title: Eesti julgeolek vaba maailma piiril

maintext:
Eesti julgeolek vaba maailma piiril
Arvamus 28 Dec 2016 EWR
Marko Mihkelson
Eesti geograafiline asend ja väiksus on korraga nii meie suur võimalus kui ka paratamatu väljakutse. Eesti on Euroopa ja kogu läänemaailma väikseim riik, kes on suutnud poliitilis-geograafilisest sundolukorrast hoolimata ellu jääda ja edukaks saada.
Eesti asupaik geograafilisel ja poliitilisel maailmakaardil on meie praeguse eduloo üks olulisi aluseid. Nii see, et meil on suurepärased eeskujud Põhjamaade näol, kui ka see, et Venemaa ei lase meid oma arengus kunagi mugavustsooni jääda.
Sageli vaadatakse Eesti asukohta ainult Venemaa naabrust silmas pidades. See on mõistagi olnud läbi ajaloo meie olemise kriitilisim küsimus. Venemaast tuleb alljärgnevalt pikemalt juttu, kuid alustaksin ikkagi Eesti eduloo põhiteguriga – meie kuulumisega läänemaailma ja eeskätt Põhjala ruumi.
Kõige mõjusamalt on tänapäeval Eesti asukoha läänemaailma koosseisus määratlenud USA politoloog Samuel P. Huntington oma kuulsas tsivilisatsioonide kokkupõrke teoorias pea veerand sajandit tagasi. Hiljem kinnitus Eesti positsioon mõistagi ühinemisega Euroopa Liidu ja NATOga.
Huntingtoni poolt Narva jõele tõmmatud mõtteline eraldusjoon märgib tõepoolest kahe tsivilisatsiooni, Lääne ja Ida (Vene õigeusu) kokkupuuteala. Viimase olemasolu kirjeldas põhjalikult oma fundamentaalses uurimuses läinud sajandi esimesel poolel Briti ajaloolane ja filosoof Arnold Toynbee.
Eesti ajalugu on veenvaks tõenduseks, et kahe erineva tsivilisatsiooni piiriala on kõrgendatud julgeolekuohuga. Meie julgeolek ei sõltu üksnes ja ainult Eesti iseseisvast poliitilisest tahtest, vaid on vahetult seotud tervikuna tsivilisatsioonide, Lääne ja Ida suhetega. Mida kriitilisem on suurte suhete seis, seda kõrgem on ohutegur ka meile.
Kõigi katsumuste kiuste ei ole eestlased kunagi alla andnud ega oma identiteeti ära põlanud. Sügaval okupatsiooniajal 1976. aastal ilmunud „Hõbevalges” kirjutas Lennart Meri eestlaste kohta: „Maailmas on vähe rahvaid, kes nii pikka aega on olnud paiksed, ühele asualale truud. Tunneme nimepidi oma allikasilmi ja suuremaid puid, jõekäärusid ja moreeninõlvu, mida nõudlikult mägedeks nimetame, ja igaühe juurde on meil mõni pärimus. Maa kõneleb meiega meie keeles, kuid muidugi ei ole see metsade ega vete hääl, mida kuuleme, vaid kümnete põlvkondade sosin, nende tööde ja rõõmude, vaevade ja heitluste, tõdede ja vastutõdede kauge kaja.”
See põlvkondade sosin ning rõõmude ja vaevade kauge kaja õpetab meile lihtsa tõdemuse – ükskõik kui keeruline ka ei oleks meie tänapäev, me saame hakkama. Tegelikult pole kunagi varem olnud selle maa põliselanikele nii vaba ja võimalusterohket aega kui praegu. See on väärtus, mida meil tuleb hoida ja kaitsta. Ja selleks on meil palju häid sõpru ja liitlasi. Ka siinsamas, meie naabrite näol.
Eesti on Põhja-Euroopa riik ning me kuulume Põhjala ruumi. Kuigi me ise kipume aeg-ajalt jätkuvalt rääkima endist kui idaeurooplastest või kui siirderiigist, siis nüüd on aeg sellele kindlalt joon alla tõmmata. Eesti on demokraatlik riik ning juba aastaid paljude näitajate poolest õnnestunum kui mõned Euroopa palju vanemad demokraatiad. Meil pole midagi häbeneda, sest nii mitmeski valdkonnas (näiteks küberjulgeolekus) oleme teenäitajad.
Tänu Eesti lähinaabritele põhjas ja läänes oli võimalik meie kiire jaluletõus 1990ndate algul. Reaalne majanduslik tugi ja eduka vaba ühiskonna eeskuju tõmbasid Eesti kiirelt käima. Rootsi ja Soome on püsinud kogu selle veerandsajandi meie suurimate kaubanduspartnerite ja investeerimisallikatena.
Samal ajal toimunud poliitilise kaardi muutumine Põhjala-Balti regioonis on olnud ajalooliste mõõtmetega. Mida aeg edasi, seda vähemaks on jäänud lahutavaid piire ja läbisaamist piiravaid tõkendeid. Me oleme üha rohkem lähenemas Põhjala Beneluxile, nagu kirjeldab meie tuleviku kuulumisruumi Eesti president Kersti Kaljulaid.
Tõepoolest, mõelgem kasvõi korraks tagasi, milline oli poliitiline kaart Põhja-Euroopas 1991. aasta lõpul. Nõukogude impeerium oli just lagunenud. Eesti ja teised Balti riigid olid taastanud oma iseseisvuse, kuid jäid ikka veel näiliselt valgusaastate kaugusele lääneriikidest. Näiteks viisavabadus Soome ja Rootsiga tuli ju alles 1997. aastal.
Samas olid Soome ja Rootsi ise 1990ndate algul kahe maailma ja ajastu vahel. 1995. aastal murdis nende neutraalsuse tulemüüri tandemühinemine Euroopa Liiduga. Sellest hetkest sisenesid mõlemad Euroopa uuele poliitilisele kaardile, suunates ühtlasi Põhjala pöördumatule lõimumiskursile. Euroopa Liidu, NATO ja ka eurotsooni laienemine Balti riikidesse ning Põhjala ja Balti riikide koostöö on loonud erakordse võimaluse maailma ühe edumeelsema piirkonna vastastikku kasutoovaks integratsiooniks.
Kuigi NB8 (Põhjala-Balti) riikide elanike koguarv on oma 32,5 miljoniga väiksem kui näiteks Läänemere lõunakaldal asuval Poolal, on jällegi väikeriikide majanduste koguväärtus viiendiku võrra suurem kui Venemaal. Rääkimata sellest, et ilmselt pole olemas ühtegi maailma riikide eduanalüüsi, mille tipus poleks Põhjala riike.
Loomulikult on ka Põhjala riikidel heaolu kiire kasvatamise aegadest üleval tuntav laenukoormus. Julgeolek ja kaitsekulud on olnud pikka aega teisejärgulised. Rahudividendid olid veel hiljuti popid. Kuid siin on joon all. Rootsi otsus viia sellel aastal oma sõjavägi tagasi Gotlandi saarele tähendas vabatahtliku desarmeerimise lõppu. Ka Soomes ja teistes Põhjala riikides on kaitsekulude vähendamine peatunud. Julgeolekuohtudele vaadatakse ühtemoodi.
Julgeolekudebatt nii Soomes kui ka Rootsis on elavam kui kunagi varem. Veel paar aastat tagasi tundus avalikus debatis mõeldamatu arutleda Soome või Rootsi seisukohtade üle seoses võimaliku liitumisega NATOga. Praegu on kõik teemad avatud ning Läänemeri on julgeoleku mõttes kujunemas üha rohkem NATO sisemereks.
Oleme ühtse Põhjala kujunemisele lähemal kui kunagi varem. Ajalooliselt on loodud selleks kõik eeldused. Me mõtleme ja tegutseme sarnaselt. Asume oma ühiskondade arendamisel samas õigus- ja väärtusruumis.
NATO laienemine kogu Põhjala territooriumile muudaks siinse regiooni julgeolekut viisil, mida pole suutnud teha ükski varasem kokkulepe. Venemaa väga närviline vastuseis Soome ja Rootsi lähenemisele NATO-le on ilmne tunnistus sellest, et vaba ja demokraatliku maailma kaitseliidu levik kogu Põhjalale muudaks meie regiooni kättesaamatuks välisele poliitilisele mõjutusele ning ähvardamisele. See oleks võrreldav Berliini müüri langemisega.
Väliselt võiks ju öelda, et miks peaks edukas Põhjala üleüldse julgeoleku pärast muretsema. Oleme koos rahumeelne ning ühiskonna innovatiivsele arengule suunatud väikeriikide rühm, kes ei kujuta kellelegi mingit ohtu. Paraku peitub vastus vaid ühes sõnas – Venemaa. Naabrus, mille sügavama sisu Huntington nii ilmekalt välja tõi, on meie saatus. Seepärast on julgeolek pidevalt meie olulisim prioriteet.
Ajalugu on korduvalt kinnitanud, et meie julgeoleku eksistentsiaalseks väljakutseks on Venemaa. Seepärast on eriti oluline tunda naaberriiki ja suuta korraldada oma poliitikat, sealhulgas julgeolekupoliitikat nii, et see võimaldab meil iseseisva ja rahvusvaheliselt konkurentsivõimelise lääneriigina eksisteerida Venemaa lähinaabruses.
Eesti on mõistetavalt huvitatud etteaimatavatest ja heanaaberlikest suhetest Venemaaga. Meie huvides ei ole kurnav pingeseisund ega pidev ohutunne. Samas on äärmiselt tähtis see, et iseseisva ja rahvusvaheliselt konkurentsivõimelise lääneriigina saame Venemaa naabruses eksisteerida siis, kui me ise Lääne väärtusruumi kuulumist tõsiselt võtame.
Meie sisedebatis on alles hiljuti arvatud, et võibolla oleks Eesti enesesäilitamise eesmärgil parem elada Venemaa mõjuväljas. Jaan Kaplinski on siin ehk kõige nimekam eestkõneleja, kelle meelest pole vahet, kas asume Venemaa mõjuhaardes või mitte.
Kaplinski intellektuaalses mõtteharjutuses pole iseenesest midagi taunitavat. Seni kui see ei hakka tõsiselt mõjutama meie julgeoleku vaieldamatut aluspõhimõtet – mida rohkem on Eestil sõpru ja liitlasi, seda kindlam on ka meie tulevik. Vaba ja demokraatliku riigina on Eestil mõeldamatu loota julgeoleku tugevnemisele, juhul kui eeldada poliitilist sõltuvust autoritaarsest Venemaast. Ja siin ilmnebki Kaplinski mõttekäigu suurim loogikaviga.
President Lennart Meri rõhutas juba 1990ndatel väsimatult, et Eesti on riik, mitte oblast. Meri tunnetas instinktiivselt, sealhulgas oma rikkaliku isikliku kogemuse kaudu, et Eestil on vähe aega. 1993. aasta iseseisvuspäeva kõnes ütles Meri muuhulgas, et meie „Olulisim õppetund on lihtne: aega on vähe, ja aeg ei oota väikerahvaid.”.
Meri tajus õigesti Eestile avanenud ajaakent ning selle kasutamise olulisust. Erinevalt Kaplinskist uskus Meri kindlalt, et vaid kõigekülgne lõimumine läänemaailma tüviorganisatsioonidega päästab Eestit sattumast halli alasse. Eestil vedas, sest juhtivate lääneriikide mittetunnustamispoliitika lõi fooni, mis võimaldas meil 1994. aastal vabaneda Vene võõrvägedest ning ühes sellega alustada reaalset teekonda Euroopa Liidu ja NATO suunas.
Näiteks Moldoval, Gruusial, ka Ukrainal nii hästi ei läinud. Kõigi kolme teekonda Lääne õigus- ja väärtusruumi liikmeks on märgatavalt takistanud Vene impeeirumi jäine inerts. Kahjuks pole see väljendunud üksnes diplomaatilises tegevuses, vaid kõik kolm on rohkem või vähem saanud tunda Venemaa sõjalist sekkumist. 1992 Moldova, 2008 Gruusia, 2014 Ukraina on ühe pika ahela samad lülid.
Nõukogude Liit ei olnud midagi muud kui sajanditepikkuse Vene impeeriumi jätk. Seejuures siiani püsiva Stalini kultuse keskseks põhjuseks on see, et ta suutis impeeriumi esmalt taasühendada ning Teises maailmasõjas ka võitjaks tuua. Tänu sellele saavutas Vene impeerium 20. sajandi teisel poolel sellise globaalse mõjuvõimu, milleni polnud küündinud ükski varasem Venemaa liider.
Seepärast on ka mõistetav, miks Nõukogude Liidu lagunemine 1991. aastal tähendas paljudele venemaalastele pigem katastroofi. Mitte see ei teinud haiget, et kommunism jäi ehitamata, vaid see, et Vene impeerium kaotas suure osa oma territooriumist. Ja süüdlane oli muidugi Lääs eesotsas Ameerika Ühendriikidega.
Venemaa DNA on olla impeerium. Vene filosoof Ivan Iljin ennustas peaaegu pool sajandit ette kommunistliku projekti krahhi ning rõhutas, et „pärast igat katset Venemaad jagada ja pärast igat lagunemist taastab ta ennast uuesti müstilise antiikse spirituaalse identiteedi jõul”.
Mingilgi viisil pole üllatav, et vahetult pärast Nõukogude Liidu lagunemist ja esmase šoki hajumist hakkas Moskva järjekindlalt tegutsema kaotatud mõjuvõimu taastamise nimel. Oskuslikule silmale oli juba 1990ndate alguses selge, et Venemaa üritab nn lähivälismaa poliitika kaudu tõmmata selge piirjoone oma esmase mõjuala ja muu maailma vahele. Lähivälismaa oli sisuliselt võrdne kaotatud impeeriumi aladega.
Liberaalsete ja demokraatlike reformide läbikukkumise põhjused Venemaal ei peitunud mitte selles, et Lääs ei osanud või ei tahtnud president Jeltsinit ning tema esimest, reformimeelset Jegor Gaidari juhitud valitsust aidata. Ükskõik kui palju ka Lääs poleks pumbanud vahendeid ja nõuandeid Moskvasse, tulemus oleks ikkagi olnud sama. Venemaa oma sügavas traditsioonilises olemuses lihtsalt hülgas Lääne väärtused, sest need põrkusid vastuvõtmatu pinnasega. Tšehhi kirjaniku Milan Kundera 1984. aastal kirjutatud sõnad osutusid prohvetlikuks: totalitaarne Vene tsivilisatsioon on kaasaegse Lääne eitus.
Juba 1992. aastal tabas paljusid Lääne diplomaate šokeeriv hoiatus Moskvast. 14. detsembril 1992 leidis Stockholmis aset iga-aastane CSCE (Commission on Security and Cooperation in Europe, nüüdne OSCE) välisministrite kohtumine. Toona 41aastane välisminister Andrei Kozõrev oli loomult läbi ja lõhki läänemeelse Vene diplomaadi või poliitiku võrdkuju. Jeltsin oli ta Venemaa välisministriks nimetanud juba 1990. aasta oktoobris, kui Nõukogude Liit oli oma diplomaatilise hiigelmasinavärgiga veel alles.
Kozõrev oli Stockholmis üks esimesi kõnelejaid. Ta palus kohalviibijate tähelepanu, sest talle oli usaldatud Moskvast edasi öelda tähtis sõnum. „Mul on kohustus tutvustada muutusi Venemaa välispoliitika põhiliinis,” alustas Kozõrev ja tõi välja kolm suuremat teemat.
Esiteks rõhutas Kozõrev, et Venemaa küll jätkab Euroopa-suunalist poliitikat, kuid tema traditsioonid asuvad Aasias ning see seab piirid lähenemiseks Lääne-Euroopale. Kozõrev hurjutas NATOt selle eest, et allianss on tugevdamas sõjalist kohalolekut Balti riikides ja teistel endise Nõukogude Liidu aladel. Samuti hoiatas Kozõrev Läänt liigses jõukasutamises Serbia vastu.
Teiseks andis Kozõrev kõigile teada, et endise Nõukogude Liidu territooriumil ei kehti CSCE kõik normid. „Tegelikult, see on endise impeeriumi ala, kus Venemaa peab kaitsma oma huvisid, kasutades selleks kõiki vahendeid, kaasa arvatud sõjalisi ja majanduslikke,” hirmutas Kozõrev oma otsekohesusega kuulajaid ning jätkas, et endise Nõukogude Liidu vabariigid peaksid moodustama viivitusteta föderatsiooni või konföderatsiooni.
Kolmandaks viibutas Kozõrev kõigi nende suunas näppu, kes kõhklevad Venemaa võimes iseenda ja oma sõprade huvide eest seista. „Me oleme muidugi valmis mängima konstruktiivset osa CSCE Nõukogu töös, kuid me oleme väga ettevaatlikud nende ideede suhtes, mis viivad meie siseasjadesse sekkumiseni,” lõpetas Kozõrev ning saal jäi haudvaikseks.
Alles pärast mõningast viivitust selgus, et Kozõrev ei mõelnud ühtegi oma sõna tõsiselt. See oli diplomaatiline elektrišokk kohalolnutele, viide võimalikule arengule Venemaal, kui läänemeelsed jõud peaksid võimult langema. Paradoksaalselt just samal päeval, 14. detsembril 1992 kaotas peaministritooli Jegor Gaidar. Päev hiljem asus Venemaa valitsust juhtima Gazpromi karastusega Viktor Tšernomõrdin. Aasta hiljem peetud duumavalimistel võttis aga üllatusvõidu juba Vladimir Žirinovski juhitud marurahvuslik ning KGB poolt demokraatliku tiiva lõhkumiseks loodud liberaaldemokaatlik partei. See andis selge viite liberaalse projekti hääbumisest Venemaal.
Kozõrevi sõnad osutusid rohkem kui prohvetlikuks. Ei möödunud palju aega, kui Venemaa hakkas samm-sammult liikuma sellise välispoliitilise suunamuutuse juurde, millest Kozõrev Stockholmis oma kolleege hoiatas. Kozõrev pidas oma ametis vastu 1996. aastani, mil tema asemele määrati Nõukogude tippnomenklatuuri kuulunud ning 1990ndate algul välisluureteenistust juhtinud Jevgeni Primakov.
Just Primakov oli see mees, kes pani aluse Venemaa välispoliitilise liini muutusele umbes samas võtmes, millest Kozõrev oli hoiatanud ainult mõned aastad tagasi. Primakovi juhtmõtteks sai vastuseis Ameerika Ühendriikide hegemooniale ning Venemaa positsioonide tugevdamine kujunevas multipolaarses maailmas.
Sisemised majanduslikud raskused ja sõda Tšetšeenias ei võimaldanud Venemaal osutada suurt vastuseisu Lääne mõju laienemisele Euroopa idaserval, sealhulgas ka endise Vene impeeriumi aladel. Venemaa tegi korduvalt katseid NATO laienemist peatada, kuid edutult. 1997. aasta märtsis Helsingis toimunud USA-Venemaa tippkohtumisel tegi näiteks president Jeltsin ettepaneku, et NATO laienemise asemel Balti riikidesse võiks Venemaa ise tagada nende julgeoleku. President Clinton lükkas mõjuväljade jaotamise ettepaneku kiirelt tagasi ning juba paar kuud hiljem sõlmiti Venemaa ja NATO suhete aluslepe.
Võib öelda, et just siis, 1997. aasta kevadsuvel tipnes Venemaa ja Lääne suhetes helgem aeg. Seda saatis lootus, et ohvriterohke Tšetšeenia sõja järel ning reformimeelsete poliitikute, nagu Boriss Nemtsovi toomine valitsusse viitas president Jeltsini soovile anda riigile uus tõuge demokraatlike ja turumajanduslike arengute suunas. Ometi jäi lootusrikas aeg väga üürikeseks.
Kõik muutus 24. märtsil 1999. Eelmisel aastal peaministriks tõusnud Jevgeni Primakov oli parasjagu teel ametlikule visiidile Washingtoni, kui temani jõudis uudis NATO riikide õhulöökide algusest Jugoslaavia sihtmärkide pihta. Primakov tegi otse Atlandi kohal otsuse visiit ära jätta ja lennuk tagasi pöörata.
See sümboolne U-pööre tähistaski Vene-Lääne suhetes püsinud lootusrikka perioodi lõppu. Vaevalt mõni kuu hiljem sai kogu maailm teada Jeltsini järglase nime. KGB endine ohvitser Vladimir Putin võttis kasutusse nii oma koduorganisatsiooni meetodid kui ka Primakovi doktriini. Pärast sisemise kontrolli saavutamist suunas Putin Venemaa ekspansiooni ja agressiivse välispoliitika kursile. Algas põlvilt tõusmine. Kõige ilmekamalt kirjeldas Venemaa president oma kavatsusi Müncheni julgeolekukonverentsil 2007. aasta veebruaris.
Praegu ei erine ei Venemaa hoiakud ega tegevus vähemalgi määral sellest, mille eest hoiatas Kozõrev 24 aastat tagasi. Venemaa eesmärk on raputada Berliini müüri kukkumise järel kujunenud Euroopa julgeolekuarhitektuur vundamendini lahti. Kremlile oleks meelepärane viia Euroopa Liit ja NATO lagunemiseni, hoida USA ookeani taga ning soometada kogu Euroopa.
Kui lugeda vene klassikalist kirjandust, leiab peaaegu kõigi autorite teostest arvamuse, et Lääs on moraalselt mandunud. Sellist mõtteviisi leiab Puškinist slavofiilideni. Herzen ja Dostojevski rõhutasid aga, et Venemaast peaks kujunema langenud Lääne päästja. Dostojevskile kuulub muu hulgas arvamus, et meie suure Venemaa pühaks missiooniks on rajada kristlik impeerium, mis hõlmaks kogu kontinendi.
Ihalus impeeriumi taastamise järele püsib elujõulisena vähemalt seni, kuni elab veel viimane, kes mäletab Nõukogude impeeriumit. Alles hiljuti hüüatas Vene telekanali RTR tuntud propagandist Vladimir Solovjov, et Venemaa võiks taastada oma piirid aastast 1913. See kahjuks pole kaugeltki vaid ajakirjanduslik hetkeemotsioon, vaid leiab levitamist ikka ja jälle tulihingeliste impeeriumimeelsete seas. Neid pole vähe. Niisuguse eesmärgi nimel ütlesid toosti juba 1999. aasta augustis Putini lähikondlased, tähistamaks Putini võimuletõusu.
Eestil tasub meeles pidada, et meie asuala pidasid venelased enda omaks ammu enne Peeter I vallutusi. Juba 1575. aastal Liivi sõja ajal toimunud vaherahukõnelustel nõudsid Ivan Julma esindajad õigust Tallinnale, kuna nende meelest olevat selle 600 aastat varem rajanud just Vene valitseja eelkäijad.
Kiire vahelepõikena on tähenduslik lisada, et 2016. aasta sügisel avati Venemaal Orjolis ajaloo esimene mälestusmärk Ivan Julmale. Kohalike elanike arvamusi ratsamonumendi kohta uurinud väljaande Politico ajakirjanik püüdis muu hulgas kinni ka sellise mõttejupi: „Ivan Julm oli seinaks Lääne totalitarismi teel. Kui ta poleks purustanud oma vaenlasi Liivi sõjas, oleks meid tabanud genotsiid ja Lääne väärtused”.
Baltikumi kui Vene igipõliste alade müüdiga aeti veel mitusada aastat hiljem Nõukogude õpikute kaudu pea segamine miljonitel inimestel. Seepärast pole üllatav Orjoli elaniku arvamus ega ka mu enda kogemus 1995. aastast, kui ma Moskvas Postimehe ajakirjanikuna töötades olin tunnistajaks ühe Moskva ülikooli ajalooprofessori siirale mõtteavaldusele. Ta oli veendunud, et kas tema lapsed või lapselapsed hakkavad võitlema Balti riikide eest, sest sealsed sadamad ju kuuluvat Venemaale. Punkt.
Sellist mõttelaadi pole Venemaa liidritel rahva seas tänapäeval raske taas toota. Krimmi okupeerimine ja annekteerimine möödus iseenesestmõistetavalt suure eufooria ja toetuse tähe all.
Pole kahtlust, et oma eesmärkide nimel on Venemaa valmis tõstma panuseid suhetes Läänega ohtliku piirini. Ei maksa unustada, et veel enne kallaletungi Ukrainale mõtisklesid Putini kõnekirjutajad rahvusvahelise olukorra üle viisil, kus leiti suurimaid sarnasusi 1930ndatest suure ilmasõja eel. Kremlis tajuti juba aastaid tagasi, et rahvusvahelistes suhetes kujuneb vastasseis, mis võib viia piiratud ulatusega sõjalise konfliktini Venemaa ja Lääne vahel.
See kõik viitab ei millelegi muule, kui sellele, et meil tuleb valmis olla pikaajaliseks keeruliste suhete perioodiks Venemaa ja Lääne vahel. Venemaa välisminister Sergei Lavrov ütles 2016. aasta esimesel suuremal pressikonverentsil jaanuari lõpul, et heade suhete aeg Läänega on läbi ning need ei pöördu enam kunagi tagasi tavapäraste juurde.
Ükskõik kuidas me ka praegust seisu kirjeldaksime, kas see on külma sõja jätk või selle uus hübriidne vorm, tõsisasi on see, et rahunemine toimub üksnes siis, kui pooled suudavad kokku leppida ühistes mängureeglites või veelgi parem, kui Venemaa naaseb rahvusvahelise õiguse ja ÜRO hartas määratletud põhimõtete ruumi.
Pole mõtet luua illusiooni, et nähtavas tulevikus toimuks Venemaal põhimõtteline suunamuutus. President Putin on rõhutanud, et geopoliitiliste pingete maandamise eelduseks ei saa olla Venemaa (loe: Vene tsivilisatsiooni) matused. Seepärast tuleb Eestil koos liitlastega keskenduda sellele, kuidas tagada modus vivendi oma tsivilisatsioonilisele eripärale rõhuva idanaabriga.
Selle strateegilise eesmärgi saavutamiseks on erakordselt oluline hoida Lääne ühtsust ning seista üksikisiku vabadusele rajanevate väärtuste eest. Viimast ei ohusta muuhulgas üksnes Venemaa, vaid ka näiteks radikaalse ja džihhadistliku islami ideoloogia jätkuv levik.
NATO tippkohtumine Varssavis 2016. aasta juulis oli täpselt see, mida allianss vajas. Tugev ühisliin oli nii ohtude tajumisel kui ka heidutusmeetmete otsustamisel. Vaatamata Brexitile tugevneb Suurbritannia roll just Eesti julgeoleku pikaajalisel tagamisel nende lahinguvalmiduses pataljoni saabumisega siia 2017. aastal. See on muuhulgas veenvaks kinnituseks, et Eesti panus liitlaskohustuste täitmisel koos brittidega Afganistanis läinud kümnendil leiab nüüd peegelduse meie endi julgeoleku tugevdamisel.
Riskirohke julgeolekukeskkond nõuab Eesti erakondadelt eeleolevatel aastatel järjekindlat poliitilist pingutust diplomaatia, iseseisva kaitsevõime, siseturvalisuse ja ühiskonna vastupanuvõime tugevdamisel. Eriti oluline on kaitsekulutuste kõrval suunata täiendavaid ressursse ka diplomaatiasse ja siseturvalisuse valdkonda.
Eesti julgeolek vaba maailma piiril on kui pidev looming, mis nõuab erksust, meelekindlust ja julget ettevõtmist. Kõigilt ja kogu aeg. Eestil pole kunagi liiga palju aega.
Essee ilmus väljaandes Riigikogu Toimetised, Nr 34, 2016, lk. 117-124.


title: Kaitseväelased tähistavad jõule

maintext:
Kaitseväelased tähistavad jõule
24.12.2016Eesti kaitseväelased tähistavad alanud pühi erinevates operatsioonipiirkondades ühiste jõuluüritustega, enamus ajateenijaid saavad jõulud või aastavahetuse veeta lähedaste seltsis.Liibanonis ÜRO rahutagamismissioonil Iiri-Soome pataljonis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule täna ühise õhtusöögiga, mille tarbeks saatis kaitsevägi Eestist verivorsti ja muud kodumaist söögipoolist. Samuti saavad eestlased osaleda kesköisel missal ja laulda jõululaule koos Soome, Iiri ning Fidži rahuvalvajatega.„Kuigi oleme sellel aastal pühade ajal kodust rohkem kui 3000 kilomeetri kaugusel, on jõulud meile Liibanonis tavapärasest veidi erilisem aeg. Tahan siinkohal tänada kõiki Eesti kontingendi peresid ja lähedasi, kellega oleme nendel jõuludel koos oma mõtetes, aga ka meie Iiri ja Soome kolleege ning Kanada Eesti koolilapsi, kelle saadetud jõulukaardid südame soojaks tegid,“ ütles Eesti kaitseväe Liibanoni kontingendi ülem major Ivo Silbaum.Sillbaumi sõnul on operatsioonipiirkonnas teenides hea meel tõdeda, et Eesti on rahulik ja edasipürgiv riik, mille üle võime uhked olla.Malis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule Bamakos koos sealse Eesti aukonsuli Eva Dialloga. Ka Malisse saatis kaitsevägi pühadeks Eesti toitu. Enamuse välisoperatsioonidel teenivate kaitseväelaste jaoks möödub jõulude ja aastavahetuse aeg töiselt ja pühi tähistatakse, siis kui teenistuses on vaba aeg.Pühadeks saab koju pereringi jõule ja aastavahetust veetma nii palju ajateenijaid kui võimalik. Puhkuse alguse määrab väeosa ülem, seejuures on toimkonnad mehitatud ning ülejäänud pääsevad koju vastavalt graafikule. Väiksemaid jõuluüritusi on peetud nii väeosades kui mereväe laevadel, enamasti saavad ajateenijad neilt kaasa ka maiustusi. Samuti on ajateenijatel võimalus osaleda jumalateenistustel ja käia kinos ning teatris.Staabi- ja sidepataljoni pidulik jõuluõhtusöök leidis aset 12. detsembril, kohal oli ka jõuluvana. Sel nädalal said sideväelased osaleda kaitseväe jumalateenistusel Tallinna katoliku kirikus. Samuti on pataljoni ajateenijad traditsiooniliselt abiks heategevusüritusel Oleviste kirikus.Kuperjanovi jalaväepataljonis on jõulude ja aastavahetuse ajal väeosas viibivatel ajateenijatel võimalik soovi korral käia kirikus ja kinos. Jõulude ja aastavahetuse menüü on pataljonis pisut pidulikum ning sealt ei puudu ka verivorst, hapukapsas ja seapraad.Kõrgema sõjakooli kadettide jaoks on jõulupidustused juba läbi - pühad märgitakse seal iga-aastaselt ära traditsioonilise piduliku kadettide õhtusöögiga.Vaata kaitseväelaste tervitusi Liibanonist:ja Malist:

fasttext_language: et


title: Aasta lõpp pärast valitsuse vahetust

maintext:
Aasta lõpp pärast valitsuse vahetust
Arvamus 26 Dec 2016 EWR
Andres Herkel
ehk ühest ja teisest, mis Riigikogus veel toimus
Aasta lõpp oli Riigikogus igas mõttes tormiline. Valitsuse vahetus tekitas suunamuutuse riigieelarves, aga peale selle muutus veel mitmegi seaduseelnõu sisu.
Kui tormakatest maksumuudatustest nn. kobareelnõus on palju juttu olnud, siis varjule jäi see, et pea samasuguse protseduurilise segaduse ja halva teostusega võeti vastu riigi õigusabi seaduse muudatus, millega lubatakse õigusabi taotluste esitamist vene keeles.
Esimene prohmakas on õigusselguses. Nimelt räägitakse nende taotluste esitamisest „Eestis enamlevinud muust keeles“, mis kavatsuslikult on vene keel. Seni pole õigusabiga praktilisi probleeme olnud ning inimesi on taotluste esitamisel aidatud, aga nüüd peetakse vajalikuks avada vene keelele otseuks, mis muuseas tähendab arvestatavaid tõlkekulusid.
Sotside PR-kontor seadis teema eestkõnelejaks toreda mehe Hardi Volmeri. Tema suhu pandi nõretav tiraad Narva vanainimesest, kes teisiti õigusabi ei saavatki. Armas Hardi ja teised, Narva vanakesed on enne abi saanud ja saaksid ka edaspidi ilma selle lolli seaduseta. Eelnõu ainus eesmärk oli teha silma Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni „kremlitiivakesele“. Taheti näidata, et nüüd astutakse esimene samm vene keelele poolriikliku staatuse andmiseks.
Täpsemini oli seadusmuudatuse sünd järgmine. Olga Ivanova nõudis, Urmas Reinsalu lasi ametnikel kiirelt vormistada, õiguskomisjon hääletas muudatuse sisse pidulikul aastalõpuistungil (umbes prae ja magustoidu vahel) ning Eiki Nestor surus Riigikogu juhatuses läbi tempo, mida see eelnõu mingil juhul ei vajanud.
Nojah, võib öelda, et veel halvemini läks kobareelnõuga, mis õieti oli muudatusettepanek ühele suuri maksumuudatusi üldse mitte puudutavale seaduseelnõule. Ja nagu sotside fraktsioonijuht Kalvi Kõva lõpukõnes ütles, eelnõu menetlemise kvaliteet võinuks ju veel halvem olla!
Koalitsioon kipub unustama, et just nemad lubasid uut poliitilist kultuuri ja seda, et kaalukaid muudatusi ei tehta omaenese tarkusest, vaid ekspertide abiga ja mõjusid analüüsides. Kui 2017. aasta maksumuudatuste osas saab koalitsiooni kiirustamist kuidagi mõista, siis miks tormati 2018. aastal jõustuvate muudatustega?
Vabaerakond ei näinud sellist protseduuripilastust algul ette ja lubas jõulurahu. Seda asus koalitsioon ise tormates rikkuma. Et nüüd rahu rahvale tagasi anda, tuleb vist presidendi asemel kirikusse minna. Kui pikalt kehtivad koalitsiooni patukustutuskirjad, mis Savisaare ja Reformierakonna kukutamise eest saadi, ei tea jõulutaatki.
Uut kultuuri opositsiooni ettepanekute arvestamises ei ole. Jüri Adams pakkus pärast Martin Repinski lühiajalist karjääri maaeluministrina sõbralikku abi Vabariigi Valitsuse seaduse kohendamiseks. Valitsuse liikme jaoks tuleks sõnastada minimaalsed nõuded ja kui kandidaat pole usaldusväärne, ei pea president teda kinnitama. Sergei Metlev koostas suurejoonelise tabeli, kuidas kõigi kõrgete ametikandjate puhul on seadustes nõuded (usaldusväärsus, kõrged kõlbelised nõuded jne.), aga ministriks võib parteikontor nn. kodurahu huvides panna kasvõi vana luua. Aga võta näpust, koalitsioon on juba öelnud, et neile nõuded ei sobi.
Külla aga sobib Keskerakonnale vana valitsuse haldusreform, mida veel sügisel jõuliselt kritiseeriti. Arto Aasa ja Taavi Rõivase reform sai tuult tiibadesse, sest Riigikohus on peaaegu kõigega nõus. Jüri Adamsi sõnul on meil juurdunud vildakas arusaam, et kõik, mis ei ole põhiseadusega vastuolus, on a priori hea ja kasulik. Tegelikkuses võib ka priske lollus olla põhiseadusega õndsas kooskõlas.
Muuseas, isegi Rail Baltic võib olla põhiseaduspärane. Riigikogus toimunud kuulamise peamine häda oli see, et sõna said üksnes vastalised ja sellepärast ei tekkinud tervikpilti. Kolme riigi lepet ei saa minna niimoodi allkirjastama ega vist ka tagasi lükkama. Siis on vaja fakte ja kalkulatsioone, mitte kahe usulahu teineteist välistavat retoorikat. Terve mõistus hoolitseks Tartu-Valga suuna eest, aga kergekäelised lubadused ja võimalik suur raha Brüsselist kõneleb teist keelt.
Lõpuks veel paar põhiseaduslikku prohmakat. Jõulueelsel nädalal tuletas Monika Haukanõmm meile ei tea mitmendat korda meelde, et äriühingute juhatuste liikmetel pole töötuks jäämisel mingeid garantiisid. Selle kohta on Vabaerakond juba ammu eelnõu esitanud ja ka õiguskantsler on selle probleemi tõstatanud. Põhiseaduse riive on, aga juba teine valitsus ei lahenda seda.
Valitsuse vahetamise järel lükati tagasi veel teine Vabaerakonna abikäsi, et kaitsta inimeste õigust oma omandit kasutada. Meil on suure hooga tehtud kaitsealuseid maid, aga nende omanikele kompenseerimine venib ja venib, sest raha ei ole. Külliki Kübarsepp pakkus Vabaerakonna eelnõus välja põhimõtte, kuidas probleemi ilma suurema rahalaevata kontrolli all pidada. Kompenseerimist ootavaid kaitsealuseid kinnistuid ei või olla enam kui 50. Siis kuhjumist ei teki, kõik tehakse kiirelt ja enne mõeldakse, kui inimeselt mets ära võetakse. Praegu on taotlusi järjekorras ligi neli korda rohkem. Valitsus lubab siiani vaid raha – pisut eelarvest ja rohkem Maa-ameti tuludest. Viimane allikas on esialgu vaid õhku joonistatud veksel.
Ja lõpuks – vaikselt realiseeriti katuserahasid. Raha jagamine kolmandal lugemisel on läbipaistmatu, aga kui antakse, siis ei ole võimalik end taandada. Vabaerakonna jaoks on see klassikaline topeltside ehk raha kasutamine on halb ja ebamoraalne, aga kasutamata jätmine on veel halvem. Nagu Aristoteles arvas: kui sa ise ei otsusta, siis otsustavad teised ja pärast ära kiru. Aga nagu poliitikas tihti, otsustada saab halva ja väga halva vahel.
Jääb üle lisada veel üks algatus, Andres Ammase kaitstud idee, et riigieelarve strateegia läbib Riigikogu kinnituse, mitte ei tehta eelarveplaane üksnes valitsuses. Vabaerakond on tulnud kaitsma valitud rahvaesinduse ehk Riigikogu suuremat töökust ja otsustusõigust. Kui me seda ei tee, siis jääbki Riigikogu ainsaks rolliks peenraha jagamine regionaalsete investeeringute ehk rahvakeeles katuseraha sildi all. Saadik on sel juhul väike nupp erakonna hääletusmasinas. Talle antakse lohutuseks pisut meelehead ja osadus suures kummitemplis, mis aeg-ajalt Riigikogu juhataja varrukast välja võetakse.
(Autori blogi, detsember 22, 2016)


maintext:
Senaator McCain: tänan Eesti sõdureid panuse eest Iraagis ja Afganistanis
Kaitsevägi 27. detsember 2016
Kaitseväe juhataja kindralleitnant Riho Terras annetas täna kaitseväe peastaabis Ameerika Ühendriikide senaator John McCainile kaitseväe teenetemärgi kaitsealaste teenete eest.
Senaator McCain tunnustas Eestit kaheprotsendilise kaitsekulutuste taseme hoidmise ja jätkuva panustamise eest NATOsse ning tänas eestlasi Ühendriikide sõdurite sooja vastuvõtu eest Eestis. „Ja eriti tänan Eesti sõdureid nende teenete ja ohvrite eest Iraagis ja Afganistanis,“ ütles senaator McCain.
Kindralleitnant Terrase sõnul on senaator McCain aastakümneid seisnud Balti riikide iseseisvuse ja vabaduse eest ning toetanud meid NATOga liitumise ajal. Samuti tõi ta esile senaatori teeneid Balti piirkonda suunatud abiprojektide kinnitamisel Ühendriikide senatis.
„Ja täna, kus olukord on keerulisemaks läinud, toetab ta selgelt ja kõvahäälselt Ameerika Ühendriikide püsimist Euroopas,“ ütles kindralleitnant Terras pärast teenetemärgi üleandmist senaator McCainile.
Eestis kahepäevasel visiidil viibivivad Ameerika Ühendriikide senaatorid John McCain, Lindsey Graham ja Amy Klobuchar kohtusid täna veel ka president Kersti Kaljulaidi, peaminister Jüri Ratasega ja kaitseminister Margus Tsahknaga.


description:
Inga Raitar, parteitu kirjanik ja kirjastaja, 18. detsember 2016, 18:19
Lõpetasin möödunud nädalal riigikogus toimunud Rail Balticu kolmetunnise arutelu järelvaatamise ja tundsin end täiesti nõutuna. Enam selgemalt pole võimalik illustreerida fakti, et meil on kaks Eestit. Ühes kulgevad inimesed, kes analüüsivad, arutlevad ratsionaalselt ja teises kobrutavad hüüdlaused, sildid ja häma, mis katab mingeid läbipaistmatuid huve. On selge, et need hüüdlausujad ei ole rumalad inimesed. Miks nad siis käituvad kui jonnivad kolmeaastased, kui neile püüda selgitada, et ainult kommide söömine lõpeb hambaaukude ja haigevoodiga? Heas krimiloos alustab halle ajurakke kasutav detektiiv uurimist alati sellest, mis võiks olla teo tegelik motiiv.

title: Rail Balticu muldkeha mõistatus ehk Otsige lätlast - Estonian World Review

maintext:
Inga Raitar | Rail Balticu muldkeha mõistatus ehk Otsige lätlast
Inga Raitar, parteitu kirjanik ja kirjastaja, 18. detsember 2016, 18:19Lõpetasin möödunud nädalal riigikogus toimunud Rail Balticu kolmetunnise arutelu järelvaatamise ja tundsin end täiesti nõutuna. Enam selgemalt pole võimalik illustreerida fakti, et meil on kaks Eestit. Ühes kulgevad inimesed, kes analüüsivad, arutlevad ratsionaalselt ja teises kobrutavad hüüdlaused, sildid ja häma, mis katab mingeid läbipaistmatuid huve. On selge, et need hüüdlausujad ei ole rumalad inimesed. Miks nad siis käituvad kui jonnivad kolmeaastased, kui neile püüda selgitada, et ainult kommide söömine lõpeb hambaaukude ja haigevoodiga? Heas krimiloos alustab halle ajurakke kasutav detektiiv uurimist alati sellest, mis võiks olla teo tegelik motiiv.Kavandatav ülikiire ühendus Euroopasse lõpeb tegelikkuses tupikuga Poola piiril. Jutt meid Euroopa ääremaastaatustest välja lülitavast kiirliinist on faktideta reklaamtekst. Poola raudtee arengukava ei näegi ette õhinapõhiste baltlaste rõõmuks pikendada ülikiiret ühendust Berliinini. Leedu–Poola piirile pole aga kellelgi ega millelgi vaja kihutada Tallinnast 150 km tunnikiirusega. Vilniusse ja Riiga on muidugi vaja sõita, kuid selleks tuleks lihtsalt ja kümme korda odavamalt uuendada olemasolevat raudteed, aga seda ei taheta jonniva järjekindlusega teha. Kuidas selgitaksid Poirot või Holmes, kellel on põhjust meie kodumaasse parandamatu haav lüüa ja mis motiiv see küll olla võiks?“Mina kujutan pikka transpordisüsteemi Põhja-Jäämerest kuni esialgu Poolani, aga hiljem äkki hoopis Musta mereni küll ette ja pisikese Eesti osa selles (loomulikult mitte läbi Tartu), kuid see tuleb kõik siis, kui meie oleme juba vanad,” – selliseid fantaseerijaid on viimasel ajal üllatavalt palju sotsiaalmeediasse tekkinud. Kui küsida neilt, mis nende arvates on Rail Balticu ehitamise tegelik põhjus, siis tuleb vastuseid stiilis “ma usun, et” ja “ei saa ju välistada, et pole võimalik”. Fantaseerijaid ei huvita reaalsus. Usk, et tõenäoselt hakatakse kunagi midagi vedama, mis meile kasu toob, ei põhine mitte millelgi.Ei Läti saa läbi EestitaSiiani pole selge, kas, kui kaua ja mis ulatuses toimub Euroopa Liidu poolne Rail Balticu projekti finantseerimine. Selles valguses on väga hästi näha, kui kavalad, targad ja oma riigi huvide eest seisvad on leedukad ja lätlased. Leedu saab siseriikliku trassi Vilniusest Kaunasesse ja eri rööpmelaiusi siduva ümberlaadimisjaama Kaunases. Läti saab raudteeühenduse Riia lennujaama ja raudteejaama vahel, mis töötab ka siis, kui ülejäänud raudtee Tallinnast Riiani seisab tühi. Kuid eestlased on võtnud vastu otsuse nii-öelda maasvedeleva euroraha saamise nimel põhjustada kodumaale pöördumatuid tagajärgi ja seda ilma selge teadmiseta selle tulevasest tasuvusest. Lätlased seevastu paistavad teadvat – eurorahasadu ei pruugi kesta projekti lõpuni. Niisiis vajab Läti lubatud raha kohe, et endale vajalik jupike kiiresti valmis saada. Poirot sügaks siinkohal mõtlikult vuntsi.Kõik Rail Balticu praegused uuringud teeb Riia uuringufirma. Ta saab tulemusi, mis tagavad tasuva Rail Balticu uurimise tellimuste jätkumise. Holmes meenutaks siinkohal, kes saatis meie eelmise presidendi uue naise esimest poega vabariigi aastapäeva vastuvõtul. Rail Balticu tipplobistist oli ootamatult saanud lapsehoidja – selle sildi all oli ju lihtne liikuda üritusel, kus on korraga kõik Eesti riigi tipud, keda üldse lobistada tasuks, kohal. Heas krimijutus võiks detektiiv öelda, et jõuline Läti lobi jõudis meie õuele eelmise presidendi kaudu. Oktoobris peetud Rail Balticu teemalisel konverentsil ütles seesama presidendiproua sõbrannast isiklik lapsehoidja, Rail Balticu peakoordinaator Baiba Rubesa, et tegelikult peaks kogu Rail Balticu juhtimine ja majandamine käima ühes kohas, mitte igas riigis eraldi. Arvake kolm korda, kus see üks koht võiks olla?Selsamal konverentsil “Rail Baltic: kus on äri?” jäi silma, et 90% osalejatest olid noored heades ülikondades mehed, kes sõitsid Kumu ette uute läikivate autodega. Nad esindasid mingeid ministeeriumide allüksusi ning suhtekorraldus- ja uuringufirmasid. Nimetage üks põhjus, miks need hästimakstud noored mehed peaksid soovima oma hea elustandardi katkemist? Praeguseks on seoses Rail Balticuga kulutatud plaanimisele, uurimisele ja muudele valgekraelisele tegevustele juba peaaegu 10 miljonit. Nii ongi läinud tohutuks sõnadega rapsimiseks. Kõik, kes pole nõus lätlaste jaoks ainumõeldava Rail Balticu uue, üle Pärnu kulgeva trassi ehitamisega, on progressivaenulikud, Kremli-meelsed, rumalad jne. Valimatult on käiku läinud promoargumentide kapsasupp rosinatega stiilis “kuigi Rail Baltic ühendab meid kurjast idanaabrist lahti, saame tasuva kauba siiski Loode-Venemaalt üle Venemaa kontrollitava Arktika koridori” .Samal konverentsil ontlikult Rubesa kõrval istunud poliitik teatas teisipäeval riigikogu kõnepuldist tõsikindlalt, et meie lapsed ei hakka selle projekti eest tulevikus maksma. Tõepoolest, maksuraha ümberjagajate lapsed ei hakka, hoopis meie, maksumaksjate omad hakkavad. Eeldusel, et nad suudavad praegu rahva valitutena jagada ehitusraha viisil, mis kindlustab nende pered mitmenda põlveni. Holmes ja Poirot tõstavad mõlemad korraga silmad ja jäävad kaadrisse äratundmisilmel vaatama.Joonlauaga Eestile kriips pealeRail Balticule heakskiitu otsivad poliitikud räägivad umbmäärast loosungijuttu, sest nad teavad, et istuvad ohtlikult kahe tooli vahel. Ühel pool on eurotoetustest pudenev järgmiste valimiste raha, toetused ettevõtjatelt erakonnale ehituslepingute jagamise eest ja teisel pool hääled, mida neile ei anta, kui nad seovad oma nime projektiga, mida rahvas ei toeta ja mis Valdur Mikita sõnadega tõmbab Eestile kriipsu peale. Poirot tõstab sõrme: “Muldkeha!” Holmes noogutab. Muidugi, muldkeha rajamine Tallinna ja Pärnu vahele, mis võimaldab jagada mahlakaid ehituslepinguid, on Rail Balticu müsteeriumi võti. Elementaarne, Watson.Supernännilt võiks küsida, miks laps, kellelt kommipakk käest võtta, end põrandale viskab ja lõugama hakkab. Kas tal pole argumente või on lihtsalt iha jätkuva komminaudingu järele, aga ta teab, et emal on hambaaukude ja kõhuvalu suhtes õigus? Mida teha lapsega, kes tunneb endalt midagi omaks peetavat ja nauditavat ootamatult käest võetavat? Miks kõlab osa esinemisi riigikogu kõnetoolist või ministeeriumide kõneisikutelt kangesti põrandal röökiva kolmeaastase moodi?


description:
Youtube video.
Täiendatud kell 21.07
Venemaa suursaadik Türgis Andrei Karlov langes täna Ankaras relvastatud rünnaku ohvriks ja viidi raskelt haavatuna haiglasse, kus meedikutel ei õnnestunud tema elu päästa.
Andrei Karlovit rünnati hetkel, mil ta avas Cagdas Sanat Merkezi moodsa kunsti muuseumis Venemaast kõnelevat fotonäitust, vahendavad välisagentuurid.
Pealtnägijate sõnul kandis Karlovit rünnanud mees ülikonda ja lipsu ning karjus püstoliga vehkides: "Ärge unustage Aleppot, ärge unustage Süüriat!" ning "Allah Akbar!"
Raskelt haavata saanud saadik toimetati haiglasse, kus ta suri.

maintext:
Ankaras raskelt haavata saanud Vene suursaadik suri haiglas
Täiendatud kell 21.07Venemaa suursaadik Türgis Andrei Karlov langes täna Ankaras relvastatud rünnaku ohvriks ja viidi raskelt haavatuna haiglasse, kus meedikutel ei õnnestunud tema elu päästa.Andrei Karlovit rünnati hetkel, mil ta avas Cagdas Sanat Merkezi moodsa kunsti muuseumis Venemaast kõnelevat fotonäitust, vahendavad välisagentuurid.Pealtnägijate sõnul kandis Karlovit rünnanud mees ülikonda ja lipsu ning karjus püstoliga vehkides: "Ärge unustage Aleppot, ärge unustage Süüriat!" ning "Allah Akbar!"Raskelt haavata saanud saadik toimetati haiglasse, kus ta suri.Türgi politsei teatas asjaolusid täpsustamata, et ründaja on nüüdseks neutraliseeritud. Ründajaks osutus 22-aastane Türgi politsei eriüksuslane Mevlut Mert Altintas, kes tulistas vähemalt kaheksa lasku.Ründaja tulistas Karlovi pihta vähemalt kaks lasku, viimase neist lähedalt. Lisaks purustas mees mõned näitusel rippunud pildid. Esialgsetel andmetel sai rünnakus viga veel vähemalt kolm inimest.Pärast saadiku tulistamist ronis püssimees sama hoone teisele korrusele ning pidas Türgi politseijõududega veerandtunnise tulevahetuse, enne kui ta maha lasti.RIA Novosti teatel on Venemaa presidenti Vladimir Putinit suursaadiku ründamisest teavitatud ning ta kavatseb tekkinud olukorda arutada välisministeeriumi ja eriteenistusega.


description:
02. november 2016
Tõnis MägiFoto: Anni Õnneleid
Tõnis Mägi kasutab tihti sotsiaalmeediat, et avaldada oma arvamust ühiskondliku elu kohta. Mees tõdes Eesti Ekspressile antud intervjuus, et tekkinud on aeg, kus on parem mitte rääkida, sest liigse sõnavõtuga võivad kaasneda jamad.
“Pean ennast Eesti patrioodiks, aga ma praegu ei tea, kas ma julgen seda kõva häälega öledagi, äkki pannakse natside ja vihakõnelejatega ühte punti,” rääkis Tõnis Mägi.

maintext:
Tõnis Mägi: pean ennast Eesti patrioodiks, aga ma praegu ei tea, kas julgen seda kõva häälega öeldagi
02. november 2016Tõnis MägiFoto: Anni ÕnneleidTõnis Mägi kasutab tihti sotsiaalmeediat, et avaldada oma arvamust ühiskondliku elu kohta. Mees tõdes Eesti Ekspressile antud intervjuus, et tekkinud on aeg, kus on parem mitte rääkida, sest liigse sõnavõtuga võivad kaasneda jamad.“Pean ennast Eesti patrioodiks, aga ma praegu ei tea, kas ma julgen seda kõva häälega öledagi, äkki pannakse natside ja vihakõnelejatega ühte punti,” rääkis Tõnis Mägi.Muusiku sõnul ei lähe rahva arvamus enam riigiisadele üldse korda ja seda on kogetud juba nii mitmeid kordi: “Küll tahaks hüüda — ärge otsustage ilma, et te rahva arvamust küsite…Mul on tunne, et ma intuitiivselt taban ära, kui midagi on vale, mul on oma tunnetus, mis on õige ja mis on vale. Ja see tõttu olen ma aeg-ajalt püsti tõusnud ja öelnud, et ärge tehke enam niimoodi. Ma olen Eesti patrioot, ärge tehke seda nii, eks! Ma ei tea, kuidas mõtlevad need inimesed, kes on vaikseks jäänud ja kes üldse enam ei taha midagi öelda, kes kardavad,” tõdeb Mägi, et taas on tekkinud aeg, kus parem on mitte rääkida, sest muidu võib mingi jama tulla. “Kuidas see nii äkki juhtus?” tõstatab vanameister küsimuse.“Jaak Johansonil on õigus, kui ta ütleb, et need ülisuured ausambad ja tohutu suured ehitised ei sobi meile. Ja nüüd siis veel see Rail Balticu teema…Seda ei tohi niimoodi ehitada, see rikub Eesti maa ära,” on Mägi kindlal seisukohal. “Ka mina kirjutasin sellele kultuuritegelaste protestikirjale alla. Ma mõtlen tõsiselt Eesti tuleviku peale. On vaja, et noorem põlvkond hakkaks sotti saama, mis ja kuidas tegelikult praegu toimub. Aga see justkui ei huvita enam mitte kedagi. Mis on juhtunud rahvaga, et enam ei avaldata koos meelt nagu näiteks fosforiidisõja ajal möödunud sajandil?” arvab Mägi, et probleeme on veel teisigi ja liiga palju.Loe täismahus intervjuud värskest Eesti Ekspressist!


title: Kas kultuuripärand visatakse üle parda?

maintext:
Kas kultuuripärand visatakse üle parda?
Arvamus 21 Dec 2016 EWR
Kultuuriministeerium 21. detsember 2016
Valitsus asub lähipäevil arutama Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) toetusprogrammi uue perioodi raha jaotumise põhimõtteid. Toetusi jagatakse 15 riigile, kes on Euroopa Liiduga ühinenud pärast 2004. aastat, et vähendada nende sotsiaalseid ja majanduslikke erinevusi. Kui seniajani on muinsuskaitse olnud programmist suur kasusaaja, siis nüüd ripub pärandkultuuri rahastamine juuksekarva otsas. Selgitab Kultuuriministeeriumi mõisakoolide programmi juht Riin Alatalu.
Juba kaks programmiperioodi järjest on kokku ligi 15 miljoni euroga toetatud Eesti mõisakoole. Mõisakoolidest kui hariduse ja ajaproovile vastu pidanud väärtuste erakordsest kombinatsioonist on räägitud-kirjutatud juba palju, kuid ometi on tulevik tume.
Norra toetuste nime all tuntud välisabist on juba kümmekond aastat rahastatud teaduskoostööd ja õpirännet, kuid investeeringuid on jagunud ka mujale, näiteks ökoinnovatsioonile ja veekogude korraldusele. Rahastust on saanud soolise võrdõiguslikkuse valdkond, vägivalla ennetamine, riskilapsed ja -noored ning isegi rahvatervis.
Nüüd on Norra teinud ettepaneku rahastamispõhimõtteid muuta. Raha soovitakse jagama hakata niinimetatud valdkonnaüleste teemade vahel. Need oleksid konkurentsivõime ja teadus, keskkond ja kliima, sotsiaalne kaasatus ja haridus ning kodanikuühiskond.
Kindlasti pole need valikud halvad, kuid paratamatult tooks säärane jaotus kaasa valdkondade vahel konkurentsi, kust väiksemad vennad tõrjutakse kõrvale.
Selline lahendus oleks meie ühise kultuuripärandi jaoks väga ränkade tagajärgedega. Seda enam, et Eestis ei ole planeeritud eraldi ka Euroopa Liidu struktuurifondide raha kultuuripärandi valdkonnale – erinevalt näiteks teadusest, keskkonnast või haridusvaldkonnast. Riigi toetus muinsuskaitsealustele objektidele on aastaid olnud marginaalne, lõppeval aastal oli see vaid 675 000 eurot.
Sarnane ettepanek rahastamispõhimõtete muutmise kohta väikeste erisustega saadeti teadaolevalt kõigile 15 riigile. Raske on kosta kõigi eest, kuid paljud riigid, kellega Eesti ametnikud on konsulteerinud, on kultuuripärandi väljajätmise prioriteetide hulgast häälekalt vaidlustanud. Miks? Esiteks, põhjendus, et projektide tulemused peavad olema hästi nähtavad, on ebapädev. Just muinsuskaitseprogrammid olnud kõikjal väga selgete ja heade tulemustega ning pälvinud suurt avalikku tähelepanu. Teiseks, kultuuripärand kannatab peaaegu igal pool Euroopas sügava alarahastatuse all, mitte ainult Eestis.
Olukord on seda kummastavam, et eelmistel perioodidel ellu viidud mõisakoolide programmi eest on Eesti nii Brüsselist kui ka norralastelt enestelt ainult kiidusõnu kuulnud. Võime uhkusega peeglisse vaadates öelda, et meie programmi peetakse üheks paremaks, kuna Eesti on oma jõu suunanud kindlale sihtrühmale.
Fokusseerimine aitab saavutada laiemat mõju. Mitmesuguste õppeprogrammide, trükiste ja kasvõi näituste abil kaasati peaaegu kõik Eesti 69 mõisakooli. Siit laienes tähelepanu edasi koolidele, mis ei asu mõisas, ning omakorda mõisatele, kus ei ole kooli. Täie hooga on tööle hakanud näiteks Suuremõisa külastuskeskus, külastajate arv on suurenenud nii Rogosis, Tõstamaal kui ka Kiltsis.
Programmi rahad võivad olla ammu ära kasutatud, kuid uusi järeltegevusi lisandub üha. Korda tehtud mõisakoolidest on kujunenud kogukonna süda, oluline tööandja, tugev identiteedimärk. Eksib see, kes võrdleb ajalooliste hoonete korrastamist betoonivalamisega. Vastupidi, muinsuskaitse annab aluse Eesti ühele olulisemale majandusharule, turismile.
Muinsuskaitse soovib seekord keskenduda väikelinnadele. Eesti väiksemate linnade silma riivavad korrastamata muinsuskaitsealad ootavad arengutõuget. Välisrahastuse abil saaks seda pakkuda. Kohalikud ettevõtjad võiksid koostöös ametikoolide ja meistritega edendada restaureerimisoskusi, toetada kultuuripärandist lähtuva väikeettevõtlikkuse arendamist paikades, mis võivad muidu elanikest ja ettevõtetest tühjaks joosta. Väikelinnade väärtustamine aitaks seda ära hoida. See kõik edendab omakorda tööturul hinnatud oskuste õppimist. Meil on ju hulk häid näiteid mõisakoolidega olemas – miks seda võimalust siis mitte taas kasutada just väikelinnade vajadusi silmas pidades!
Muinsuskaitse on säästva arengu lipulaev. Ajaloolised hooned ja keskkond on ressurss. Just neil kaalutlustel on enamik kasusaajaid riike asunud võitlema kultuuripärandi programmide eest. Nii mõnelgi on võit juba taskus, näiteks Rumeenia, Slovakkia ja Bulgaaria on oma läbirääkimised võidukalt lõpetanud. On väga oluline, et ka Eesti seisab kindlameelselt kultuuripärandi programmi eest ja kindlustaks endale sel moel investeeringute jätkumise muinsuskaitse valdkonnas ka eelseisval perioodil. Me ei saa endale riigina lubada, et see oluline valdkond programmist kaob, sest just see valdkond tugevdab ühiskonna väärtushinnanguid ja arendab majandust, mõjutab sotsiaalset ja regionaalset tasakaalu.
Ehk on kultuuripärandi suurem ja teadlikum väärtustamine just see pide, mida üha muutuv ja identiteedikriisis siplev Euroopa praegu enim vajab? 2018. aasta on Euroopa Liidus kultuuripärandi aasta. Selle tähistamine avatakse just Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistumise ajal tuleva aasta novembris. On märgiline, kui läheme sellele vastu kindla teadmisega, et me hoolime ja väärtustame oma pärandit ning meil on, mida hoida oma järeltulevatele põlvedele ja näidata oma külalistele.


description:
Kaitseväelased tähistavad jõule
Eesti kaitseväelased tähistavad alanud pühi erinevates operatsioonipiirkondades ühiste jõuluüritustega, enamus ajateenijaid saavad jõulud või aastavahetuse veeta lähedaste seltsis.
Liibanonis ÜRO rahutagamismissioonil Iiri-Soome pataljonis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule täna ühise õhtusöögiga, mille tarbeks saatis kaitsevägi Eestist verivorsti ja muud kodumaist söögipoolist. Samuti saavad eestlased osaleda kesköisel missal ja laulda jõululaule koos Soome, Iiri ning Fidži rahuvalvajatega.
„Kuigi oleme sellel aastal pühade ajal kodust rohkem kui 3000 kilomeetri kaugusel, on jõulud meile Liibanonis tavapärasest veidi erilisem aeg. Tahan siinkohal tänada kõiki Eesti kontingendi peresid ja lähedasi, kellega oleme nendel jõuludel koos oma mõtetes, aga ka meie Iiri ja Soome kolleege ning Kanada Eesti koolilapsi, kelle saadetud jõulukaardid südame soojaks tegid,“ ütles Eesti kaitseväe Liibanoni kontingendi ülem major Ivo Silbaum.

title: E V Kaitseväelased tähistavad jõule

maintext:
E V Kaitseväelased tähistavad jõule
Kaitseväelased tähistavad jõuleEesti kaitseväelased tähistavad alanud pühi erinevates operatsioonipiirkondades ühiste jõuluüritustega, enamus ajateenijaid saavad jõulud või aastavahetuse veeta lähedaste seltsis.Liibanonis ÜRO rahutagamismissioonil Iiri-Soome pataljonis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule täna ühise õhtusöögiga, mille tarbeks saatis kaitsevägi Eestist verivorsti ja muud kodumaist söögipoolist. Samuti saavad eestlased osaleda kesköisel missal ja laulda jõululaule koos Soome, Iiri ning Fidži rahuvalvajatega.„Kuigi oleme sellel aastal pühade ajal kodust rohkem kui 3000 kilomeetri kaugusel, on jõulud meile Liibanonis tavapärasest veidi erilisem aeg. Tahan siinkohal tänada kõiki Eesti kontingendi peresid ja lähedasi, kellega oleme nendel jõuludel koos oma mõtetes, aga ka meie Iiri ja Soome kolleege ning Kanada Eesti koolilapsi, kelle saadetud jõulukaardid südame soojaks tegid,“ ütles Eesti kaitseväe Liibanoni kontingendi ülem major Ivo Silbaum.Sillbaumi sõnul on operatsioonipiirkonnas teenides hea meel tõdeda, et Eesti on rahulik ja edasipürgiv riik, mille üle võime uhked olla.Malis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule Bamakos koos sealse Eesti aukonsuli Eva Dialloga. Ka Malisse saatis kaitsevägi pühadeks Eesti toitu. Enamuse välisoperatsioonidel teenivate kaitseväelaste jaoks möödub jõulude ja aastavahetuse aeg töiselt ja pühi tähistatakse, siis kui teenistuses on vaba aeg.Pühadeks saab koju pereringi jõule ja aastavahetust veetma nii palju ajateenijaid kui võimalik. Puhkuse alguse määrab väeosa ülem, seejuures on toimkonnad mehitatud ning ülejäänud pääsevad koju vastavalt graafikule. Väiksemaid jõuluüritusi on peetud nii väeosades kui mereväe laevadel, enamasti saavad ajateenijad neilt kaasa ka maiustusi. Samuti on ajateenijatel võimalus osaleda jumalateenistustel ja käia kinos ning teatris.Staabi- ja sidepataljoni pidulik jõuluõhtusöök leidis aset 12. detsembril, kohal oli ka jõuluvana. Sel nädalal said sideväelased osaleda kaitseväe jumalateenistusel Tallinna katoliku kirikus. Samuti on pataljoni ajateenijad traditsiooniliselt abiks heategevusüritusel Oleviste kirikus.Kuperjanovi jalaväepataljonis on jõulude ja aastavahetuse ajal väeosas viibivatel ajateenijatel võimalik soovi korral käia kirikus ja kinos. Jõulude ja aastavahetuse menüü on pataljonis pisut pidulikum ning sealt ei puudu ka verivorst, hapukapsas ja seapraad.Kõrgema sõjakooli kadettide jaoks on jõulupidustused juba läbi - pühad märgitakse seal iga-aastaselt ära traditsioonilise piduliku kadettide õhtusöögiga.Vaata kaitseväelaste tervitusi Liibanonist:Eelnev viide avaneb uues aknasja Malist:Eelnev viide avaneb uues aknas


description:
Tere!
Meieni jõudsid Teie kaardid kaunite ja soojade soovidega. Täname, et meeles peate ja sellise toreda ettevõtmisega meid toetate! Enamus lapsi soovisid Jõule perekeskis. Sel aastal läks meil veidi teistmoodi, aga õnneks olime koos tööka kollektiivperega ja teie soovidega, mis aitasid jõulude ajal kodust tunnet tekitada. Soovime ka Teile kauneid Jõule ja ilusat vana-aasta lõppu!!

maintext:
Eesti sõdurid Liibanonis tänavad Kanada Eesti koolilapsi + video
Tere!Meieni jõudsid Teie kaardid kaunite ja soojade soovidega. Täname, et meeles peate ja sellise toreda ettevõtmisega meid toetate! Enamus lapsi soovisid Jõule perekeskis. Sel aastal läks meil veidi teistmoodi, aga õnneks olime koos tööka kollektiivperega ja teie soovidega, mis aitasid jõulude ajal kodust tunnet tekitada. Soovime ka Teile kauneid Jõule ja ilusat vana-aasta lõppu!!Eesti Sõdurid Liibanonis


description: Youtube video.

title: Aastalõpualguseks ja lõpuks

maintext:
Hungary artiklile Europe in Review 2016 : ... fighting for all Europeans! “We must stop encouraging immigration and finally abolish the...
uus aasta artiklile Head Uut Aastat - film talvisest Eestist... : Näärid on aastavahetuse aeg ka Eestis, mida tähistatakse vähemalt keskajast. Selle ajaga on...
Evul artiklile 25 Years On, Evil Empire is Less Big but... : Ну вы дебилы блядь
temaatik artiklile Peeter Espak: kirik ja riik – uus... : Nii jõulude kui ka kiriku teemal. http://www.kesknadal.ee/est/g2/uudised_kommentaar?lk=1&id=27990
kaotaja artiklile Valijameeste kogu kinnitas Trumpi võitu : läks täielikult hulluks ' . . . the atmosphere around Clinton went from "queen of the...
soovija artiklile Valijameeste kogu kinnitas Trumpi võitu : Seega: Good Luck!
Ian Valonis artiklile Tõnis Mägi: pean ennast Eesti... : Samuti ei kysita rahva arvamust niinimetatud "piirileppe" kohta... Vene pool hakkab seda...
Anonymous artiklile Valijameeste kogu kinnitas Trumpi võitu : see on Ameerika "checks & balances" ehk kontroll ja tasakaal häälitus. Ameerika on ju...
lollidemaahääl artiklile Eesti rahvastiku kasvuga tegelevate... : Küll teeks, aga näe EU-juudid ei luba, käsevad laste asemel Rail Balticut teha, nagu...


description:
23. detsember 2016
ärileht.ee
Rain Lõhmus
Foto: Hendrik Osula
Äripäeva aasta ärimeheks valitud Rain Lõhmuse sõnul oleks tema hääletanud USA presidendivalimistel Trumpi poolt. Ta leiab intervjuus Äripäevale, et aastaid poliitilist hämamist ja pakazuhhat on viinud Eestis olukorra selleni, et riik tuleks uuesti üles ehitada.

maintext:
Rain Lõhmus: eestlased on orjarahvas, kes saksaliku täpsusega käsku täidavad. Ka rumalusi, nii et asi läheb ainult hullemaks
23. detsember 2016ärileht.eeRain LõhmusFoto: Hendrik OsulaÄripäeva aasta ärimeheks valitud Rain Lõhmuse sõnul oleks tema hääletanud USA presidendivalimistel Trumpi poolt. Ta leiab intervjuus Äripäevale, et aastaid poliitilist hämamist ja pakazuhhat on viinud Eestis olukorra selleni, et riik tuleks uuesti üles ehitada.Olukord läheb tema sõnul üha halvemaks, sest eestlased on orjarahvas, kes sakslasliku täpsusega käsku täidavad.„Itaallased ei tee seda, nemad valivad, mida nad teevad, ja suudavad elada. Kuid kuna me täpselt täidame, ka rumalusi, siis see asi läheb ainult halvemaks,“ tõdes Lõhmus.


description:
Meeleavaldajad tõkestasid pääsu Poola parlamentiLisatud galerii
BBC/PM
17. detsember 2016 13:52
Meeleavaldused Poola parlamendihoone juures. | FOTO: AGENCJA GAZETA/Reuters/Scanpix
Meeleavaldajad Varssavis on tõkestanud ligipääsu Poola parlamendihoonesse, et näidata toetust opositsioonile, kes ei ole rahul uute ajakirjandusvabadust piiravate seadustega, vahendab BBC.

maintext:
Meeleavaldajad tõkestasid pääsu Poola parlamenti
Meeleavaldajad tõkestasid pääsu Poola parlamentiLisatud galeriiBBC/PM17. detsember 2016 13:52Meeleavaldused Poola parlamendihoone juures. | FOTO: AGENCJA GAZETA/Reuters/ScanpixMeeleavaldajad Varssavis on tõkestanud ligipääsu Poola parlamendihoonesse, et näidata toetust opositsioonile, kes ei ole rahul uute ajakirjandusvabadust piiravate seadustega, vahendab BBC.Politsei pidi vahele sekkuma, et vabastada valitsusametnikele lahkumiskoridor pärast terve öö kestnud piiramist.Poola parempopulistlik valitsus tahab piirata parlamendi tegevust kajastavate ajakirjanike hulka.Parlamendiliikmete vastuseis lükkas eile edasi järgmise aasta eelarve vastuvõtmise, mis otsustati hiljem nelja seina vahel.Opositsioon süüdistas valitsust riigieelarve ebaseaduslikus vaära ja piiras pressi ligipääsu.Tegemist on esimese korraga pärast 1989. aastat, mil demokraatlikus Poolas selline hääletus väljapool parlamendi põhikogu toimus.Valitseva Õiguse ja Õigluse Partei juhi Jaroslaw Kaczysnki sõnul oli eelarve vastuvõtmiseks kohal piisaval hulgal parlamendiliikmeid.Opositsioon on aga nõudnud hääletuse viimist tagasi parlamendi põhikokku.«Pole mingeid tõendeid, et otsustamise juures viibis piisaval hulgal parlamendiliikmeid. Me kahtlustame, et hääletusest võtsid osa ka hääleõiguseta isikud,» sõnas opositsioonipartei Nowoczesna juht Ryszard Petru.Parlamenidliige Michal Szczerba Kodanikeplatvormi parteist säutsus täna: «See on esimene kord, mil ma parlamendioone juures relvastatud politseid näen».Kaczynski on nimetanud toimuvat aga huligaansuseks ja öelnud, et ei kavatse ennast terroriseerida lasta.Kaczynski koos peaminister Beata Szydloga lahkusid parlamendihoonest kohaliku aja järgi kell 03:00. Opositsioonilise parlamendiliikme Jerzy Meysztowiczi sõnul kasutas politsei meeleavaldajate laiali ajamiseks pisargaasi.Politsei kõneisik eitas pisargaasi kasutamist, kuid mainis, et meeleavaldajate vahel tee tegemiseks oli vaja kasutada füüsilist jõudu.Valitsevat Õiguse ja Õigluse Parteid on süüdistatud ajakirjandusvabaduse piiramises eelmisel aastal võimule tulemisest saadik.


title: Estonian World Review

maintext:
Rudolf Rimmel
isamaalased üksi ja grupiti
müüvad Eestimaad hulgi ja jupiti
müügi vahel nad rõõmuga kisavad
armas eestlane armasta isamaad
ähkiv valitsus lükkas rahvast ja maad
keegi lõugas no kuhu nii jõuad
keegi vastas ära lõuga vastu lõugu saad
Euroopa Liit ajas pärani lõuad


description:
Sügisel 1944 punavägede eest välismaale põgenenud eestlased pühendasid laialipaisatuna maailma nurkades erilist vaeva, et eestlust säilitada. Kohe uutele asukohamaadele jõudes asutati eesti kirikuid, eesti maju, eesti täienduskoole. Loodi ajalehti ja kirjastusi. Pandi paika seda vajalikku organisatoorset infrastruktuuri meelekindla sihiga, et eestlust alles hoida.
See oli ülivajalik tegevus, sest riiki okupeeriv võõrvõim ründas eestlust ikestatud kodumaal.
Kui tollel ajal ajendas pagulaseestlasi andma oma panust õilis motiiv, nimelt vaimne vastupanu, siis nüüd on sama ülesanne langenud vabale Eestile. Kuid mitte ainult. Eestlaste Kesknõukogu Kanadas on juba mõned aastaid tagasi ning ka hiljuti võtnud prioriteediks koos ühiskonnaga leida lahendusi võõrsil elavate eestlaste identsust säilitada mitukümmend aastat.

title: Estonian World Review

maintext:
Aasta lõpuks 2016
Sügisel 1944 punavägede eest välismaale põgenenud eestlased pühendasid laialipaisatuna maailma nurkades erilist vaeva, et eestlust säilitada. Kohe uutele asukohamaadele jõudes asutati eesti kirikuid, eesti maju, eesti täienduskoole. Loodi ajalehti ja kirjastusi. Pandi paika seda vajalikku organisatoorset infrastruktuuri meelekindla sihiga, et eestlust alles hoida.See oli ülivajalik tegevus, sest riiki okupeeriv võõrvõim ründas eestlust ikestatud kodumaal.Kui tollel ajal ajendas pagulaseestlasi andma oma panust õilis motiiv, nimelt vaimne vastupanu, siis nüüd on sama ülesanne langenud vabale Eestile. Kuid mitte ainult. Eestlaste Kesknõukogu Kanadas on juba mõned aastaid tagasi ning ka hiljuti võtnud prioriteediks koos ühiskonnaga leida lahendusi võõrsil elavate eestlaste identsust säilitada mitukümmend aastat.Aga on ebatavaline endilt küsida, miks peame eestlust kaitsma ja hoidma välismaal? Miks peame eestlust tähtsaks ja armsaks pidama? Miks peaks seda kõrgelt hindama? Sest juurtetus on kurb seisund. Tavaliselt alles vanemas eas saadakse sellest lõpuks aru.Puht olemise kaudu oleme eestlased. Mõned, kas mugavuse, inertsuse, alateadlikkuse või muul põhjusel, on eestluse identiteediga seotud. Teised on ise ennast tahtlikult kinnitanud eestluse idee külge tugevate sidemetega. Nende hulgas on ka tulihingelisi eestlasi, kellel eesti keel puudub. On vaja leida võimalusi, et anda enesekindlust just nendele, kellel on rohkesti rahvustunnet. Neid ei saa lasta kaduda. See õigus on meil olemas.On loomulik hoolitseda oma kultuuri, eestluse eest keset siinse ‘kultuurilise sulatuspoti’ ühiskonda. Rahvustunne annabki seda tahet tegutseda eestluse alalhoidmise ja edendamise nimel. Ilma selleta oleksime vaimselt vaesed. Seda ei saa lasta kaduda.Soovin kõigile kodukolde soojust, kauneid jõule ning teguderohket ja edukat uut aastat!Laas Leivat


description:
24. detsember 2016
Peeter Espak, TÜ võrdleva usundiloo vanemteadur / MTÜ Ühiskonnauuringute Instituut
Kersti Kaljulaid ja Peeter Espak
Foto: Ekspress Meedia
Ühiskonnas, kus 40 protsenti inimestest usub surmajärgset elu ja vaid kolmandik ei käi kunagi kirikus, pole religioossus sugugi oma tähtsust minetanud, kirjutab Peeter Espak.
President Kersti Kaljulaidi otsus mitte osaleda tema ametisseastumise puhul Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku tänujumalateenistusel on meie avalikkuses põhjustanud sotsiaalmeedia arutelude ja ajalehtede arvamusartiklite keeristormi. See kinnitab üha enam tõdemust, et usuteema on Eesti ühiskonnas üks keskseid vaidlusobjekte ja enim kirgi üleskütvaid teemasid üldse.

title: Peeter Espak: kirik ja riik

maintext:
Peeter Espak: kirik ja riik – uus kunstlikult ülesköetud lõhe Eesti ühiskonnas
24. detsember 2016Peeter Espak, TÜ võrdleva usundiloo vanemteadur / MTÜ Ühiskonnauuringute InstituutKersti Kaljulaid ja Peeter EspakFoto: Ekspress MeediaÜhiskonnas, kus 40 protsenti inimestest usub surmajärgset elu ja vaid kolmandik ei käi kunagi kirikus, pole religioossus sugugi oma tähtsust minetanud, kirjutab Peeter Espak.President Kersti Kaljulaidi otsus mitte osaleda tema ametisseastumise puhul Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku tänujumalateenistusel on meie avalikkuses põhjustanud sotsiaalmeedia arutelude ja ajalehtede arvamusartiklite keeristormi. See kinnitab üha enam tõdemust, et usuteema on Eesti ühiskonnas üks keskseid vaidlusobjekte ja enim kirgi üleskütvaid teemasid üldse.Olgu arutelu teemaks islam, mošee, usuõpetus või kristlikud sümbolid, iga väiksemgi arvamusavaldus või sündmus saab suure tõenäosusega üleriigiliseks kirglikuks vaidlusteemaks. Seoses presidendi otsusega mitte jumalateenistusele minna on viimasel ajal enim kõneainet tekitanud nii Janek Mäggi Kaljulaidi noomiv kui Orenti Kampuse presidenti kiitev ja kogu kirikut Putiniga seostavad arvamuslood.Võidumeesteks nii ateism kui TaaraÜhed kiruvad presidenti sideme kaotamise pärast meie traditsioonide ja meile kirjaoskuse ning koolihariduse toonud luterlusega. Teised tunnevad aga rõõmu, et tule ja mõõgaga Taara ära tapnud papid said vastu pükse ja tõsise alanduse osaliseks. Presidendi otsus mitte osaleda ühel jumalateenistusel näib justkui olevat nii võitlevatele ateistide või siis ka Taarat tagasitahtvate õigete Eesti meeste pidupäev.Samal teemal:Toomas Jürgenstein: on ohtlik, kui püütakse laduda ühte ja ainsat pilti islamist. Kuulake rohkem naiste, kannatajate ja hipsterite häält (225) 22. oktoober 2016New age tõrjub kristlust Eestist (278) 22. aprill 2014Muidugi rõõmustavad ka meie anonüümsed kommentaatorid, sest nüüd on kõik pirrud kahel otsal taas põlema süttinud ja judeokristlik vandenõu riigist välja juuritud. Varsti ilmub Vanemuine isiklikult suure kandlega presidendile kiitust laulma; või saabub hoopis Tarand-Strandberg-Kivirähki uus õndsuseajastu, kus kõik on defineeritud teaduslike faktide ja tõestusvormelitega. Tõestuskäik „Jumalat ei ole, sest vaatasin teleskoobiga taevasse ja ei näinud – järelikult pole olemas“ oleks justkui presidendi käitumisest saanud kinnitust oma tõesusele.Teisalt jällegi on kummaline paljude kirikuringkondade liigne hädaldamine teemal justkui oleks meie kirik muutunud presidendi puudumise pärast nõrgemaks või võiks 2000 aastat vana traditsioon kuidagi ühe maise ja ajutise valitseja väikse otsuse pärast karvavõrdki kannatada saada. Kristlik jumal peaks olema kõikvõimas ja ka piiritult hea. Seega ei saa Kaljulaid jumalat ega kirikut kuidagi kahjustada.Viimaseks uudiseks Kaljulaidist ja kirikust oli meedias ja eriti sotisaalmeedias laialt kajastust leidnud presidendi otsus mitte osaleda 1. detsembril Toomkirikus traditsioonilisel advendikontserdil. Paratamatult avaldab presidendi käitumine väga suurt mõju kogu rahva enesetundele, sotsiaalsele sidususele ning just sellele, kuivõrd kõik siinsed elanikud ennast selle ühe riigi osana tunnevad. President Kaljulaid on lubanud olla kogu Eesti president, isegi EKRE oma.Selle sama „kogu rahva presidendiks“ olemise lubadusele tuginedes ehk väidabki õigeusu vaimulik Orenti Kampus: „Arvud näitavad, et eestlane ei ole kiriklik rahvas. Ei ole. Niimoodi saab öelda, et meie president toimis enamuse kohaselt. Rahvas valib riigikogu, riigikogu presidendi.“ Statistika järgi ei käivat Eestis umbes miljon inimest kirikus ning president toimis enamuse kohaselt. Kuid kas Kampuse tõlgendus vastab tõele, kui analüüsida meile kättesaadavaid statistilisi andmeid?Kõige labasemalt on teemat aga ehk käsitlenud Kaarel Tarand oma 3. novembri Õhtulehe kolumnis: „Mis asjad on usuringkonnad, kelle üritustel peaks osalema? Kas president peaks ka näiteks satanistide või kloriidisööjate „koguduses“ kaasa tegema?“Kirikut väldib vaid iga kolmasEuroopa sotsiaaluuring aastast 2014 annab väga selge ülevaate sellest, palju meie inimestest väljaspool erilisi sündmusi (nagu matused, laulatused) usuteenistustel käivad. Selgub, et iga päev käib kirikus ligikaudu 0,2% inimestest, rohkem kui korra nädalas 1,3%, korra nädalas 2,8%, vähemalt korra kuus 5,5%, ainult erilistel pühadel 29,8%, veelgi harvem 28,7% ja mitte kunagi 31,7%. Saame tulemuse, mille kohaselt vähemalt igakuiselt külastab meie kirikuid lausa iga kümnes tänaval vastutulev inimene.Erilistel pühadel või veelgi harvem käib kirikus valdav enamus – kuus kümnest vastutulevast inimesest. Mitte kunagi ei käi kirikus keskeltläbi kolm kümnest – selge vähemus. Loobudes üldse kiriklikel tseremooniatel osalemast samastab meie president ennast kindlalt kolmandiku vähemusega meie rahvast ning vastandab ennast kaudselt kahele kolmandikule.Religiooniteaduslikult ei tähenda aga „usklik“ olemine mitte mingil moel ainult kirikus käimise akti või konkreetsesse usulahku kuulumist. Mõiste alla „religioossus“ või „usk“ kuulub kahtlemata tohutu paljusus maailma- ja ühiskonnanähtusi. Kui võtta aluseks religiooni miinimumdefinitsioonid „usk nähtamatu või veel teadmatu olemasolusse“ või „usk vaimolenditesse“, on religioossed vast pea kõik inimesed üle maakera. Eriti teoreetilised füüsikud, kelle eesmärgiks on jõuda jälile veel teadmatule olemise alusele ja seaduspäradele.Kui puuduks usk selle veel mittemõistetava olemisvõimalusse, poleks teadust tegelikult üldse olemas. Kuid religioosne on oma olemuselt ka usk horoskoopidesse, kõikvõimalikud rituaalkäitumised, isegi kartus teed ületava musta kassi ees. Rääkimata nõidade, hiromantide, selgeltnägijate ja pendlimeeste teenuste kasutajatest.40% usuvad elu pärast surmaSelle aasta jaanuaris Ühiskonnauuringute Instituudi poolt tellitud väärtushinnangute uuringus püstitasime küsimuse, kas usute elu pärast surma? Kindlasti usub elu pärast surma 14%, pigem usub 26%, pigem mitte 28%, kindlasti mitte 23% ning vastust ei osanud anda 10% 795-st küsitletust 18-aastaset ja vanemast Eesti kodanikust.Kokkuvõtlikult 40% kodanikest usuvad elu pärast surma, kümnendik ei oska seisukohta võtta ning pool ei usu. Võime väita, et antud küsimuses on kodanikkond jagunenud peaaegu pooleks, seda küll väikese enamusega surmajärgsesse ellu mitteuskujate osas. Erinevate uuringute nagu ka lihtsalt toimuva jälgimise kaudu teame, et Eesti rahvas ei ole kindlasti ebareligioosne ning võimalik et isegi suurem enamus pigem peab ennast teataval määral „spirituaalseks“, „vaimseks“ või „midagi / mida iganes otsivaks“.Ühiskonnauuringute Instituudi väärtushinnangute küsitluse kohaselt tunnistab aga ainult 22% kodanikest mõnd kindlat usku või usulahku, 76% ei pea omaks ühtegi institutsionaliseerutud religiooni ning ainult 2% ei oska sellele küsimusele vastata. Ennast kindlasse usku lugevatest kodanikest on küsitluse tulemusel luterlasi 46%, Moskva patriarhaadi õigeusku 35% ja Konstantinoopoli Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku liikmeid 5%.Erinevad küsitlused ja rahvaloendused annavad selles osas pea sarnase tulemuse väikeste variatsioonidega. Küsitluse andmeid analüüsides on veelgi huvitavam aga asjaolu, et näiteks ka kindlat usku tunnistavatest kodanikest vaid ligikaudu 68% usub elu pärast surma ning 32% pigem või üldse ei usu. Samas jällegi 37% konkreetset religiooni mittejärgivatest inimestest usub siiski surmajärgset elu ning 63% ei usu.Orenti Kampus kirjutab: „Statistika järgi ei käi Eestis umbes miljon inimest kirikus. Eestlastest õigeusklikke arvatakse olevat kuni 30 000. See arv on maksimum, ja minu arust liialdus. Seega ei käi eestlastest umbes peaaegu kõik (umbes 900 000st 750 000) kirikus, kui eeldada, et ainult kristlased käivad kirikus“. Nagu Euroopa sotsiaaluuring näitas, siis 68,5 protsenti inimestest käivad kirikus – valdavas enamuses küll erilistel pühadel või veelgi harvem.Kirikus käivad suurehulgaliselt just ka need, kes ei kuulu ühtegi kirikusse ega defineeri ennast isegi kristlasteks. Täpselt samamoodi nagu paljud järgivad eri eluetappidel mitmeid idamaiseid kombeid, tegelevad joogaga, kallistavad puid või loevad näiteks puht kultuurilistel huvidel nii Piiblit kui Koraani, käib ka eesti inimene kirikus, kui selleks vajadust tunneb.Kuid veelgi huvitavam on tõdeda ka asjaolu, et mitte sugugi enamus ennast konkreetse usu tunnistajaks pidavatest kodanikest ei käi pidevalt kirikus. Nagu Ühiskonnauuringute Instituudi uuring näitas, siis kõrvale jättes erilised sündmused, nagu näiteks laulatused ja matused, käivad usuga seotud teenistustel rohkem kui kord nädalas kõigest 5% kirikute liikmetest, kord nädalas 8%, vähemalt kord kuus 12%, ainult erilistel pühadel 48%, veel harvem 21% ning mitte kunagi 4%.Seega leidub meie seas ka suur hulk kristlasi, kes ei pea kombetalitusi ja ametlikke teenistusi kirikuruumides üldse enda jaoks vajalikuks. Samas jällegi on meil väga palju neid, kes mittekristlastena siiski vajavad kirikut.Kampuse eeldus, et ainult kristlased käivad kirikus on selgelt vale. Detsembri alguses tellis Ühiskonnauuringute Instituut veebiküsitluse (Turu-uuringute AS, 1012 18-aastast ja vanemat kodanikku), kus muuhulgas küsiti: Kas Eesti Vabariigi president peaks osalema jõulujumalateenistusel? 16% leidis, et jah, kindlasti; pigem jah poolt oli 31%, pigem ei 20%, kindlasti mitte 10% ning ei oska öelda 22%. Suurim osa kodanikest leiab, et president peaks osalema jõulujumalateenistusel. Samas on huvitav tõdeda, et vastusena küsimusele Kas teie arvates president Kersti Kaljulaid käitus õigesti või valesti, kui ta keeldus ametisse nimetamise päeval tema auks korraldatud tänujumalteenistusest leidis 27%, et president käitus õigesti, 30% pigem õigesti, 17% pigem valesti, 8% valesti ning 19% ei osanud seisukohta võtta.Seega näeme, et rahvas valdavas enamuses ei mõista presidenti hukka. Mida soovitada vastavate arvude taustal president Kaljulaidile? Äkki – kui kõikidel erilistel pühadel kirikusse minna ei saa, siis käigu näiteks pooltel vastavalt sellele, et surmajärgsesse ellu ligikaudu pool kodanikest usub? Või vastavalt usuorganisatsioonide liikmeskonna protsendile vähemalt igal neljandal teenistusel, kuhu kutse on saabunud. Kindlasti mitte ainult luteri kirikus, vaid just ka rahvusvähemuste usupühadel. Olla kõikide eestimaalaste president ilma suurimate kodanikeühendustega (Kaitseliit on suurematest usuorganisatsioonidest alles liikmeskonnalt järgmine) sidet omamata, ei ole vist võimalik.Kuid igasugune statistika on suhteline ning numbrid ei pea olema elu põhisisuks. Eri uuringute ja küsitluste tulemusena võib alati numbritega mängides kallutada tõde kirjutajale parasjagu õigesse suunda. Vaadata tuleks ka üleüldist kultuurilist konteksti.On tõsi – nagu ka Kampus mainib – et Putin defineerib ennast ja Venemaad üha enam ortodoksliku nähtusena. Ajaloo keerdkäikude tulemusena ei ole meie maal ainult ühte rahvast, vaid päris mitu. Venelaste kõrval moodustavad kasvõi vanausulised või setud teatavas mõttes eraldiseisva rahvakillu oma usukommetega.Ilmalikkus pole takistusKuivõrd üldse on võimalik läheneda kiriklikult rohkem aktiivsele vene taustaga elanikkonnale usuteemat ignoreerides? Soome president külastab kirikuteenistusi iseenesestmõistetavalt; rääkimata kuningriikidest Rootsist, Norrast, Taanist, Suurbritanniast, Hollandist, Belgiast, Luksemburgist, Hispaaniast, kus riigipeal on tihtipeale ametlik seos kirikuga. Kas kujutaksime ette Poola, Läti või Leedu riigipäid kirikust eemale hoidmas?Isegi Prantsusmaal, kus põhiseaduse artikkel 1 sätestab, et Prantsuse Vabariik on sekulaarne, riik ja kirik on lahutatud (pr. k. laïcité) – osaleb president vajadusel ka televisioonis ülekantaval katoliku missal. Selle aasta 27. juulil pärast katoliku preester Jacques Hameli jõhkrat mõrva islamiterroristide poolt osales sotsialistist president Francois Hollande Pariisis Jumalaema kirikus peetud missal, mille lõpus kõndis ta katoliikliku keisri kombel kirikust protsessiooni käigus välja Pariisi peapiiskop kardinal André Vingt-Trois kõrval.Küsimus ei olegi niivõrd presidendi isiklikes eelistustes, vaid selles, millise kultuuriruumi osana soovib ennast defineerida Eesti Vabariik. Kui president leiab, et kiriku külastamine mõne erilise sündmuse puhul on talle vastumeelt, on see alati tema õigus. Välja arvatud riigikaitse, ei saa sundkorras mitte ühelegi kodanikule määrata kohustusi, mida seadus otse ette ei näe. Kuid sellisel juhul võiks riik jõuda kokkuleppele selles, kes esindab Eesti Vabariiki suhtluses vaieldamatult suurimate kodanikeühenduste ja vähemalt 300 000 inimesega. Esindusfunktsiooni võiks teoorias kanda nii Riigikogu esimees kui peaminister.President, kes on avalikult teada andnud, et maksab oma kommunaalkulude eest ise (sic!) ning ööbinud viietärni hotelli asemel hostelis on juba rahvale välja saatnud sõnumi, mida pikka aega oodati. See sõnum on kusjuures juurteni kristlik – mitte teiste kulul valitseda, vaid teenida rahvast.Kui vastavale teemale selgepiirilisi protokollilisi reegleid järgnevaks viieks aastaks ei kehtestata, jääb arvamusartiklite tulv mõlemalt poolelt kaunistama meie leheveergusid nagu ka vaidlused sotsiaalmeedias pea iga kirikliku ja riikliku tähtpäeva aegu. Sellest ei võida ei kristlased ega ateistid kumbki, vaid eelkõige Delfi kommentaator, kelle sõnumiks on „Papid ahju! Juudikristlased välja!“ või siis „Võta vastu Issanda valgus, sa pime hoorav inimeseloom!“


maintext:
Liitlaste lennukid harjutavad Eesti õhuruumis
Kaitsevägi 26.12.2016
Alates teisipäevast teevad töönädala vältel Eesti kohal madallende Ämari lennubaasis paiknevad Saksa õhuväe hävituslennukid Eurofighter.
Lennukid lendavad üle Eesti madallennu aladel ning mitte madalamal kui 152 meetrit (500 jalga) ja eelistatavalt asustatud punktidest eemal.
NATO liikmesriigid eraldavad õhuväe õppuste ja harjutuste, sealhulgas madallendude läbiviimiseks kindlad osad oma õhuruumist. Ka Eesti, Läti ja Leedu on eraldanud oma õhuruumis piirkonnad madallendude sooritamiseks. Madallende sooritatakse kokkuleppel lennuameti ja Lennuliiklusteeninduse aktsiaseltsiga.
Põhja-Atlandi Nõukogu otsuse kohaselt valvavad NATO liikmesriikide õhujõud Eesti, Läti ja Leedu õhuruumi rotatsiooni korras alates 29. märtsist 2004. aastal, mil Balti riigid said NATO liikmeks. Balti riikide õhuturve moodustab osa NATO targa kaitse kontseptsioonist, mille eesmärk on säästa alliansi liikmesriikide ressursse panustades erinevatesse võimekustesse ühiselt.
Saksa õhuväe lennusalk võttis Balti riikide õhuturbe üle 31. augustil. Šiauliai lennubaasis paikneb praegu Prantsusmaa õhuväe õhuturbesalk, mille relvastuses on hävitajad Mirage 2000.


description:
18. detsember 2016
Kirikujuhid õnnitlemas Kersti Kaljulaidi presidendiametisse astumise puhul. Foto: Mihkel Maripuu, Postimees
President Kersti Kaljulaid on oma ametiaja esimese kahe kuu jooksul juba mitu korda mõista andnud, et tema suhtumine kirikusse on teistsugune. Äsja ütles president, et jõulud ja kirik ei käi kokku. IRLi riigikogu fraktsiooni juht Priit Sibul aga küsib, mismoodi on see kooskõlas Kaljulaidi sooviga erinevaid inimgruppe ühendada.

maintext:
President Kaljulaidi tõrjuv suhtumine kirikusse hämmastab kristlasi
18. detsember 2016Kirikujuhid õnnitlemas Kersti Kaljulaidi presidendiametisse astumise puhul. Foto: Mihkel Maripuu, PostimeesPresident Kersti Kaljulaid on oma ametiaja esimese kahe kuu jooksul juba mitu korda mõista andnud, et tema suhtumine kirikusse on teistsugune. Äsja ütles president, et jõulud ja kirik ei käi kokku. IRLi riigikogu fraktsiooni juht Priit Sibul aga küsib, mismoodi on see kooskõlas Kaljulaidi sooviga erinevaid inimgruppe ühendada.Ametisse astumisel keeldus Kersti Kaljulaid erinevalt oma eelkäijatest tänujumalateenistusest kirikus, põhjendades seda väitega, et “riiklike tähtpäevade, samuti kiriklike pühade puhul kirikus käimine ei oleks siiras olukorras, kus kirikuskäik pole olnud minu jaoks varem nende tähtpäevade osa.”“Ma austan inimeste usuvabadust. Ma pean lugu tööst, mida kogudused teevad ühiskonna nõrgemate abistamiseks. Ja ma austan inimeste soovi ja traditsiooni kaasata kirikut oma igapäevastesse tegemistesse,” lisas Kaljulaid toona.Novembris kohtus president Kaljulaid EELK peapiiskop Urmas Viilmaga ja kinnitas, et kogu rahva presidendina ei unusta ta kindlasti ka Eesti erinevate kirikute ja koguduste panust ühiskonna teenimisse.Peapiiskop Viilma hinnangul oli esmakohtumine äärmiselt meeldiv ja positiivne ning talle ei jäänud muljet, et president ei tahaks teha koostööd kirikuga või mõne teise ühiskonna grupiga.Jõulud ja kirik ei käi kokkuKuid laupäeval, 17. detsembril, pahandas ilmselt paljusid kristlasi Kaljulaidi intervjuus väljaandele Meie Maa esitatud väide, et jõulud ja kirik “ei käi kokku”.Vestluses osalenud Mart Soidro tõdemusele, et jõulude juurde kuulub kirikus käimine, reageeris president Kaljulaid hüüatusega: “Ei käi! Kuule, jõul on üks vana sõna, mis seostub pööripäevaga.”Kui teine vestluses osalenu, tuntud jumalapilkaja Andrus Kivirähk väljendas heameelt, et Eestil on lõpuks ilmalik president, kostis Kaljulaid: “Igaühel peab vabadus olema. Ja usuvabaduse teine pool on uskumatuse vabadus.”President Kersti Kaljulaid külastamas Eesti Rahva Muuseumi. Keskel puruneva Maarja figuuriga skandaalne eksponaat. Foto: Margus Ansu, Postimees/ScanpixPresident Kersti Kaljulaid külastamas Eesti Rahva Muuseumi. Keskel puruneva Maarja figuuriga skandaalne eksponaat. Foto: Margus Ansu, Postimees/ScanpixPriit Sibul: see on kõike muud kui ühendaminePresidendi väide, et jõulud ja kirik ei käi kokku, on tekitanud hämmingut erinevatesse konfessioonidesse kuuluvates kristlastes.“Kui president ametisse astus, siis ta rääkis erinevate gruppide ühendamisest. Seda enam tundub mulle üsna kummastav, kuidas ta on selle lühikese perioodi jooksul kristlastesse, kristlikesse väärtustesse ja tähtpäevadesse suhtunud. See kõik tähendab minu jaoks muud kui katset ühendada erinevaid gruppe,” ütles Delfile riigikogu liige Priit Sibul (IRL), kes on usutunnistuselt õigeusklik.“Meie arusaam ajaloost põhineb oluliselt kristlikel väärtustel. Selles kontekstis ei ole küsimus niivõrd kristlike tähtpäevade tähistamises, vaid ajalooliste sündmuste ja traditsioonide hoidmises ja säilitamises,” märkis Sibul ja lisas, et keegi ei pea ju käima armulaual või lugema meieisapalvet, kui ta seda ei soovi.“Kui võtame näiteks luteri kiriku, mille liige ma ise küll ei ole, siis tegemist on vaieldamatult suurima mittetulundusliku ühendusega, mis seob inimesi. Tuleks nendesse inimestesse suhtuda positiivselt.”Kirikukülastus Harju-RistisReedel, 16. detsembril, külastaski Kaljulaid oma Harjumaa-visiidi raames Harju-Risti kirikut. Sealne kogudus on aktiivne ja majutab muuhulgas pagulasperet.Sündmusest teatas peapiiskop Urmas Viilma oma Facebooki-lehel:“Kuigi tänaseks on jäänud kõigile pigem see tunne, et president Kersti Kaljulaid ilmaliku presidendina kirikuga kuidagi ei suhestu, oli tema eile lõppenud Harjumaa visiidi ametlikus kavas Risti kiriku ja koguduse külastus. President tutvus koguduse tööga, mis on aktiivselt kohaliku kogukonnaga seotud, tutvus kirikus tehtud restaureerimistöödega, süütas küünla Risti kirikuaeda rajatud surnult sündinud laste mälestusplatsil (Vaikuse Laste Rahupaik), tutvus Risti koguduse poolt vastu võetud pagulasperega ning leidis aga kõneleda koguduse elust ja tegevusest õpetaja Annika Laatsi ja koguduse aktiivi teiste liikmetega kogudusemajas kohvilauas.”Uuring – mida arvab rahvas?Detsembri alguses avaldatud uuringu kohaselt peaks 61 protsendi Eesti elanike arvates president Kersti Kaljulaid osalema jõulujumalateenistusel.Samas selgus uuringust, et presidendi otsust mitte osaleda tänujumalateenistusel ametisse astumise puhul Eesti elanikud enamuses probleemiks ei pea, kiriku liikmetega võrreldav 30 protsenti elanikkonnast aga peab.


description:
28. detsember 2016
www.Publik.ee
Robert Jürjendal
Robert JürjendalFoto: Fred-Erik Kerner
Kitarrikunstnik ja helilooja Robert Jürjendal on valitud tänavu Aasta Muusikuks, teatab ERR. Aasta Muusiku aunimetuse saab muusik, kelle loomingulised saavutused on edendanud Eesti muusikakultuuri ja kes on teinud koostööd Eesti Rahvusringhäälinguga. Tiitli saaja valivad ERRi muusikatoimetajad.

maintext:
PALJU ÕNNE! ERRi muusikatoimetajad kuulutasid Aasta Muusikuks kitarrist Robert Jürjendali
28. detsember 2016Robert JürjendalRobert JürjendalFoto: Fred-Erik KernerKitarrikunstnik ja helilooja Robert Jürjendal on valitud tänavu Aasta Muusikuks, teatab ERR. Aasta Muusiku aunimetuse saab muusik, kelle loomingulised saavutused on edendanud Eesti muusikakultuuri ja kes on teinud koostööd Eesti Rahvusringhäälinguga. Tiitli saaja valivad ERRi muusikatoimetajad.Pidulik kontsert "Aasta Muusik 2016" toimub värskelt renoveeritud vana raadiomaja ajaloolises 1. stuudios (Kreutzwaldi tn 14), pühapäeval 8. jaanuaril kell 16. Kontserti saab otseülekandes jälgida ETV, Klassikaraadio ja Vikerraadio kanalitelt.Ilmekas näide poeetilistest helimaastikest on tema südamlikku soojust kiirgavad hiljutised sooloalbumid "Rõõmu Allikas" ja "Valguse palsam". Äsja ilmus ka Valdur Mikita, Robert Jürjendali ja Kaido Kirikmäe ühise sõna ja heli album "Iluküsija". Jürjendali loomingu tuumiku moodustavad elektroakustilised teosed kitarridele.Robert Jürjendali loometee algas 1980. aastatel elektroakustiliste katsetustega Eesti Raadio ja Tallinna Linnahalli stuudiotes. Ta oli kitarrist ja laululooja legendaarses ärkamisaegses ansamblis 777, mille vokaalsolist oli Tõnis Mägi. Jürjendal on ka ansamblite Weekend Guitar Trio, Fragile ning UMA asutaja.Suurt mõju on talle avaldanud Robert Frippi minimalistlik loomingustiil ja ranged struktuurid. Aastatel 1992−1997 osales Robert Jürjendal Frippi "Guitar Crafti" kursustel Saksamaal, mis andis olulise loomingulise tõuke.Robert Jürjendali tegevus rohkem kui kolmekümne loominguaasta vältel on olnud erakordselt mitmekesine. Ta on salvestanud arvukalt heliplaate, kirjutanud filmi- ja teatrimuusikat, loonud muusikat eri ansamblikoosseisudele mitmes žanris. Arvukate koostööpartnerite seas on nii kodu- kui välismaiseid artiste.Aasta Muusiku tiitli on varem pälvinud Paavo Järvi (2012), Ivo Linna (2009), Tiia-Ester Loitme (2008), Anu Tali (2006), Kalle Randalu (1982), Alo Mattiisen (1988), Valter Ojakäär (1993), Erkki-Sven Tüür (1996), Tõnu Kaljuste (1998), Rein Rannap (2002) jt.


description:
Youtube video. Eesti kaitseväelased tähistavad alanud pühi erinevates operatsioonipiirkondades ühiste jõuluüritustega, enamus ajateenijaid saavad jõulud või aastavahetuse veeta lähedaste seltsis.
Liibanonis ÜRO rahutagamismissioonil Iiri-Soome pataljonis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule täna ühise õhtusöögiga, mille tarbeks saatis kaitsevägi Eestist verivorsti ja muud kodumaist söögipoolist. Samuti saavad eestlased osaleda kesköisel missal ja laulda jõululaule koos Soome, Iiri ning Fidži rahuvalvajatega.
„Kuigi oleme sellel aastal pühade ajal kodust rohkem kui 3000 kilomeetri kaugusel, on jõulud meile Liibanonis tavapärasest veidi erilisem aeg. Tahan siinkohal tänada kõiki Eesti kontingendi peresid ja lähedasi, kellega oleme nendel jõuludel koos oma mõtetes, aga ka meie Iiri ja Soome kolleege ning Kanada Eesti koolilapsi, kelle saadetud jõulukaardid südame soojaks tegid,“ ütles Eesti kaitseväe Liibanoni kontingendi ülem major Ivo Silbaum.

title: EV Kaitseväelased tähistavad jõule

maintext:
EV Kaitseväelased tähistavad jõule
Vaata kaitseväelaste tervitusi Liibanonist:ja Malist:Eesti kaitseväelased tähistavad alanud pühi erinevates operatsioonipiirkondades ühiste jõuluüritustega, enamus ajateenijaid saavad jõulud või aastavahetuse veeta lähedaste seltsis.Liibanonis ÜRO rahutagamismissioonil Iiri-Soome pataljonis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule täna ühise õhtusöögiga, mille tarbeks saatis kaitsevägi Eestist verivorsti ja muud kodumaist söögipoolist. Samuti saavad eestlased osaleda kesköisel missal ja laulda jõululaule koos Soome, Iiri ning Fidži rahuvalvajatega.„Kuigi oleme sellel aastal pühade ajal kodust rohkem kui 3000 kilomeetri kaugusel, on jõulud meile Liibanonis tavapärasest veidi erilisem aeg. Tahan siinkohal tänada kõiki Eesti kontingendi peresid ja lähedasi, kellega oleme nendel jõuludel koos oma mõtetes, aga ka meie Iiri ja Soome kolleege ning,“ ütles Eesti kaitseväe Liibanoni kontingendi ülem major Ivo Silbaum.Sillbaumi sõnul on operatsioonipiirkonnas teenides hea meel tõdeda, et Eesti on rahulik ja edasipürgiv riik, mille üle võime uhked olla.Malis teenivad Eesti kaitseväelased tähistavad jõule Bamakos koos sealse Eesti aukonsuli Eva Dialloga. Ka Malisse saatis kaitsevägi pühadeks Eesti toitu. Enamuse välisoperatsioonidel teenivate kaitseväelaste jaoks möödub jõulude ja aastavahetuse aeg töiselt ja pühi tähistatakse, siis kui teenistuses on vaba aeg.Pühadeks saab koju pereringi jõule ja aastavahetust veetma nii palju ajateenijaid kui võimalik. Puhkuse alguse määrab väeosa ülem, seejuures on toimkonnad mehitatud ning ülejäänud pääsevad koju vastavalt graafikule. Väiksemaid jõuluüritusi on peetud nii väeosades kui mereväe laevadel, enamasti saavad ajateenijad neilt kaasa ka maiustusi. Samuti on ajateenijatel võimalus osaleda jumalateenistustel ja käia kinos ning teatris.Staabi- ja sidepataljoni pidulik jõuluõhtusöök leidis aset 12. detsembril, kohal oli ka jõuluvana. Sel nädalal said sideväelased osaleda kaitseväe jumalateenistusel Tallinna katoliku kirikus. Samuti on pataljoni ajateenijad traditsiooniliselt abiks heategevusüritusel Oleviste kirikus.Kuperjanovi jalaväepataljonis on jõulude ja aastavahetuse ajal väeosas viibivatel ajateenijatel võimalik soovi korral käia kirikus ja kinos. Jõulude ja aastavahetuse menüü on pataljonis pisut pidulikum ning sealt ei puudu ka verivorst, hapukapsas ja seapraad.Kõrgema sõjakooli kadettide jaoks on jõulupidustused juba läbi - pühad märgitakse seal iga-aastaselt ära traditsioonilise piduliku kadettide õhtusöögiga.


description: Pildigalerii või muu audio/video meedia

title: Estonian World Review

maintext:
temaatik artiklile Peeter Espak: kirik ja riik – uus... : Nii jõulude kui ka kiriku teemal. http://www.kesknadal.ee/est/g2/uudised_kommentaar?lk=1&id=27990
Ian Valonis artiklile Tõnis Mägi: pean ennast Eesti... : Samuti ei kysita rahva arvamust niinimetatud "piirileppe" kohta... Vene pool hakkab seda...


title: EKN läkitus detsember 2016

maintext:
EKN läkitus detsember 2016
Pühitseme oma perekondadega koos jõulupühi ja uue aasta tulekut, samal ajal au sees pidades eesti traditsioone ja rahvuse päritolu. Meenutame sellega oma mitme põlve vanuseid esivanemate kombeid kaugel maakohtades. Tuletame endile meelde, kuidas nemad raskusi trotsides pühitsesid jõulupühi okupatsiooni eest põgenedes ning kohandudes kohalike oludega ja rajades uusi võimalusi Kanadas, mida täna kõrgelt hindame.Sel aastal, mil maailm on ärevil geopoliitilise ebakindluse tõttu üle mitme generatsiooni, on siiski põhjust olla uhked meie ühiskonna saavutuste üle ja vabaduse eest, mida meie kodumaa on nautinud viimase veerandsaja aasta jooksul. Oleme tänulikud, et meie ühiskond Kanadas seisab kõigele vaatamata elujõulisena, kuigi tal seisab ees tõsiseid väljakutseid.Vabatahtlikud, kes on aidanud eestlust ja eesti pärandit säilitada, väärivad siirast tänu nende panuse eest. Nende ennastsalgava tegevuse tulemusena kestavad meie koolid, skaudid/gaidid, suvelaagrid ja teised organisatsioonid, mis hoiavad meie eesti vaimu.Aktiivsete eestlaste perekondade arvu uus tõus Kanadas on andnud tõuke lasteaia ja täienduskoolide arengule. Eesti kultuuriministeeriumi ja Vancouveri vabatahtlike abiga, pakuti uusi eesti keele õppimise võimalusi Vancouveris Meie Kodus ja sealne kooliprogramm on uuendamisel.Hamiltonis on ühiskonna liikmed loonud uue täienduskooli, kus osalejate hulgas on perekondi, kes senini ei ole olnud aktiivselt ühiskonnaga seotud. Montrealis on eesti lasteaed kasvamas ning Toronto täienduskoolid on hakanud registreerima uusi lapsi eemalolnud perekondadest.Et luua endale aastaid kestvat võrgustikku sõpradest, siis pakuvad suvekodud Jõekäärul, Seedriorul ja laager Kotkajärvel parima võimaluse olla ja saada seotud eesti keelega keskkonnas, kus noori ümbritseb rahvuskultuur. EKN on otseselt seotud aktsiooniga, mis võitleb ebaõiglase ülikõrge maamaksu vastu, mis tõsiselt ähvardab meie suvekodude eksistentsi.EKN jätkab Kanada poliitikutele ja ajakirjandusele pingelise seisundi selgitamist Balti regioonis. Kuigi arusaam olukorrast on üldiselt teada, on igaüks meist siiski võimeline oma parlamendiliikmele rõhutama, kui tähtis on Kanada meelekindel hoiak NATOs ja selle liikmete solidaarne kaitse ähvarduste vastu. NATO kaudu on Eesti idapiir ka Kanada oma.Meie saame edendada demokraatiat, tegevuste läbipaistvust, seaduste primaarsust ning inimõiguste kasvu Venemaal, rõhutades oma MPle Magnitsky seaduse tähtsust, mis lubab Kanadal kehtestada sanktsioone Venemaa esindajate vastu, kes on seotud repressiivtegevusega. Demokraatlik Venemaa, kes respekteerib oma naabreid, annab kindlust Eesti sõltumatusele.Jõuluajal võime uuendada oma kohustusi oma ühiskonna vastu, olla kaaseestlastega osaduses, tähistada oma rahvuspärandit ning tugevdada sidemeid, mis meid ühendavad. Ainult koos oleme tugevad.Soovin kõigile rõõmsaid jõulupühi ja parimat uueks aastaks.Marcus KolgaEestlaste Kesknõukogu Kanadas esimees


description:
Karin Kangro
reporter
23. detsember 2016 12:06
Kersti Kaljulaid. | FOTO: Mihkel Maripuu
President Kersti Kaljulaid kuulutas täna välja esmaspäeval riigikogus vastu võetud uue koalitsiooni maksupaketi, mille tagasisaatmist taotlesid nii Reformierakond kui mitmed huvigrupid, samas nimetas ta seaduse vastuvõtmise asjaolusid kahetsusväärseks ja pöördus muudatuste põhiseadusele vastavuse kontrollimiseks õiguskantsleri poole.

maintext:
Kaljulaid kuulutas maksumuudatused huvigruppide vastuseisust hoolimata väljaLisatud presidendi avaldus kell 12.2617
Karin Kangroreporter23. detsember 2016 12:06Kersti Kaljulaid. | FOTO: Mihkel MaripuuPresident Kersti Kaljulaid kuulutas täna välja esmaspäeval riigikogus vastu võetud uue koalitsiooni maksupaketi, mille tagasisaatmist taotlesid nii Reformierakond kui mitmed huvigrupid, samas nimetas ta seaduse vastuvõtmise asjaolusid kahetsusväärseks ja pöördus muudatuste põhiseadusele vastavuse kontrollimiseks õiguskantsleri poole.Kaljulaidile tegid seaduse välja kuulutamata jätmiseks ettepaneku nii opositsiooniline Reformierakond kui ka Eesti tööstuse esindusorganisatsioonid, Eesti Väikekaupmeeste Liit, Eesti Omanike Keskliit ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, kelle hinnangul on kiiruga ette valmistatud muudatused õiguspärase ootuse põhimõttega vastuolus.Kaljulaid märkis seaduse väljakuulutamisel tehtud avalduses, et kuulutas seaduse välja vaatamata vastuvõtmise asjaoludele, millega ta ei saa kuidagi rahul olla. Tema sõnul esitas rahandusminister eelnõu teise lugemise eel riigikogu rahanduskomisjonile ulatuslikud ja põhimõttelised muudatused, mille puhul oli tegemist sisuliselt uute ettepanekutega ja mis polnud algse eelnõuga seotud. Seega eirati riigikogu kodu- ja töökorra seaduse nõudeid ning kitsendati kahetsusväärselt iseenda liikmete õigusi menetluses osaleda, märkis ta.Presidendi sõnul on riigikogu liikmed võtnud endale ka kohustuse järgida hea õigusloome tavasid. Samas liideti eelnõusse pärast esimest lugemist uued paragrahvid, mis muutsid selle kobareelnõuks. «Selles kobaras on söödavaid marju, kuid võimalik, et ka kõlbmatuid. Kobarseaduste vastuvõtmine ja oluliste eelnõu täienduste sisse viimine muudatusettepanekutena on hea õigusloome tavaga vastuolus,» ütles ta.Kaljulaidi sõnul on riigikohus varem konstateerinud, et õigus ei tohi olla sõnamurdlik. Tema sõnul on küsitav, kas valitsuse vahetumine saab olla piisavaks põhjenduseks, et jätta arvestamata maksekorralduse seaduses sätestatud põhimõtet, et negatiivse mõjuga maksumuudatuste vastuvõtmise ning selle jõustumise vahele peab üldjuhul jääma vähemalt kuus kuud.«Tulumaksuseaduse, sotsiaalmaksuseaduse ja teiste seaduste muutmise seaduses on kohti, mille puhul tuleks kontrollida nende vastavust põhiseadusele. Samas, üksikuid paragrahve vaidlustada ei ole presidendil võimalik ning ma ei saa välja kuulutada vaid ühte osa seadusest. Olen seisukohal, et jättes selle seaduse välja kuulutamata, sekkuksin ma fiskaalpoliitikasse määral, milleks põhiseadus mulle õigust ei anna. Seaduse väljakuulutamisega ei anna ma hinnangut selle poliitika sisule,» teatas president.Tema sõnul oleks muudatuste välja kuulutamata jätmise otseseks tulemuseks järgmise aasta riigieelarve seaduse vastuolu riigieelarve seadusega, mille kohaselt peab eelarve olema struktuurses tasakaalus. «Seega peaksin välja kuulutamata jätma ka nimetatud seaduse ning Eesti alustaks uut aastat ilma riigieelarveta,» nentis ta.Kaljulaid lisas, et nendel põhjustel pöördus ta täna ka õiguskantsleri poole palvega analüüsida vajadusel maksumuudatuste üksikuid aspekte, mis võivad seada küsimuse alla seaduse vastavuse põhiseaduse ja teiste seadustega. Erinevalt presidendist on õiguskantsleril tema sõnul võimalik vaidlustada seaduse üksikuid norme ning menetlusega seotud küsimusi.«Oleme õiguskantsleriga ühel meelel, et selline protseduur – president kuulutab seaduse välja, õiguskantsler rakendab talle seadusest tulenevalt antud võimalusi põhiseadusega vastavuse kontrolliks – on mõistlik ja alalhoidlik lahendus. Sellegipoolest on tekkinud olukord kahetsusväärne,» ütles ta.Riigikogu võttis eelmisel nädalal ööistungi kaasa toonud maksupaketi vastu sel esmaspäeval korraldatud erakorralisel istungjärgul 55 häälega, muudatuste vastu oli 37 opositsioonisaadikut. Koalitsioonifraktsioonide esindajad nentisid enne eelnõu lõpphääletust, et muudatused sündisid kiirustades, kuid ütlesid, et kiirustamise tingis vähem kui kuu aega tagasi toimunud valitsuse vahetus ja soov alustada oma poliitika elluviimist juba tulevast aastast.Lisaks maksumuudatustele võttis parlament esmaspäeval vastu järgmise aasta riigieelarve, mille maht on 9,6 miljardit eurot. Ka selle seaduse kuulutas president täna allkirjastatud otsusega välja.


description:
Janar Ala
22. detsember 2016 13:29
Jaan Klõšeiko (1939-2016) | FOTO: wikipedia
Meie hulgast lahkus graafik, fotograaf ja väsimatu kunstiilma seltskonnasündmuste jäädvustaja Jaan Klõšeiko.
Jaan Klõšeiko sündis 10. septembril 1939 Tallinnas. 1958. aastal lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli. Õpinguid jätkas ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas selle 1964. aastal raamatugraafika erialal.

maintext:
Suri tähelepanuväärne eesti graafik ja fotograaf PM
Janar Ala22. detsember 2016 13:29Jaan Klõšeiko (1939-2016) | FOTO: wikipediaMeie hulgast lahkus graafik, fotograaf ja väsimatu kunstiilma seltskonnasündmuste jäädvustaja Jaan Klõšeiko.Jaan Klõšeiko sündis 10. septembril 1939 Tallinnas. 1958. aastal lõpetas ta Tallinna 22. Keskkooli. Õpinguid jätkas ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas selle 1964. aastal raamatugraafika erialal.Klõšeiko töötas kirjastustes Valgus ja Eesti Raamat, ajakirjas Noorus ning ajalehes Televisioon. Ta oli aastast 1975 kirjastuse Kunst peakunstnik.Klõšeiko on kujundanud ka heliplaadiümbriseid, tegutsenud fotograafina (jäädvustanud kultuuriloolisi sündmusi ja kultuuriinimesi) jms. Kunstinäitustel osales ta 1965. aastast, Eesti Kunstnike Liidu liige sai temast 1979.