleolu ja tõi särtsu valla kultuuriedendajate etteaste “Tõu Täkk”, pärast ansambel Apelsini keerutas plaati DJ Urmas Rämmal, nii et spordisaalis jätkus peolusti poole kaheni öösel.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile toimunud merepääste infopäeva, kuhu Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts oli kutsunud tippkoolitaja Eimar Tähe koos kaasaga, tõi Grand Rose spaasse Pärnu Roundtable’i meeskond. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Merepääste infopäev ja ennetustegevus

maintext:
Uudised
Merepääste infopäev ja ennetustegevus
Neljapäev, 29. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Neljapäev, 29. detsember 2016. Vaibal liikumise päästevõtte harjutamine Kaupo Kongase (vasakul) ja Leonid Luptovi (paremal) juhendamisel Grand Rose spaa ujumisbasseinis. FOTO: Annely Enke Eile toimunud merepääste infopäeva, kuhu Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts oli kutsunud tippkoolitaja Eimar Tähe koos kaasaga, tõi Grand Rose spaasse Pärnu Roundtable’i meeskond.
”Need Roundtable’i liikmed, kes tulid Kuressaarde talvepuhkust veetma, otsustasid ühendada meeldiva kasulikuga,” ütles Meie Maale Saaremaa Vabatahtliku Merepääste Seltsi esindaja, tunnustatud esimese astme merepäästja Annely Enke. ”Infopäevast said lisaks pärnakatele osa ka hotelli külastajad ja kohalikud inimesed, kes olid tulnud lõõgastuma.”
Spaas viidi läbi kolm vee-töötuba, milles juhendati, kuidas tuua uppunu veest välja, mismoodi ohutult ja kiirelt end päästerõngasse saada, õpiti jääpangale ronima nii, et see ei puruneks, ning tutvustati ujuvraami kasutamist.
Vabatahtlikud päästjad Kaupo Kongas ja Leonid Luptov näitasid, kuidas kiirelt päästevesti selga panna ja kasutada.
”See on A ja O,” ütles Enke, kelle sõnul oli huvi töötubade vastu suur. “Ka Saaremaa Merepääste Seltsil on uueks aastaks juba koostatud koolituskava, mille viivad läbi seltsi liikmed,“ lisas ta.
Liikmete arv kasvab
Praegu on seltsil liikmeid 66. Sel aastal läbis esimese astme koolituse 11 ja teise astme koolituse 13 liiget. Kokku on maakonnas tunnustatud merepäästjaid 53, neist 15-l on juhioskustega II astme diplom.
Seltsi liikmeks astumise eelduseks on ujumisoskus, mis tähendab eelkõige seda, et inimene vees enesega hakkama saab. Füüsilise vormi testimiseks tuleb Enke sõnul läbida ujudes 500 meetrit. Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts loodi 2013. aastal ja seltsi aktiivne tegevus on silma torganud just käesoleval aastal.
”Erilist tähelepanu pöörame ennetustegevusele. Sel aastal osales projektis ”Lapsed turvaliselt merele” neli kooli. Uuel aastal tahame koostööd teha veel mitme teise kooliga, aasta alguses alustame projekti tutvustamisega,” sõnas Enke ning lisas, et kõik koolid, kellel on huvi projektiga ühineda, võivad endast ise märku anda. Koostöö seniste partnerite, Aste ja Salme põhikooli, SÜG-i ja Pihtla lasteaed-algkooliga jätkub ka tuleval aastal.
Enke rõõmustas, et selts on põhimõttelise kokkuleppe saavutatud Rüütli spaaga kus on uuel aastal kavas paar korda kuus korraldada infotund kogu maakonna rahvale pearõhuga mereohutus, esmaabi andmine ja hätta sattunute abistamine. Lisaks on seltsil tulevikus kavas korraldada praktilisi koolitusi kalameestele. ”Need Roundtable’i liikmed, kes tulid Kuressaarde talvepuhkust veetma, otsustasid ühendada meeldiva kasulikuga,” ütles Meie Maale Saaremaa Vabatahtliku Merepääste Seltsi esindaja, tunnustatud esimese astme merepäästja Annely Enke. ”Infopäevast said lisaks pärnakatele osa ka hotelli külastajad ja kohalikud inimesed, kes olid tulnud lõõgastuma.”Spaas viidi läbi kolm vee-töötuba, milles juhendati, kuidas tuua uppunu veest välja, mismoodi ohutult ja kiirelt end päästerõngasse saada, õpiti jääpangale ronima nii, et see ei puruneks, ning tutvustati ujuvraami kasutamist.Vabatahtlikud päästjad Kaupo Kongas ja Leonid Luptov näitasid, kuidas kiirelt päästevesti selga panna ja kasutada.”See on A ja O,” ütles Enke, kelle sõnul oli huvi töötubade vastu suur. “Ka Saaremaa Merepääste Seltsil on uueks aastaks juba koostatud koolituskava, mille viivad läbi seltsi liikmed,“ lisas ta.Praegu on seltsil liikmeid 66. Sel aastal läbis esimese astme koolituse 11 ja teise astme koolituse 13 liiget. Kokku on maakonnas tunnustatud merepäästjaid 53, neist 15-l on juhioskustega II astme diplom.Seltsi liikmeks astumise eelduseks on ujumisoskus, mis tähendab eelkõige seda, et inimene vees enesega hakkama saab. Füüsilise vormi testimiseks tuleb Enke sõnul läbida ujudes 500 meetrit. Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts loodi 2013. aastal ja seltsi aktiivne tegevus on silma torganud just käesoleval aastal.”Erilist tähelepanu pöörame ennetustegevusele. Sel aastal osales projektis ”Lapsed turvaliselt merele” neli kooli. Uuel aastal tahame koostööd teha veel mitme teise kooliga, aasta alguses alustame projekti tutvustamisega,” sõnas Enke ning lisas, et kõik koolid, kellel on huvi projektiga ühineda, võivad endast ise märku anda. Koostöö seniste partnerite, Aste ja Salme põhikooli, SÜG-i ja Pihtla lasteaed-algkooliga jätkub ka tuleval aastal.Enke rõõmustas, et selts on põhimõttelise kokkuleppe saavutatud Rüütli spaaga kus on uuel aastal kavas paar korda kuus korraldada infotund kogu maakonna rahvale pearõhuga mereohutus, esmaabi andmine ja hätta sattunute abistamine. Lisaks on seltsil tulevikus kavas korraldada praktilisi koolitusi kalameestele.
Veel artikleid samast teemast »


description: Gunnar Aarma menuka sarja mõttelise jätkuna hakkavad Maalehes kogu järgmise aasta jooksul ilmuma teadmamees Vigala Sassi õpetused. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Vigala Sassi õpetused ilmuvad lugude sarjana
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Reede, 30. detsember 2016. Gunnar Aarma menuka sarja mõttelise jätkuna hakkavad Maalehes kogu järgmise aasta jooksul ilmuma teadmamees Vigala Sassi õpetused.
“Sassi huvitasid elus mitmed teemad ja tal õnnestus need tervikuks siduda, struktureerida. Osa tõdemusi muutus aja jooksul ja kuna temas oli tugev annus pedagoogi loomust, siis oma avastustest ta ka rõõmuga pajatas,” ütles Vigala Sassi elukaaslane ja laste ema Elo Liiv, kelle sõnul Sassi loomus oli kogu aeg uurida, siduda, nuputada, seega aja jooksul osa tema tõdemusi ka muutus.
“Meie lastega arvame, et see on väga tore ettevõtmine,” lisas ta. “Sass kindlasti rõõmustaks!”
Jaanuari esimeses lehes alustame sellest, kuidas Vigala Sassina tuntud Aleksander Heintalu sai endale ravitseja võimed. Sarjas ilmuvad lood tähemärkide mõjust tervisele, taimravi põhitõed ja retseptid tema raviraamatutest. “Sassi huvitasid elus mitmed teemad ja tal õnnestus need tervikuks siduda, struktureerida. Osa tõdemusi muutus aja jooksul ja kuna temas oli tugev annus pedagoogi loomust, siis oma avastustest ta ka rõõmuga pajatas,” ütles Vigala Sassi elukaaslane ja laste ema Elo Liiv, kelle sõnul Sassi loomus oli kogu aeg uurida, siduda, nuputada, seega aja jooksul osa tema tõdemusi ka muutus.“Meie lastega arvame, et see on väga tore ettevõtmine,” lisas ta. “Sass kindlasti rõõmustaks!”Jaanuari esimeses lehes alustame sellest, kuidas Vigala Sassina tuntud Aleksander Heintalu sai endale ravitseja võimed. Sarjas ilmuvad lood tähemärkide mõjust tervisele, taimravi põhitõed ja retseptid tema raviraamatutest.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuressaare spordikeskuses toimunud maakonna kiirmalemeistrivõistluste neljandal etapil oli 5,5 punktiga seitsmest võimalikust võidukas Martin Kallas. Sama punktisumma kogus ka Saaremaa maleelu hing ja võistluste korraldaja Juuno Jalakas, kuid omavahelise mängu võitis siiski Kallas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Martin Kallas võidukas mitmel rindel


description: Koolides duši- ja tualettruumide olukorda uurinud terviseamet hindas haridusasutustes hügieenitingimused üldiselt heaks. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Viies koolis oli hügieen luubi all

maintext:
Uudised
Viies koolis oli hügieen luubi all
Kolmapäev, 28. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 28. detsember 2016. Koolides duši- ja tualettruumide olukorda uurinud terviseamet hindas haridusasutustes hügieenitingimused üldiselt heaks.
Terviseameti avalike suhete juht Iiris Saluri teatas, et Saare maakonnast oli terviseameti sihtuuringusse kaasatud viis kooli.
Ankeetküsitlustele vastanud Saaremaa õpilastest oli kooli WC-ga rahul üle 76 protsendi õpilastest. Kätepesu võimalustega koolis oli rahul veidi üle 84 protsendi vastanutest ja sama suur rahulolu oli ka duširuumidega.
Hügieenitingimused hinnati üldiselt heaks
Hügieenitingimused 132 sihtuuringuga hõlmatud koolis üle Eesti hindas terviseamet üldiselt heaks. Tualetid, duširuumid ja pesemiskohad vastasid nõuetele, ruumid olid puhtad ja varustatud hügieeni tagamiseks vajalike vahenditega.
56 protsenti küsitletutest väitis, et nad ei kasuta kooli tualetti iga päev. Peamiste puudustena toodi välja tualettpaberi puudumine ja ebameeldiv hais.
Põhjustena nimetati veel, et ei armastata avalikke tualette, sest seal on kambad, puudub privaatsus, WC on külm või kabiini lukk katki.
Külm vesi häirib
Kooli duširuumi kasutatakse peamiselt pärast kehalise kasvatuse tundi – nii vastas 53 protsenti noortest. Pooled vastanutest ei pese end pärast kehalise kasvatuse tundi puhtalt ajanappuse tõttu.
Ajapuuduse kõrval toodi takistavate teguritena välja veel ruumipuudus, külm vesi, nõrk veesurve, privaatsuse puudumine, halb ventilatsioon ja muu taoline. Terviseameti avalike suhete juht Iiris Saluri teatas, et Saare maakonnast oli terviseameti sihtuuringusse kaasatud viis kooli.Ankeetküsitlustele vastanud Saaremaa õpilastest oli kooli WC-ga rahul üle 76 protsendi õpilastest. Kätepesu võimalustega koolis oli rahul veidi üle 84 protsendi vastanutest ja sama suur rahulolu oli ka duširuumidega.Hügieenitingimused 132 sihtuuringuga hõlmatud koolis üle Eesti hindas terviseamet üldiselt heaks. Tualetid, duširuumid ja pesemiskohad vastasid nõuetele, ruumid olid puhtad ja varustatud hügieeni tagamiseks vajalike vahenditega.56 protsenti küsitletutest väitis, et nad ei kasuta kooli tualetti iga päev. Peamiste puudustena toodi välja tualettpaberi puudumine ja ebameeldiv hais.Põhjustena nimetati veel, et ei armastata avalikke tualette, sest seal on kambad, puudub privaatsus, WC on külm või kabiini lukk katki.Kooli duširuumi kasutatakse peamiselt pärast kehalise kasvatuse tundi – nii vastas 53 protsenti noortest. Pooled vastanutest ei pese end pärast kehalise kasvatuse tundi puhtalt ajanappuse tõttu.Ajapuuduse kõrval toodi takistavate teguritena välja veel ruumipuudus, külm vesi, nõrk veesurve, privaatsuse puudumine, halb ventilatsioon ja muu taoline.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval sõidetud Kihelkonna rahvaralli tõi starti koguni 92 ekipaaži. Saarlastest saavutasid klassivõidu rallipaarid Robert Virves – Gert Virves (Opel Astra, klass Sport), Marin Aarn – Eliise Nõmm (Honda Civic, naised) ja Karmo Salong – Rain Altmäe (Honda Civic, 2WD-S). Võisteldi üheksas masinaklassis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saarlastele kolm klassivõitu

maintext:
Sport
Saarlastele kolm klassivõitu
Kolmapäev, 07. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Laupäeval sõidetud Kihelkonna rahvaralli tõi starti koguni 92 ekipaaži. Saarlastest saavutasid klassivõidu rallipaarid Robert Virves – Gert Virves (Opel Astra, klass Sport), Marin Aarn – Eliise Nõmm (Honda Civic, naised) ja Karmo Salong – Rain Altmäe (Honda Civic, 2WD-S). Võisteldi üheksas masinaklassis.
Rahvarallisid oli tänavu Eestis kavas kolm. Kaks neist sõideti septembris ja oktoobris vastavalt Tapal ja Varbolas, nüüd siis Saaremaal Kihelkonnal. Rallisõitjatel ja -korraldajatel olid laupäeval käed-jalad tööd täis – hommikul kl 9.45 lähetati Kihelkonnal rahvaralli rajale esimene ekipaaž ja samal päeval kl 19.14 saabus viimane auto viimase katse finišisse.
“Kuna tegemist on eelkõige hobiharrastusega, siis rahvarallid ongi pigem ühepäevaüritused, kuigi, jah, Saaremaal 92 autoga neli katset sõita oli paras katsumus. Kokku sõideti neli kiiruskatset, mille kogupikkus oli 25–30 km,” ütles Meie Maale võistluste juht, Kurtnast pärist Aivo Rahu, kes on endale Saaremaalt naise leidnud. “Autosid tuunitakse küll, aga nad peavad jääma tehaseseadesse.”
“Jah, meil oli tööd parasjagu. Rõõmu teeb see, et saarlasi oli stardis päris palju. Arvan, et neid oli 15–20% kogu startijate hulgast,” arvas rahvaralli korralduse eest vastutanud MTÜ SK Saaremaa Tehnikaspordi klubi juht Avo Reimal.
Lisaks eelpool mainitud klassivõitjatele mahtusid saarlastest poodiumile ka Andre Kiil – Hendrik Sarnet BMW Compactil, kes olid Sport-klassis kolmandad. Autor: Gunnar Usin Kolmapäev, 07. detsember 2016.Rahvarallisid oli tänavu Eestis kavas kolm. Kaks neist sõideti septembris ja oktoobris vastavalt Tapal ja Varbolas, nüüd siis Saaremaal Kihelkonnal. Rallisõitjatel ja -korraldajatel olid laupäeval käed-jalad tööd täis – hommikul kl 9.45 lähetati Kihelkonnal rahvaralli rajale esimene ekipaaž ja samal päeval kl 19.14 saabus viimane auto viimase katse finišisse.“Kuna tegemist on eelkõige hobiharrastusega, siis rahvarallid ongi pigem ühepäevaüritused, kuigi, jah, Saaremaal 92 autoga neli katset sõita oli paras katsumus. Kokku sõideti neli kiiruskatset, mille kogupikkus oli 25–30 km,” ütles Meie Maale võistluste juht, Kurtnast pärist Aivo Rahu, kes on endale Saaremaalt naise leidnud. “Autosid tuunitakse küll, aga nad peavad jääma tehaseseadesse.”“Jah, meil oli tööd parasjagu. Rõõmu teeb see, et saarlasi oli stardis päris palju. Arvan, et neid oli 15–20% kogu startijate hulgast,” arvas rahvaralli korralduse eest vastutanud MTÜ SK Saaremaa Tehnikaspordi klubi juht Avo Reimal.Lisaks eelpool mainitud klassivõitjatele mahtusid saarlastest poodiumile ka Andre Kiil – Hendrik Sarnet BMW Compactil, kes olid Sport-klassis kolmandad.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile anti Kuressaare kultuurikeskuses üle sünnikirjad Kuressaare kõige noorematele kodanikele. Ajavahemikus 9. september kuni 29. november registreeriti Kuressaare linna kodanikeks 26 last. Neist 11 olid tüdrukud ja 15 poisid. Uutele ilmakodanikele esinesid Ristiku lasteaia lapsed Meeli Reegi juhendamisel. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Uued ilmakodanikud said sünnikirja


description: Lugeja küsib: Kukkusin linnas libedal kõnniteel ja murdsin käeluu. Tööandja ütleb, et see ei ole tööõnnetus, sest see ei juhtunud meie ettevõtte territooriumil. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lugeja küsib, jurist vastab

maintext:
Majandus
Lugeja küsib, jurist vastab
Kolmapäev, 21. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Lugeja küsib: Kukkusin linnas libedal kõnniteel ja murdsin käeluu. Tööandja ütleb, et see ei ole tööõnnetus, sest see ei juhtunud meie ettevõtte territooriumil.
Vastab Rein Reisberg, tööinspektsiooni töökeskkonna konsultant: Linnas kõnniteel toimunud õnnetus on tööõnnetus sõltuvalt sellest, miks töötaja seal kõndis.
Kui ta täitis seal oma igapäevaseid tööülesandeid, näiteks postiljonina, siis on ilmne, et tegemist on tööõnnetusega. Samuti on tegemist tööõnnetusega juhul, kui näiteks igapäevaselt kontoris töötav sekretär sai tööülesande osta kontori jõulukuusele ehteid ja õnnetus juhtus ajal, mil ta kõndis kauplusesse ehteid ostma.
Siinjuures ei oma tähtsust, mis esmapilgul tundub õnnetuse põhjusena – libe hooldamata kõnnitee, talvetingimusteks liiga libeda tallaga jalanõud, tähelepanu hajumine telefoniga rääkimise tõttu või töötaja kiirustamine. Tegemist on ikkagi tööõnnetusega ja põhjused selguvad uurimise käigus.
Kuid on ka olukordi, millal kõnniteel toimunud õnnetust ei loeta tööõnnetuseks. Teel kodunt tööle ja töölt koju toimunud õnnetus ei ole tööõnnetus. Sellekohane muudatus tehti töötervishoiu ja tööohutuse seadusesse juba aastal 2003. Samuti ei loeta tööõnnetuseks kukkumist kõnniteel, kui see juhtus tööaja hulka mitte arvataval lõunavaheajal, näiteks teel oma ettevõttest eemal asuvasse söögikohta.
Kui tööandjani jõuab teave töötaja kukkumisest kõnniteel, siis tuleb välja selgitada õnnetuse asjaolud. Kui asjaoludest ilmneb, et tegemist oli tööõnnetusega, peab tööandja vormistama raporti.
Kui ilmneb, et tegemist ei olnud tööõnnetusega, koostab tööandja akti, milles kirjeldab vabas vormis õnnetusjuhtumi asjaolusid ja esitab uurimise lõpetamise põhjuse. Sõltumata sellest, kas koostatakse raport või akt, tuleb see esitada nii kannatanule kui tööinspektsioonile. Autor: MM Kolmapäev, 21. detsember 2016.Vastab Rein Reisberg, tööinspektsiooni töökeskkonna konsultant: Linnas kõnniteel toimunud õnnetus on tööõnnetus sõltuvalt sellest, miks töötaja seal kõndis.Kui ta täitis seal oma igapäevaseid tööülesandeid, näiteks postiljonina, siis on ilmne, et tegemist on tööõnnetusega. Samuti on tegemist tööõnnetusega juhul, kui näiteks igapäevaselt kontoris töötav sekretär sai tööülesande osta kontori jõulukuusele ehteid ja õnnetus juhtus ajal, mil ta kõndis kauplusesse ehteid ostma.Siinjuures ei oma tähtsust, mis esmapilgul tundub õnnetuse põhjusena – libe hooldamata kõnnitee, talvetingimusteks liiga libeda tallaga jalanõud, tähelepanu hajumine telefoniga rääkimise tõttu või töötaja kiirustamine. Tegemist on ikkagi tööõnnetusega ja põhjused selguvad uurimise käigus.Kuid on ka olukordi, millal kõnniteel toimunud õnnetust ei loeta tööõnnetuseks. Teel kodunt tööle ja töölt koju toimunud õnnetus ei ole tööõnnetus. Sellekohane muudatus tehti töötervishoiu ja tööohutuse seadusesse juba aastal 2003. Samuti ei loeta tööõnnetuseks kukkumist kõnniteel, kui see juhtus tööaja hulka mitte arvataval lõunavaheajal, näiteks teel oma ettevõttest eemal asuvasse söögikohta.Kui tööandjani jõuab teave töötaja kukkumisest kõnniteel, siis tuleb välja selgitada õnnetuse asjaolud. Kui asjaoludest ilmneb, et tegemist oli tööõnnetusega, peab tööandja vormistama raporti.Kui ilmneb, et tegemist ei olnud tööõnnetusega, koostab tööandja akti, milles kirjeldab vabas vormis õnnetusjuhtumi asjaolusid ja esitab uurimise lõpetamise põhjuse. Sõltumata sellest, kas koostatakse raport või akt, tuleb see esitada nii kannatanule kui tööinspektsioonile.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuressaare filminädal 2016 on läbi. Loodetavasti jättis see kõigisse vaatajaisse hea emotsiooni, tunde, et kunst ei olegi vaid valitutele – kui kunst võib, aga ei pea jäljendama elu, siis kinokunstis on see ainult plussiks. Elulisus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kuressaare filminädala loteriivõidud

maintext:
Kultuur
Kuressaare filminädala loteriivõidud
Teisipäev, 13. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Teisipäev, 13. detsember 2016. Liitlased, spioonid ja armastajad filmis “Allied” (2016). Kuressaare filminädal 2016 on läbi. Loodetavasti jättis see kõigisse vaatajaisse hea emotsiooni, tunde, et kunst ei olegi vaid valitutele – kui kunst võib, aga ei pea jäljendama elu, siis kinokunstis on see ainult plussiks. Elulisus.
Igal aastal tõmban sisuliselt loosi – mitte kunagi ei tea, kas film, mille tutvustus võib olla tõsiselt hea ja mõjuv, on samasugune. Selge on see, et päris halb ei ole neist ükski, pigem on küsimus selles, kas see kindlalt välja kujunenud filmimaitsega inimesele läheb kuidagi korda või mitte. Või kas suudetakse sellest üle olla. Nii mõnigi kord olen pidanud revideerima maitset ning püüdnud nähtud filmides üles leida seda, mis kõnetas. Ning kähku unustama selle, mis üldse ei läinud korda. Ballasti pole vaja.
Sel korral otsustasin kolme filmi kasuks, millest üks oli asendusfilm. Nimelt linateose “Edaspidi“ asemel pakuti “Täiuslikke võõraid“. Vedas? Ei tea. Igatahes on just see film suur positiivne üllatus.
Sisuliselt tubateater, aga väga hea tempoga, väga mõnusate lahendustega, situatsioonid ei kordunud. Kuni selleni välja, et filmi tempo küll keris pikkamisi ülespoole, aga doseeringud olid väga täpselt paigas.
Muidugi mängib siin oma osa ka nauditav dialoog. Otsekui pingpongipall, mis põrkas osavalt ühest käest teise ja kui maha kukkus, oli kosta põrkamise vaikset heli. Ja väga valjusti. Filmi lõpp oli super. Kui mitte midagi muud sellest filmist meelde ei jää, siis lõpplahendus kindlasti.
Et mis siis oleks olnud, kui seltskond poleks otsustanud mängida jagamist – kogu meie elu (paljude vähemalt) on telefonis. Kui jagada infot, siis tulevad saladused üsna kähku välja. Ning ka need, mis õieti pole saladused, vaid lihtsalt möödarääkimised. Samas saladuste osakaal oli selles seltskonnas päris suur – ning mõned neist on karmimad kui teised. Kõige positiivsema mulje jätsid need, kes seltskonna tuumikusse ei kuulnud.
“Liitlased“ oli mõnus meelelahutus. Heas mõttes. Kõike oli – põnevust, armastust, surma, traagikat… Täpselt neid asju, mida lähed vaatama siis, kui filmi tutvustuses on kirjas, et tegu on draamaga. Tont seda teab, kas magnetiks oli Brad Pitti osatäitmine või midagi muud, aga rahvast oli saal täis.
Mis puudutab filmi, siis see oleks võinud ära lõppeda siis, kui lõpplahendus oli teada – et meest ei anta tribunali alla. Jah, muidugi oli lõpp armas, nutmaajavalt ilus isegi, aga kas seda oli vaja?
Kolmas valik oli aga natuke rohkemat kui loos – esiteks oli tegu Jarmuschi filmiga ja teiseks – mis mõttes ei lähe vaatama filmi Iggyst, kui juba pakutakse. Pettuma ei pidanud – film oli suurepärane, Iggy ise suurepärane ja üdini siiras. Täpselt selline, nagu ootaks ühelt vanalt karvaselt, kes on kogu elu pühendanud sellele, kes ta on.
Ta on artist, muusik ja laululooja – ning jäänud selleks. Huvitav oli aga teada, kui palju ta on mõjutanud tänapäeva muusikat ning kes olid need, kes sisuliselt võtsid teda ja tema muusikuid tõsiselt. Stooges oli see, mis sisuliselt määras terve epohhi muusikaajalugu. Ning see joonistus filmis reljeefselt välja.
Statistikat
• 2015. aastal näidati 6 filmi, kokku oli 409 külastajat, keskmiselt 68 inimest seansil.
• 2016. aastal linastus 9 filmi, kokku 813 külastajat, keskmiselt 90 inimest seansil.
• Filminädala külastatavaim film oli multifilm “Maagiline jõulukarp“, millele pandi ka lisaseanss, külastajaid oli kokku 258.
• Populaarseimaks osutus täiskasvanute film “Liitlased“, mida vaatas kokku 149 inimest. Igal aastal tõmban sisuliselt loosi – mitte kunagi ei tea, kas film, mille tutvustus võib olla tõsiselt hea ja mõjuv, on samasugune. Selge on see, et päris halb ei ole neist ükski, pigem on küsimus selles, kas see kindlalt välja kujunenud filmimaitsega inimesele läheb kuidagi korda või mitte. Või kas suudetakse sellest üle olla. Nii mõnigi kord olen pidanud revideerima maitset ning püüdnud nähtud filmides üles leida seda, mis kõnetas. Ning kähku unustama selle, mis üldse ei läinud korda. Ballasti pole vaja.Sel korral otsustasin kolme filmi kasuks, millest üks oli asendusfilm. Nimelt linateose “Edaspidi“ asemel pakuti “Täiuslikke võõraid“. Vedas? Ei tea. Igatahes on just see film suur positiivne üllatus.Sisuliselt tubateater, aga väga hea tempoga, väga mõnusate lahendustega, situatsioonid ei kordunud. Kuni selleni välja, et filmi tempo küll keris pikkamisi ülespoole, aga doseeringud olid väga täpselt paigas.Muidugi mängib siin oma osa ka nauditav dialoog. Otsekui pingpongipall, mis põrkas osavalt ühest käest teise ja kui maha kukkus, oli kosta põrkamise vaikset heli. Ja väga valjusti. Filmi lõpp oli super. Kui mitte midagi muud sellest filmist meelde ei jää, siis lõpplahendus kindlasti.Et mis siis oleks olnud, kui seltskond poleks otsustanud mängida jagamist – kogu meie elu (paljude vähemalt) on telefonis. Kui jagada infot, siis tulevad saladused üsna kähku välja. Ning ka need, mis õieti pole saladused, vaid lihtsalt möödarääkimised. Samas saladuste osakaal oli selles seltskonnas päris suur – ning mõned neist on karmimad kui teised. Kõige positiivsema mulje jätsid need, kes seltskonna tuumikusse ei kuulnud.“Liitlased“ oli mõnus meelelahutus. Heas mõttes. Kõike oli – põnevust, armastust, surma, traagikat… Täpselt neid asju, mida lähed vaatama siis, kui filmi tutvustuses on kirjas, et tegu on draamaga. Tont seda teab, kas magnetiks oli Brad Pitti osatäitmine või midagi muud, aga rahvast oli saal täis.Mis puudutab filmi, siis see oleks võinud ära lõppeda siis, kui lõpplahendus oli teada – et meest ei anta tribunali alla. Jah, muidugi oli lõpp armas, nutmaajavalt ilus isegi, aga kas seda oli vaja?Kolmas valik oli aga natuke rohkemat kui loos – esiteks oli tegu Jarmuschi filmiga ja teiseks – mis mõttes ei lähe vaatama filmi Iggyst, kui juba pakutakse. Pettuma ei pidanud – film oli suurepärane, Iggy ise suurepärane ja üdini siiras. Täpselt selline, nagu ootaks ühelt vanalt karvaselt, kes on kogu elu pühendanud sellele, kes ta on.Ta on artist, muusik ja laululooja – ning jäänud selleks. Huvitav oli aga teada, kui palju ta on mõjutanud tänapäeva muusikat ning kes olid need, kes sisuliselt võtsid teda ja tema muusikuid tõsiselt. Stooges oli see, mis sisuliselt määras terve epohhi muusikaajalugu. Ning see joonistus filmis reljeefselt välja.• 2015. aastal näidati 6 filmi, kokku oli 409 külastajat, keskmiselt 68 inimest seansil.• 2016. aastal linastus 9 filmi, kokku 813 külastajat, keskmiselt 90 inimest seansil.• Filminädala külastatavaim film oli multifilm “Maagiline jõulukarp“, millele pandi ka lisaseanss, külastajaid oli kokku 258.• Populaarseimaks osutus täiskasvanute film “Liitlased“, mida vaatas kokku 149 inimest.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Kuressaare Sõnumid
KS: Oodatakse taotlusi laste ja noorte huvitegevuse toetuseks
Neljapäev, 15. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kuressaare linnavolikogu kinnitas 24. novembri istungil laste ja noorte huvitegevuse toetamise uue korra, mis puudutab nii eraspordiklubide kui ka -huvikoolide toetamist.
2017. aasta toetuse taotlemise tähtaeg on 10. jaanuar.
Toetuse taotlemine toimub elektroonilises keskkonnas (https://haridus.kuressaare.ee/?m=7), kuhu saab siseneda Kuressaare linna kodulehelt, kasutades selleks bännerit „Hariduse registrid“. Taotlusvormi tuleb sisestada andmed toetust taotleva organisatsiooni, taotluse esitaja ja toetuslepingu allkirjastaja kohta. Soovi korral on võimalik lisada täiendusi või märkusi. Taotluse esitamisel tuleb kinnitada võlgnevuse puudumist Kuressaare linna ja tema hallatavate asutuste ja sihtasutuste ees.
Taotlusele tuleb täiendavalt lisada alljärgnevad dokumendid pdf-vormingus (seda saab samuti teha otse elektroonilises taotluskeskkonnas):
1) taotleja põhikiri (esmataotlejal);
2) taotleja järgmise aasta huvitegevuseks planeeritud eelarve (kulud ja tulud);
3) tegevusplaan taotletava kalendriaasta kohta;
4) treenerite/juhendajate erialast haridust tõendava dokumendi koopia, v.a kui treenerile on omistatud treenerikutse;
5) koopia treening- või tegevuskoha või ehitise omandi- või kasutusõigust tõendavast lepingust (esmataotlejal).
Linnavalitsuse haridusosakond kontrollib avalike registrite kaudu:
1) õppekavade registreeringuid EHIS-es (nende puhul, kellele laieneb kohustus õppekavad registreerida);
2) treenerikutse kehtivust Eesti Olümpiakomitee treenerikutsete registris;
3) treeningrühmade andmeid (treenerid, treeningute maht, treening- või tunniplaan, õppetegevuse päevik) ning treeningutel osalevate laste nimekirja ja lapsevanemate kinnitusi Kuressaare huvihariduse registri alusel;
4) maksuvõla puudumist maksu- ja tolliameti registris ja Kuressaare linna raamatupidamiseandmebaasis.
Täiendavat informatsiooni saab linnavalitsuse haridusosakonnast (2. korrus, kabinet 217, tel 455 0526, haridusosakonna spetsialist Helen Vainula) ja e-postil: helen.vainula@kuressaare.ee. Autor: Helen Vainula, haridusosakonna spetsialist Neljapäev, 15. detsember 2016.Kuressaare linnavolikogu kinnitas 24. novembri istungil laste ja noorte huvitegevuse toetamise uue korra, mis puudutab nii eraspordiklubide kui ka -huvikoolide toetamist.2017. aasta toetuse taotlemise tähtaeg on 10. jaanuar.Toetuse taotlemine toimub elektroonilises keskkonnas (https://haridus.kuressaare.ee/?m=7), kuhu saab siseneda Kuressaare linna kodulehelt, kasutades selleks bännerit „Hariduse registrid“. Taotlusvormi tuleb sisestada andmed toetust taotleva organisatsiooni, taotluse esitaja ja toetuslepingu allkirjastaja kohta. Soovi korral on võimalik lisada täiendusi või märkusi. Taotluse esitamisel tuleb kinnitada võlgnevuse puudumist Kuressaare linna ja tema hallatavate asutuste ja sihtasutuste ees.Taotlusele tuleb täiendavalt lisada alljärgnevad dokumendid pdf-vormingus (seda saab samuti teha otse elektroonilises taotluskeskkonnas):1) taotleja põhikiri (esmataotlejal);2) taotleja järgmise aasta huvitegevuseks planeeritud eelarve (kulud ja tulud);3) tegevusplaan taotletava kalendriaasta kohta;4) treenerite/juhendajate erialast haridust tõendava dokumendi koopia, v.a kui treenerile on omistatud treenerikutse;5) koopia treening- või tegevuskoha või ehitise omandi- või kasutusõigust tõendavast lepingust (esmataotlejal).Linnavalitsuse haridusosakond kontrollib avalike registrite kaudu:1) õppekavade registreeringuid EHIS-es (nende puhul, kellele laieneb kohustus õppekavad registreerida);2) treenerikutse kehtivust Eesti Olümpiakomitee treenerikutsete registris;3) treeningrühmade andmeid (treenerid, treeningute maht, treening- või tunniplaan, õppetegevuse päevik) ning treeningutel osalevate laste nimekirja ja lapsevanemate kinnitusi Kuressaare huvihariduse registri alusel;4) maksuvõla puudumist maksu- ja tolliameti registris ja Kuressaare linna raamatupidamiseandmebaasis.Täiendavat informatsiooni saab linnavalitsuse haridusosakonnast (2. korrus, kabinet 217, tel 455 0526, haridusosakonna spetsialist Helen Vainula) ja e-postil: helen.vainula@kuressaare.ee.
Veel artikleid samast teemast »


description: Aasta viimase mõtiskluse alustuseks tahan juhtida tähelepanu Eesti Vabariigi ristirahva juhi ühele mõttele, õigemini ühele sõnale intervjuus, mille ta andis 19. detsembril väljaandele Pealinn. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
ERVIN ÕUNAPUU AINULT MEIE MAAS: Marginaal III (8)
Neljapäev, 22. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ervin Õunapuu, kunstnik, kirjanik ja lavastaja Neljapäev, 22. detsember 2016. Ervin Õunapuu Aasta viimase mõtiskluse alustuseks tahan juhtida tähelepanu Eesti Vabariigi ristirahva juhi ühele mõttele, õigemini ühele sõnale intervjuus, mille ta andis 19. detsembril väljaandele Pealinn.
Ajakirjaniku küsimusele, miks peetakse meedias igasuguseid nõidu, tšakraid jm surimuri põnevaks, kristlaste peale vaadatakse aga nagu usuhullude peale, vastab EELK peakarjane: “Maailma seitsmest miljardist inimesest kuus miljardit on inimesed, kes midagi või kedagi usuvad. Järelikult on enamik maailma elanikest n-ö usuhullud.”
Kristlaste ülemkarjane Viilma võiks teada, et ei usuhullust ega ka n-ö usuhullust kui sellist pole tegelikkuses olemas. On lihtsalt religioosne usk ja usk, mingisugust hullust ehk usu üli- elik kõrgvormi ei eksisteeri. Religioosne usk (siin: kristlus) on täpselt nagu rasedus naistel või tiinus emasloomadel, see kas on või seda pole, kolmas variant on nonsenss.
Aga põhiteema juurde.
Detsembri viimasel nädalal räägitakse ilmaliku vabariigi kukutamisest rohkem kui muidu, seda tehakse lausa mitu korda päevas. Kummaline, et ei taheta aru saada religioossete usklike püüdlustest hävitada rahvusriik ehk Eesti Vabariik – “Meie Isa” palves on ju selge sõnaga kirjas, et, osundan: “Sinu (siin: fantastiline üliolend Jumal) riik tulgu.”
Kummaline, et ilmaliku vabariigi sees on asum, mida selle elanikud nimetavad Pühaks Maarjamaaks ja mille juhid tegutsevad süstemaatiliselt rahvusriigi vastu, palvetades Jeesus Jumalapoja taastulemise eest, mille kohaselt Eesti Vabariigist saab jumalariik.
Jahmatav, jah, aga ometi reaalne tõsiasi: “Sealt Tema tuleb kohut mõistma elavate ja surnute üle.” Jõulurahu missugune ehk helge ja soe, tõeliselt positiivne teadaanne, mis teeb hingele pai.
Nääriõhtul verivorsti ja seapraadi süües mõtlen sõnakeerutustest ja mõttetiirudest, arvamustest ka. Arvamisega on nagu mõtlemisega – muudkui arva, aga vaata ette, et sa teisiti ei arva. Ise mõtlemisest ehk teisitimõtlemisest ma targu ei räägigi, sest ma tean, et tarkadel inimestel on kaks keelt. Ühega neist räägivad nad tõtt, teisega seda, mida nad hetkel kasulikuks peavad. Mina ei ole tark, sestap ütlen, mida mõtlen.
Üldlevinud on eksiarvamus, et ütlus, kes ei ole minuga, on minu vastu, kuulub Jossif Stalinile. On aeg see viga parandada, tegelikult kuulutas seda Jeesus Kristus, Jumala ainusündinud poeg, kes usklike arvates sündis just praegu 2016 aastat tagasi.
Täpne armastust ja rahu sisendav tsitaat Jeesuselt, mille on kirja pannud apostel Matteus, on ära trükitud Uues Testamendis ning see kõlab nii: “Kes ei ole minuga, see on minu vastu. Ärge arvake, et ma olen tulnud rahu tooma maa peale! Ma ei ole tulnud tooma rahu, vaid mõõka.”
Jah, see on tõesti tõsi.
“Kiidetud olgu Isa ja Poja ja Püha Vaimu kuningriik!” hüütakse kirikutes nii linnas kui maal, mandril kui saartel.
Eesti Vabariiki pühakodades ei mainita, isegi poole sõnaga mitte, sest seda pole usklike jaoks olemas. Nad põlvitavad pühakodades ja paluvad, et Jumala riik võimalikult kiiremini tuleks. Kummaline? Usklike meelest mitte, sest jumalateenistuse ajal sisenevad nad “ajatusse mõõtmatusse”, kus pole kohta ilmalikel institutsioonidel.
Soovid.
Praegu on soovide täitumise aeg. Unistan ajajärgust, mil inimene on jälle vaba, kui Jumala silm ei jälgi iga ta liigutust, kui transtsendentse üleloomuliku olendi kõrv ei kuula pealt kellegi mõtteid; soovin tagasi aega, kui inimene elas maa peal üksi, ilma kujuteldava kaaslaseta.
Selline aeg on korra juba olnud – pean silmas ajajärku, mil vanad jumalad olid lakanud olemast, aga Jeesus oli veel Maa peale saabumata.
Seoses kahe eelmise marginaaliga on mulle öeldud, et ma pean heitma silmili maha, kotiriided seljas, ja lakkamatult palvetama, et oma jumalavastased mõtted ja soovid andeks saada.
Üks peamine põhjus, miks inimesed muinasjutte Jumalast usuvad, on pärit ajast, mil kirik tekitas pärisorjades meeletut hirmu. See arutu hirm peksti mõisatallis inimestesse üdini sisse ja püsib seal tänaseni. Ristirahvaks pekstud inimesed ja nende kabuhirm on saladus, “kodune asi”, millest avalikkuse ees ei räägita.
Hirmust vabanemiseks piisab, kui avada mõne ilmaliku mõtleja raamat.
Hea jõuluaja lugemine, mida südamest soovitan, on Rotterdami Erasmuse “Narruse kiitus”, mis algselt ilmus küll 500 aastat tagasi, aga kellega kaasa mõeldes tabab igaüht üllatus – autori muiged sobivad täpselt tänasesse ja homsessegi päeva.
Maitseprooviks üks tsitaat, mis kirjas 111. leheküljel: “Võib-olla oleks parem teoloogidest vaikides mööda minna, sest see liik inimesi on imeliselt süngepilguline ja kergesti ärrituv, ja on võimalik, et nad mind musttuhande järeldusega ründavad, sõnu tagasi võtma sunnivad, ja kui ma sellest keeldun, otsekohe ketserlusest kisendama hakkavad.”
Nendelesamadele teoloogidele meeldib kogu rahva nimel rääkida, osundan esimest ettejuhtuvat: “Ma arvan, et jõuluperioodil kirikus käimine on omamoodi usutunnistus, me oleme kristlik rahvas, see, et meid nimetatakse usukaugeteks ja jumalakaugeteks, ei saa ju olla tõsi, kui küsitluste järgi rohkem kui pooled käivad jõuluperioodil kirikus.”
Jumalateadlastele meeldib ka inimesi ähvardada. Eriti teispoolsuses ootavate eriliste sündmustega – hirm suremise ja isikustatud Surmaingli ees kasvab. Mida kõrgem on elatustase ehk mida ilusam on elu, seda raskem on ette kujutada, et selle kõigega peab hüvasti jätma. Enamik ei taha selle teadmisega leppida, selleks ongi kurjad geeniused välja mõelnud religioonid, usundid ja muud fantaasiad, et surmaminejalt koorida kõik, mis üldse veel võtta annab.
Pole mitte mingisugust vahet, kus vaimne nülgimine kui ränk kuritegu inimsuse vastu toime pannakse, kas seda tehakse EELK kirikutes, templites, mošeedes või kuningriigisaalides – iseseisva loomingulise mõtte hävitamise oskustöölised tegutsevad täpselt samade reeglite järgi.
Muie suunurgas muudab nende vaeva ja hirmu põhjuse naeruväärseks. Ja ühel ilusal hommikul pole pimedast koopausust enam jälgegi – valgus paistab igasse prakku ja õudne paine on jäädavalt kadunud.
Uueks aastaks soovin totrast hirmust vabanemist kõigile, kes sellega veel kimpus. Inimene on sündinud selleks, et elu nautida, mitte karta.
Loe ka Ervin Õunapuu artikleid “Marginaal” (Meie Maa, 28.09.) ja “Marginaal II” (Meie Maa, 10.11.). Ajakirjaniku küsimusele, miks peetakse meedias igasuguseid nõidu, tšakraid jm surimuri põnevaks, kristlaste peale vaadatakse aga nagu usuhullude peale, vastab EELK peakarjane: “Maailma seitsmest miljardist inimesest kuus miljardit on inimesed, kes midagi või kedagi usuvad. Järelikult on enamik maailma elanikest n-ö usuhullud.”Kristlaste ülemkarjane Viilma võiks teada, et ei usuhullust ega ka n-ö usuhullust kui sellist pole tegelikkuses olemas. On lihtsalt religioosne usk ja usk, mingisugust hullust ehk usu üli- elik kõrgvormi ei eksisteeri. Religioosne usk (siin: kristlus) on täpselt nagu rasedus naistel või tiinus emasloomadel, see kas on või seda pole, kolmas variant on nonsenss.Aga põhiteema juurde.Detsembri viimasel nädalal räägitakse ilmaliku vabariigi kukutamisest rohkem kui muidu, seda tehakse lausa mitu korda päevas. Kummaline, et ei taheta aru saada religioossete usklike püüdlustest hävitada rahvusriik ehk Eesti Vabariik – “Meie Isa” palves on ju selge sõnaga kirjas, et, osundan: “Sinu (siin: fantastiline üliolend Jumal) riik tulgu.”Kummaline, et ilmaliku vabariigi sees on asum, mida selle elanikud nimetavad Pühaks Maarjamaaks ja mille juhid tegutsevad süstemaatiliselt rahvusriigi vastu, palvetades Jeesus Jumalapoja taastulemise eest, mille kohaselt Eesti Vabariigist saab jumalariik.Jahmatav, jah, aga ometi reaalne tõsiasi: “Sealt Tema tuleb kohut mõistma elavate ja surnute üle.” Jõulurahu missugune ehk helge ja soe, tõeliselt positiivne teadaanne, mis teeb hingele pai.Nääriõhtul verivorsti ja seapraadi süües mõtlen sõnakeerutustest ja mõttetiirudest, arvamustest ka. Arvamisega on nagu mõtlemisega – muudkui arva, aga vaata ette, et sa teisiti ei arva. Ise mõtlemisest ehk teisitimõtlemisest ma targu ei räägigi, sest ma tean, et tarkadel inimestel on kaks keelt. Ühega neist räägivad nad tõtt, teisega seda, mida nad hetkel kasulikuks peavad. Mina ei ole tark, sestap ütlen, mida mõtlen.Üldlevinud on eksiarvamus, et ütlus, kes ei ole minuga, on minu vastu, kuulub Jossif Stalinile. On aeg see viga parandada, tegelikult kuulutas seda Jeesus Kristus, Jumala ainusündinud poeg, kes usklike arvates sündis just praegu 2016 aastat tagasi.Täpne armastust ja rahu sisendav tsitaat Jeesuselt, mille on kirja pannud apostel Matteus, on ära trükitud Uues Testamendis ning see kõlab nii: “Kes ei ole minuga, see on minu vastu. Ärge arvake, et ma olen tulnud rahu tooma maa peale! Ma ei ole tulnud tooma rahu, vaid mõõka.”Jah, see on tõesti tõsi.“Kiidetud olgu Isa ja Poja ja Püha Vaimu kuningriik!” hüütakse kirikutes nii linnas kui maal, mandril kui saartel.Eesti Vabariiki pühakodades ei mainita, isegi poole sõnaga mitte, sest seda pole usklike jaoks olemas. Nad põlvitavad pühakodades ja paluvad, et Jumala riik võimalikult kiiremini tuleks. Kummaline? Usklike meelest mitte, sest jumalateenistuse ajal sisenevad nad “ajatusse mõõtmatusse”, kus pole kohta ilmalikel institutsioonidel.Soovid.Praegu on soovide täitumise aeg. Unistan ajajärgust, mil inimene on jälle vaba, kui Jumala silm ei jälgi iga ta liigutust, kui transtsendentse üleloomuliku olendi kõrv ei kuula pealt kellegi mõtteid; soovin tagasi aega, kui inimene elas maa peal üksi, ilma kujuteldava kaaslaseta.Selline aeg on korra juba olnud – pean silmas ajajärku, mil vanad jumalad olid lakanud olemast, aga Jeesus oli veel Maa peale saabumata.Seoses kahe eelmise marginaaliga on mulle öeldud, et ma pean heitma silmili maha, kotiriided seljas, ja lakkamatult palvetama, et oma jumalavastased mõtted ja soovid andeks saada.Üks peamine põhjus, miks inimesed muinasjutte Jumalast usuvad, on pärit ajast, mil kirik tekitas pärisorjades meeletut hirmu. See arutu hirm peksti mõisatallis inimestesse üdini sisse ja püsib seal tänaseni. Ristirahvaks pekstud inimesed ja nende kabuhirm on saladus, “kodune asi”, millest avalikkuse ees ei räägita.Hirmust vabanemiseks piisab, kui avada mõne ilmaliku mõtleja raamat.Hea jõuluaja lugemine, mida südamest soovitan, on Rotterdami Erasmuse “Narruse kiitus”, mis algselt ilmus küll 500 aastat tagasi, aga kellega kaasa mõeldes tabab igaüht üllatus – autori muiged sobivad täpselt tänasesse ja homsessegi päeva.Maitseprooviks üks tsitaat, mis kirjas 111. leheküljel: “Võib-olla oleks parem teoloogidest vaikides mööda minna, sest see liik inimesi on imeliselt süngepilguline ja kergesti ärrituv, ja on võimalik, et nad mind musttuhande järeldusega ründavad, sõnu tagasi võtma sunnivad, ja kui ma sellest keeldun, otsekohe ketserlusest kisendama hakkavad.”Nendelesamadele teoloogidele meeldib kogu rahva nimel rääkida, osundan esimest ettejuhtuvat: “Ma arvan, et jõuluperioodil kirikus käimine on omamoodi usutunnistus, me oleme kristlik rahvas, see, et meid nimetatakse usukaugeteks ja jumalakaugeteks, ei saa ju olla tõsi, kui küsitluste järgi rohkem kui pooled käivad jõuluperioodil kirikus.”Jumalateadlastele meeldib ka inimesi ähvardada. Eriti teispoolsuses ootavate eriliste sündmustega – hirm suremise ja isikustatud Surmaingli ees kasvab. Mida kõrgem on elatustase ehk mida ilusam on elu, seda raskem on ette kujutada, et selle kõigega peab hüvasti jätma. Enamik ei taha selle teadmisega leppida, selleks ongi kurjad geeniused välja mõelnud religioonid, usundid ja muud fantaasiad, et surmaminejalt koorida kõik, mis üldse veel võtta annab.Pole mitte mingisugust vahet, kus vaimne nülgimine kui ränk kuritegu inimsuse vastu toime pannakse, kas seda tehakse EELK kirikutes, templites, mošeedes või kuningriigisaalides – iseseisva loomingulise mõtte hävitamise oskustöölised tegutsevad täpselt samade reeglite järgi.Muie suunurgas muudab nende vaeva ja hirmu põhjuse naeruväärseks. Ja ühel ilusal hommikul pole pimedast koopausust enam jälgegi – valgus paistab igasse prakku ja õudne paine on jäädavalt kadunud.Uueks aastaks soovin totrast hirmust vabanemist kõigile, kes sellega veel kimpus. Inimene on sündinud selleks, et elu nautida, mitte karta.Loe ka Ervin Õunapuu artikleid “Marginaal” (Meie Maa, 28.09.) ja “Marginaal II” (Meie Maa, 10.11.).
Veel artikleid samast teemast »