description: Kui novembris kajastas Meie Maa MTÜ Saaremaa Loomade Turvakodu palvet, et kass Semu saaks kõrvaoperatsioonile, siis nüüdseks on triibik paranemas ja hoiukodust on saanud tema armastav pere ja kindel kodu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Semu õnn pöördus – tema koduks sai Tartu
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 23. detsember 2016. Enne jõule kass Semu elu muutus ja nüüd on ta õnnelikult oma päris kodus Tartus peremees Riho Timmi turjal uudistavalt turnimas. FOTO: erakogu Kui novembris kajastas Meie Maa MTÜ Saaremaa Loomade Turvakodu palvet, et kass Semu saaks kõrvaoperatsioonile, siis nüüdseks on triibik paranemas ja hoiukodust on saanud tema armastav pere ja kindel kodu.
Semu läks Tartusse kõrvaoperatsioonile 29. novembril ja järgmisel päeval viidi ta toonasesse hoiukodusse plaaniga pärast kosumist Soome uue omaniku juurde kolida.
Turvakodu juhatuse liikme Edith Annusveri sõnul küsis hoiukodu pakkunud Marie Helen Otti juba teisel päeval, mis ta peab tegema, et triibik endale saada, kuigi siis teda oodati veel Soome. “Kui Semu mandrile läks, siis kõik, kes temaga kohtusid, olid kohe võlutud,” ütles Annusver rõõmsalt.
Vapper ja tore kass, kes terveks raviti
Marie Helen Otti tõdes, et juba Tartu loomakliiniku arstid ütlesid, et Semu on väga vapper ja tore kass. Kassil võeti kõrvast mädaproov, et selgusele jõuda, miks loomakesele antibiootikumid ei mõjunud. Tuli välja, et oli hoopis seenhaigus ja ta saab nüüd vastavat rohtu.
“Seda ta on saanud ainult kaks päeva ja ei tea, kui hästi see mõjuma hakkab,” mõtiskles Otti, lisades, et kiisul on ikka veel nohu ja ta aevastab tihedalt.
Kõige enam meeldib triibikule naise sõnul pikutada põrandasoojendusel või uue sõbra, kaheksa-aastase musta labradori Ronda kaisus. “Koer ise kassist väga ei pea, sest ta pole varem nendega koos elanud, aga kass ronib küll kaissu ja ronib ta peale massaaži tegema,” nentis ta, lisades, et ka perenaise ja peremehe süles meeldib karvakeral tihtipeale mõnuleda.
Samuti on loomad paar korda koos mängupõdraga tuure üles võtnud. “Kui Rondaga mängime, üritab kass ka sellele vahepeal küüned külge panna,” naeris Otti.
Kuidas aga nii juhtus, et algselt mitte kuigi kassilembeline inimene nii väga Semuse kiindus, selle kohta ütles naine, et selle põhjustas loomakese viisakas ja hea loomus. “Kui Semu meile tuli, võttis ta meid kohe omaks, oli uudishimulik, ei kartnud ega olnud kordagi kuri, vaid hästi hea suhtleja,” selgitas ta.
Teisalt meeldis talle, et Semu lasi öösel rahus magada. “Mu õde räägib küll, et öösel, kui ta kassil tuleb söögiisu või igavus peale, hakkab ta näuguma või muudmoodi tülitama. Esimesel hommikul, kui Semu oli öö minu juures olnud, mõtlesin, et ta on kuhugi kadunud. Tema aga põõnas rahulikult põrandasoojenduse peal,” seletas õnnelik naine. Semu läks Tartusse kõrvaoperatsioonile 29. novembril ja järgmisel päeval viidi ta toonasesse hoiukodusse plaaniga pärast kosumist Soome uue omaniku juurde kolida.Turvakodu juhatuse liikme Edith Annusveri sõnul küsis hoiukodu pakkunud Marie Helen Otti juba teisel päeval, mis ta peab tegema, et triibik endale saada, kuigi siis teda oodati veel Soome. “Kui Semu mandrile läks, siis kõik, kes temaga kohtusid, olid kohe võlutud,” ütles Annusver rõõmsalt.Marie Helen Otti tõdes, et juba Tartu loomakliiniku arstid ütlesid, et Semu on väga vapper ja tore kass. Kassil võeti kõrvast mädaproov, et selgusele jõuda, miks loomakesele antibiootikumid ei mõjunud. Tuli välja, et oli hoopis seenhaigus ja ta saab nüüd vastavat rohtu.“Seda ta on saanud ainult kaks päeva ja ei tea, kui hästi see mõjuma hakkab,” mõtiskles Otti, lisades, et kiisul on ikka veel nohu ja ta aevastab tihedalt.Kõige enam meeldib triibikule naise sõnul pikutada põrandasoojendusel või uue sõbra, kaheksa-aastase musta labradori Ronda kaisus. “Koer ise kassist väga ei pea, sest ta pole varem nendega koos elanud, aga kass ronib küll kaissu ja ronib ta peale massaaži tegema,” nentis ta, lisades, et ka perenaise ja peremehe süles meeldib karvakeral tihtipeale mõnuleda.Samuti on loomad paar korda koos mängupõdraga tuure üles võtnud. “Kui Rondaga mängime, üritab kass ka sellele vahepeal küüned külge panna,” naeris Otti.Kuidas aga nii juhtus, et algselt mitte kuigi kassilembeline inimene nii väga Semuse kiindus, selle kohta ütles naine, et selle põhjustas loomakese viisakas ja hea loomus. “Kui Semu meile tuli, võttis ta meid kohe omaks, oli uudishimulik, ei kartnud ega olnud kordagi kuri, vaid hästi hea suhtleja,” selgitas ta.Teisalt meeldis talle, et Semu lasi öösel rahus magada. “Mu õde räägib küll, et öösel, kui ta kassil tuleb söögiisu või igavus peale, hakkab ta näuguma või muudmoodi tülitama. Esimesel hommikul, kui Semu oli öö minu juures olnud, mõtlesin, et ta on kuhugi kadunud. Tema aga põõnas rahulikult põrandasoojenduse peal,” seletas õnnelik naine.
Veel artikleid samast teemast »


description: Koostöös linnavalitsuse ja Saaremaa arenduskeskusega plaanivad Saaremaa loomeinimesed rajada loomemaja turuhoonesse. See hakkab tegutsema aastaringselt. Loomeinimestel endil on valmisolek panustada, kasutades erinevatest projektifondidest saadavaid vahendeid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Loomemaja hakkab tegutsema turuhoones

maintext:
Uudised
Loomemaja hakkab tegutsema turuhoones
Kolmapäev, 07. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Kolmapäev, 07. detsember 2016. Loomemaja eestvedajad (vasakult) Maris Rebel, Kristi Kiil ja Relika Metsallik-Koppel loodavad, et turuhoonest saab tore loomemaja. Foto: Valmar Voolaid Koostöös linnavalitsuse ja Saaremaa arenduskeskusega plaanivad Saaremaa loomeinimesed rajada loomemaja turuhoonesse. See hakkab tegutsema aastaringselt. Loomeinimestel endil on valmisolek panustada, kasutades erinevatest projektifondidest saadavaid vahendeid.
Otsus loomemaja rajamise kohta turuhoonesse võeti vastu möödunud nädalal loomemajahuviliste koosolekul. “Küsitluskokkuvõte andis meile konkreetsed inimesed ja numbrid,” ütles loomemaja üks eestvedajatest Relika Metsallik-Koppel. Ehkki turuhoone näib hetkel väikseks jäävat, plaanitakse siiski selles majas algust teha.
“Suurem perspektiiv on muidugi silme ees olemas, aga ka sinilindu on kergem püüda, kui meil varblane juba elab – nokib ja sööb,” lausus kujundlikult Maris Rebel. Kindlad huvilised, kes pole küsitlusele veel vastanud, peaksid seda tegema Saaremaa loomemaja Facebooki grupis.
Plaanide kohaselt hakkab turuhoone esimesel korrusel tegutsema käsitööpood ja kohvik ning teisel korrusel paiknema stuudiod, töötoad, kontorinurk ja koolitusruum. Palju küsimusi on endiselt õhus, kuid valmisolek on olemas.
Loomemaja ootab endast märku andma valdkondade väikeettevõtjaid: arhitektuur, audiovisuaalvaldkond (film ja video, ringhääling), disain, etenduskunstid (teater, tants, festivalid), infotehnoloogia (meelelahutuse IT), kirjastamine, kultuuripärand (käsitöö, muuseumid, raamatukogud), kunst (kujutav kunst, tarbekunst), muusika, reklaam (reklaamindus, meediavahendus). Otsus loomemaja rajamise kohta turuhoonesse võeti vastu möödunud nädalal loomemajahuviliste koosolekul. “Küsitluskokkuvõte andis meile konkreetsed inimesed ja numbrid,” ütles loomemaja üks eestvedajatest Relika Metsallik-Koppel. Ehkki turuhoone näib hetkel väikseks jäävat, plaanitakse siiski selles majas algust teha.“Suurem perspektiiv on muidugi silme ees olemas, aga ka sinilindu on kergem püüda, kui meil varblane juba elab – nokib ja sööb,” lausus kujundlikult Maris Rebel. Kindlad huvilised, kes pole küsitlusele veel vastanud, peaksid seda tegema Saaremaa loomemaja Facebooki grupis.Plaanide kohaselt hakkab turuhoone esimesel korrusel tegutsema käsitööpood ja kohvik ning teisel korrusel paiknema stuudiod, töötoad, kontorinurk ja koolitusruum. Palju küsimusi on endiselt õhus, kuid valmisolek on olemas.Loomemaja ootab endast märku andma valdkondade väikeettevõtjaid: arhitektuur, audiovisuaalvaldkond (film ja video, ringhääling), disain, etenduskunstid (teater, tants, festivalid), infotehnoloogia (meelelahutuse IT), kirjastamine, kultuuripärand (käsitöö, muuseumid, raamatukogud), kunst (kujutav kunst, tarbekunst), muusika, reklaam (reklaamindus, meediavahendus).
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Eile keskpäeval avati Kuressaare raekojas Pargi lasteaia arhitektuurikonkursi võidutööde nimeümbrikud ning avalikustati parimad tööd ja nende autorid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Lasteaia võidukavandit premeeriti 5000 euroga
Reede, 16. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ines Vapper Reede, 16. detsember 2016. Konkursi võitjate (vasakult teine) Heldi Jürisoo, Kai Süda ja Risto Parve ideekavand KAS PARDID RÄÄGIVAD? võlus žüriid lapsesõbraliku lähenemise ja valgusküllasusega. FOTO: Valmar Voolaid Eile keskpäeval avati Kuressaare raekojas Pargi lasteaia arhitektuurikonkursi võidutööde nimeümbrikud ning avalikustati parimad tööd ja nende autorid.
Ergutuspreemia 2000 eurot sai ideekavand märgusõnaga ORIGAMI – Agabus Arhitektid OÜ (autorid Katrin Vannas, Kerttu Mäesalu).
II–III kohta jäid jagama tööd märgusõnadega MAAGIA – OÜ b210 ja O3 Inseneribüroo OÜ (autorid Aet Ader, Mari Hunt, Kadri Klementi, Karin Tõugu, Mari Möldre, Nele Shverns, Alina Nurmist, OÜ b210) ja ALMA – KUU arhitektid (autor Juhan Rohtla).
Preemia suurus oli mõlema puhul 3500 eurot.
I koha ja preemia suurusega 5000 eurot pälvis võistlustöö märgusõnaga KAS PARDID RÄÄGIVAD? – KARISMA Arhitektid OÜ (autorid Risto Parve, Kai Süda, Heldi Jürisoo, Martin Kinks, Margit Valma).
Abilinnapea ja võistluse žürii esimees Tiia Leppik tõdes, et kuigi laekunud 12 võistlustöö tase oli ühtlaselt kõrge, paistis siiski silma, et mõned tööd olid eriti põhjalikult läbi mõeldud. Parimaks tunnistatud ideekavand KAS PARDID RÄÄGIVAD? on tema sõnul väga lapsesõbralik lahendus.
Esikohatööd iseloomustati, öeldes, et võistlustöö on sümpaatne, kuna palju on mõeldud vaadetele ja valguse pääsule siseruumidesse, sealjuures nii otse kui kaudselt; annab lootust, et ruumid jäävad valgusküllased; retrohõnguline; Kuressaare mõistes rutiinivaba; sümmeetriline, rõhutades kunagise vana mõisamaja sümmeetriat.
Ruumiliselt põnev töö
Samuti märgiti, et töö on hästi proportsioneeritud ja sobib asukohta; ruumiliselt põnev; fuajee koos ühiste garderoobide ning avara ühistegevuste alaga on funktsionaalne ja lisab pidulikkust hoonesse sisenemisel ning et suure saali liitmise võimalus fuajeega lisab ürituste korraldamisel paindlikkust.
Parima ideekavandi autoritega sõlmitakse linna pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluses hankeleping lasteaia eel- ja põhiprojekti koostamiseks. Projekteerimistööde ja autorijärelevalve eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on
80 000 eurot.
Võistlusega otsiti kaasaegset arhitektuurset lahendust, mis toetaks ja väärtustaks vanalinnas asuvat Kuressaare vanimat lasteaeda ning mille alusel Pargi lasteaed aastatel 2017–2018 rekonstrueerida. Ergutuspreemia 2000 eurot sai ideekavand märgusõnaga ORIGAMI – Agabus Arhitektid OÜ (autorid Katrin Vannas, Kerttu Mäesalu).II–III kohta jäid jagama tööd märgusõnadega MAAGIA – OÜ b210 ja O3 Inseneribüroo OÜ (autorid Aet Ader, Mari Hunt, Kadri Klementi, Karin Tõugu, Mari Möldre, Nele Shverns, Alina Nurmist, OÜ b210) ja ALMA – KUU arhitektid (autor Juhan Rohtla).Preemia suurus oli mõlema puhul 3500 eurot.I koha ja preemia suurusega 5000 eurot pälvis võistlustöö märgusõnaga KAS PARDID RÄÄGIVAD? – KARISMA Arhitektid OÜ (autorid Risto Parve, Kai Süda, Heldi Jürisoo, Martin Kinks, Margit Valma).Abilinnapea ja võistluse žürii esimees Tiia Leppik tõdes, et kuigi laekunud 12 võistlustöö tase oli ühtlaselt kõrge, paistis siiski silma, et mõned tööd olid eriti põhjalikult läbi mõeldud. Parimaks tunnistatud ideekavand KAS PARDID RÄÄGIVAD? on tema sõnul väga lapsesõbralik lahendus.Esikohatööd iseloomustati, öeldes, et võistlustöö on sümpaatne, kuna palju on mõeldud vaadetele ja valguse pääsule siseruumidesse, sealjuures nii otse kui kaudselt; annab lootust, et ruumid jäävad valgusküllased; retrohõnguline; Kuressaare mõistes rutiinivaba; sümmeetriline, rõhutades kunagise vana mõisamaja sümmeetriat.Samuti märgiti, et töö on hästi proportsioneeritud ja sobib asukohta; ruumiliselt põnev; fuajee koos ühiste garderoobide ning avara ühistegevuste alaga on funktsionaalne ja lisab pidulikkust hoonesse sisenemisel ning et suure saali liitmise võimalus fuajeega lisab ürituste korraldamisel paindlikkust.Parima ideekavandi autoritega sõlmitakse linna pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluses hankeleping lasteaia eel- ja põhiprojekti koostamiseks. Projekteerimistööde ja autorijärelevalve eeldatav maksumus ilma käibemaksuta on80 000 eurot.Võistlusega otsiti kaasaegset arhitektuurset lahendust, mis toetaks ja väärtustaks vanalinnas asuvat Kuressaare vanimat lasteaeda ning mille alusel Pargi lasteaed aastatel 2017–2018 rekonstrueerida.
Veel artikleid samast teemast »


description: Läinud reedel kuulutati Orissaares spordiinimeste traditsioonilisel aastalõpu peol välja aasta noorsportlane ja aasta sportlane. Teist aastat järjest valiti aasta sportlaseks triatlonist Villu Vakra (pildil). Noorsportlase tiitel läks kergejõustikus, täpsemalt kuulitõukes hiljuti ilma teinud Riko Robi Tamtikule. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Villu Vakra jälle Orissaare aasta sportlane


description: Saaremaalt tuli üks soniga meesterahvas, kutsus mind kahe loengu vahel välja ja ütles, et käisin dekanaadis, eh-hee. Sa tule nüüd Saaremaale mulle tööle. Aga ma ütlen ausalt, korterit mul anda ei ole. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kui te ei oska, küsige julgelt!

maintext:
Maakond
Kui te ei oska, küsige julgelt!
Laupäev, 31. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Laupäev, 31. detsember 2016. Seemnete müügi aeg ei ole kaugel. Sirje soovitab kõigil oma soovidest kolmekuningapäeva paiku teada anda. FOTO: Valmar Voolaid Saaremaalt tuli üks soniga meesterahvas, kutsus mind kahe loengu vahel välja ja ütles, et käisin dekanaadis, eh-hee. Sa tule nüüd Saaremaale mulle tööle. Aga ma ütlen ausalt, korterit mul anda ei ole.
Just see oli põhjus, miks mandri neiu Sirje Avingu oma elu Saaremaaga sidus. Selle sonimütsiga, veidi omapärase, kuid laheda ja ausa mehe kutse tõttu, kes rääkis ilustamata, mida tal majandis on pakkuda.
Nimelt lõpetas Sirje 1978. aasta jaanuaris Eesti põllumajandusakadeemia ja sai õpetatud agronoomi diplomi. Sirjel seisis ees valik, kas võtta vastu ülikooli pakkumine jätkata tööd kateedris, minna tööle kodukandi majandisse Pärnumaal, kus isa oli kolhoosi esimees, või otsustada kolmanda ja tundmatu võimaluse kasuks, mille pakkus välja üks Saaremaa tegus majandijuht.
Uusi Heino oli öelnud otsekoheselt, et kuna oleme Eesti üks suuremaid kolhoose, siis natuke palka ikka saad. “Mees rääkis olukorra ausalt ära ja teema, mis ta mulle pakkus, tundus huvitav,” ütles Sirje. “Vaesele tudengile on muidugi tähtis ka palganumber. Kateedris pakuti 60 rubla palka, kodumajandis oleksin jäänud elu lõpuni Adamson Heinsi tütreks, ükskõik, kui tark oleksin olnud. Mõtlesin, et Saaremaa on nii eksootiline koht, kunagi lapsepõlves olin käinud, et lähen sinna.”
Õhinaga valitud töökohta tulek tõi kaasa aga mitmeid ehmatusi. Lausa mitmel korral oli neiu mõelnud, et valikuga on ta rappa läinud.
“Kõigepealt ehmatas seismine praamijärjekorras – 30 kraadi külma ja pinnatuisk, majad mandriga võrreldes hallid ja kurvavõitu. Aga otsisin kolhoosi kontori Eiklas üles, kus agronoomide toas puutusin esimesena kokku Arli Saunaga, kes rääkis parajasti telefonitsi, minu teada agrotööstuskoondisega. Tema jutust on mul meelde jäänud mahlakas ütlemine: tulin tuhlipõllalt, mul on hirmus tiidus, ma olen läkune. Seda kuuldes tuli jälle mõte, et olen tõepoolest vale valiku teinud, isegi kohalikku keelt ma ei oska.”
Ehmatuste rida jätkus
Esimees Uusi kontoris polevat olnud, oli aseesimees Hiiuväin, kes seljaga toolileenile nõjatudes oli öelnud: kuule, tüdruk, meitel on omal agronoomisid küll, mis sa veel siia tulid. “Jälle raputasin endale tuhka pähe, ikka oma valiku pärast. Aga kohe tuli ka esimees, leppisime kokku, et esialgu tuleb mul anda agronoomidele puhkust, saades sellega tundma kolhoosielu ilu ja valu. Sest ega koolist tulnud noor spetsialist ju eriti midagi teadnud.”
Praktiline elukool oli Sirjel vägev, ta läbis kõik taimekasvatajale vajalikud töölõigud – oli seemnekasvatuse agronoom, taimekaitse agronoom, osakonna brigadir... Kes puhkusel oli, seda Sirje asendas. “Sain niiviisi inimesi tundma. Majandis oli ju üle 800 ametiühingu liikme, majand ise aga üle 30 km pikk. Kontor oli sellal veel Eiklas.”
Oma esimesel tööpäeval, kui ta tööliste bussiga kontorist ööbimiskohale sõitis, oli üks mees ta kõrvale istunud ja öelnud: kuule, tüdruk, ütle nüüd ausalt, oled sa l.... või oled sa loll, miks sa Saaremaale tulid?
Kõik see näitab, et Sirje vastuvõtt saarel oli kõike muud kui roosiline. Aga karastuseks ja hakkamasaamiseks oli see kõik ilmselt omal kohal. “Tol hetkel mõtlesin, et annaks jumal, et kohustusliku kolm aastat vastu pean, siit lähen ükskõik kuhu, kas või Venemaale, aga siia ma ei jää. Aega läks, kolm aastat sai mööda ja tegelesin juba sellega, mida hing ihaldas.”
Aiandi periood
Aiandi periood oli Sirje sõnul väga huvitav, kuna kolhoosile oli paljude asjade müük olnud keelatud. Näiteks lillevaasid, nende asemel võis osta plekkmannerguid, lüpsikuid jms. Aiandusministeeriumi kaudu ei saanud kolhoosid ka istutusmaterjali, riiklikud ehk sovhoosid said. Selline olukord seadis noore aiandijuhataja lahendusi leidma. Sirje sõnul ehitati igal aastal üks kasvuhoone. Ja esimese partii aretusnelgi pistikuid muretses kolhoosi varustaja.
“Kui varustaja lahkus, olime lõhkise küna ees. Asi lõppes sellega, et ühel hetkel olin Läti kommunaalministri kabinetis ja ütlesin, et nüüd on selline lugu, et minul on vaja nelgipistikuid, sest saarlased tahavad ka lilli. Minister tegi selgeks, et Läti teise riiki, st teise NSV-sse müüa ei tohi. Istikuid saate ainult sel juhul, kui teete tootmiskatseid. Nii saimegi Ogre meristeemlaboratooriumist uued huvitavad nelgisordid. Kirjutasime täpselt üles, mitu õit saime, mis kvaliteediga õied olid, milliseid väetisi kasutasime jm. Andmed saatsime neile. Sama oli gerberaga. Olime Eestis esimesed gerberakasvatajad, nendega hakkasime sordikatseid tegema Salaspilsi botaanikaaiale.”
Kaarma kolhoosi aiandi tegevust olid lätlased hinnanud nii kõrgelt, et seal välja antud gerberakasvatuse õpikus on märgitud Saaremaa Kaarma kolhoosi nende suure koostööpartnerina. “Meil oli selle üle väga hea meel, et Läti lillekasvatajad, kes olid meist pika sammuga ees, meist nii väga lugu pidasid.”
Uued valikud terendasid
Majandite lagunemise algus pani isemajandava aiandi juhataja jälle valiku ette. Sirje meenutas, et rehkenda, kuidas rehkendad, aga kuidagi ei ole võimalik majanduslikult plussi saada, veel vähem majandile raha sisse tuua. Küte oli kallis, valgustus kallis – sissetoodavate lilledega polnud võimalik konkureerida. Ehkki Heino Uus oskas kolhoosi raha ise lugeda ja õpetas selle selgeks ka spetsialistidele. “Heino ei olnud türann-ülemus, tal oli tähtis, et majandustulemused oleksid head, ta andis spetsialistile vabad käed.
Tagantjärele saan öelda, et kolhoosis töötatud aastad olid mu elu parimad, kuigi kolhoosikord oli valedel alustel ja ümberkorraldused olid paratamatud ja vajalikud.” Siis kohe algas ka erastamine ja ärastamine ning Sirje 15 aasta pikkune aianditöö sai otsa.
Häda sunnil sai taimede hingeelu tundvast naisest riigiametnik. Sirje töötas lühikest aega sotsiaalsfääris, kus hakkasid samuti ümberkorraldused.
“Hakkasin uut töökohta otsima, tundsin, et siin mul väljavaadet ei ole ja et minu Saaremaa-etapp on lõppenud. Olin just lahkumas, et minna mandrile kohta otsima, võtsin veel postkastist Meie Maa, mille esimesel küljel oli artikkel, et Agricenter otsib agronoomi. Jätsin bussi peale minemata, panin diplomi tasku ja enda kiituseks ka Läti gerberaraamatu ja diplomitöö, ning läksin poodi. Ütlesin, et otsite agronoomi, minu diplom on siin, tööd mulle teha meeldib, võtke või jätke.”
Agricentris oli tollal kolm omanikku, Sirje oli vestlema sattunud Rain Pihlasega, kes oli vastanud, et neil on juba mitu kandidaati. Ometi osutus valituks just Sirje, kes nüüdseks on seemnete, istikute, taimekaitsevahendite ja palju muid teadmisi nõudvas kaupluses tööl olnud aastaid. “Läksin ja jäin, tänavu aprillis sai 20 aastat.”
Saatusele võib tänulik olla, et selline imeline, üle noatera hetk positiivseks pöördus. Sirje müüjaameti suurim väärtus on inimeste harimises. Nii poeleti taga kui mitu aastat ka ajalehe aiandusnurga kaudu.
“Ma olen lehele väga tänulik, et selline võimalus on antud. See lihtsustab tunduvalt igapäevast tööd. Ausalt öeldes on inimesed saanud palju targemaks. Olen ikka öelnud, et ärge häbenege, kui te ei oska, küsige julgelt! Kui ei ole järjekorda, me seletame ja õpetame. Kui mina läheksin arvutipoodi, siis uskuge – poistel oleks hulk aega lõbu laialt.”
Ekstreemne näide
Sirje müüja-etapi algul oli tulnud üks peen proua, kes oli end piltlikult öeldes suureks mõelnud.
“Teatas, et ta läheb nüüd tarbijakaitseametisse ja teatab, et mina, Sirje Avingu, olen ära rikkunud ta maitsemeele. Hakkasin siis ääri-veeri uurima, milles ta mind süüdistab. Proua oli enda sõnul eluaeg kasutanud kahjuritõrje preparaati Inta-Vir, mida lahjendati üks tablett 10 liitris vees.
Võtnud kopsikuga lahust ja puristanud suu kaudu porgandiridadele. Siis, kui preparaat oli müügiregistrist välja arvatud, olevat ma talle müünud sama toimega insektitsiidi, ampull kümnele liitrile. Proua oli lahjendanud ampulli 10 liitris vees ja ikka samamoodi – võtnud lahuse suhu ja puristanud. Nüüd oli häda suur – suu paks, maitset ei tunne, süüdi on kauplus, kes müüs vale preparaadi. Muudkui kisas ja süüdistas.
Mina vastu, et taimekaitsevahendeid ju pritsitakse. Tema mulle – aga ma ju puristades pritsisin. Siis üks lahke häälega mees päästis mu, võttis naisel õrnalt õlgadest kinni, viis proua ukseni ja ütles: “See on väga lihtne: kaks punnsuutäit hektarile ja ärge vastu tuult puristage – läheb silma.”
“Kapitalism on karm, turg on karm, see, kes suudab pakkuda midagi uut, on konkurentsivõimeline. Uuega peab pidevalt kursis olema. See on müügi põhimõte. Sellepärast tuleb uurida, puurida, vaadata... ja oma teadmisi ka klientidele edasi anda.
Seda, et ma Saaremaale tulin, ma enam absoluutselt ei kahetse. Paremat kohta elamiseks niivõrd sõbraliku rahva hulgas nii ilusa looduse keskel koos haruldaste taimedega – sellist võimalust annab otsida. Seda äi ole mette kuskil mujal kut meil.” Näete, saare keelgi on Sirjel omandatud! Just see oli põhjus, miks mandri neiu Sirje Avingu oma elu Saaremaaga sidus. Selle sonimütsiga, veidi omapärase, kuid laheda ja ausa mehe kutse tõttu, kes rääkis ilustamata, mida tal majandis on pakkuda.Nimelt lõpetas Sirje 1978. aasta jaanuaris Eesti põllumajandusakadeemia ja sai õpetatud agronoomi diplomi. Sirjel seisis ees valik, kas võtta vastu ülikooli pakkumine jätkata tööd kateedris, minna tööle kodukandi majandisse Pärnumaal, kus isa oli kolhoosi esimees, või otsustada kolmanda ja tundmatu võimaluse kasuks, mille pakkus välja üks Saaremaa tegus majandijuht.Uusi Heino oli öelnud otsekoheselt, et kuna oleme Eesti üks suuremaid kolhoose, siis natuke palka ikka saad. “Mees rääkis olukorra ausalt ära ja teema, mis ta mulle pakkus, tundus huvitav,” ütles Sirje. “Vaesele tudengile on muidugi tähtis ka palganumber. Kateedris pakuti 60 rubla palka, kodumajandis oleksin jäänud elu lõpuni Adamson Heinsi tütreks, ükskõik, kui tark oleksin olnud. Mõtlesin, et Saaremaa on nii eksootiline koht, kunagi lapsepõlves olin käinud, et lähen sinna.”Õhinaga valitud töökohta tulek tõi kaasa aga mitmeid ehmatusi. Lausa mitmel korral oli neiu mõelnud, et valikuga on ta rappa läinud.“Kõigepealt ehmatas seismine praamijärjekorras – 30 kraadi külma ja pinnatuisk, majad mandriga võrreldes hallid ja kurvavõitu. Aga otsisin kolhoosi kontori Eiklas üles, kus agronoomide toas puutusin esimesena kokku Arli Saunaga, kes rääkis parajasti telefonitsi, minu teada agrotööstuskoondisega. Tema jutust on mul meelde jäänud mahlakas ütlemine: tulin tuhlipõllalt, mul on hirmus tiidus, ma olen läkune. Seda kuuldes tuli jälle mõte, et olen tõepoolest vale valiku teinud, isegi kohalikku keelt ma ei oska.”Esimees Uusi kontoris polevat olnud, oli aseesimees Hiiuväin, kes seljaga toolileenile nõjatudes oli öelnud: kuule, tüdruk, meitel on omal agronoomisid küll, mis sa veel siia tulid. “Jälle raputasin endale tuhka pähe, ikka oma valiku pärast. Aga kohe tuli ka esimees, leppisime kokku, et esialgu tuleb mul anda agronoomidele puhkust, saades sellega tundma kolhoosielu ilu ja valu. Sest ega koolist tulnud noor spetsialist ju eriti midagi teadnud.”Praktiline elukool oli Sirjel vägev, ta läbis kõik taimekasvatajale vajalikud töölõigud – oli seemnekasvatuse agronoom, taimekaitse agronoom, osakonna brigadir... Kes puhkusel oli, seda Sirje asendas. “Sain niiviisi inimesi tundma. Majandis oli ju üle 800 ametiühingu liikme, majand ise aga üle 30 km pikk. Kontor oli sellal veel Eiklas.”Oma esimesel tööpäeval, kui ta tööliste bussiga kontorist ööbimiskohale sõitis, oli üks mees ta kõrvale istunud ja öelnud: kuule, tüdruk, ütle nüüd ausalt, oled sa l.... või oled sa loll, miks sa Saaremaale tulid?Kõik see näitab, et Sirje vastuvõtt saarel oli kõike muud kui roosiline. Aga karastuseks ja hakkamasaamiseks oli see kõik ilmselt omal kohal. “Tol hetkel mõtlesin, et annaks jumal, et kohustusliku kolm aastat vastu pean, siit lähen ükskõik kuhu, kas või Venemaale, aga siia ma ei jää. Aega läks, kolm aastat sai mööda ja tegelesin juba sellega, mida hing ihaldas.”Aiandi periood oli Sirje sõnul väga huvitav, kuna kolhoosile oli paljude asjade müük olnud keelatud. Näiteks lillevaasid, nende asemel võis osta plekkmannerguid, lüpsikuid jms. Aiandusministeeriumi kaudu ei saanud kolhoosid ka istutusmaterjali, riiklikud ehk sovhoosid said. Selline olukord seadis noore aiandijuhataja lahendusi leidma. Sirje sõnul ehitati igal aastal üks kasvuhoone. Ja esimese partii aretusnelgi pistikuid muretses kolhoosi varustaja.“Kui varustaja lahkus, olime lõhkise küna ees. Asi lõppes sellega, et ühel hetkel olin Läti kommunaalministri kabinetis ja ütlesin, et nüüd on selline lugu, et minul on vaja nelgipistikuid, sest saarlased tahavad ka lilli. Minister tegi selgeks, et Läti teise riiki, st teise NSV-sse müüa ei tohi. Istikuid saate ainult sel juhul, kui teete tootmiskatseid. Nii saimegi Ogre meristeemlaboratooriumist uued huvitavad nelgisordid. Kirjutasime täpselt üles, mitu õit saime, mis kvaliteediga õied olid, milliseid väetisi kasutasime jm. Andmed saatsime neile. Sama oli gerberaga. Olime Eestis esimesed gerberakasvatajad, nendega hakkasime sordikatseid tegema Salaspilsi botaanikaaiale.”Kaarma kolhoosi aiandi tegevust olid lätlased hinnanud nii kõrgelt, et seal välja antud gerberakasvatuse õpikus on märgitud Saaremaa Kaarma kolhoosi nende suure koostööpartnerina. “Meil oli selle üle väga hea meel, et Läti lillekasvatajad, kes olid meist pika sammuga ees, meist nii väga lugu pidasid.”Majandite lagunemise algus pani isemajandava aiandi juhataja jälle valiku ette. Sirje meenutas, et rehkenda, kuidas rehkendad, aga kuidagi ei ole võimalik majanduslikult plussi saada, veel vähem majandile raha sisse tuua. Küte oli kallis, valgustus kallis – sissetoodavate lilledega polnud võimalik konkureerida. Ehkki Heino Uus oskas kolhoosi raha ise lugeda ja õpetas selle selgeks ka spetsialistidele. “Heino ei olnud türann-ülemus, tal oli tähtis, et majandustulemused oleksid head, ta andis spetsialistile vabad käed.Tagantjärele saan öelda, et kolhoosis töötatud aastad olid mu elu parimad, kuigi kolhoosikord oli valedel alustel ja ümberkorraldused olid paratamatud ja vajalikud.” Siis kohe algas ka erastamine ja ärastamine ning Sirje 15 aasta pikkune aianditöö sai otsa.Häda sunnil sai taimede hingeelu tundvast naisest riigiametnik. Sirje töötas lühikest aega sotsiaalsfääris, kus hakkasid samuti ümberkorraldused.“Hakkasin uut töökohta otsima, tundsin, et siin mul väljavaadet ei ole ja et minu Saaremaa-etapp on lõppenud. Olin just lahkumas, et minna mandrile kohta otsima, võtsin veel postkastist Meie Maa, mille esimesel küljel oli artikkel, et Agricenter otsib agronoomi. Jätsin bussi peale minemata, panin diplomi tasku ja enda kiituseks ka Läti gerberaraamatu ja diplomitöö, ning läksin poodi. Ütlesin, et otsite agronoomi, minu diplom on siin, tööd mulle teha meeldib, võtke või jätke.”Agricentris oli tollal kolm omanikku, Sirje oli vestlema sattunud Rain Pihlasega, kes oli vastanud, et neil on juba mitu kandidaati. Ometi osutus valituks just Sirje, kes nüüdseks on seemnete, istikute, taimekaitsevahendite ja palju muid teadmisi nõudvas kaupluses tööl olnud aastaid. “Läksin ja jäin, tänavu aprillis sai 20 aastat.”Saatusele võib tänulik olla, et selline imeline, üle noatera hetk positiivseks pöördus. Sirje müüjaameti suurim väärtus on inimeste harimises. Nii poeleti taga kui mitu aastat ka ajalehe aiandusnurga kaudu.“Ma olen lehele väga tänulik, et selline võimalus on antud. See lihtsustab tunduvalt igapäevast tööd. Ausalt öeldes on inimesed saanud palju targemaks. Olen ikka öelnud, et ärge häbenege, kui te ei oska, küsige julgelt! Kui ei ole järjekorda, me seletame ja õpetame. Kui mina läheksin arvutipoodi, siis uskuge – poistel oleks hulk aega lõbu laialt.”Sirje müüja-etapi algul oli tulnud üks peen proua, kes oli end piltlikult öeldes suureks mõelnud.“Teatas, et ta läheb nüüd tarbijakaitseametisse ja teatab, et mina, Sirje Avingu, olen ära rikkunud ta maitsemeele. Hakkasin siis ääri-veeri uurima, milles ta mind süüdistab. Proua oli enda sõnul eluaeg kasutanud kahjuritõrje preparaati Inta-Vir, mida lahjendati üks tablett 10 liitris vees.Võtnud kopsikuga lahust ja puristanud suu kaudu porgandiridadele. Siis, kui preparaat oli müügiregistrist välja arvatud, olevat ma talle müünud sama toimega insektitsiidi, ampull kümnele liitrile. Proua oli lahjendanud ampulli 10 liitris vees ja ikka samamoodi – võtnud lahuse suhu ja puristanud. Nüüd oli häda suur – suu paks, maitset ei tunne, süüdi on kauplus, kes müüs vale preparaadi. Muudkui kisas ja süüdistas.Mina vastu, et taimekaitsevahendeid ju pritsitakse. Tema mulle – aga ma ju puristades pritsisin. Siis üks lahke häälega mees päästis mu, võttis naisel õrnalt õlgadest kinni, viis proua ukseni ja ütles: “See on väga lihtne: kaks punnsuutäit hektarile ja ärge vastu tuult puristage – läheb silma.”“Kapitalism on karm, turg on karm, see, kes suudab pakkuda midagi uut, on konkurentsivõimeline. Uuega peab pidevalt kursis olema. See on müügi põhimõte. Sellepärast tuleb uurida, puurida, vaadata... ja oma teadmisi ka klientidele edasi anda.Seda, et ma Saaremaale tulin, ma enam absoluutselt ei kahetse. Paremat kohta elamiseks niivõrd sõbraliku rahva hulgas nii ilusa looduse keskel koos haruldaste taimedega – sellist võimalust annab otsida. Seda äi ole mette kuskil mujal kut meil.” Näete, saare keelgi on Sirjel omandatud!
Veel artikleid samast teemast »


description: Novembrikuu viimasel reedel kohtusid Orissaare kultuurimajas kenasti kaetud kohvilaudade taga kahe naabervalla, Orissaare ja Pöide eakamate põlvkondade esindajad. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kahe valla eakad kadripeol

maintext:
Eluratas
Kahe valla eakad kadripeol
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Aimi Pitk Reede, 02. detsember 2016. Pärsama Muigud pärast esinemist. FOTO: Anu Viljaste Novembrikuu viimasel reedel kohtusid Orissaare kultuurimajas kenasti kaetud kohvilaudade taga kahe naabervalla, Orissaare ja Pöide eakamate põlvkondade esindajad.
25. november on kirikukalendris püha Katariina mälestuspäev. Sel päeval ei kedratud, veskikivid ja käiarattad seisid. Eesti rahvakalendris tähistas kadripäev talve algust.
Eesti rahvausundis on just hilissügis surnute mälestamisele pühendatud aeg. Ka sellel kokkusaamisel meenutati ja mälestati meie hulgast lahkunud inimesi. Tore oli, et polnud tugevat tuult ja vihma ei sadanud, seetõttu oli peopäev kokkutulekuks soodne. Kohaletulemise ja kojusaamise muret ei olnud, sest autod ja bussid olid selleks olemas.
Esinesid lasteaialapsed
Kadripäev on läbi aegade olnud maainimeste tähtpäev, millega tähistati järjekordse põllumajandusaasta lõppemist. Seega oli kadripäev põlluharijatele omamoodi uusaastapüha, pärast seda algas rahulik talveaeg.
Peo perenaised olid Aina Sepp-Teevet ja Aili Ansper, kes edastasid kokkutulnutele oma tervitused. Kõigepealt esinesid laudade taga istuvatele vanaemadele ja vanaisadele Orissaare lasteaia Päiksekiir vanem ja noorem rühm. Rahvatantse, luuletusi ja laule juhendas kasvataja. Laste esituses kõlasid laulud ja lood väga toredasti ja julgelt.
Muigud tulid Pärsamalt
Kui peolised olid kultuurimaja suurde saali kogunenud, ootasid neid kohvilaudadel tee- ja kohvikannud, küpsetised, rammusad ja maitsvad lihapirukad. Ettevalmistusi oli hoolega tehtud ja kõik see pälvis peolistelt kiidusõnu.
Külla oli tulnud ka Pärsama laulu- ja tantsurühm Muigud. Nad küll karjaõnne ei soovinud, nagu kadripäevale kohane oleks olnud, kuid õnne, tervist ja toredat peomeeleolu seda enam. Muigudel oli kaasas kolmest osast koosnenud kava.
Nooruslikud prouad pälvisid vaatajate tähelepanu oma ühtlase esinemisriietuse ja kireva kavaga. Laulud oli neile selgeks õpetanud Irja Aardam. Muigude tantsuõpetaja on valla kultuurijuht Anna Tomson.
See sügisene reede oli Kõrkvere, Tornimäe ja Orissaare eakate üks pidulikumaid päevi. Oli hea pidutseda, sest suuremad sügisesed tööd olid tehtud. Suur saal oli tantsijaid täis. Neli-viis tundi suures ja lõbusas seltskonnas möödus ruttu.
Muljeid peost
Laivi Laanet Orissaare vallast Tagaverelt: “Kena pidu oli. Mulle küll meeldis. Eriti meeldis Pärsama laulu- ja tantsurühm, kes esitas nii mitmekülgse ja sisutiheda kava. Valli Hint mängis jahimeest, püss oli õlal ja samm oli kraps. Lasteaialapsed esinesid, neid on alati nii armas vaadata. Ja pillimuusika kutsus jalga keerutama. Kuulda oli, et paljudele teistele ka meeldis.“
Luule Aasanurm Orissaare vallast Väike-Rahula külast: “See pidu meeldis mulle väga. Ma olen ju kogu aeg rohkem kodune, aga Tagavere naised ajasid mind kodust välja. Ma pole ju mitu aastat käinud. Ja ära ma käisin ning ma ei kahetse. Seda, mis su silm kõik näeb, mida inimesed teevad, kui palju nad vaeva näevad ja õpivad, see on lihtsalt võrratu. Pärsama naised ka käivad ju proovides oma vabast ajast ja see on lihtsalt fantastiline, mida nad teevad. Muidugi meeldis ka Orissaare lasteaialaste esinemine.“
Maie Koel Pöide vallast: “Minule meeldis see pidu kuidagi väga. See oli vanainimese kõrvale väga hea. Pole sellist hirmsat plõnnimist (muusikat – toim). Inimesed said omavahel rääkida. Ning eriti meeldisid mulle need, kes tegid tantsumuusikat. Nemad olid Muhust. Eeskava oli ka muidugi särtsakas ja lõbus. Ma kuulsin ka sõbrannade käest hiljem, et kõikidele teistele ka meeldis. Nii et me oleme väga tänulikud korraldajatele.“
Peoliste muljed pani kirja Ivika Laanet 25. november on kirikukalendris püha Katariina mälestuspäev. Sel päeval ei kedratud, veskikivid ja käiarattad seisid. Eesti rahvakalendris tähistas kadripäev talve algust.Eesti rahvausundis on just hilissügis surnute mälestamisele pühendatud aeg. Ka sellel kokkusaamisel meenutati ja mälestati meie hulgast lahkunud inimesi. Tore oli, et polnud tugevat tuult ja vihma ei sadanud, seetõttu oli peopäev kokkutulekuks soodne. Kohaletulemise ja kojusaamise muret ei olnud, sest autod ja bussid olid selleks olemas.Kadripäev on läbi aegade olnud maainimeste tähtpäev, millega tähistati järjekordse põllumajandusaasta lõppemist. Seega oli kadripäev põlluharijatele omamoodi uusaastapüha, pärast seda algas rahulik talveaeg.Peo perenaised olid Aina Sepp-Teevet ja Aili Ansper, kes edastasid kokkutulnutele oma tervitused. Kõigepealt esinesid laudade taga istuvatele vanaemadele ja vanaisadele Orissaare lasteaia Päiksekiir vanem ja noorem rühm. Rahvatantse, luuletusi ja laule juhendas kasvataja. Laste esituses kõlasid laulud ja lood väga toredasti ja julgelt.Kui peolised olid kultuurimaja suurde saali kogunenud, ootasid neid kohvilaudadel tee- ja kohvikannud, küpsetised, rammusad ja maitsvad lihapirukad. Ettevalmistusi oli hoolega tehtud ja kõik see pälvis peolistelt kiidusõnu.Külla oli tulnud ka Pärsama laulu- ja tantsurühm Muigud. Nad küll karjaõnne ei soovinud, nagu kadripäevale kohane oleks olnud, kuid õnne, tervist ja toredat peomeeleolu seda enam. Muigudel oli kaasas kolmest osast koosnenud kava.Nooruslikud prouad pälvisid vaatajate tähelepanu oma ühtlase esinemisriietuse ja kireva kavaga. Laulud oli neile selgeks õpetanud Irja Aardam. Muigude tantsuõpetaja on valla kultuurijuht Anna Tomson.See sügisene reede oli Kõrkvere, Tornimäe ja Orissaare eakate üks pidulikumaid päevi. Oli hea pidutseda, sest suuremad sügisesed tööd olid tehtud. Suur saal oli tantsijaid täis. Neli-viis tundi suures ja lõbusas seltskonnas möödus ruttu.Laivi Laanet Orissaare vallast Tagaverelt: “Kena pidu oli. Mulle küll meeldis. Eriti meeldis Pärsama laulu- ja tantsurühm, kes esitas nii mitmekülgse ja sisutiheda kava. Valli Hint mängis jahimeest, püss oli õlal ja samm oli kraps. Lasteaialapsed esinesid, neid on alati nii armas vaadata. Ja pillimuusika kutsus jalga keerutama. Kuulda oli, et paljudele teistele ka meeldis.“Luule Aasanurm Orissaare vallast Väike-Rahula külast: “See pidu meeldis mulle väga. Ma olen ju kogu aeg rohkem kodune, aga Tagavere naised ajasid mind kodust välja. Ma pole ju mitu aastat käinud. Ja ära ma käisin ning ma ei kahetse. Seda, mis su silm kõik näeb, mida inimesed teevad, kui palju nad vaeva näevad ja õpivad, see on lihtsalt võrratu. Pärsama naised ka käivad ju proovides oma vabast ajast ja see on lihtsalt fantastiline, mida nad teevad. Muidugi meeldis ka Orissaare lasteaialaste esinemine.“Maie Koel Pöide vallast: “Minule meeldis see pidu kuidagi väga. See oli vanainimese kõrvale väga hea. Pole sellist hirmsat plõnnimist (muusikat – toim). Inimesed said omavahel rääkida. Ning eriti meeldisid mulle need, kes tegid tantsumuusikat. Nemad olid Muhust. Eeskava oli ka muidugi särtsakas ja lõbus. Ma kuulsin ka sõbrannade käest hiljem, et kõikidele teistele ka meeldis. Nii et me oleme väga tänulikud korraldajatele.“Peoliste muljed pani kirja Ivika Laanet
Veel artikleid samast teemast »


description: Kindlalt nagu surm ja maksud, saabuvad igal aastal jõulud. Traditsiooniliselt koos filmidega “Üksinda kodus” ja “Visa hing”. Ning enamasti mustalt. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: KULTUUR KIRBUL: Must-valge maailm

maintext:
Kultuur
KULTUUR KIRBUL: Must-valge maailm
Teisipäev, 20. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kindlalt nagu surm ja maksud, saabuvad igal aastal jõulud. Traditsiooniliselt koos filmidega “Üksinda kodus” ja “Visa hing”. Ning enamasti mustalt.
Must maa võib ju mõjuda kuidagi troostitult, eriti kõige pimedamal ajal, aga samas on ta selge õnnistus neile, kel on kohustus lund ära tassida, lükata, tarida ning hooldada kõnniteed mittelibedaks.
Ning must moodustab kena kontrasti valgega. Mida üürikesem on valge aeg, seda hinnatumaks ta muutub. Just seepärast, et teda on nii vähe. Jõulu on nii vähe… Aega, mil jagada soojust ja armastust lähedastele. Aga kas on? Kas ainult jõulud peavad olema aeg, mil jagatakse üksteisele seda, mis on muutunud tänapäeval defitsiidiks – aega.
Mil jagatakse seda, mis on maailmas kõige tähtsam – armastust, hoolivust, hoolimist. Võib-olla siis saab ära unustada, et maailmas on nii vähe seda, mida jõulude ajal jagatakse. Õigemini, on, muidugi on, aga seda üles leida on väga raske…
Ning mustast võib saada valge, aga sagedamini vastupidi. Aga sinu teha on, et valgust oleks rohkem ja musta vähem. Vahet pole, mis värvi on su juuksed, nahavärv või riided… Autor: Ene Kallas Teisipäev, 20. detsember 2016.Must maa võib ju mõjuda kuidagi troostitult, eriti kõige pimedamal ajal, aga samas on ta selge õnnistus neile, kel on kohustus lund ära tassida, lükata, tarida ning hooldada kõnniteed mittelibedaks.Ning must moodustab kena kontrasti valgega. Mida üürikesem on valge aeg, seda hinnatumaks ta muutub. Just seepärast, et teda on nii vähe. Jõulu on nii vähe… Aega, mil jagada soojust ja armastust lähedastele. Aga kas on? Kas ainult jõulud peavad olema aeg, mil jagatakse üksteisele seda, mis on muutunud tänapäeval defitsiidiks – aega.Mil jagatakse seda, mis on maailmas kõige tähtsam – armastust, hoolivust, hoolimist. Võib-olla siis saab ära unustada, et maailmas on nii vähe seda, mida jõulude ajal jagatakse. Õigemini, on, muidugi on, aga seda üles leida on väga raske…Ning mustast võib saada valge, aga sagedamini vastupidi. Aga sinu teha on, et valgust oleks rohkem ja musta vähem. Vahet pole, mis värvi on su juuksed, nahavärv või riided…
Veel artikleid samast teemast »


description: Nädalavahetusel Biskaia lahe ületanud parvlaev Leiger võttis esmaspäeva õhtul suuna Kieli kanali ääres asuvasse Brunsbütteli sadamasse. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Leiger võttis suuna Kieli kanalile

maintext:
Uudised
Leiger võttis suuna Kieli kanalile
Kolmapäev, 07. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 07. detsember 2016. Nädalavahetusel Biskaia lahe ületanud parvlaev Leiger võttis esmaspäeva õhtul suuna Kieli kanali ääres asuvasse Brunsbütteli sadamasse.
Esmaspäeva õhtul Prantsusmaalt Bresti sadamast väljunud Leiger on praeguseks jõudnud La Manche’i väina, laeva sihtpunktiks on Saksamaal Kieli kanali ääres asuv Brunsbütteli sadam.
Laevaliiklust jälgiva veebirakenduse Marinetraffic andmetel peaks Leiger Brunsbüttelisse jõudma neljapäevaks.
Leiger alustas koduteed Türgist Sefine laevatehasest 5. novembril. Esmaspäeva õhtul Prantsusmaalt Bresti sadamast väljunud Leiger on praeguseks jõudnud La Manche’i väina, laeva sihtpunktiks on Saksamaal Kieli kanali ääres asuv Brunsbütteli sadam.Laevaliiklust jälgiva veebirakenduse Marinetraffic andmetel peaks Leiger Brunsbüttelisse jõudma neljapäevaks.Leiger alustas koduteed Türgist Sefine laevatehasest 5. novembril.
Veel artikleid samast teemast »


description: Andi Noot alistas eile Tartu ülikooli spordihoones 50 aastat Mart Vildi nimel püsinud miilijooksu Eesti siserekordi nelja sekundiga. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Andi Noot alistas 50 aastat püsinud Eesti rekordi
Neljapäev, 29. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Neljapäev, 29. detsember 2016. Andi Noodal on põhjust tänavuse aastaga rahul olla. FOTO: Marko Mumm/EKJL Andi Noot alistas eile Tartu ülikooli spordihoones 50 aastat Mart Vildi nimel püsinud miilijooksu Eesti siserekordi nelja sekundiga.
Noot läbis teivashüppevõistluse raames peetud ühe miili jooksu sisetingimustes ajaga 4.02,42. Alates 1966. aastast Mart Vildile kuulunud tippmargi numbrid olid 4.06,4. Vilt jooksis selle Moskvas puitrajal.
Rekordjooksu ajal suutis Noot katta 1500 m kiiremini kui Tiidrek Nurme 1500 m Eesti siserekord 3.46,10. Nooda treener Endel Pärn sai käsitsi võttes 1500 m vaheajaks 3.45,5, kuid seda ei ole võimalik Eesti rekordina arvesse võtta.
Saarlasel aitasid eile tempot teha triatloniliidu noortetreener Karel Viigipuu ja 400 m tõkkejooksu olümpiamees Jaak-Heinrich Jagor.
“Olen juba sprinteritele võlgu vedamise eest, sest Eestis ei ole enam keskmaamehi, kes suudaksid 800 m alla 2.00 minuti joosta. Enamus jooksjaid valmistub maratonis kolme tunni piiri alistama ja olümpiakulda võitma ning elulooraamatut kirjutama sellest, kuidas ikka viimasel kilomeetril sai spurditud, joonel rind ette lükatud ja naabrimehe “skalp võetud“,” kirjeldas Andi Noot Eesti keskmaajooksu hetkeseisu.
“Ma ei tea, mis petrooleumi või tankidiislit joodi ja kus täispuhutavas kasvuhoones kirsasaabastega 1960. aastatel rekordeid joosti, aga Vildi aeg osutus väga võimsaks. Mul oli tükk tegemist, et sellest jagu saada. Suur kummardus ja lugupidamine oma aja parimale keskmaaässale Mart Vildile,” avaldas Noot tunnustust.
Noot usub, et lõpetas 2016. aasta positiivse noodiga või noodaga, kuidas kellelegi ja lähiaastatel tulevad Eesti kesk- ja pikamaajooksu rekorditabelites tugevad korrektuurid.
Järgmisena võtab Andi Noot uuel aastal ette juba sise-EM normi 3.44,00. Selle kättesaamine tähendaks ühtlasi ka Tiidrek Nurmele kuuluva Eesti rekordi alistamist. Treener Endel Pärn arvab, et tema õpilane saab sellega hakkama, sest on tõesti heas hoos.
***
Kes on Mart Vilt?
Sündis 2. märtsil 1935. aastal Virumaal Illuka vallas. Lõpetas 1954 Vaeküla põllumajanduse mehhaniseerimise tehnikumi, õppis kaugõppes Minski KKI-s. Hakkas sportima Illuka koolis, tehnikumis harrastas võrkpalli ja suusatamist.
Nõukogude armees ajateenistuses (1954–1957) olles tõusis diviisi meistriks suusatamises ja jooksualadel. Alates 1958. aastast suunas tema treeninguid Aleksander Tšikin.
1967. aastal sai Mart Vilt Euroopa sisemängudel 3000 m jooksus 4. ja 1966 EM-il 1500 m 14. koha (eeljooksus aeg 3.42,7). 1965. aastal võitis Mart Vilt Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1500 m jooksus hõbeda ja 1966. aastal kulla. Ta püstitas Suurbritannia ja NL-i maavõistlusel 42 aastat püsinud Eesti rekordi 3.39,0 (1966. aastal maailma edetabeli 8. tulemus), mille suutis alistada Tiidrek Nurme 2008. aastal Pekingi olümpiamängudel (3.38,59).
Aastatel 1958–1969 tuli Mart Vilt 1500 m ja 5000 m jooksus ning murdmaajooksus kokku üheksa korda Eesti meistriks, ta on saanud kaheksa hõbedat ja ühe pronksi ning olnud kaks korda Eesti meister ka 4×1500 m teatejooksus.
Aastatel 1964–1967 parandas Vilt 12 korda Eesti rekordit: viis korda 1500 m (3.45,0 – 3.39,0) ja 5000 m jooksus (13.59,4 – 13.47,8) ning korra 3000 m jooksus staadionil (8.09,4) ja hallis (8.02,2). 1963. aastal jooksis ta Eesti rekordi püstitanud 4×1500 m teatejooksus.
Alates 1957. aastast töötas Mart Vilt Jõhvi SK-s suusatreenerina, Kohtla-Järvel spordimetoodikuna ja treenerina ning Kalevi linnanõukogu esimehena, hiljem olnud ehitaja ja Roela kooli kehalise kasvatuse õpetaja.
Allikas: “Eesti spordi biograafiline leksikon“ Noot läbis teivashüppevõistluse raames peetud ühe miili jooksu sisetingimustes ajaga 4.02,42. Alates 1966. aastast Mart Vildile kuulunud tippmargi numbrid olid 4.06,4. Vilt jooksis selle Moskvas puitrajal.Rekordjooksu ajal suutis Noot katta 1500 m kiiremini kui Tiidrek Nurme 1500 m Eesti siserekord 3.46,10. Nooda treener Endel Pärn sai käsitsi võttes 1500 m vaheajaks 3.45,5, kuid seda ei ole võimalik Eesti rekordina arvesse võtta.Saarlasel aitasid eile tempot teha triatloniliidu noortetreener Karel Viigipuu ja 400 m tõkkejooksu olümpiamees Jaak-Heinrich Jagor.“Olen juba sprinteritele võlgu vedamise eest, sest Eestis ei ole enam keskmaamehi, kes suudaksid 800 m alla 2.00 minuti joosta. Enamus jooksjaid valmistub maratonis kolme tunni piiri alistama ja olümpiakulda võitma ning elulooraamatut kirjutama sellest, kuidas ikka viimasel kilomeetril sai spurditud, joonel rind ette lükatud ja naabrimehe “skalp võetud“,” kirjeldas Andi Noot Eesti keskmaajooksu hetkeseisu.“Ma ei tea, mis petrooleumi või tankidiislit joodi ja kus täispuhutavas kasvuhoones kirsasaabastega 1960. aastatel rekordeid joosti, aga Vildi aeg osutus väga võimsaks. Mul oli tükk tegemist, et sellest jagu saada. Suur kummardus ja lugupidamine oma aja parimale keskmaaässale Mart Vildile,” avaldas Noot tunnustust.Noot usub, et lõpetas 2016. aasta positiivse noodiga või noodaga, kuidas kellelegi ja lähiaastatel tulevad Eesti kesk- ja pikamaajooksu rekorditabelites tugevad korrektuurid.Järgmisena võtab Andi Noot uuel aastal ette juba sise-EM normi 3.44,00. Selle kättesaamine tähendaks ühtlasi ka Tiidrek Nurmele kuuluva Eesti rekordi alistamist. Treener Endel Pärn arvab, et tema õpilane saab sellega hakkama, sest on tõesti heas hoos.***Sündis 2. märtsil 1935. aastal Virumaal Illuka vallas. Lõpetas 1954 Vaeküla põllumajanduse mehhaniseerimise tehnikumi, õppis kaugõppes Minski KKI-s. Hakkas sportima Illuka koolis, tehnikumis harrastas võrkpalli ja suusatamist.Nõukogude armees ajateenistuses (1954–1957) olles tõusis diviisi meistriks suusatamises ja jooksualadel. Alates 1958. aastast suunas tema treeninguid Aleksander Tšikin.1967. aastal sai Mart Vilt Euroopa sisemängudel 3000 m jooksus 4. ja 1966 EM-il 1500 m 14. koha (eeljooksus aeg 3.42,7). 1965. aastal võitis Mart Vilt Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1500 m jooksus hõbeda ja 1966. aastal kulla. Ta püstitas Suurbritannia ja NL-i maavõistlusel 42 aastat püsinud Eesti rekordi 3.39,0 (1966. aastal maailma edetabeli 8. tulemus), mille suutis alistada Tiidrek Nurme 2008. aastal Pekingi olümpiamängudel (3.38,59).Aastatel 1958–1969 tuli Mart Vilt 1500 m ja 5000 m jooksus ning murdmaajooksus kokku üheksa korda Eesti meistriks, ta on saanud kaheksa hõbedat ja ühe pronksi ning olnud kaks korda Eesti meister ka 4×1500 m teatejooksus.Aastatel 1964–1967 parandas Vilt 12 korda Eesti rekordit: viis korda 1500 m (3.45,0 – 3.39,0) ja 5000 m jooksus (13.59,4 – 13.47,8) ning korra 3000 m jooksus staadionil (8.09,4) ja hallis (8.02,2). 1963. aastal jooksis ta Eesti rekordi püstitanud 4×1500 m teatejooksus.Alates 1957. aastast töötas Mart Vilt Jõhvi SK-s suusatreenerina, Kohtla-Järvel spordimetoodikuna ja treenerina ning Kalevi linnanõukogu esimehena, hiljem olnud ehitaja ja Roela kooli kehalise kasvatuse õpetaja.Allikas: “Eesti spordi biograafiline leksikon“
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval, 3. detsembril kl 19 esinevad Arensburgi sohvabaaris Muusa Kairit Sepp ja Toomas Tang. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kaunis jõulujazz

maintext:
NÄDALALÕPP
Kaunis jõulujazz
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Laupäeval, 3. detsembril kl 19 esinevad Arensburgi sohvabaaris Muusa Kairit Sepp ja Toomas Tang.
Kairit Sepp ja Toomas Tang tunnevad teineteist juba aastaid, töötades koos Kuressaare muusikakoolis. Toomas staažika kitarriõpetajana ja Kairit lauluõpetajana. Kairit & Toomas Duot ühendab kirg ja armastus muusika vastu. Repertuaaris on muusikat igale maitsele maailma jazzistandarditest popmuusikani.
Nad esitavad maailmamuusika rütmidest inspireeritud muusikat – svingi, bossanovat, rumbat, sambat; 80–90-ndate aastate uute ideede ja lähtekohtadega arranžeeritud popmuusikat. Lauldakse peamiselt emakeeles, kava on rütmiline ja kirglik. Muusikat tehes püüavad nad lihtsalt ja siiralt inimese hinge liigutada.
Iste- ja lauakohtade broneerimine telefonil +372 45 24 707. Kontsert on tasuta. Autor: NL Reede, 02. detsember 2016.Kairit Sepp ja Toomas Tang tunnevad teineteist juba aastaid, töötades koos Kuressaare muusikakoolis. Toomas staažika kitarriõpetajana ja Kairit lauluõpetajana. Kairit & Toomas Duot ühendab kirg ja armastus muusika vastu. Repertuaaris on muusikat igale maitsele maailma jazzistandarditest popmuusikani.Nad esitavad maailmamuusika rütmidest inspireeritud muusikat – svingi, bossanovat, rumbat, sambat; 80–90-ndate aastate uute ideede ja lähtekohtadega arranžeeritud popmuusikat. Lauldakse peamiselt emakeeles, kava on rütmiline ja kirglik. Muusikat tehes püüavad nad lihtsalt ja siiralt inimese hinge liigutada.Iste- ja lauakohtade broneerimine telefonil +372 45 24 707. Kontsert on tasuta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeva hommikul väljus Kieli kanalist Läänemerele pikalt Heltermaa–Rohuküla liinile oodatud parvlaev Leiger. Nüüd on kindel, et jõuluks muutub Hiiumaa ja mandri vaheline ühendus juba normaalsemaks. Aga täisväärtusega kingitus olnuks see, kui sõsarlaev Tiiu ka Türgist veel lõppeval aastal kodusadamasse jõudnuks. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Jõuluks koju

maintext:
Arvamus
Jõuluks koju
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Neljapäeva hommikul väljus Kieli kanalist Läänemerele pikalt Heltermaa–Rohuküla liinile oodatud parvlaev Leiger. Nüüd on kindel, et jõuluks muutub Hiiumaa ja mandri vaheline ühendus juba normaalsemaks. Aga täisväärtusega kingitus olnuks see, kui sõsarlaev Tiiu ka Türgist veel lõppeval aastal kodusadamasse jõudnuks.
Kahjuks on uute praamide toomine Väinamerele mitme kitsaskoha taga kinni. Võib-olla ajame venimise põhjused loodusjõudude süüks? Me ju kuulsime, kui tormine oli tänavu sügisel Vahemeri ja Biskaia laht. Leiger pidi mitmes sadamas tuulevarju otsima. Muidugi, ka jõuluvana võib oma saaniga hädas olla, kui soojad ilmad muudavad lumetee mustaks mudaks. Kliimamuutuste eitajatele toovad ootamatud ebaõnnestumised enamasti kaela mustad mured.
Kõrvale tõrjutud eelmine Väinamere liikluse suurtegija Vjatšeslav Leedo teatas aga kesknädalal “Pealtnägija”-saates rõõmsa rahuloluga, et tema tulud on üleval pool sogatud vahetusprotsessi tulemusel hoopis kasvanud.
Pealiskaudne juhtimine
Meie mereäärse riigi juhtimine merenduse ja laevanduse vallas on olnud siiani pealiskaudne. Hoomame ju seda olukorda, kus kaubalaevad, mis pagenud meie riigilipu alt mugavuslippude alla, ei too oma riigile ja rahvale võimalikku tulu. Selle kaotuse suurust saame mõõta veel säilinud reisilaevanduse kasu kaudu.
Huvitav oli digikaardilt vaadata, kuidas Leigri kodutee kursile Elbe jõe suudmes sattusid ka meie endised väinaliikluse iludused Muhumaa ja Saaremaa, mis liiguvad nüüd Cuxhaveni ja Brunsbütteli vahel. Neile on Saksamaal antud teised nimed ja laevaperedestki pole vist enam siiapoole jõuluks koju tulijaid.
Meremeeste jõulud merel on enamasti täidetud mõtete ja unistustega kodust ning omastest. Meresõit peab jätkuma tingimusteta, sest inimeste ja kaupade voolu peetakse olemuslikult katkematuks.
Jõulukingiks koju jõudev Leiger on nime poolest müütiline vägilane ja sisult ka heategija. Rahvusvaheliselt nimetati teda oma pikal teekonnal, mida sai arvuti kaudu jälgida, reisilaevaks (passenger ship), vahel oli ka lisatud sõna ferry – ülevedaja.
Vanasti tähendas sõna fähre saksa keele kultuuriruumis parve, millega pääses üle jõe. Sõna pram tähendas slaavlastele jõelaeva. Vene keele vahendusel said meie Väinamerel toimetanud alused üldnimeks praam. Hinnatud merekeele arendaja kapten Uno Laur tõi käibele parvlaeva mõiste. Tegelikult olid need vanad väina voorilaevad sisuliselt veeremilaevad ehk roll-on/roll-off-tüüpi laevad. Reisijate mugavused olid nende pardal minimaalsed.
Nüüd pakuvad uued praamid reisijatele mõnusust ja heaolu. Nad on sisuliselt üle saja meetri (114) pikkused reisilaevad, kuhu saab lastida ka igasugu veeremit, mis liigub ratastel. Uhkem on neid nimetada just laevaks. Passenger ship on ju nende klassi tunnus.
Omanikfirma õigus on neid ka praamiks nimetada. Aga see nimetus on väljast tulija jaoks minu arvates odavam. Enne Teist maailmasõda väinaliiklust toimetanud Gustav Sergo & Ko. aurualused, mis võtsid vahel pardale ka mõne mootorsõiduki, nimetati kindlalt laevaks.
Aga aeg on muutunud ja meie ühes ajaga teistsuguseks saanud. Oleme rohkem maisemad ega julge mereasjadesse nina pista, ehkki lõppev merekultuuri aasta on meile mõndagi õpetanud ja meelde tuletanud.
Meile, saarlastele on oluline see, et Kuivastu–Virtsu vahel kurseerima hakkav reisilaev Tõll on ka peagi koduteele asumas. See vägilane ehitati Poola laevatehases ja on lootust, et poolakate suurem kogemus laevaehituses tagab usaldusväärse kvaliteedi. On ju kõige ebameeldivam see hetk, kui pikematel nädalalõppudel viiakse laev liinilt remonti.
Uue laeva sisse ei näe
Uue laeva puhul peab arvestama asjaolu, et tema sisse igasse varjatud kohta enne ei näe, kui ta on mere meelevallas loksunud ja väänatud. Alles siis saavad tegematajätmised avalikuks. Tuntud vana hea Regula oli ju alati võtta, kui nooremad ära väsisid. Seda ehitati kunagi Põhjamaade tarkuse ja hoolega.
Kahju, et meie oskuslikud laevameistrid, kes ikka veel kestvaid puust purjekaid ehitasid oludes, kus viletsa laeva ehitanud meistrilt enam ühtegi uut laeva ei tellitud, on igavikku läinud. Kahju on ka sellest, et meie laevatehas Nasval veel suuri reisilaevu ei ehita. Tuleval aastal saame ehk kodukootud Soelaga Triigist Sõrule sõita ja Heltermaa kaudu tagasi tulles näeme ka Leigri ära.
Laevad ongi ehitatud mere taha reisimiseks, et mujal maailmas sealseid imesid näha. Ning siis jõuluks koju tulla. Oma pere ja sugulaste keskele ehitud kuuse alla. Üksteist kallistama ja meretuulest toodud juttu ajama. Autor: Bruno Pao Reede, 09. detsember 2016.Kahjuks on uute praamide toomine Väinamerele mitme kitsaskoha taga kinni. Võib-olla ajame venimise põhjused loodusjõudude süüks? Me ju kuulsime, kui tormine oli tänavu sügisel Vahemeri ja Biskaia laht. Leiger pidi mitmes sadamas tuulevarju otsima. Muidugi, ka jõuluvana võib oma saaniga hädas olla, kui soojad ilmad muudavad lumetee mustaks mudaks. Kliimamuutuste eitajatele toovad ootamatud ebaõnnestumised enamasti kaela mustad mured.Kõrvale tõrjutud eelmine Väinamere liikluse suurtegija Vjatšeslav Leedo teatas aga kesknädalal “Pealtnägija”-saates rõõmsa rahuloluga, et tema tulud on üleval pool sogatud vahetusprotsessi tulemusel hoopis kasvanud.Meie mereäärse riigi juhtimine merenduse ja laevanduse vallas on olnud siiani pealiskaudne. Hoomame ju seda olukorda, kus kaubalaevad, mis pagenud meie riigilipu alt mugavuslippude alla, ei too oma riigile ja rahvale võimalikku tulu. Selle kaotuse suurust saame mõõta veel säilinud reisilaevanduse kasu kaudu.Huvitav oli digikaardilt vaadata, kuidas Leigri kodutee kursile Elbe jõe suudmes sattusid ka meie endised väinaliikluse iludused Muhumaa ja Saaremaa, mis liiguvad nüüd Cuxhaveni ja Brunsbütteli vahel. Neile on Saksamaal antud teised nimed ja laevaperedestki pole vist enam siiapoole jõuluks koju tulijaid.Meremeeste jõulud merel on enamasti täidetud mõtete ja unistustega kodust ning omastest. Meresõit peab jätkuma tingimusteta, sest inimeste ja kaupade voolu peetakse olemuslikult katkematuks.Jõulukingiks koju jõudev Leiger on nime poolest müütiline vägilane ja sisult ka heategija. Rahvusvaheliselt nimetati teda oma pikal teekonnal, mida sai arvuti kaudu jälgida, reisilaevaks (passenger ship), vahel oli ka lisatud sõna ferry – ülevedaja.Vanasti tähendas sõna fähre saksa keele kultuuriruumis parve, millega pääses üle jõe. Sõna pram tähendas slaavlastele jõelaeva. Vene keele vahendusel said meie Väinamerel toimetanud alused üldnimeks praam. Hinnatud merekeele arendaja kapten Uno Laur tõi käibele parvlaeva mõiste. Tegelikult olid need vanad väina voorilaevad sisuliselt veeremilaevad ehk roll-on/roll-off-tüüpi laevad. Reisijate mugavused olid nende pardal minimaalsed.Nüüd pakuvad uued praamid reisijatele mõnusust ja heaolu. Nad on sisuliselt üle saja meetri (114) pikkused reisilaevad, kuhu saab lastida ka igasugu veeremit, mis liigub ratastel. Uhkem on neid nimetada just laevaks. Passenger ship on ju nende klassi tunnus.Omanikfirma õigus on neid ka praamiks nimetada. Aga see nimetus on väljast tulija jaoks minu arvates odavam. Enne Teist maailmasõda väinaliiklust toimetanud Gustav Sergo & Ko. aurualused, mis võtsid vahel pardale ka mõne mootorsõiduki, nimetati kindlalt laevaks.Aga aeg on muutunud ja meie ühes ajaga teistsuguseks saanud. Oleme rohkem maisemad ega julge mereasjadesse nina pista, ehkki lõppev merekultuuri aasta on meile mõndagi õpetanud ja meelde tuletanud.Meile, saarlastele on oluline see, et Kuivastu–Virtsu vahel kurseerima hakkav reisilaev Tõll on ka peagi koduteele asumas. See vägilane ehitati Poola laevatehases ja on lootust, et poolakate suurem kogemus laevaehituses tagab usaldusväärse kvaliteedi. On ju kõige ebameeldivam see hetk, kui pikematel nädalalõppudel viiakse laev liinilt remonti.Uue laeva puhul peab arvestama asjaolu, et tema sisse igasse varjatud kohta enne ei näe, kui ta on mere meelevallas loksunud ja väänatud. Alles siis saavad tegematajätmised avalikuks. Tuntud vana hea Regula oli ju alati võtta, kui nooremad ära väsisid. Seda ehitati kunagi Põhjamaade tarkuse ja hoolega.Kahju, et meie oskuslikud laevameistrid, kes ikka veel kestvaid puust purjekaid ehitasid oludes, kus viletsa laeva ehitanud meistrilt enam ühtegi uut laeva ei tellitud, on igavikku läinud. Kahju on ka sellest, et meie laevatehas Nasval veel suuri reisilaevu ei ehita. Tuleval aastal saame ehk kodukootud Soelaga Triigist Sõrule sõita ja Heltermaa kaudu tagasi tulles näeme ka Leigri ära.Laevad ongi ehitatud mere taha reisimiseks, et mujal maailmas sealseid imesid näha. Ning siis jõuluks koju tulla. Oma pere ja sugulaste keskele ehitud kuuse alla. Üksteist kallistama ja meretuulest toodud juttu ajama.
Veel artikleid samast teemast »


description: Reedel toimus teatris NO99 pidulik Eesti arhitektuuripreemiate auhinnatseremoonia, kus arhitektide liidu preemia väikeobjektide kategoorias pälvis metsakõlakoda Ruup. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saarlasi premeeriti arhitektuurigalal

maintext:
Uudised
Saarlasi premeeriti arhitektuurigalal
Neljapäev, 15. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 15. detsember 2016. Saarlastest aitasid võidutöö valmimisele kaasa Ardo Hiiuväin (paremalt esimene) ja Sabine Suuster (paremalt viies). FOTO: erakogu Reedel toimus teatris NO99 pidulik Eesti arhitektuuripreemiate auhinnatseremoonia, kus arhitektide liidu preemia väikeobjektide kategoorias pälvis metsakõlakoda Ruup.
Metsakõlakodade Ruup autorid on teiste seas saarlased Ardo Hiiuväin ja Sabine Suuster. Konkursile sai esitada aastail 2013–2015 tehtud töid.
“15 tööd esitati, viis valiti nominentideks ning siis meie töö ja KODA by Kodasema said preemia,” rääkis Ardo Hiiuväin.
Tegu on esimese kursuse teise semestri koolitööga, mille õpilased ise valmis tegid. Metsakõlakojad on saanud palju kajastust üle maailma, ideed on püütud jäljendada ka mujal. Väga võimalik, et kõlakojad jõuavad tuleva aasta suvel ka Ameerika muusikafestivalile.
“Otseselt ettevõtet me pole loonud ja tootmist pole teinud,” ütles Hiiuväin, kes tõdes, et huvi metsakõlakodade vastu on olnud suur. Ruup loodi poolteist aastat tagasi.
Tunnustuse osaliseks on saarlased saanud ka varem. Sama tööga võitsid nad möödunud aastal aasta kultuuriteo auhinna.
“Inimestele läheb see korda – hästi lihtne, aga samas hästi kõnekas projekt,” ütles Hiiuväin.
Üritusel kuulutati välja Eesti Arhitektide Liidu, Eesti Maastikuarhitektide Liidu, Eesti Sisearhitektide Liidu ja Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali 2016. aasta aastapreemiate laureaadid 15 kategoorias. Metsakõlakodade Ruup autorid on teiste seas saarlased Ardo Hiiuväin ja Sabine Suuster. Konkursile sai esitada aastail 2013–2015 tehtud töid.“15 tööd esitati, viis valiti nominentideks ning siis meie töö ja KODA by Kodasema said preemia,” rääkis Ardo Hiiuväin.Tegu on esimese kursuse teise semestri koolitööga, mille õpilased ise valmis tegid. Metsakõlakojad on saanud palju kajastust üle maailma, ideed on püütud jäljendada ka mujal. Väga võimalik, et kõlakojad jõuavad tuleva aasta suvel ka Ameerika muusikafestivalile.“Otseselt ettevõtet me pole loonud ja tootmist pole teinud,” ütles Hiiuväin, kes tõdes, et huvi metsakõlakodade vastu on olnud suur. Ruup loodi poolteist aastat tagasi.Tunnustuse osaliseks on saarlased saanud ka varem. Sama tööga võitsid nad möödunud aastal aasta kultuuriteo auhinna.“Inimestele läheb see korda – hästi lihtne, aga samas hästi kõnekas projekt,” ütles Hiiuväin.Üritusel kuulutati välja Eesti Arhitektide Liidu, Eesti Maastikuarhitektide Liidu, Eesti Sisearhitektide Liidu ja Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali 2016. aasta aastapreemiate laureaadid 15 kategoorias.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeval tunnustati Naiskodukaitse (NK) aastapäeval parimat naiskodukaitsjat ning eile õhtul kuulutati Kaitseliidu Saaremaa maleva (KLSM) aastapäeva tähistamise pidulikul tseremoonial välja ka aasta kaitseliitlane. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Aasta naiskodukaitsja ja kaitseliitlane valitud
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Laupäev, 10. detsember 2016. Aasta naiskodukaitsjaks valitud Naiskodukaitse Saaremaa ringkonna Orissaare jaoskonna aseesinaine Ülle Sülla ühel “Orkaani” õppusel. FOTO: erakogu Neljapäeval tunnustati Naiskodukaitse (NK) aastapäeval parimat naiskodukaitsjat ning eile õhtul kuulutati Kaitseliidu Saaremaa maleva (KLSM) aastapäeva tähistamise pidulikul tseremoonial välja ka aasta kaitseliitlane.
NK Saaremaa ringkonna esinaine Mare Kirr ütles, et aasta naiskodukaitsjaks valitud Ülle Sülla on organisatsioonis tegev olnud 17 aastat.
“Ülle on alati olemas kõikidel üritustel või erinevatel väljaõpetel. Tema põhiülesanneteks on üritustel meditsiiniabi tagamine ja söögi valmistamine.
Ülle suudab erinevatesse tegemistesse kaasata nii uusi kui vanu liikmeid,” kirjeldas Kirr, lisades, et Ülle on ka heaks toeks uutele liitujatele ja vanemate liikmete organisatsiooni tagasi tulemisel.
Ülle kuulub NK Saaremaa ringkonna Orissaare jaoskonda ning on sealne aseesinaine. Jaoskonna esinaine Anneli Pitk on välja toonud, et Ülle Sülla on Naiskodukaitse tegemistes tähtsal kohal.
Mitmeid kogemusi
“Kõike, mida Ülle ette võtab, teeb ta suure pühendumusega. Suurema osa organisatsiooni kuulumise ajast on ta olnud jaoskonna aseesinaine. Samuti on ta kuulunud ringkonna juhatusse,” tõdes Pitk ja ütles, et lisaks panustab Ülle ka kohaliku kultuurielu tegemistesse.
Ülle Sülla nentis, et igal aastal on tiitli saajad olnud meeldiva üllatuse osalised, sest saladust hoitakse hästi. Siiski teadis ta sel korral midagi kahtlustada esinaiselt saadud personaalse kutse tõttu. “See on suur au, aga ma ei tee kõike seda, et tunnustust saada, vaid kuna see meeldib mulle,” sõnas ta.
KLSM pealik kolonelleitnant Gunnar Havi ütles, et eile toimus KLSM aastapäeva tähistamine, mille raames kuulutati välja Saaremaa aasta kaitseliitlane ja naiskodukaitsja ning ergutati ka teisi tublisid ja riigikaitsesse panustanud inimesi ja asutusi.
Samuti tehti Havi sõnul üritusel aasta kokkuvõte ning anti lühiülevaade 2017. aasta olulisematest tegevustest.
Aasta kaitseliitlane, reservveebel Kert Humal on Kaitseliidus tegutsenud 19 aastat. Lisaks on ta olnud kaadrikaitseväelane ja teeninud nii maavägedes kui mereväes ja osalenud kolmel rahvusvahelisel missioonil.
Oma teenistuses saadud kogemusi rakendab Kert Humal Havi sõnul Kaitseliidus edukalt. “Ta on rühma pealik ja aktiivne instruktor, lisaks huvitab teda tehnika. Ta lööb kaasa noorte tegemistes ja nende õpetamisel-juhendamisel.
Iseloomult on ta aus, avala südamega, kohusetundlik ja abivalmis. Tema kogemused ja pealehakkamine on põhjus, miks ta ka kohalikus kogukonnas suurt autoriteeti omab,” kirjeldas Havi. NK Saaremaa ringkonna esinaine Mare Kirr ütles, et aasta naiskodukaitsjaks valitud Ülle Sülla on organisatsioonis tegev olnud 17 aastat.“Ülle on alati olemas kõikidel üritustel või erinevatel väljaõpetel. Tema põhiülesanneteks on üritustel meditsiiniabi tagamine ja söögi valmistamine.Ülle suudab erinevatesse tegemistesse kaasata nii uusi kui vanu liikmeid,” kirjeldas Kirr, lisades, et Ülle on ka heaks toeks uutele liitujatele ja vanemate liikmete organisatsiooni tagasi tulemisel.Ülle kuulub NK Saaremaa ringkonna Orissaare jaoskonda ning on sealne aseesinaine. Jaoskonna esinaine Anneli Pitk on välja toonud, et Ülle Sülla on Naiskodukaitse tegemistes tähtsal kohal.“Kõike, mida Ülle ette võtab, teeb ta suure pühendumusega. Suurema osa organisatsiooni kuulumise ajast on ta olnud jaoskonna aseesinaine. Samuti on ta kuulunud ringkonna juhatusse,” tõdes Pitk ja ütles, et lisaks panustab Ülle ka kohaliku kultuurielu tegemistesse.Ülle Sülla nentis, et igal aastal on tiitli saajad olnud meeldiva üllatuse osalised, sest saladust hoitakse hästi. Siiski teadis ta sel korral midagi kahtlustada esinaiselt saadud personaalse kutse tõttu. “See on suur au, aga ma ei tee kõike seda, et tunnustust saada, vaid kuna see meeldib mulle,” sõnas ta.KLSM pealik kolonelleitnant Gunnar Havi ütles, et eile toimus KLSM aastapäeva tähistamine, mille raames kuulutati välja Saaremaa aasta kaitseliitlane ja naiskodukaitsja ning ergutati ka teisi tublisid ja riigikaitsesse panustanud inimesi ja asutusi.Samuti tehti Havi sõnul üritusel aasta kokkuvõte ning anti lühiülevaade 2017. aasta olulisematest tegevustest.Aasta kaitseliitlane, reservveebel Kert Humal on Kaitseliidus tegutsenud 19 aastat. Lisaks on ta olnud kaadrikaitseväelane ja teeninud nii maavägedes kui mereväes ja osalenud kolmel rahvusvahelisel missioonil.Oma teenistuses saadud kogemusi rakendab Kert Humal Havi sõnul Kaitseliidus edukalt. “Ta on rühma pealik ja aktiivne instruktor, lisaks huvitab teda tehnika. Ta lööb kaasa noorte tegemistes ja nende õpetamisel-juhendamisel.Iseloomult on ta aus, avala südamega, kohusetundlik ja abivalmis. Tema kogemused ja pealehakkamine on põhjus, miks ta ka kohalikus kogukonnas suurt autoriteeti omab,” kirjeldas Havi.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeval avalikustas Eesti Kunstiakadeemia (EKA) rektor akadeemik Mart Kalm pidulikul akadeemia aastalõpuüritusel tänavused loomepreemia ja teaduspublikatsiooni preemia laureaadid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Saarlasest rõivadisainer pälvis EKA loomepreemia
Laupäev, 17. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 17. detsember 2016. Piret Puppart. FOTO: Mariann Lukka Neljapäeval avalikustas Eesti Kunstiakadeemia (EKA) rektor akadeemik Mart Kalm pidulikul akadeemia aastalõpuüritusel tänavused loomepreemia ja teaduspublikatsiooni preemia laureaadid.
Loomepreemia 2016 pälvisid:
- Piret Puppart (EKA moedisaini osakonna professor) väljapaistva loometegevuse eest Rio olümpiamängudel Eesti koondise (koos Montoniga) ja Eesti Rahva Muuseumi esindusrõivaste disainimisel.
- Taavi Talve (installatsiooni ja skulptuuri osakonna dotsent) iseseisva loomingulise eneseleidmise eest teoses Pimetähn (KUMU näitusel “Arhiivi ja arhitektuuri vahel”), mis pakub unikaalse kontra-ahiivi institutsionaalsele ajalookirjutusele.
- Maarja Kask ja Ralf Lõoke (arhitektid, arhitektuuriteaduskonna õppejõud)arhitektuurimuuseumis toimunud näituse “Face-to-face; Balti börsihoone lugu” eest, mis suurejooneliselt tõlgendas terrorismi ja arhitektuuri suhteid ning arhitektuurset enesekolonisatsiooni.
2015. aastal asutatud loomepreemiat antakse välja igal aastal loometegevusega tegelevate teaduskondade õppejõududele, so Arhitektuuri-, Disaini- ja Vabade kunstide teaduskondades.
Loomepreemia eesmärk on esile tõsta ja tunnustada EKAs õpetavate kunstnike, disainerite ja arhitektide loomingut. Teaduskonna nõukogu saab esitada kuni kolm oma valdkonna preemia kandidaati.
Loomepreemia komisjoni liikmed 2016 aastal olid:
arhitektuuriteaduskonna esindaja, vanemteadur Renee Puusepp; disainiteaduskonna esindaja, dotsent Kristi Kuusk; vabade kunstide teaduskonna esindaja, dotsent Laura Kuusk; kunstikultuuri teaduskonna esindaja, nooremteadur Ingrid Ruudi; rektoraadi esindaja, rektor akadeemik Mart Kalm.
Loomepreemiaks on arendav lähetus kunstikeskusesse kogumaksumusega kuni 2000 eurot. Loomepreemia 2016 pälvisid:- Piret Puppart (EKA moedisaini osakonna professor) väljapaistva loometegevuse eest Rio olümpiamängudel Eesti koondise (koos Montoniga) ja Eesti Rahva Muuseumi esindusrõivaste disainimisel.- Taavi Talve (installatsiooni ja skulptuuri osakonna dotsent) iseseisva loomingulise eneseleidmise eest teoses Pimetähn (KUMU näitusel “Arhiivi ja arhitektuuri vahel”), mis pakub unikaalse kontra-ahiivi institutsionaalsele ajalookirjutusele.- Maarja Kask ja Ralf Lõoke (arhitektid, arhitektuuriteaduskonna õppejõud)arhitektuurimuuseumis toimunud näituse “Face-to-face; Balti börsihoone lugu” eest, mis suurejooneliselt tõlgendas terrorismi ja arhitektuuri suhteid ning arhitektuurset enesekolonisatsiooni.2015. aastal asutatud loomepreemiat antakse välja igal aastal loometegevusega tegelevate teaduskondade õppejõududele, so Arhitektuuri-, Disaini- ja Vabade kunstide teaduskondades.Loomepreemia eesmärk on esile tõsta ja tunnustada EKAs õpetavate kunstnike, disainerite ja arhitektide loomingut. Teaduskonna nõukogu saab esitada kuni kolm oma valdkonna preemia kandidaati.Loomepreemia komisjoni liikmed 2016 aastal olid:arhitektuuriteaduskonna esindaja, vanemteadur Renee Puusepp; disainiteaduskonna esindaja, dotsent Kristi Kuusk; vabade kunstide teaduskonna esindaja, dotsent Laura Kuusk; kunstikultuuri teaduskonna esindaja, nooremteadur Ingrid Ruudi; rektoraadi esindaja, rektor akadeemik Mart Kalm.Loomepreemiaks on arendav lähetus kunstikeskusesse kogumaksumusega kuni 2000 eurot.
Veel artikleid samast teemast »


description: AS-i Saare Kalur nõukogu vaatas läbi iga-aastase stipendiumi saamiseks laekunud taotlused ja otsustas annetada tänavuse stipendiumi Artur Loorpuule. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saare Kaluri stipendiumi pälvi Artur Loorpuu
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 23. detsember 2016. AS-i Saare Kalur nõukogu vaatas läbi iga-aastase stipendiumi saamiseks laekunud taotlused ja otsustas annetada tänavuse stipendiumi Artur Loorpuule.
Taotlused laekusid seitsmelt tublilt Saaremaalt pärit tudengilt, kes omandavad kõrgharidust majandus- või reaalainete erialal. Nagu alati, oli valiku tegemine keeruline, sest stipendiumi väärilised olid kõik kandidaadid.
Hea õpiedukus
Tänavu osutus väljavalituks Artur Loorpuu, kes on Tallinna tehnikaülikooli mehhatroonika kolmanda kursuse üliõpilane. Tegemist on bakalaureuseõppega, kus omandatakse mitmekülgseid teoreetilisi teadmisi alates matemaatikast kuni robotite programmeerimiseni välja.
Kaalukausi tema kasuks langetas väga hea õpiedukus ja kindel visioon oma kohast tulevikus ning usk, et tulevikus saab ta oma teadmistega panustada ka Saaremaa arengusse.
Noorte saarlaste kõrghariduse omandamise toetamiseks mõeldud Saare Kaluri stipendiumi suurus on 1500 eurot. Tänavu anti see välja juba seitsmeteistkümnendat korda ja stipendium antakse üle täna. Taotlused laekusid seitsmelt tublilt Saaremaalt pärit tudengilt, kes omandavad kõrgharidust majandus- või reaalainete erialal. Nagu alati, oli valiku tegemine keeruline, sest stipendiumi väärilised olid kõik kandidaadid.Tänavu osutus väljavalituks Artur Loorpuu, kes on Tallinna tehnikaülikooli mehhatroonika kolmanda kursuse üliõpilane. Tegemist on bakalaureuseõppega, kus omandatakse mitmekülgseid teoreetilisi teadmisi alates matemaatikast kuni robotite programmeerimiseni välja.Kaalukausi tema kasuks langetas väga hea õpiedukus ja kindel visioon oma kohast tulevikus ning usk, et tulevikus saab ta oma teadmistega panustada ka Saaremaa arengusse.Noorte saarlaste kõrghariduse omandamise toetamiseks mõeldud Saare Kaluri stipendiumi suurus on 1500 eurot. Tänavu anti see välja juba seitsmeteistkümnendat korda ja stipendium antakse üle täna.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saarlased on toidukogumist toetanud juba kaks aastat ja enne kolmandat adventi koguti Kuressaares kokku 1294,72 kilo toiduaineid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saarlased annetasid peaaegu poolteist tonni toiduaineid
Esmaspäev, 12. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Esmaspäev, 12. detsember 2016. Taniel ja Merlin Vares: perekondlik kvaliteetaeg toidupanga vabatahtlikuna laupäeval Auriga Rimis. FOTO: erakogu Saarlased on toidukogumist toetanud juba kaks aastat ja enne kolmandat adventi koguti Kuressaares kokku 1294,72 kilo toiduaineid.
Reedel ja laupäeval toimusid üle Eesti Toidupanga jõulukuised toidukogumispäevad, mil sai annetada toidukaupa puudust kannatavatele inimestele. Seekord oli kampaaniaga liitunud 45 kauplust üle Eesti, Kuressaares sai kaupa annetada Kuressaare Rimi supermarketis ja Saare Selveris.
“Tundub, et ei peeta paljuks toetada ka vähese toimetulekuga peresid, inimesed on üha lahkemad. Küllap on oma mõju ka lähenevatel pühadel, kus inimestel on soov head teha suurem,” ütles Kuressaare Toidupanga juht Alur Õunpuu.
“Viimati kogusime märtsis, siis saime kolmest kauplusest 1160 kilo. Kui arvestada, et seekord oli vaid kaks kauplust, siis olime märksa edukamad kui märtsis.”
Kampaania lõppedes transporditakse headelt inimestelt saadud toit lattu ning jagatakse sealt edasi allpool toimetulekupiiri elavatele peredele. Annetustena oli oodatud kaua säiliv ehk “parim enne” -tüüpi toidukaup, näiteks konservid, toiduõli, purgisupid, kuivained, hommikusöögihelbed, pudrumaterjal. Ka moosid, mahlad, pähklid ja rosinad. Õunpuu sõnul oli kogumis seekord kuivainetele ja konservidele lisaks ka rohkelt maiustusi.
Vabatahtlike panus
Kaupu võtsid vastu ja täpsemat infot jagasid punaste põlledega vabatahtlikud. “Inimesed tõesti tahavad aidata, on tõeliselt liigutav näha, et annetajate hulgas on ka neid, kes oma toidukorvigi hoolsalt kalkuleerivad,” ütles Meie Maale Eesti Toidupanga kommunikatsioonijuht Marie Kanarik.
“Toidupank pakub nõrgema abistamiseks võimalust ka neile, kel rahaliselt pole võimalik aidata. Vabatahtlike panus on hindamatu, nendest töökätest on alati puudus.”
Sel korral võttis toidukogumispäevadest vabatahtlikuna osa üle Eesti ligi tuhat inimest, appi tulid ka erinevad ettevõtted ja organisatsioonid.
Saaremaal oli vabatahtlikke 22. Vabatahtliku, vahetuse vanema Mariana Luisti sõnul on kuressaare Toidupangas juba püsivabatahtlikke, kes iga kord abiks käivad, aga ka päris uusi. Esmakordselt osalenud perekond Vares leidis, et see oli kvaliteetaeg.
“Kartsin, et meid ignoreeritakse, aga see polnud sugugi nii, otse vastupidi,” rõõmustas Merlin Vares laupäeval Rimis veedetud tundide üle. “Inimesed on lahked ja mina sain hea enesetunde. Kui tulevikus ajad klapivad, osaleme kindlasti jälle.”
Eesti Toidupank on asutatud 2010. aasta märtsis Eesti-Hollandi Heategevusfondi ja Swedbanki poolt selleks, et leevendada vaesusprobleemi Eesti ühiskonnas ja võidelda toidu raiskamise vastu: toidupangad võtavad kaubandusest ja tootmisest vastu peagi realiseerimistähtaega ületavaid ja/või defektsed tooteid, komplekteerivad vabatahtlike abiga toiduabikastid ja jagavad need laiali puudustkannatavatele peredele.
Nõnda aitavad toidupangad kaasa raiskamise vähendamisele ühiskonnas ning jagavad toitu neile, kel on sellest puudus. Reedel ja laupäeval toimusid üle Eesti Toidupanga jõulukuised toidukogumispäevad, mil sai annetada toidukaupa puudust kannatavatele inimestele. Seekord oli kampaaniaga liitunud 45 kauplust üle Eesti, Kuressaares sai kaupa annetada Kuressaare Rimi supermarketis ja Saare Selveris.“Tundub, et ei peeta paljuks toetada ka vähese toimetulekuga peresid, inimesed on üha lahkemad. Küllap on oma mõju ka lähenevatel pühadel, kus inimestel on soov head teha suurem,” ütles Kuressaare Toidupanga juht Alur Õunpuu.“Viimati kogusime märtsis, siis saime kolmest kauplusest 1160 kilo. Kui arvestada, et seekord oli vaid kaks kauplust, siis olime märksa edukamad kui märtsis.”Kampaania lõppedes transporditakse headelt inimestelt saadud toit lattu ning jagatakse sealt edasi allpool toimetulekupiiri elavatele peredele. Annetustena oli oodatud kaua säiliv ehk “parim enne” -tüüpi toidukaup, näiteks konservid, toiduõli, purgisupid, kuivained, hommikusöögihelbed, pudrumaterjal. Ka moosid, mahlad, pähklid ja rosinad. Õunpuu sõnul oli kogumis seekord kuivainetele ja konservidele lisaks ka rohkelt maiustusi.Kaupu võtsid vastu ja täpsemat infot jagasid punaste põlledega vabatahtlikud. “Inimesed tõesti tahavad aidata, on tõeliselt liigutav näha, et annetajate hulgas on ka neid, kes oma toidukorvigi hoolsalt kalkuleerivad,” ütles Meie Maale Eesti Toidupanga kommunikatsioonijuht Marie Kanarik.“Toidupank pakub nõrgema abistamiseks võimalust ka neile, kel rahaliselt pole võimalik aidata. Vabatahtlike panus on hindamatu, nendest töökätest on alati puudus.”Sel korral võttis toidukogumispäevadest vabatahtlikuna osa üle Eesti ligi tuhat inimest, appi tulid ka erinevad ettevõtted ja organisatsioonid.Saaremaal oli vabatahtlikke 22. Vabatahtliku, vahetuse vanema Mariana Luisti sõnul on kuressaare Toidupangas juba püsivabatahtlikke, kes iga kord abiks käivad, aga ka päris uusi. Esmakordselt osalenud perekond Vares leidis, et see oli kvaliteetaeg.“Kartsin, et meid ignoreeritakse, aga see polnud sugugi nii, otse vastupidi,” rõõmustas Merlin Vares laupäeval Rimis veedetud tundide üle. “Inimesed on lahked ja mina sain hea enesetunde. Kui tulevikus ajad klapivad, osaleme kindlasti jälle.”Eesti Toidupank on asutatud 2010. aasta märtsis Eesti-Hollandi Heategevusfondi ja Swedbanki poolt selleks, et leevendada vaesusprobleemi Eesti ühiskonnas ja võidelda toidu raiskamise vastu: toidupangad võtavad kaubandusest ja tootmisest vastu peagi realiseerimistähtaega ületavaid ja/või defektsed tooteid, komplekteerivad vabatahtlike abiga toiduabikastid ja jagavad need laiali puudustkannatavatele peredele.Nõnda aitavad toidupangad kaasa raiskamise vähendamisele ühiskonnas ning jagavad toitu neile, kel on sellest puudus.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Registreeritud peresündmused Saare
maakonnas 2.–9. detsembrini. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: PEREKONDLIK


description: Ehitus, millega tehti algust ligikaudu neli kuud tagasi, on graafikus ning peaks valmima augustiks, nii et järgmise aasta jõulupidu ning teisi riigi ja valla tähtpäevi saab tulevikus tähistada juba uues, arhitekt Terje Truumaa projekti järgi valmivas 1200-ruutmeetrise kasuliku pinnaga rahvamajas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Täna kell 15 algab Kärla uue rahvamaja sarikapidu (1)
Neljapäev, 22. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Neljapäev, 22. detsember 2016. Kärla uue rahvamaja ehitust saab jälgida reaalajas. FOTO: ekraanitõmmis valla lehelt Ehitus, millega tehti algust ligikaudu neli kuud tagasi, on graafikus ning peaks valmima augustiks, nii et järgmise aasta jõulupidu ning teisi riigi ja valla tähtpäevi saab tulevikus tähistada juba uues, arhitekt Terje Truumaa projekti järgi valmivas 1200-ruutmeetrise kasuliku pinnaga rahvamajas.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Taas peeti Kuressaare gümnaasiumis (KG) traditsioonilist võimlemisvõistlust, millest võttis osa või esines kokku 801 õpilast ja 27 õpetajat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
KG võimlemisvõistluse 25 aasta juubel kujunes populaarseks
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 23. detsember 2016. Gümnaasiumi vanuseastme võitnud 12.b klass. FOTO: erakogu Taas peeti Kuressaare gümnaasiumis (KG) traditsioonilist võimlemisvõistlust, millest võttis osa või esines kokku 801 õpilast ja 27 õpetajat.
Peakohtunik, KG kehalise kasvatuse õpetaja Tiina Käen oli rahul, et sport ja võimlemine on koolis nii õpilaste kui õpetajate seas väga populaarseks muutunud. “See on nii prestiižseks läinud, et tundub, et kui sind ei ole kavas, pole sind olemaski,“ ütles Käen muiates.
Esinesid lapsed 1. klassist 12-ni välja, aga 1.–3. klasside võimlejad omavahel ei võistelnud, vaid said oma kava stressivabalt esitada.
Võistlusel hinnati nelja põhiosa: teema originaalsust ja muusika sobivust, kompositsiooni, väljendust ja emotsionaalsust ning liikumise ulatust ja tehnilist täitmist.
“Kui mõnikord on tunne, et enam paremini ei saa, siis iga järgnev aasta tõestab, kui oluline on võimlemisvõistlus kogu kooliperele ja selle nimel annavad endast kõik parima,“ oli naine rahul.
Käen tõdes, et kui üleüldiselt on tase aina paremaks läinud, siis eriti tugev rebimine oli gümnasistide vahel. “Kõige populaarsemad on püramiidid ja paaris tehtavad akrobaatilised elemendid,“ selgitas ta, lisades, et sooritused on ühtsemad, kavade viimistlus ja esitlus korrektsemad ning läbimõeldumad kui varem.
Iga kord on püütud välja mõelda ka uusi trikke. Käen tõstis innovaatilisuse eest esile just 11.c klassi, kus ühena kahest õpilaste grupist oli kaasatud ka klassijuhataja. Sander Suurhans ja tema klass esinesid ninjadena ja etteaste kubises igasugu uutest elementidest.
“Kuna harjutused olid rasked ja osa neist ebaõnnestus, jäid nad siiski teiseks,“ nentis kohtunik.
Neljandat korda ja nüüd lausa 27-liikmelisena astus lavale ka aina enam oodatud õpetajatest koosnev grupp.
Palju uusi trikke
Juubeliaastal oli ka mõningaid uuendusi. Pärast iga vanuserühma esinemisi said õpilased esmakordselt end kooli süsteemi sisse logides anda lemmikule hääli. “Kõige suurem oli hääletusaktiivsus gümnaasiumiklasside kavadele,“ nentis Käen.
Esimest korda oli võimalik kasutada ka võimlemisvaipa, mis osteti Kuressaare linnavalitsuse lisaeelarvest eraldatud raha eest tänu VK Pärl algatusele. Samuti toimus saalist otseülekanne, mida sai jälgida nii koolis kui veebi kaudu.
“Pärast helistasid mitmed vilistlased Tallinnast ja Tartust, kes kinnitasid, et see oli väga vahva võimalus.“
12. jaanuari õhtul esinevad vanuserühmade esikolmikud ja valitud muud parimad kavad võimlemisgalal, et vaatama saaksid tulla ka lapsevanemad. Lisaks esitatakse Käeni sõnul ilmselt kolm kava ka Eesti Koolispordi Liidu korraldatavale võimlemisfestivalile, mis toimub 4. märtsil Raplas.
“Sealt oleme juba mitmel aastal tulnud tagasi laureaaditiitlitega. See on meil kujunenud tähtsaks väljundiks võimlemisvõistluse parimatele.“
Kuigi üritus on väga suureks kasvanud, tõdes Käen, et väga ei kiputa sellega kooliseinte vahelt välja minema. Sügisel juba plaaniti võistlusega spordihoonesse kolida, aga pandi plussid ja miinused ritta ja otsustati siiski loobuda.
“Ühe miinusena tuleks see korraldada õhtul, et lapsevanemad saaksid vaatama tulla, kuid palju neid siiski tuleb? Mitmed maakohtade lapsed ei saa pärast aga bussiga koju,“ selgitas ta.
Teiseks tõi Käen välja selle, et kui ühel aastal üritus spordihoones korraldati, kadusid etteastete väärtused. “Kõrged püramiidid, mis muidu jahmatama panevad, ei mõjunud spordihoones ülevalt alla jälgivatele pealtvaatajatele nii võimsalt.“
“Võib ju jälle katsetada, sest tol ajal olid rühmad väiksemad, nii et neli-viis last kadusid selle suure platsi peale puhta ära. Nüüd aga on gümnaasiumiklassides väga populaarsed koondkavad, kus osaleb 16–20 noort,“ arvas Käen.
Tulemused:
4.–5. klass
tüdrukute I koht 4.c, II koht 4.a, III koht 5.b
poiste I koht 4.c, II koht 5.a, III koht 4.d
koondarvestuses I koht 4.c, II koht 4.a ja III koht 5.a
6.–7. klass
tüdrukute I koht 6.b, II koht 6.c, III koht 7.b
poiste I koht 7.a, II koht 6.b, III koht 7.b
koondarvestuses I koht 6.b, II koht 7.a, III koht 6.c
8.–9. klass
koondarvestuses I koht 9.b, II koht 9.a, III koht 9.c
Gümnaasium
I koht 12.b, II koht 11.c, III koht 12.a
Säravaimad tähed: Eliis Tamm 3.b, Mikk Meitern 3.d, Therese Käen 4.c, Raul Kilumets 5.b, Käti Saar 6.c, Kaur Laula 6.b, Sten Erik Liiv 9.b, Marilis Remmel 9.b, Maria Alexandra S. Ahman 10.c, Robert Truumees 12.c
Publiku lemmikud: 5.c poisid, 6.b poisid, 9.b tütarlapsed, 11.a koondkava Peakohtunik, KG kehalise kasvatuse õpetaja Tiina Käen oli rahul, et sport ja võimlemine on koolis nii õpilaste kui õpetajate seas väga populaarseks muutunud. “See on nii prestiižseks läinud, et tundub, et kui sind ei ole kavas, pole sind olemaski,“ ütles Käen muiates.Esinesid lapsed 1. klassist 12-ni välja, aga 1.–3. klasside võimlejad omavahel ei võistelnud, vaid said oma kava stressivabalt esitada.Võistlusel hinnati nelja põhiosa: teema originaalsust ja muusika sobivust, kompositsiooni, väljendust ja emotsionaalsust ning liikumise ulatust ja tehnilist täitmist.“Kui mõnikord on tunne, et enam paremini ei saa, siis iga järgnev aasta tõestab, kui oluline on võimlemisvõistlus kogu kooliperele ja selle nimel annavad endast kõik parima,“ oli naine rahul.Käen tõdes, et kui üleüldiselt on tase aina paremaks läinud, siis eriti tugev rebimine oli gümnasistide vahel. “Kõige populaarsemad on püramiidid ja paaris tehtavad akrobaatilised elemendid,“ selgitas ta, lisades, et sooritused on ühtsemad, kavade viimistlus ja esitlus korrektsemad ning läbimõeldumad kui varem.Iga kord on püütud välja mõelda ka uusi trikke. Käen tõstis innovaatilisuse eest esile just 11.c klassi, kus ühena kahest õpilaste grupist oli kaasatud ka klassijuhataja. Sander Suurhans ja tema klass esinesid ninjadena ja etteaste kubises igasugu uutest elementidest.“Kuna harjutused olid rasked ja osa neist ebaõnnestus, jäid nad siiski teiseks,“ nentis kohtunik.Neljandat korda ja nüüd lausa 27-liikmelisena astus lavale ka aina enam oodatud õpetajatest koosnev grupp.Juubeliaastal oli ka mõningaid uuendusi. Pärast iga vanuserühma esinemisi said õpilased esmakordselt end kooli süsteemi sisse logides anda lemmikule hääli. “Kõige suurem oli hääletusaktiivsus gümnaasiumiklasside kavadele,“ nentis Käen.Esimest korda oli võimalik kasutada ka võimlemisvaipa, mis osteti Kuressaare linnavalitsuse lisaeelarvest eraldatud raha eest tänu VK Pärl algatusele. Samuti toimus saalist otseülekanne, mida sai jälgida nii koolis kui veebi kaudu.“Pärast helistasid mitmed vilistlased Tallinnast ja Tartust, kes kinnitasid, et see oli väga vahva võimalus.“12. jaanuari õhtul esinevad vanuserühmade esikolmikud ja valitud muud parimad kavad võimlemisgalal, et vaatama saaksid tulla ka lapsevanemad. Lisaks esitatakse Käeni sõnul ilmselt kolm kava ka Eesti Koolispordi Liidu korraldatavale võimlemisfestivalile, mis toimub 4. märtsil Raplas.“Sealt oleme juba mitmel aastal tulnud tagasi laureaaditiitlitega. See on meil kujunenud tähtsaks väljundiks võimlemisvõistluse parimatele.“Kuigi üritus on väga suureks kasvanud, tõdes Käen, et väga ei kiputa sellega kooliseinte vahelt välja minema. Sügisel juba plaaniti võistlusega spordihoonesse kolida, aga pandi plussid ja miinused ritta ja otsustati siiski loobuda.“Ühe miinusena tuleks see korraldada õhtul, et lapsevanemad saaksid vaatama tulla, kuid palju neid siiski tuleb? Mitmed maakohtade lapsed ei saa pärast aga bussiga koju,“ selgitas ta.Teiseks tõi Käen välja selle, et kui ühel aastal üritus spordihoones korraldati, kadusid etteastete väärtused. “Kõrged püramiidid, mis muidu jahmatama panevad, ei mõjunud spordihoones ülevalt alla jälgivatele pealtvaatajatele nii võimsalt.““Võib ju jälle katsetada, sest tol ajal olid rühmad väiksemad, nii et neli-viis last kadusid selle suure platsi peale puhta ära. Nüüd aga on gümnaasiumiklassides väga populaarsed koondkavad, kus osaleb 16–20 noort,“ arvas Käen.4.–5. klasstüdrukute I koht 4.c, II koht 4.a, III koht 5.bpoiste I koht 4.c, II koht 5.a, III koht 4.dkoondarvestuses I koht 4.c, II koht 4.a ja III koht 5.a6.–7. klasstüdrukute I koht 6.b, II koht 6.c, III koht 7.bpoiste I koht 7.a, II koht 6.b, III koht 7.bkoondarvestuses I koht 6.b, II koht 7.a, III koht 6.c8.–9. klasskoondarvestuses I koht 9.b, II koht 9.a, III koht 9.cGümnaasiumI koht 12.b, II koht 11.c, III koht 12.aSäravaimad tähed: Eliis Tamm 3.b, Mikk Meitern 3.d, Therese Käen 4.c, Raul Kilumets 5.b, Käti Saar 6.c, Kaur Laula 6.b, Sten Erik Liiv 9.b, Marilis Remmel 9.b, Maria Alexandra S. Ahman 10.c, Robert Truumees 12.cPubliku lemmikud: 5.c poisid, 6.b poisid, 9.b tütarlapsed, 11.a koondkava
Veel artikleid samast teemast »