description: Elame juba veerand sajandit ühiskonnas, kus klient peaks olema kuningas. Sest iga tootja või kauba vahendaja tahab müüa. Kui müüd, oled sa olemas, kui ei, pane oma vabrik või pood kinni ja mine ise tööpõllule! Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
TOIVO VAIK AINULT MEIE MAAS: Kas klient on kuningas? (2)
Teisipäev, 06. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Elame juba veerand sajandit ühiskonnas, kus klient peaks olema kuningas. Sest iga tootja või kauba vahendaja tahab müüa. Kui müüd, oled sa olemas, kui ei, pane oma vabrik või pood kinni ja mine ise tööpõllule!
See ongi kapitalismi põhialus, sest mida rohkem suudad müüa, seda rohkem suudad toota või tarnijatelt kaupa osta. Seda suuremat tulu teenivad ka vahendajad ja edasimüüjad. Seda rohkem tekib omanikule kapitali, millest saada omanikutulu, arendada firmat ja maksta riigimakse.
Riigimaksud, teadagi, puudutavad meid kõiki – nii neid, kes makse maksavad, kui ka neid, kes hüvesid saavad. Pole inimest, kes riigile makstust osa ei saaks. Kas siis teedevõrgu, meditsiini, sotsiaaltoetuste ja pensionide, hariduse või üldise turvalisuse kaudu. Kindlasti jäi siinkohal nimetamata veel kümneid elualasid, mida rahastatakse maksudest ja millest saadav kasu puudutab meid selliselt, et me ise seda ei märkagi.
Kala ja riisi ostmas
Minuealised mäletavad hästi riigikorda, mida iseloomustas defitsiit. Sel ajastul olid kõvad tegijad haiglate sanitarid, taksojuhid, müüjad, automehaanikud, restoranide šveitserid ja kelnerid, kaubaladude töötajad jne. Kui sul oli neis paigus tuttav inimene tööl, olid õnnega koos. Kui mõnega neist konflikti läksid, pidid seisma kaotajate ritta.
Sellepärast tuli tutvusi hoida ja aeg-ajalt ka “määrimas” käia. Rahvasuus oli käibel ütlemine, et aasta vanglat mõne eksimuse eest on tühiasi, kui aga sulle väänatakse tingimisi karistus koos kõigi tutvuste äravõtmisega, siis on jama kui palju. Olime kõik sellega harjunud, sest nii käis toonane igapäevaelu.
Nüüd peaksid ajad olema muutunud.
Eelmise reede hommikul läksin ühte suurde Kuressaare kaubanduskeskusesse, et osta punast kala ja riisi. Kuna müügisaal on suur, siis arvasin, et riisipaki leidmiseks kulub mul ilmselgelt liiga palju aega. Küsisin tööstuskaupade riiulite juures askeldavat noorikult, kust ma riisi leida võin. Ega ma oodanudki, et ta mind sõna otseses mõttes ise kohale viib, oleks piisanud, kui ta oleks pisut juhatust jaganud.
Aga inimene jättis oma poolelioleva töö, viis mind saali teise otsa otse riisipakkide juurde ja selgitas veel, milliseid tooteliike riiulil leidub ja mille valmistamiseks üht või teist kasutada saab. Tõesti super teenindamine, jõudsin veel mõelda!
Edasi seadsin sammud liha- ja kalaleti juurde. Ühtki ostjat seal polnud ja üsna eakas mammi sättis kalatooteid purustatud jääle. Astusin ligi ja küsisin punast kala.
Ootamatult nähvati mulle tigeda pilgu saatel: “Mul on ainult kaks kätt!” Sain aru, et inimene on millegipärast vihane, kuid ega ometi mina tema tundepuhangut oma lihtsa küsimusega esile kutsunud?
Mida müüjariietuses inimene selle lausega mõtles, jäigi arusaamatuks. Mul ükskõik, kas müüjal on kaks kätt, üks silm või neerukivid, mina soovisin poe kliendina kala osta! Ma ei osanud kuidagi reageerida ja et mitte konflikti suurendada, tegin minekut. Kuressaares leidub ju veel kalapoode, küll ma oma soovitud kauba ka leian.
Ometi jäin mõtisklema, kui erinev on ühes ja samas kaubanduskeskuses teeninduskultuur. Ka selle poe kassapidajad on alati olnud viisakad ja naeratavad. Korraks vilksatas peast läbi vanasõna meepütist ja tõrvatilgast. Kala ostsingi teisest kauplusest lahke müüja naeratuse saatel – seal ma ei pidanud leti taga juurdlema teenindaja anatoomiliste iseärasuste üle.
Ootamatu reaktsioon
Kirjeldasin sotsiaalmeedias oma elamusi kaupluse kalaleti juures ja ootamatult leidis see väga laialdast vastukaja. Teen mõned nopped kommentaaridest, mida lugejad minu juhtumi juurde lisasid. Kuna ma ei soovi rõhutada seda poodi, mille kalaleti juures mainitud vahejuhtum aset leidis, siis eemaldasin kaupluse nime. Aga kommentaaridest sain aimu, et mina polnud sugugi selle teenindaja ainuke ohver, kelle peal end välja elati. Siinkohal mõned näited:
“Mul on ka just sellest letist sarnane kogemus. Kindlasti oli sama eatu tädi.”
“Üldiselt see proua seal kalaletis ennast segada ei lase. Olen seal sama “meeldivat” suhtumist tunda saanud. Mulle tundub, et sealse kalaleti töötajate tööpäev algab lõunast.”
“Eks müüja peegeldab ettevõtte juhtkonna suhtumist. Kui ei väärtustata töötajaid ja selle kaudu kliente, kandub selline suhtumine ka töötajatesse.”
“Naersin kohe pikalt ja peaksin lausa tulema külastama teie kaubanduskeskust seal, väärtustage oma vanaprouat kui ajaloolist nähtust!”
“Nii tavaline selle poe käitumine. Mulle käratati liha küsimise järel, et võta ise! Ma küsisin, et mismoodi ma läbi leti seda võtan? Siis jäi vait. Kohutav käitumine!”
“Seal on vist enamus kalasoovijaid midagi sarnast kogenud.”
Siinkohal vabandan kõigi kommenteerijate ees, et ma nende tekste kasutanud olen, kuigi tegin seda veidi muudetud kujul. Aga ehk mõjutab see artikkel meie üldist teeninduskultuuri positiivses suunas?
Kõik algab suhtumisest
Kuna pidevalt tuleb suhelda igat masti teenindajatega, siis lasin mõtetest läbi kõik need kohad, kus ma eraisikuna või ka tööülesannetest tulenevalt viimase poole aasta jooksul teenuseid vajanud olen. Uskumatu, aga ei tulnud ette mitte ühtki sarnast juhtumit, kus teenindaja oleks ülbelt käitunud või konflikti esile kutsunud.
Eile hommikul tegin interneti kaudu laevapileteid ostes apsu, mis oleks mulle maksma läinud 15 lisaeurot. Helistasin TS Laevade klienditeenindajale ja see aps sai väga meeldiva vestluse käigus kiirelt likvideeritud.
Ees on jõuluaeg, mil kõik teenindajad, eriti kaubanduses, töötavad väga suure koormusega. Aga meie, kliendid, ootame ju sellegipoolest head teenindamist. Mis sest, et teil raske on.
Tahan öelda veel seda, et ka teenindatavad teeksid omalt poolt kõik, et teenindamine sujuks. Et ka meie jääksime viisakaks ja vaoshoituks isegi siis, kui teenindaja töötab võimete piiril. Autor: Toivo Vaik Teisipäev, 06. detsember 2016.See ongi kapitalismi põhialus, sest mida rohkem suudad müüa, seda rohkem suudad toota või tarnijatelt kaupa osta. Seda suuremat tulu teenivad ka vahendajad ja edasimüüjad. Seda rohkem tekib omanikule kapitali, millest saada omanikutulu, arendada firmat ja maksta riigimakse.Riigimaksud, teadagi, puudutavad meid kõiki – nii neid, kes makse maksavad, kui ka neid, kes hüvesid saavad. Pole inimest, kes riigile makstust osa ei saaks. Kas siis teedevõrgu, meditsiini, sotsiaaltoetuste ja pensionide, hariduse või üldise turvalisuse kaudu. Kindlasti jäi siinkohal nimetamata veel kümneid elualasid, mida rahastatakse maksudest ja millest saadav kasu puudutab meid selliselt, et me ise seda ei märkagi.Minuealised mäletavad hästi riigikorda, mida iseloomustas defitsiit. Sel ajastul olid kõvad tegijad haiglate sanitarid, taksojuhid, müüjad, automehaanikud, restoranide šveitserid ja kelnerid, kaubaladude töötajad jne. Kui sul oli neis paigus tuttav inimene tööl, olid õnnega koos. Kui mõnega neist konflikti läksid, pidid seisma kaotajate ritta.Sellepärast tuli tutvusi hoida ja aeg-ajalt ka “määrimas” käia. Rahvasuus oli käibel ütlemine, et aasta vanglat mõne eksimuse eest on tühiasi, kui aga sulle väänatakse tingimisi karistus koos kõigi tutvuste äravõtmisega, siis on jama kui palju. Olime kõik sellega harjunud, sest nii käis toonane igapäevaelu.Nüüd peaksid ajad olema muutunud.Eelmise reede hommikul läksin ühte suurde Kuressaare kaubanduskeskusesse, et osta punast kala ja riisi. Kuna müügisaal on suur, siis arvasin, et riisipaki leidmiseks kulub mul ilmselgelt liiga palju aega. Küsisin tööstuskaupade riiulite juures askeldavat noorikult, kust ma riisi leida võin. Ega ma oodanudki, et ta mind sõna otseses mõttes ise kohale viib, oleks piisanud, kui ta oleks pisut juhatust jaganud.Aga inimene jättis oma poolelioleva töö, viis mind saali teise otsa otse riisipakkide juurde ja selgitas veel, milliseid tooteliike riiulil leidub ja mille valmistamiseks üht või teist kasutada saab. Tõesti super teenindamine, jõudsin veel mõelda!Edasi seadsin sammud liha- ja kalaleti juurde. Ühtki ostjat seal polnud ja üsna eakas mammi sättis kalatooteid purustatud jääle. Astusin ligi ja küsisin punast kala.Ootamatult nähvati mulle tigeda pilgu saatel: “Mul on ainult kaks kätt!” Sain aru, et inimene on millegipärast vihane, kuid ega ometi mina tema tundepuhangut oma lihtsa küsimusega esile kutsunud?Mida müüjariietuses inimene selle lausega mõtles, jäigi arusaamatuks. Mul ükskõik, kas müüjal on kaks kätt, üks silm või neerukivid, mina soovisin poe kliendina kala osta! Ma ei osanud kuidagi reageerida ja et mitte konflikti suurendada, tegin minekut. Kuressaares leidub ju veel kalapoode, küll ma oma soovitud kauba ka leian.Ometi jäin mõtisklema, kui erinev on ühes ja samas kaubanduskeskuses teeninduskultuur. Ka selle poe kassapidajad on alati olnud viisakad ja naeratavad. Korraks vilksatas peast läbi vanasõna meepütist ja tõrvatilgast. Kala ostsingi teisest kauplusest lahke müüja naeratuse saatel – seal ma ei pidanud leti taga juurdlema teenindaja anatoomiliste iseärasuste üle.Kirjeldasin sotsiaalmeedias oma elamusi kaupluse kalaleti juures ja ootamatult leidis see väga laialdast vastukaja. Teen mõned nopped kommentaaridest, mida lugejad minu juhtumi juurde lisasid. Kuna ma ei soovi rõhutada seda poodi, mille kalaleti juures mainitud vahejuhtum aset leidis, siis eemaldasin kaupluse nime. Aga kommentaaridest sain aimu, et mina polnud sugugi selle teenindaja ainuke ohver, kelle peal end välja elati. Siinkohal mõned näited:“Mul on ka just sellest letist sarnane kogemus. Kindlasti oli sama eatu tädi.”“Üldiselt see proua seal kalaletis ennast segada ei lase. Olen seal sama “meeldivat” suhtumist tunda saanud. Mulle tundub, et sealse kalaleti töötajate tööpäev algab lõunast.”“Eks müüja peegeldab ettevõtte juhtkonna suhtumist. Kui ei väärtustata töötajaid ja selle kaudu kliente, kandub selline suhtumine ka töötajatesse.”“Naersin kohe pikalt ja peaksin lausa tulema külastama teie kaubanduskeskust seal, väärtustage oma vanaprouat kui ajaloolist nähtust!”“Nii tavaline selle poe käitumine. Mulle käratati liha küsimise järel, et võta ise! Ma küsisin, et mismoodi ma läbi leti seda võtan? Siis jäi vait. Kohutav käitumine!”“Seal on vist enamus kalasoovijaid midagi sarnast kogenud.”Siinkohal vabandan kõigi kommenteerijate ees, et ma nende tekste kasutanud olen, kuigi tegin seda veidi muudetud kujul. Aga ehk mõjutab see artikkel meie üldist teeninduskultuuri positiivses suunas?Kuna pidevalt tuleb suhelda igat masti teenindajatega, siis lasin mõtetest läbi kõik need kohad, kus ma eraisikuna või ka tööülesannetest tulenevalt viimase poole aasta jooksul teenuseid vajanud olen. Uskumatu, aga ei tulnud ette mitte ühtki sarnast juhtumit, kus teenindaja oleks ülbelt käitunud või konflikti esile kutsunud.Eile hommikul tegin interneti kaudu laevapileteid ostes apsu, mis oleks mulle maksma läinud 15 lisaeurot. Helistasin TS Laevade klienditeenindajale ja see aps sai väga meeldiva vestluse käigus kiirelt likvideeritud.Ees on jõuluaeg, mil kõik teenindajad, eriti kaubanduses, töötavad väga suure koormusega. Aga meie, kliendid, ootame ju sellegipoolest head teenindamist. Mis sest, et teil raske on.Tahan öelda veel seda, et ka teenindatavad teeksid omalt poolt kõik, et teenindamine sujuks. Et ka meie jääksime viisakaks ja vaoshoituks isegi siis, kui teenindaja töötab võimete piiril.
Veel artikleid samast teemast »


description: On üsna tavapärane, et lähenev aastalõpp ja jõulupühad muudavad inimesi veidi rabedaks, kuna viimaste nädalate jooksul on vaja seni tegemata asjad kiiruga ära teha, tungelda kaubandusvõrgus ja soetada jõulukinke, mis veel ostmata. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Armastan aidata

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Armastan aidata
Esmaspäev, 12. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
On üsna tavapärane, et lähenev aastalõpp ja jõulupühad muudavad inimesi veidi rabedaks, kuna viimaste nädalate jooksul on vaja seni tegemata asjad kiiruga ära teha, tungelda kaubandusvõrgus ja soetada jõulukinke, mis veel ostmata.
Samal ajal on inimeste südamed avalamad, mistõttu ei peeta paljuks ka väetimaid toetada. Selline suurepärane võimalus oli reedel ja laupäeval Kuressaare kahes suures toiduketi kaupluses, Rimis ja Selveris, kus kenad saarlased annetasid oma toidukorvist nii kuivaineid, konserve ja teisi esmatarbe toidukaupu, millele lisaks oli ilmselgelt jõuludele ja lastele mõeldes rohkem kui tavaliselt poetatud ka maiustusi.
Rahvas on lahke ja mõistab, et elus juhtub asju, mida endal kontrollida pole võimalik ning mille läbi oled sunnitud elukvaliteedis järeleandmisi tegema. Alati pole aga abi sugugi rahaline ja asine. Toidupanga Kuressaare kampaanias osales 22 vabatahtlikku, nii mõnigi neist juba mitmendat korda, nii mõnigi neist on lubanud end appi ka järgmisel korral. Tore, et paljud on raatsinud loovutada seda kõige kallimat, oma aega.
12. detsember 2016 Autor: MM Esmaspäev, 12. detsember 2016.Samal ajal on inimeste südamed avalamad, mistõttu ei peeta paljuks ka väetimaid toetada. Selline suurepärane võimalus oli reedel ja laupäeval Kuressaare kahes suures toiduketi kaupluses, Rimis ja Selveris, kus kenad saarlased annetasid oma toidukorvist nii kuivaineid, konserve ja teisi esmatarbe toidukaupu, millele lisaks oli ilmselgelt jõuludele ja lastele mõeldes rohkem kui tavaliselt poetatud ka maiustusi.Rahvas on lahke ja mõistab, et elus juhtub asju, mida endal kontrollida pole võimalik ning mille läbi oled sunnitud elukvaliteedis järeleandmisi tegema. Alati pole aga abi sugugi rahaline ja asine. Toidupanga Kuressaare kampaanias osales 22 vabatahtlikku, nii mõnigi neist juba mitmendat korda, nii mõnigi neist on lubanud end appi ka järgmisel korral. Tore, et paljud on raatsinud loovutada seda kõige kallimat, oma aega.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Päris omapärane tunne on keset mudast Eestimaa hilissügist kukkuda ajalooõpiku lehekülgede vahele. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
Kirikulahutus ehk Lootustandev president
Teisipäev, 20. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Päris omapärane tunne on keset mudast Eestimaa hilissügist kukkuda ajalooõpiku lehekülgede vahele.
Ei oleks kuidagi uskunud, et aastal 2016 – aastad pole muidugi mingi argument – tõusevad teemaks riigi ja kiriku vahelised suhted. Hüva, riigipea ja kiriku vahelised suhted.
Niisugused jutud peaksid jääma keskaega, kui Henry VIII-l oli vaja lubamatult palju naisi võtta, raha otsas, niisiis paavstile kahte näppu näidata, kloostrid rüüstata, mungad maha tappa. Või lähemast ajaloost aega, kui Prantsuse Vabariik otsustas vähe enne esimest ilmasõda erakabelid ära keelata. Või eiteamis, eks riik ja kirik ole aegu ja aegu jagelnud, kokku leppinud, uuesti tülitsenud, nagu üks keskmisest kirglikum paarike.
Miks küll solvuda?
Nagu seda varemgi juhtunud, läheb äkki uskmatul maal usuteemadel möll lahti. Oh, kuidas küll nii, et tuleb üks Kersti Kaljulaid, ise Euroopast ja lennukiga, kõigepealt presidendiks ega kavatsegi järgida eesti rahvale nii kalleid kombeid! Ei lase oma presidentlust kirikus õnnistada, ei kavatse advendiajas kaasa lüüa. Mida nad seal Euroopas küll õpivad, puha paganlust ja ateismust, hoidku ja keela.
Vaat kunagi ammu mõtles Sauteri Peeter välja ühe mobiilifirma kaks ühe hinnaga reklaami, mis nägi välja, et Jumalaemal on kaksikud süles. Siis läks kah kisaks, et jumalateotus ja nii edasi. Mina mõtlesin siis ja mõtlen ka praegu... tea, mitu kisajat on võimelised peast issameiet üles ütlema... kümmet käsku... seitset surmapattu. Või piiblit lähemalt uurinud – aga seda pole ma ise kah, kuigi sadu aastaid puruõigeusklik.
Kuigi isa Sakarias kunagi vestles mu’ga usulistel teemadel – ah, suveöö Pihkva järve kaldal, lõke ja õlled – ning langetas suurisilmi lõpuks otsuse: püsti pagan, kalduvustega dualismi, täpsemalt mazdaismi.
Möll on täiesti arusaamatu. Muidu on kiriku teema ju üsna rahulik. Ainult siis hakkab süda valutama, kui mõni põlema läheb. Piinlik, kui mingi lollikari ronib kirikusse aftekat pidama. Hullu siiski midagi nagu pole, Pussy Rioti sarnaseid teotajaid liikvel pole õnneks nähtud.
Usuleigus on õigupoolest kõigile päris mugav. Pole meil hullunud ateiste, pole hullunud usukuulutajaid. Vist. Mormoonid on viisakas rahvas ega lähe tülikaks, elusõnalased saab ristimärgiga ära peletada.
Et mis sellest siis nii väga, kui vabariigi president ei löö kaasa kiriklikel ettevõtmistel? Ma ei tunne ennast küll solvatuna. Meie papid paluvad talle niikuinii õnnistust, vat. Aga – meil ei ole riigikirikut; meil on usuvabadus; vabariigi presidendi tööjuhendis pole juttugi, et peaks kiriku vahet vehkima. Täielik südametunnistuse vabadus.
Mull-mull, nii on alati olnud ja üldse. Mis siis, et on olnud! Varemgi öeldud, et advent ja jõulud on kohutav silmakirjalikkuse aeg. 11 kuud aastas rikume kõiki kümmet, teeme kõiki seitset ja siis järsku on lambanäod ees ning silmad pahupidi: oh, sa Jeesuke!
Igavesti vahva, et Kersti Kaljulaidil on kangust seda halemängu mitte kaasa teha. Veel kord – tobe on maal, kus viimase rahvaloenduse järgi vaid 27% pidas end usklikuks, tõmmata detsembris telekas täis ülekandeid kirikutest, vagatseda, ajada suust võltsi juttu ja teeselda, nagu läheks korda või midagi teaks.
Eks selle 27%-ga ole ka tõenäoliselt nii, et kui läheks uuesti kristlaste tagakiusamiseks, siis tõsiusklikke, keda puhta südamega võib lõvide ette visata, oleks veel vähem. Pole kindel, et ise sinna kampa kvalifitseeruks.
Usk on eraasi
Nii et tubli, ütleks. Asi pole ju üldse kirikus, EELK ise on väga rahulikult võtnud. Kersti Kaljulaidi otsust võib võtta kui eeskuju: pole vaja silmakirjatseda. See on üks väga vahva eeskuju, mille eest lugupeetavat kõvasti kiita ja aitähhida tahaks. Oleks vaid, et see arusaamine leviks kaugemale, kuigi iseenesest on üsna vähetähtis, kas keegi läheb kirikusse või mitte. Usk on eraasi, lõpuks ja alguseks. Kahetsusväärselt jagub seda teeme-nägu-kuigi-teame-et-tegelikult-pole-nii küllaga. Võiks ju natuke mõtiskleda, et ehk tasuks loobuda teesklemisest.
Kaege:
Meil on justkui armee, aga liitlasi maale tirides tunnistame, et see pole võimeline Eestit kaitsma; kui Stenbocki majast kostab kandade klõpse, siis tähendab, Brüsselist tuli direktiiv; sama on Islandi väljakul, ainult seal tuli kõne Washingtonist; me oleme kole kõrgharitud, aga ainuke, kes libamagistritele töökohti luua suudab, on riik; meie maksud on tegelikult röögatud; jne.
Aga ei taha tunnistada. Ametlik lugu on ju nii nunnu. Võetagu presidendist eeskuju – ei ole vaja teeselda, see pole kunagi head muljet jätnud. Autor: Jüri Pino, kirjamees Teisipäev, 20. detsember 2016.Ei oleks kuidagi uskunud, et aastal 2016 – aastad pole muidugi mingi argument – tõusevad teemaks riigi ja kiriku vahelised suhted. Hüva, riigipea ja kiriku vahelised suhted.Niisugused jutud peaksid jääma keskaega, kui Henry VIII-l oli vaja lubamatult palju naisi võtta, raha otsas, niisiis paavstile kahte näppu näidata, kloostrid rüüstata, mungad maha tappa. Või lähemast ajaloost aega, kui Prantsuse Vabariik otsustas vähe enne esimest ilmasõda erakabelid ära keelata. Või eiteamis, eks riik ja kirik ole aegu ja aegu jagelnud, kokku leppinud, uuesti tülitsenud, nagu üks keskmisest kirglikum paarike.Nagu seda varemgi juhtunud, läheb äkki uskmatul maal usuteemadel möll lahti. Oh, kuidas küll nii, et tuleb üks Kersti Kaljulaid, ise Euroopast ja lennukiga, kõigepealt presidendiks ega kavatsegi järgida eesti rahvale nii kalleid kombeid! Ei lase oma presidentlust kirikus õnnistada, ei kavatse advendiajas kaasa lüüa. Mida nad seal Euroopas küll õpivad, puha paganlust ja ateismust, hoidku ja keela.Vaat kunagi ammu mõtles Sauteri Peeter välja ühe mobiilifirma kaks ühe hinnaga reklaami, mis nägi välja, et Jumalaemal on kaksikud süles. Siis läks kah kisaks, et jumalateotus ja nii edasi. Mina mõtlesin siis ja mõtlen ka praegu... tea, mitu kisajat on võimelised peast issameiet üles ütlema... kümmet käsku... seitset surmapattu. Või piiblit lähemalt uurinud – aga seda pole ma ise kah, kuigi sadu aastaid puruõigeusklik.Kuigi isa Sakarias kunagi vestles mu’ga usulistel teemadel – ah, suveöö Pihkva järve kaldal, lõke ja õlled – ning langetas suurisilmi lõpuks otsuse: püsti pagan, kalduvustega dualismi, täpsemalt mazdaismi.Möll on täiesti arusaamatu. Muidu on kiriku teema ju üsna rahulik. Ainult siis hakkab süda valutama, kui mõni põlema läheb. Piinlik, kui mingi lollikari ronib kirikusse aftekat pidama. Hullu siiski midagi nagu pole, Pussy Rioti sarnaseid teotajaid liikvel pole õnneks nähtud.Usuleigus on õigupoolest kõigile päris mugav. Pole meil hullunud ateiste, pole hullunud usukuulutajaid. Vist. Mormoonid on viisakas rahvas ega lähe tülikaks, elusõnalased saab ristimärgiga ära peletada.Et mis sellest siis nii väga, kui vabariigi president ei löö kaasa kiriklikel ettevõtmistel? Ma ei tunne ennast küll solvatuna. Meie papid paluvad talle niikuinii õnnistust, vat. Aga – meil ei ole riigikirikut; meil on usuvabadus; vabariigi presidendi tööjuhendis pole juttugi, et peaks kiriku vahet vehkima. Täielik südametunnistuse vabadus.Mull-mull, nii on alati olnud ja üldse. Mis siis, et on olnud! Varemgi öeldud, et advent ja jõulud on kohutav silmakirjalikkuse aeg. 11 kuud aastas rikume kõiki kümmet, teeme kõiki seitset ja siis järsku on lambanäod ees ning silmad pahupidi: oh, sa Jeesuke!Igavesti vahva, et Kersti Kaljulaidil on kangust seda halemängu mitte kaasa teha. Veel kord – tobe on maal, kus viimase rahvaloenduse järgi vaid 27% pidas end usklikuks, tõmmata detsembris telekas täis ülekandeid kirikutest, vagatseda, ajada suust võltsi juttu ja teeselda, nagu läheks korda või midagi teaks.Eks selle 27%-ga ole ka tõenäoliselt nii, et kui läheks uuesti kristlaste tagakiusamiseks, siis tõsiusklikke, keda puhta südamega võib lõvide ette visata, oleks veel vähem. Pole kindel, et ise sinna kampa kvalifitseeruks.Nii et tubli, ütleks. Asi pole ju üldse kirikus, EELK ise on väga rahulikult võtnud. Kersti Kaljulaidi otsust võib võtta kui eeskuju: pole vaja silmakirjatseda. See on üks väga vahva eeskuju, mille eest lugupeetavat kõvasti kiita ja aitähhida tahaks. Oleks vaid, et see arusaamine leviks kaugemale, kuigi iseenesest on üsna vähetähtis, kas keegi läheb kirikusse või mitte. Usk on eraasi, lõpuks ja alguseks. Kahetsusväärselt jagub seda teeme-nägu-kuigi-teame-et-tegelikult-pole-nii küllaga. Võiks ju natuke mõtiskleda, et ehk tasuks loobuda teesklemisest.Meil on justkui armee, aga liitlasi maale tirides tunnistame, et see pole võimeline Eestit kaitsma; kui Stenbocki majast kostab kandade klõpse, siis tähendab, Brüsselist tuli direktiiv; sama on Islandi väljakul, ainult seal tuli kõne Washingtonist; me oleme kole kõrgharitud, aga ainuke, kes libamagistritele töökohti luua suudab, on riik; meie maksud on tegelikult röögatud; jne.Aga ei taha tunnistada. Ametlik lugu on ju nii nunnu. Võetagu presidendist eeskuju – ei ole vaja teeselda, see pole kunagi head muljet jätnud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval, 10. detsembril algusega kl 11 toimub Saaremaa Kunstistuudios heategevuslik koguperepäev kunsti ja muusikaga “Jõulude ootel“. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kunsti ja muusikaga jõulude ootuses

maintext:
NÄDALALÕPP
Kunsti ja muusikaga jõulude ootuses
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Laupäeval, 10. detsembril algusega kl 11 toimub Saaremaa Kunstistuudios heategevuslik koguperepäev kunsti ja muusikaga “Jõulude ootel“.
Kl 11 jõulutervitus. Kontsert: esineb Kuressaare muusikakooli saksofonikvartett, juhendaja Matis Männa. Töötuba: päkapiku meisterdamine.
Kl 12 kontsert: muusikakooli keelpilliõpilased, juhendaja Laine Sepp ning muusikakooli kitarriõpilased, juhendaja Toomas Tang. Kl 13.10 on avatud töötuba: tekstiilist ingli meisterdamine.
Kl 14 kontsert: KG huvikooli Inspira 5-aastaste laste muusikaring, juhendaja Pilvi Karu, laululapsed Helle Ranna juhendamisel, KG huvikooli Inspira solist Marie Loviise Siim ning ansamblid Viska Viis ja Lähme Lauluga! Juhendaja Laine Lehto. Kl 15 töötuba: jõuluehete meisterdamine. Kl 16 jõuluüllatus.
Terve päeva jooksul jõululoterii. Töötubadesse on oodatud lapsed koos vanematega. Kõik jõulutöötoad ja kontserdid on tasuta. Autor: NL Reede, 09. detsember 2016.Kl 11 jõulutervitus. Kontsert: esineb Kuressaare muusikakooli saksofonikvartett, juhendaja Matis Männa. Töötuba: päkapiku meisterdamine.Kl 12 kontsert: muusikakooli keelpilliõpilased, juhendaja Laine Sepp ning muusikakooli kitarriõpilased, juhendaja Toomas Tang. Kl 13.10 on avatud töötuba: tekstiilist ingli meisterdamine.Kl 14 kontsert: KG huvikooli Inspira 5-aastaste laste muusikaring, juhendaja Pilvi Karu, laululapsed Helle Ranna juhendamisel, KG huvikooli Inspira solist Marie Loviise Siim ning ansamblid Viska Viis ja Lähme Lauluga! Juhendaja Laine Lehto. Kl 15 töötuba: jõuluehete meisterdamine. Kl 16 jõuluüllatus.Terve päeva jooksul jõululoterii. Töötubadesse on oodatud lapsed koos vanematega. Kõik jõulutöötoad ja kontserdid on tasuta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Pühapäeval, 25. detsembril jõuavad kontserttuuri “Meie pere jõulud” raames Kuressaare Laurentiuse kirikusse näitlejast ja muusikust abikaasad Inga ja Toomas Lunge. Nendega on kaasas pere hea sõber Tõnu Raadik. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Inga ja Toomas Lunge “Meie pere jõulud”

maintext:
Saarte Jõulud
Inga ja Toomas Lunge “Meie pere jõulud”
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 23. detsember 2016. Inga ja Tooma viis kokku armastus. Muusika on üks viis selle väljendamiseks. Foto: Toomas Tuul Pühapäeval, 25. detsembril jõuavad kontserttuuri “Meie pere jõulud” raames Kuressaare Laurentiuse kirikusse näitlejast ja muusikust abikaasad Inga ja Toomas Lunge. Nendega on kaasas pere hea sõber Tõnu Raadik.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eilsel istungil andis linnavalitsus loa OÜ-le Tulekild Ilutulestikud aastavahetuse ilutulestiku korraldamiseks Kuressaare turu territooriumil. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Uusaastaööl lastakse linnas õhku 4000 eurot
Kolmapäev, 21. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Kolmapäev, 21. detsember 2016. Eilsel istungil andis linnavalitsus loa OÜ-le Tulekild Ilutulestikud aastavahetuse ilutulestiku korraldamiseks Kuressaare turu territooriumil.
Linn panustab ilutulestiku jaoks 2000 eurot. OÜ Tulekild Ilutulestikud on lubanud sama summa väärtuses omapoolse lisapanuse. Ilutulestik läheb kokku maksma 4000 eurot.
Ilutulestiku nimi on tänavu “Tulevaatemängude suur esitlus”. Sellesse on põimitud väga erinevaid ja ka täiesti uudseid pürotehnilisi efekte. Kuus minutit kestvasse kavasse mahub 3199 lasku.
Eelmisel aastal kandis ilutulestiku kava pealkirja “Talveöö suurejooneline muinasjutt” ja selles kasutati 2523 pürotehnilist efekti.
Kava kestis samuti kuus minutit, töövõtulepingus oli selleks ette nähtud 1800 eurot. OÜ Tulekild Teenused sponsoreeris ilutulestikku iga linna poolt tasutud euro kohta 0,50 euroga. Linn panustab ilutulestiku jaoks 2000 eurot. OÜ Tulekild Ilutulestikud on lubanud sama summa väärtuses omapoolse lisapanuse. Ilutulestik läheb kokku maksma 4000 eurot.Ilutulestiku nimi on tänavu “Tulevaatemängude suur esitlus”. Sellesse on põimitud väga erinevaid ja ka täiesti uudseid pürotehnilisi efekte. Kuus minutit kestvasse kavasse mahub 3199 lasku.Eelmisel aastal kandis ilutulestiku kava pealkirja “Talveöö suurejooneline muinasjutt” ja selles kasutati 2523 pürotehnilist efekti.Kava kestis samuti kuus minutit, töövõtulepingus oli selleks ette nähtud 1800 eurot. OÜ Tulekild Teenused sponsoreeris ilutulestikku iga linna poolt tasutud euro kohta 0,50 euroga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeval said sisekaitseakadeemia politsei- ja piirivalvekolledžis lõputunnistuse 45 politseiametnikku. Kõige enam täiendust saab Ida prefektuur, kus tööd alustab 19 värsket lõpetajat. 17 lõpetajat asuvad tööle Lõuna prefektuuris ja üheksa Põhja prefektuuris. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saare politsei täiendust ei saanud

maintext:
Uudised
Saare politsei täiendust ei saanud
Laupäev, 17. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 17. detsember 2016. Neljapäeval said sisekaitseakadeemia politsei- ja piirivalvekolledžis lõputunnistuse 45 politseiametnikku. Kõige enam täiendust saab Ida prefektuur, kus tööd alustab 19 värsket lõpetajat. 17 lõpetajat asuvad tööle Lõuna prefektuuris ja üheksa Põhja prefektuuris.
Lääne prefekti Kaido Kõplase sõnul oleks Lääne prefektuuri jaoskondadesse kohe võimalik tööle võtta 13 politseinikku, kuid vabu patrullpolitseinike kohti on paraku vaid Raplas ja Haapsalus.
Kõplase sõnul oli üks sooviavaldus algselt ka Kuressaarde ning noort kolleegi oldi valmis ka tööle võtma, kuid mees ise otsustas alustada karjääri siiski pealinnas.
“Sisekaitseakadeemia lõpetajad siirduvad prefektuuridesse kadettide enda soovi arvestades. Võimalikke töökohti käiakse õpperühmades tutvustamas ja vabade kohtade olemasolul saavad kadetid töö asukoha ise valida,” selgitas Kõplas.
Ta lisas, et sel korral soovis üks kadett töötada Pärnus, kus vaba kohta ei olnud ning ametikohta pakuti seega Raplasse. Siiski otsustas kadett Lõuna prefektuuri kasuks. Lääne prefekti Kaido Kõplase sõnul oleks Lääne prefektuuri jaoskondadesse kohe võimalik tööle võtta 13 politseinikku, kuid vabu patrullpolitseinike kohti on paraku vaid Raplas ja Haapsalus.Kõplase sõnul oli üks sooviavaldus algselt ka Kuressaarde ning noort kolleegi oldi valmis ka tööle võtma, kuid mees ise otsustas alustada karjääri siiski pealinnas.“Sisekaitseakadeemia lõpetajad siirduvad prefektuuridesse kadettide enda soovi arvestades. Võimalikke töökohti käiakse õpperühmades tutvustamas ja vabade kohtade olemasolul saavad kadetid töö asukoha ise valida,” selgitas Kõplas.Ta lisas, et sel korral soovis üks kadett töötada Pärnus, kus vaba kohta ei olnud ning ametikohta pakuti seega Raplasse. Siiski otsustas kadett Lõuna prefektuuri kasuks.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui eelmise aasta juulis süüdati Astes korterelamu, ei osanud keegi arvata, kui kaua läheb aega, mil maja taas korda saab. Toona abistas vald küll ajutise trepi ehitamisega, aga ajutised asjad ei tohi jääda alatiseks, ehkki vahel võib nii juhtuda. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: “Kodutunne“ aitab

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - “Kodutunne“ aitab
Laupäev, 03. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kui eelmise aasta juulis süüdati Astes korterelamu, ei osanud keegi arvata, kui kaua läheb aega, mil maja taas korda saab. Toona abistas vald küll ajutise trepi ehitamisega, aga ajutised asjad ei tohi jääda alatiseks, ehkki vahel võib nii juhtuda.
Nüüd on aga kindel lootus saada majale uus korralik trepikoda, sest sel nädalal on Astes tegutsenud Kanal 2 “Kodutunde” remondibrigaad. Meestel tuleb teha uued trepimademed, paigaldada uus trepp, soojustada trepikoda ja seinad viimistleda.
Kogu see töö koos materjali ja transpordiga läheb maksma umbes 36 000 eurot. Abi on saadud nii annetustest kui Lääne-Saare vallast ja osa materjale hangiti abi korras.
Kui kogu seda suurt tööd vaadata, siis tuleb tunda siirast rõõmu, et “Kodutunne” Aste põlengumaja oma nimekirja võttis. Telesaatele on see suurim ettevõtmine oma sarja ajaloos ja seetõttu läks ka kauem aega, kuid tänaseks peaksid töö lõpusirgel olema.
Rõõmu teeb see ettevõtmine loomulikult nii vallale kui kohalikele inimestele, sest kole räämas maja ei loo kellelegi kodutunnet.
3. detsember 2016 Autor: MM Laupäev, 03. detsember 2016.Nüüd on aga kindel lootus saada majale uus korralik trepikoda, sest sel nädalal on Astes tegutsenud Kanal 2 “Kodutunde” remondibrigaad. Meestel tuleb teha uued trepimademed, paigaldada uus trepp, soojustada trepikoda ja seinad viimistleda.Kogu see töö koos materjali ja transpordiga läheb maksma umbes 36 000 eurot. Abi on saadud nii annetustest kui Lääne-Saare vallast ja osa materjale hangiti abi korras.Kui kogu seda suurt tööd vaadata, siis tuleb tunda siirast rõõmu, et “Kodutunne” Aste põlengumaja oma nimekirja võttis. Telesaatele on see suurim ettevõtmine oma sarja ajaloos ja seetõttu läks ka kauem aega, kuid tänaseks peaksid töö lõpusirgel olema.Rõõmu teeb see ettevõtmine loomulikult nii vallale kui kohalikele inimestele, sest kole räämas maja ei loo kellelegi kodutunnet.3. detsember 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Õieti pole kaup salajane, vaid selle hind on aktsiisivaba, nagu kommenteeris naljatades Eesti Kontserdi arendusjuht Kertu Orro. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saarlastele müüdi kaks päeva salakaupa

maintext:
Uudised
Saarlastele müüdi kaks päeva salakaupa
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Laupäev, 10. detsember 2016. “Tohoh, nagu nõukaaegne defitsiidi- või Lenini mauso-leumi saba,” kommenteeris ooperihuviline, kes liitus teiste kultuurijanustega pool tundi pärast kassade avamist. FOTO: Valmar Voolaid Õieti pole kaup salajane, vaid selle hind on aktsiisivaba, nagu kommenteeris naljatades Eesti Kontserdi arendusjuht Kertu Orro.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Uuel aastal tekib täistööajaga töötajal õigus saada tagasimakse tema poolt 2016. aasta jooksul tasutud tulumaksu ulatuses. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Majandus
Madalapalgalistel on õigus tulumaksu tagasimaksele
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Uuel aastal tekib täistööajaga töötajal õigus saada tagasimakse tema poolt 2016. aasta jooksul tasutud tulumaksu ulatuses.
Madalapalgaliste tagasimakse kantakse inimesele üle kord aastas ja selle eesmärk on madalapalgalise töötaja sissetuleku suurendamine. Alates novembri keskpaigast on võimalik e-maksuametis/e-tollis kontrollida, kas tingimused tagasimakse saamiseks on täidetud. Tagastatav summa selgub pärast tuludeklaratsiooni esitamist.
Tingimused toetuse taotlemiseks
Kõik taotlemise tingimused peavad olema täidetud 2016. aastal vähemalt kuuel kalendrikuul. Seega taotlemisel kontrollitakse, kas isik oli 2016. aastal vähemalt kuuel kalendrikuul: Eesti resident, vähemalt 18-aastane, vähemalt ühe töölepingu alusel töötanud või olnud teenistussuhtes ning töötamine ei olnud peatatud, vähemalt ühe tööandja juures töötanud täistööajaga või mitme tööandja juures töötanud kokku täistööajaga. Täistööaja tingimus ei kehti töövõimetuspensionäridele ega vähenenud töövõimega isikutele, kelle eest maksab sotsiaalmaksu kuumääralt töötukassa (kuni juunini 2016 maksis sotsiaalkindlustusamet).
Toetust on õigus saada isikul, kelle aasta tulu jääb alla 7817 euro (2736 ÷ 0,35). Tuluna arvestatakse isiku kogutulu, sh töötasu ja muu tasu, võlaõigusliku lepingu alusel saadud teenustasu, ettevõtlustulu, kasu vara võõrandamisest, rendi- ja üüritulu, litsentsitasu, intress, dividend, maksustatav pension, toetus, stipendium, preemia, hüvitis või muu tulu.
Näiteks töötaja, kes on kogu kalendriaasta töötanud täistööajaga ja saanud töötasu 430 eurot kuus, saab tulu 5160 eurot aastas. Kui töötajal muid tulusid ja mahaarvamisi (näiteks eluasemelaenu intressid) ei ole, siis on töötajal õigus saada tagasimakse ligikaudu 587 eurot (igakuiselt kinnipeetud tulumaks 48.90 × 12 = 586.80).
Mis puhul toetust ei maksta
Samas näiteks pensionärist töötaja, kes on kogu kalendriaasta töötanud täistööajaga ja saanud lisaks töötasule 430 eurot kuus ka vanaduspensioni 395 eurot kuus, saab tulu 9900 eurot aastas. Kuna töötaja tulu ületab piirmäära (7817 eurot), siis ei ole tal õigust tagasimaksele.
Toetust ei saa taotleda töötaja, kellel on küll aasta tulu alla 7817 euro, kuid kelle tagasimakse summa suurus on igal juhul 0 eurot. Eelkõige võib see ette tulla olukorras, kus isikule kuulub tulumaks tagastamisele tulumaksuseadusega lubatud mahaarvamiste tõttu (nt täiendav maksuvaba tulu lapse ülalpidamise korral, eluasemelaenu intressid, koolituskulud, annetused vm).
Toetus on isikule tulumaksuvaba (tulumaksuseaduse § 19 lg 3 punkti 3 alusel). Samas tuleb arvestada, et toetus suurendab isiku sissetulekut ja seetõttu läheb toetus sissetulekuna arvesse isikule toimetulekutoetuse määramisel (nt KOV-ide toimetulekutoetuste määramisel). Autor: MM Reede, 02. detsember 2016.Madalapalgaliste tagasimakse kantakse inimesele üle kord aastas ja selle eesmärk on madalapalgalise töötaja sissetuleku suurendamine. Alates novembri keskpaigast on võimalik e-maksuametis/e-tollis kontrollida, kas tingimused tagasimakse saamiseks on täidetud. Tagastatav summa selgub pärast tuludeklaratsiooni esitamist.Kõik taotlemise tingimused peavad olema täidetud 2016. aastal vähemalt kuuel kalendrikuul. Seega taotlemisel kontrollitakse, kas isik oli 2016. aastal vähemalt kuuel kalendrikuul: Eesti resident, vähemalt 18-aastane, vähemalt ühe töölepingu alusel töötanud või olnud teenistussuhtes ning töötamine ei olnud peatatud, vähemalt ühe tööandja juures töötanud täistööajaga või mitme tööandja juures töötanud kokku täistööajaga. Täistööaja tingimus ei kehti töövõimetuspensionäridele ega vähenenud töövõimega isikutele, kelle eest maksab sotsiaalmaksu kuumääralt töötukassa (kuni juunini 2016 maksis sotsiaalkindlustusamet).Toetust on õigus saada isikul, kelle aasta tulu jääb alla 7817 euro (2736 ÷ 0,35). Tuluna arvestatakse isiku kogutulu, sh töötasu ja muu tasu, võlaõigusliku lepingu alusel saadud teenustasu, ettevõtlustulu, kasu vara võõrandamisest, rendi- ja üüritulu, litsentsitasu, intress, dividend, maksustatav pension, toetus, stipendium, preemia, hüvitis või muu tulu.Näiteks töötaja, kes on kogu kalendriaasta töötanud täistööajaga ja saanud töötasu 430 eurot kuus, saab tulu 5160 eurot aastas. Kui töötajal muid tulusid ja mahaarvamisi (näiteks eluasemelaenu intressid) ei ole, siis on töötajal õigus saada tagasimakse ligikaudu 587 eurot (igakuiselt kinnipeetud tulumaks 48.90 × 12 = 586.80).Samas näiteks pensionärist töötaja, kes on kogu kalendriaasta töötanud täistööajaga ja saanud lisaks töötasule 430 eurot kuus ka vanaduspensioni 395 eurot kuus, saab tulu 9900 eurot aastas. Kuna töötaja tulu ületab piirmäära (7817 eurot), siis ei ole tal õigust tagasimaksele.Toetust ei saa taotleda töötaja, kellel on küll aasta tulu alla 7817 euro, kuid kelle tagasimakse summa suurus on igal juhul 0 eurot. Eelkõige võib see ette tulla olukorras, kus isikule kuulub tulumaks tagastamisele tulumaksuseadusega lubatud mahaarvamiste tõttu (nt täiendav maksuvaba tulu lapse ülalpidamise korral, eluasemelaenu intressid, koolituskulud, annetused vm).Toetus on isikule tulumaksuvaba (tulumaksuseaduse § 19 lg 3 punkti 3 alusel). Samas tuleb arvestada, et toetus suurendab isiku sissetulekut ja seetõttu läheb toetus sissetulekuna arvesse isikule toimetulekutoetuse määramisel (nt KOV-ide toimetulekutoetuste määramisel).
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile varahommikul viis Lääne prefektuur läbi õppuse, mille raames testiti isikkoosseisu kokkukutsumist kõigis kuues maakonnas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lääne prefektuur harjutas kiiret kokkukutsumist


description: Tõnu Ling on õppinud arborist, kes lapsest saadik on puudest väga lugu pidanud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Loodus
Hästi mõjuvad need puud, millega oled sõbraks saanud
Laupäev, 03. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Laupäev, 03. detsember 2016. Arboristid Tõnu Ling (paremalt), Heiki Hanso ja Arpo Põld Tihemetsas Voltveti pargis Eesti kõige kõrgema ebatsuuga ladvas umbes 39 meetri kõrgusel. FOTO: erakogu Tõnu Ling on õppinud arborist, kes lapsest saadik on puudest väga lugu pidanud.
Mida on puud sulle tähendanud?
Sünnikodu lähedal üle tee sirgusid männid. Koolist tulles ronisin nende latva ning tundsin ennast seal väga hästi. Vaatasin maailmale ülevalt alla ja nautisin. Olen lapsest saadik tundnud, et olen puudega sina peal.
Millised puud sulle eriti hästi mõjuvad?
Ma arvan, et eriti hästi mõjuvad need puud, millega oled sõbraks saanud.
Arboristina sa hooldad puid, kuid mõned puud tuleb ka maha võtta.
Näiteks inimestele või varale ohtlik puu tuleb kindlasti raiuda. Kuid kas puu on turvaline või mitte, selle peaks kindlaks määrama ikkagi see, kes on saanud vastava väljaõppe.
Muidu võib juhtuda, et puu raiutakse kergekäeliselt ja olemegi tema pakutavatest väärtustest hetkega ilma. Eriti kehtib see linnapuude kohta, mis küll teinekord kasvavad erakrundil, aga annavad väärtusi meile kõigile.
Näiteks Kuressaares Sepa tänaval on üks suur jäme vaher, mis keerab ennast kaldu tee peale. Mingi vigastus on sellel puul olnud ja ta on viltu vajunud, aga puu ise kompenseerib seda ja on kasvatanud endale toeks lisapuitu ega ole ohtlik.
See vaher on ilmselt umbes 100-aastane. Temast hõnguv vana väärikus ongi omaette väärtus – nagu inimestele on väärtuslikud vanaemad-vanaisad, kuigi üks lonkab ja teine ei kuule.
Nii et alati pole puu ohtlik, kui ta on kaldu. Kuid on ka palju muid põhjusi, miks puu on vaja maha raiuda.
Mida sa arvad Kuressaare raekoja ees olevatest pärnapuudest, mille saatuse suhtes on seoses keskväljaku ümberehitamisega tekkinud küsimusi?
Need üle 100-aastased iludused ei ole ohtlikud. Hooldasime neid eelmisel suvel USA kolleegi, meisterarboristi Guy Meilleur’iga. Lõikasime võra kitsamaks, et raekoja fassaad paistaks paremini välja. Kui on vaja võra allapoole tuua, et fassaad ja aknad veelgi enam välja paistaksid, saab seda edaspidi samuti teha.
Kindlasti on nende puude säilitamine keskväljaku arendajatele pähkliks, aga ma usun, et kõigi hea tahe ja eakatest lugupidamine võidab.
Hästi hooldatud vana puu vanalinnas annab mõõtmatut lisaväärtust. Ilma nendeta ei oleks meie vanalinnas seda õiget hõngu. Kui sa lähed maale ja vanaema võtab ahjust välja sooja leiva, siis on kõik paigas.
Seepärast vanaemasid ja vanaisasid hoitaksegi, et neil on meile emotsionaalselt ja eluliselt väga palju anda. Samuti on vanade puudega – neil on meie jaoks hindamatu väärtus, millest teinekord saadakse aru alles siis, kui neid enam pole. Aga siis on hilja.
Kas vahel tehakse see viga, et istutatakse puud majale liiga lähedale?
Jah, sest ei osata nähta 20–30 ja enam aastat ette. Väike puuke on peatselt kõrge ja laiutab ning siis ongi probleem käes. Seepärast tasub istutuskoha valik hästi läbi mõelda.
Millal algab puude hooldus?
Pärast puu istutamist peaks iga kahe aasta tagant puud hooldama ja tema võra kujundama ning seda kuni puu 25-aastaseks saamiseni. Siis on ta välja kujundatud ning piisab, kui puu aeg-ajalt üle vaadata.
Kui aga puud varjavad valguse ja päikese?
Valgustingimuste parandamiseks ei ole tingimata vaja puud maha raiuda, piisab, kui võra oskuslikult kärpida ja harvendada. Kui sa võtad, siis mida sa annad keskkonnale tagasi?
Tuleks meeles pidada, et puud on eeskätt head, nad kasvavad aeglaselt ning võivad elada kordades kauem kui meie. Mis meile ei meeldi, võib meeldida meie lastele ja nende lastele.
Mida me pärandame neile? Kas paljaks raiutud tänavad ja kidurad uusistutused on ikka see, mida neile soovime jätta?
Kus asuvad sinu hingepuud?
Üks on kindlasti Tuiu külas. Harilik mänd ämma-äia taluvärava kõrval on arvatavalt üle 200 aasta vana ja on omapärase võraga. See puu on ilmselt näinud väga raskeid aegu. Tal on näha tüvevigastusi ja latv on kunagi murdunud, aga ta ikka seisab kindlalt.
Kuressaares on lemmikuid – Lossi 12 hoovis vana vahtrapuu, robiiniad ametikooli juures ja Rootsi-Garnisoni tänava nurgal erakinnistul ning lossi hoovi harilik pöök. Tegelikult ma imetlen kõiki puid, kes on ajahambale vastu pidanud ja sitkelt omal kohal kasvavad, ja neid on nii linnas kui maal.
Kas sa kallistad puid?
Ma ennast päris puukallistajaks ei pea, kuid oma arboristitöö tõttu puutun nendega pidevalt kokku, sõna otseses mõttes ka kallistades, kui on vaja võras turnida. Vahel ikka toetan end vastu puud ja pärast hooldust patsutan ning ütlen, et ole nüüd tubli. Sünnikodu lähedal üle tee sirgusid männid. Koolist tulles ronisin nende latva ning tundsin ennast seal väga hästi. Vaatasin maailmale ülevalt alla ja nautisin. Olen lapsest saadik tundnud, et olen puudega sina peal.Ma arvan, et eriti hästi mõjuvad need puud, millega oled sõbraks saanud.Arboristina sa hooldad puid, kuid mõned puud tuleb ka maha võtta.Näiteks inimestele või varale ohtlik puu tuleb kindlasti raiuda. Kuid kas puu on turvaline või mitte, selle peaks kindlaks määrama ikkagi see, kes on saanud vastava väljaõppe.Muidu võib juhtuda, et puu raiutakse kergekäeliselt ja olemegi tema pakutavatest väärtustest hetkega ilma. Eriti kehtib see linnapuude kohta, mis küll teinekord kasvavad erakrundil, aga annavad väärtusi meile kõigile.Näiteks Kuressaares Sepa tänaval on üks suur jäme vaher, mis keerab ennast kaldu tee peale. Mingi vigastus on sellel puul olnud ja ta on viltu vajunud, aga puu ise kompenseerib seda ja on kasvatanud endale toeks lisapuitu ega ole ohtlik.See vaher on ilmselt umbes 100-aastane. Temast hõnguv vana väärikus ongi omaette väärtus – nagu inimestele on väärtuslikud vanaemad-vanaisad, kuigi üks lonkab ja teine ei kuule.Nii et alati pole puu ohtlik, kui ta on kaldu. Kuid on ka palju muid põhjusi, miks puu on vaja maha raiuda.Need üle 100-aastased iludused ei ole ohtlikud. Hooldasime neid eelmisel suvel USA kolleegi, meisterarboristi Guy Meilleur’iga. Lõikasime võra kitsamaks, et raekoja fassaad paistaks paremini välja. Kui on vaja võra allapoole tuua, et fassaad ja aknad veelgi enam välja paistaksid, saab seda edaspidi samuti teha.Kindlasti on nende puude säilitamine keskväljaku arendajatele pähkliks, aga ma usun, et kõigi hea tahe ja eakatest lugupidamine võidab.Hästi hooldatud vana puu vanalinnas annab mõõtmatut lisaväärtust. Ilma nendeta ei oleks meie vanalinnas seda õiget hõngu. Kui sa lähed maale ja vanaema võtab ahjust välja sooja leiva, siis on kõik paigas.Seepärast vanaemasid ja vanaisasid hoitaksegi, et neil on meile emotsionaalselt ja eluliselt väga palju anda. Samuti on vanade puudega – neil on meie jaoks hindamatu väärtus, millest teinekord saadakse aru alles siis, kui neid enam pole. Aga siis on hilja.Jah, sest ei osata nähta 20–30 ja enam aastat ette. Väike puuke on peatselt kõrge ja laiutab ning siis ongi probleem käes. Seepärast tasub istutuskoha valik hästi läbi mõelda.Pärast puu istutamist peaks iga kahe aasta tagant puud hooldama ja tema võra kujundama ning seda kuni puu 25-aastaseks saamiseni. Siis on ta välja kujundatud ning piisab, kui puu aeg-ajalt üle vaadata.Valgustingimuste parandamiseks ei ole tingimata vaja puud maha raiuda, piisab, kui võra oskuslikult kärpida ja harvendada. Kui sa võtad, siis mida sa annad keskkonnale tagasi?Tuleks meeles pidada, et puud on eeskätt head, nad kasvavad aeglaselt ning võivad elada kordades kauem kui meie. Mis meile ei meeldi, võib meeldida meie lastele ja nende lastele.Mida me pärandame neile? Kas paljaks raiutud tänavad ja kidurad uusistutused on ikka see, mida neile soovime jätta?Üks on kindlasti Tuiu külas. Harilik mänd ämma-äia taluvärava kõrval on arvatavalt üle 200 aasta vana ja on omapärase võraga. See puu on ilmselt näinud väga raskeid aegu. Tal on näha tüvevigastusi ja latv on kunagi murdunud, aga ta ikka seisab kindlalt.Kuressaares on lemmikuid – Lossi 12 hoovis vana vahtrapuu, robiiniad ametikooli juures ja Rootsi-Garnisoni tänava nurgal erakinnistul ning lossi hoovi harilik pöök. Tegelikult ma imetlen kõiki puid, kes on ajahambale vastu pidanud ja sitkelt omal kohal kasvavad, ja neid on nii linnas kui maal.Ma ennast päris puukallistajaks ei pea, kuid oma arboristitöö tõttu puutun nendega pidevalt kokku, sõna otseses mõttes ka kallistades, kui on vaja võras turnida. Vahel ikka toetan end vastu puud ja pärast hooldust patsutan ning ütlen, et ole nüüd tubli.
Veel artikleid samast teemast »


description: Jõulu teise püha ööl ajas politsei taga Kuressaarest BMW-ga põgenenud joobetunnustega autojuhti, kes õnnestus kätte saada alles Muhus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Politsei jälitas põgenevat autot linnast Muhuni
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 30. detsember 2016. Jõulu teise püha ööl ajas politsei taga Kuressaarest BMW-ga põgenenud joobetunnustega autojuhti, kes õnnestus kätte saada alles Muhus.
Politsei patrullauto andis sisselülitatud siniste-punaste vilkuritega peatumismärguande BMW-le Olerexi tankla juures linnaringil. BMW juht sellele ei reageerinud ja otsustas politsei eest suurel kiirusel ära sõita.
Mööda Kuivastu maanteed oluliselt kiiremini kui 90 km/h kihutanud masin õnnestus politseil pidama saada alles Muhus. BMW-d
juhtinud mehe on politsei tuvastanud, vahi alla teda võetud ei ole.
Kuna sündmuse kohta on alustatud kriminaalmenetlust sõiduki joobes juhtimise tunnustel, ei saanud politsei uurimise huvides täpsemaid asjaolusid kommenteerida.
Politseile teadaolevalt ei ole varem nii pikka tagaajamist Saare maakonnas ette tulnud.
Politsei patrullauto andis sisselülitatud siniste-punaste vilkuritega peatumismärguande BMW-le Olerexi tankla juures linnaringil. BMW juht sellele ei reageerinud ja otsustas politsei eest suurel kiirusel ära sõita.Mööda Kuivastu maanteed oluliselt kiiremini kui 90 km/h kihutanud masin õnnestus politseil pidama saada alles Muhus. BMW-djuhtinud mehe on politsei tuvastanud, vahi alla teda võetud ei ole.Kuna sündmuse kohta on alustatud kriminaalmenetlust sõiduki joobes juhtimise tunnustel, ei saanud politsei uurimise huvides täpsemaid asjaolusid kommenteerida.Politseile teadaolevalt ei ole varem nii pikka tagaajamist Saare maakonnas ette tulnud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Vastavalt Leisi valla arengukavale tuleb 2018. aastal Leisi perearstipunktile ehitada uued ruumid. Volikogu otsustas eile, et perearstikeskus kolib vallamajja. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Leisi perearstikeskus kolib vallamajja

maintext:
Uudised
Leisi perearstikeskus kolib vallamajja
Kolmapäev, 21. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Kolmapäev, 21. detsember 2016. Vastavalt Leisi valla arengukavale tuleb 2018. aastal Leisi perearstipunktile ehitada uued ruumid. Volikogu otsustas eile, et perearstikeskus kolib vallamajja.
Kuressaare perearstikeskuse ruumide ümberehitamise raames on selle filiaalina Leisi perearstipunkti ruumide kaasajastamiseks otsustatud eraldada kuni 60 000 eurot toetusraha.
Praegu asub perearstipunkt Leisi alevikus Karja tn 2 ridaelamus, aga need ruumid ei vasta terviseameti kehtestatud nõuetele – vastuvõturuumid on liiga väikesed ja protseduuriruumi ei ole.
Võimaliku uue asukohana pakuti välja ka koolimaja, kuid see oleks vähendanud koolimaja võimaluste kasutamist koolilaste jaoks.
“Pooles ulatuses oleks tulnud ujula ees olev suur fuajee teha ooteruumiks, kuid protseduuriruum oleks siiski jäänud poole väiksemaks, kui normid ette näevad,“ ütles Leisi vallavanem Ludvik Mõtlep. Samuti ei rääkinud koolimaja kasuks kõrge platvorm, mis oleks nõudnud väga pikka kaldteed jms.
“Kõige sobilikum, ratsionaalsem ja odavam on vallamaja. Pärast reformi jääb siin ju osa ruume tühjaks,“ tõdes vallavanem.
Pärast valdade liitmist jääb Leisi vallamajja 2–4 töötajaga teeninduspunkt, mistõttu vabaneb osa 1. korruse ruume. Kolimine on plaanis 2018. aasta teises kvartalis. Kuressaare perearstikeskuse ruumide ümberehitamise raames on selle filiaalina Leisi perearstipunkti ruumide kaasajastamiseks otsustatud eraldada kuni 60 000 eurot toetusraha.Praegu asub perearstipunkt Leisi alevikus Karja tn 2 ridaelamus, aga need ruumid ei vasta terviseameti kehtestatud nõuetele – vastuvõturuumid on liiga väikesed ja protseduuriruumi ei ole.Võimaliku uue asukohana pakuti välja ka koolimaja, kuid see oleks vähendanud koolimaja võimaluste kasutamist koolilaste jaoks.“Pooles ulatuses oleks tulnud ujula ees olev suur fuajee teha ooteruumiks, kuid protseduuriruum oleks siiski jäänud poole väiksemaks, kui normid ette näevad,“ ütles Leisi vallavanem Ludvik Mõtlep. Samuti ei rääkinud koolimaja kasuks kõrge platvorm, mis oleks nõudnud väga pikka kaldteed jms.“Kõige sobilikum, ratsionaalsem ja odavam on vallamaja. Pärast reformi jääb siin ju osa ruume tühjaks,“ tõdes vallavanem.Pärast valdade liitmist jääb Leisi vallamajja 2–4 töötajaga teeninduspunkt, mistõttu vabaneb osa 1. korruse ruume. Kolimine on plaanis 2018. aasta teises kvartalis.
Veel artikleid samast teemast »


description: See looke on Helle ja Kristiina Peedist, kes viieteistkümne aasta eest andsid oma hinge ja südame uuele tantsustiilile, mis mõni aasta varem oli Eestisse jõudnud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Tantsule südame kinkinud ema ja tütar

maintext:
Perekond
Tantsule südame kinkinud ema ja tütar
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Laupäev, 10. detsember 2016. Ema ja tütar – kumbki ei saa rivitantsu jätta. FOTO: Vilma Rauniste See looke on Helle ja Kristiina Peedist, kes viieteistkümne aasta eest andsid oma hinge ja südame uuele tantsustiilile, mis mõni aasta varem oli Eestisse jõudnud.
Tegemist on rivitantsuga, tantsijate endi sõnapruugis line-tantsuga. Eestis on selle tantsu maaletooja Kaie Seger, kes on saavutanud selles maailmameistri tiitli.
“12. oktoobril 15 aastat tagasi saime siin Tornimäe kultuurimaja saalis kokku, õpetaja oli Merle Birk. Saaremaal mujal line-tantsu veel ei olnud. Merle käis kaks aastat siin, teisel aastal hakkas ta paralleelselt õpetama Kuressaares, meie käisime siis mõne aasta Orissaares Eve Kuninga trennis. Selline oli algus. Oleme siiamaani vastu pidanud,” meenutas Tornimäe ja Tõnija rühmi õpetav Helle, kellel enne Tõnijat oli tantsurühm ka Laimjalas.
Helle on tantsuõpetaja olnud kümme aastat. Tema ja tütre korraldada on igal aastal kolm suurt tantsuüritust: kadripäeva paiku Tornimäel, juuli viimasel pühapäeval Laimjala valla Aaviku aias ja talvine tantsupäev Tõnijal.
Ametilt on Helle käsitööline. “Igapäevaelus teen käsitööd. Ja suvel, kui Tornimäe poepidajad tahavad puhata, asendan neid. Elukutselt olen rätsep, teen lapitekke ja igasuguseid asju, neid meeldib mulle väga teha. Põhiliselt olen õmblemistöö tegija.”
Tütar Kristiina, kellest on saanud särav tantsutäht, oli sellal viienda klassi tüdruk. “Ema ütles mulle, et kui see tants siia tuleb, tahab ta kindlasti minna ja soovis, et ma temaga kaasa läheksin. Mõtlesin, et ju ta alguses ei julge üksi minna, käin temaga paar korda kaasas, küll ta hakkab siis üksi käima. Aga näed, nüüd on nii. Ei saanud sellest enam lahti,” rääkis Kristiina oma südame andmise loo.
Tantsuloominguga on algus tehtud
Kristiina on ülimalt tagasihoidlik noor, öeldes, et juhendanud ei ole ta kunagi, on lihtsalt tantsinud. Ka Tartus tudengipõlves, kui ta usuteadust õppis ja nüüd, sellest sügisest Tallinnas raamatupidajana tööd tehes. (Tartu ülikoolile eelnes Mõdriku tehnikum – toim.) Samas, nii kaua, kui Külli treenitavad on osalenud suvisel Aaviku aia rivitantsupäeval, on Kristiina igal neist õpetanud selgeks ühe või kaks uut tantsu ise krusaauto kastis ette tantsides.
Veel üks näide tema tagasihoidlikkusest. Pühapäeval toimunud juubelihõngulisel kadripeol Kristiina poolt õpetatud uus tants oli tema omalooming.
Isegi ema ei teadnud, et tütar tantsu seadis, rääkimata kellestki teisest. See tuli välja pärast seda, kui Kristiina oli tantsu kohaletulnutele selgeks õpetanud ja tantsijad nõudsid: “Autor välja!”
“Kuulasin eestikeelseid lugusid ja kui seda Kukerpillide lugu “Saarlase kosjaskäik” kuulasin, tekkis mõte, et sellele palale võiks tantsu teha. Nii see tuli. Aga kui praeguse treeningu kohta öelda, siis Tallinnas leidsin üsna kiiresti rühma, kus kord nädalas treenimas käin. Lisaks üritan mõnel pühapäeval osaleda ka Kaie Segeri tantsutunnis. Tantse on mul õpitud mitusada, algul püüdsin arvestust pidada, nüüd aga on arvepidamine käest ära läinud.
Kolmsada sai üsna kiiresti selgeks. Lapsena sai näpp antud, sellest enam lahti ei saa.” Tegemist on rivitantsuga, tantsijate endi sõnapruugis line-tantsuga. Eestis on selle tantsu maaletooja Kaie Seger, kes on saavutanud selles maailmameistri tiitli.“12. oktoobril 15 aastat tagasi saime siin Tornimäe kultuurimaja saalis kokku, õpetaja oli Merle Birk. Saaremaal mujal line-tantsu veel ei olnud. Merle käis kaks aastat siin, teisel aastal hakkas ta paralleelselt õpetama Kuressaares, meie käisime siis mõne aasta Orissaares Eve Kuninga trennis. Selline oli algus. Oleme siiamaani vastu pidanud,” meenutas Tornimäe ja Tõnija rühmi õpetav Helle, kellel enne Tõnijat oli tantsurühm ka Laimjalas.Helle on tantsuõpetaja olnud kümme aastat. Tema ja tütre korraldada on igal aastal kolm suurt tantsuüritust: kadripäeva paiku Tornimäel, juuli viimasel pühapäeval Laimjala valla Aaviku aias ja talvine tantsupäev Tõnijal.Ametilt on Helle käsitööline. “Igapäevaelus teen käsitööd. Ja suvel, kui Tornimäe poepidajad tahavad puhata, asendan neid. Elukutselt olen rätsep, teen lapitekke ja igasuguseid asju, neid meeldib mulle väga teha. Põhiliselt olen õmblemistöö tegija.”Tütar Kristiina, kellest on saanud särav tantsutäht, oli sellal viienda klassi tüdruk. “Ema ütles mulle, et kui see tants siia tuleb, tahab ta kindlasti minna ja soovis, et ma temaga kaasa läheksin. Mõtlesin, et ju ta alguses ei julge üksi minna, käin temaga paar korda kaasas, küll ta hakkab siis üksi käima. Aga näed, nüüd on nii. Ei saanud sellest enam lahti,” rääkis Kristiina oma südame andmise loo.Kristiina on ülimalt tagasihoidlik noor, öeldes, et juhendanud ei ole ta kunagi, on lihtsalt tantsinud. Ka Tartus tudengipõlves, kui ta usuteadust õppis ja nüüd, sellest sügisest Tallinnas raamatupidajana tööd tehes. (Tartu ülikoolile eelnes Mõdriku tehnikum – toim.) Samas, nii kaua, kui Külli treenitavad on osalenud suvisel Aaviku aia rivitantsupäeval, on Kristiina igal neist õpetanud selgeks ühe või kaks uut tantsu ise krusaauto kastis ette tantsides.Veel üks näide tema tagasihoidlikkusest. Pühapäeval toimunud juubelihõngulisel kadripeol Kristiina poolt õpetatud uus tants oli tema omalooming.Isegi ema ei teadnud, et tütar tantsu seadis, rääkimata kellestki teisest. See tuli välja pärast seda, kui Kristiina oli tantsu kohaletulnutele selgeks õpetanud ja tantsijad nõudsid: “Autor välja!”“Kuulasin eestikeelseid lugusid ja kui seda Kukerpillide lugu “Saarlase kosjaskäik” kuulasin, tekkis mõte, et sellele palale võiks tantsu teha. Nii see tuli. Aga kui praeguse treeningu kohta öelda, siis Tallinnas leidsin üsna kiiresti rühma, kus kord nädalas treenimas käin. Lisaks üritan mõnel pühapäeval osaleda ka Kaie Segeri tantsutunnis. Tantse on mul õpitud mitusada, algul püüdsin arvestust pidada, nüüd aga on arvepidamine käest ära läinud.Kolmsada sai üsna kiiresti selgeks. Lapsena sai näpp antud, sellest enam lahti ei saa.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Helene Tamberg, kirjanikunimega Helene Ranna, sündis Kiirassaare külas Ranna talus 11-lapselise pere kuuenda lapsena 4. jaanuaril 1898. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Eluratas
Saarlasest kirjanik ja pedagoog Helene Ranna-Tamberg
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Karin Sibul Reede, 09. detsember 2016. Helene Ranna-Tamberg. FOTO: SMF Helene Tamberg, kirjanikunimega Helene Ranna, sündis Kiirassaare külas Ranna talus 11-lapselise pere kuuenda lapsena 4. jaanuaril 1898.
Lugemisoskuse omandas väike Helene juba nelja-aastaselt oma kihelkonnakooliharidusega isa abiga. Silmatorkavalt suur lugemiskirg iseloomustas teda kogu elu.
Kümneaastaselt läks Loona vallakooli, kus ta õppis ühe talve, seejärel lõpetas Kihelkonna Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi alguskooli kolmeaastase programmi kahe aastaga. 1910. aastal välja antud koolitunnistuselt on näha, et koolis õpiti nelja keelt: eesti, vene, saksa ja prantsuse. Hiljem võttis ta eratunde.
Koduigatsus oli suur
15-aastasena Kehila külakooliõpetajaks valitud neiu läks kahe aasta pärast Arhangelskisse sadama ehitustöödele kantseleikirjutajannaks, kelle kuupalk vastas Saaremaa Kehila külakooliõpetaja aastapalgale – 50 rubla.
Kodutalu tegemistega aitas kursis olla aktiivne kirjavahetus õe Elviinega: “Kirjuta, kas wahtrid jooksevad, kanad munevad, lehmad lüpswad, mustad räästad laulwad, lammastel talled on ja mitu muna sa pühadeks wärwisid. Kirjuta, kudas elad, mis sa teed, mis mõtled, kes sulaseks tuleb, on sul igav.”
8. aprillil 1917 kirjutas Helene Arhangelskist õele: “Ma mõtlen ikka alati sinu peale, et sul on nüüd vist igavam ja pole sul sui igapäist seltsilist ja mul on kahju, et sa pead nüüd ka minu eest tööd tegema, sellepärast püüan saata, mis mul võimalik on... Saatsin sulle halli riide, millest omale pühadeks ülikonna tegin.
Ma tahtsin, et sa kodu siis ka vähe seda nägu oled kui mina siin... Ka moe lehtesid saatsin teile. Võite kõige uuemat moodi teha. Waatke kui ilusad taskudega kuued seal on – lase omale ka niisugune teha. Panin ka uuri paki sisse. Katsu omale Kuresaarest ka niisugune rihm muretseda, et wõid teda käe peal kanda.”
Kiri, mille 19-aastane Helene saatis Arhangelskist 23. juulil 1917 oma 17-aastasele õde Elviinele, on vormistuselt eriline – kirjutatud venekeelsel kirjutusmasinal eesti keeles.
(“Sain täna Sinu ja papa käest korraga kirjad ja rõõmustasin ennast nende üle väga – saab ka aru, kuidas Teie käsi kodus käib.”)
Kirjutusmasina kasutamise võimalus oli kokkupuude oma aja tipptehnoloogiaga. Kas see oli võimalus näidata armastatud nooremale õele, millised tehnikasaavutused on kasutusel või oli soov “kaasaegselt” kirjutada? See on ainus selline kiri. Ülejäänud säilinud kirjad on kirjutatud kauni loetava kalligraafilise käekirjaga. Väga värvikad lugeda, sai kirjutaja ju 1930. a Looduse romaanivõistlusel esimese auhinna.
Õde Helene jätkas Elviinet kõigega kursis hoidvat joont ka Tallinnast (kiri 15. mail 1920): “...Tead, nüüd ei ole enam moodis kirjude niitidega õmblemine, kõik tehakse suuremalt jaolt valgega. Valge niidiga valge riide sisse. Ei õmmelda enam risti, vaid broderii ja risheljöö, aga sa ei oska kahjuks seda teha. Kui ma kodu tulen, siis toon sulle mõne proovi kaasa ja õpetan ka tegema.”
Tagasi kodusaarel
Need sajandivanused kirjad on käegakatsutav side minevikuga. Kirjad peegeldavad kirjutaja soovi kuulda kodusest elust ja leevendada oma koduigatsust ning avardada noorema õe silmaringi uue eluolu kirjeldamise ja uusimate moeuudiste tutvustamisega.
Isa, ema ja noorema õe surm kuu aja jooksul 1922. aastal tõi 24-aastase Helene tagasi kodutallu, kus koos õdede Minna (13) ja Elviine (22) ning venna Priiduga (19) tuli hakata talu pidama. Enesetäiendamine keeleõppes aga jätkus: saksa keele sõnaraamat põues, käis Helene hobuse ja adra taga, kündes põldu ja õppides saksa keelt üheaegselt.
Neli aastat (1923–1927) oli Helene kooliõpetaja Pidula algkoolis. Kooli kroonikast on lugeda: “Koolitöös oli Tamberg intensiivne, tegutses hää eduga matemaatika, loodusloo, käsitöö ja tervishoiu õpetamise alal. Kasvatas õpilasi korralikule kodusele eluviisile ja puhtusele. Tegutses väljaspool koolitööd näitemängudes juhtiva jõuna ja oli esimene laulmises, oli lektorina üldhariduslikel kursusil ja pidas loenguid elureformist noortele.”
Sooritanud eksternina õpingud Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumi juures, astus Helene Tartu ülikooli filoloogiateaduskonda.
Naiskirjanikku tunnustati
Eesti suurim kirjastus Loodus oli 1927. aastast alates korraldanud algupärase romaani võistlusi. 1930. aastal kuulutas žürii koosseisus Eduard Hubel (Mait Metsanurk), Jaan Roos, Johannes Silvet, Johannes Voldemar Veski võitjaks Helene Ranna romaani “Keha ja vaim”. Esimest korda sai tunnustuse naiskirjanik. Järgmise naiskirjaniku võitu tuli oodata 76 aastat.
Pealkirja all “Uus naistäht kirjandustaevas” kirjutas ajaleht Vaba Maa: “”Keha ja vaim” on elu jaatav ja positiivne töö. Siin kirjeldatakse Saaremaa naisõpetaja elu. Raamatus on väga palju ja sügavaid stseene Saaremaa vaimlisest pimedusest.” (5.10.1930)
Artur Adson arvustas romaani sõnadega: “Kooliõpetajanna – erandkuju, naiskangelane, kes vastuoksa meeskolleegide omadele mitte ei hävine, enesetapuga ei lõpeta, alla ei käi, maalt välja ei rända ega saatuselt head lõppu ei jää ootama, vaid sitkelt raskusi võidab, kindlat eesmärki taotleb, oma tahet maksma paneb, ennast muljuda ei lase, vaid teisi mõjutab.” (Eesti Kirjandus nr 6, 1931)
Maalimine, käsitöö ja reaalainetega tegelemine olid Helene meelistegevuseks kirjutamise kõrval. Kiri õele 14. aprillil 1930: “Kallis Pidula rahvas! Et ma vahvasti maalin, selle unustasin kirjutamata. Portreesid ja nature morte. Teised ostavad pühadeks mune, ma ostsin kaks poognat paberit. Pastelli kuluks ka, aga raha sai otsa.”
Säilinud on mitmeid õele kingitud käsitööesemeid. Suure seinavaiba “Kaasitajad pruudi ümber” (1915–1920) annetas õde Elviine 1962. aastal Eesti Rahva Muuseumile.
Helene Ranna teine romaan “Riidalu” (1936) tunnistati ilmumisaasta kuue parema romaani hulka kuuluvaks. Lisaks on ta avaldanud kaks kogumikku vaimulikke luuletusi: “Luuletused” (1934) ja “Tähelennak” (1935). Tema sõnadele on loodud mitmeid meeskoori- ja segakoorilaule. Eesti XXII üldlaulupeo kavas oli Johannes Hiobi laul “Ärkamine” ühendkooridele Helene Ranna sõnadele.
Vaesus ja üha halvenev tervis ei võimaldanud ülikooliõpinguid lõpule viia. Sel perioodil teenis ta elatist peamiselt tõlketöödega saksa, inglise, vene, prantsuse ja rootsi keelest. Elu lõpuaastail voodihaigena andis õpilastele järeleaitamistunde matemaatikas, keemias ja füüsikas.
12. juulil 1941. a Tartu pommitamise käigus põles maani maha maja, kus oli Helene Ranna korter. Hävis kogu ta raamatukogu ja maine vara. Mõned pommiaugust leitud põlemiskahjustustega raamatud, aga ka õde Elviine Laulule saadetud kirjad on nüüd kirjaniku õetütretütre käes hoiul.
Eesti Kirjanike Liidu liige Helene Ranna-Tamberg suri 16. detsembril 1946 ja maeti Tartu Raadi surnuaiale.
Helene Ranna on kirjutanud:
Hing elustub, nähes ta leekivaid kiiri.
Ja ununeb varsti, mis möödunud mures –
Ah, asjatult süda end ohetest pures!
Kõik möödub – ka muregi viimaks on petlik,
Ta suudab vaid purusta lühidaid hetki.
Tao õnnetus koitvale õnnele söödaks
Ja ela, et kurbuski rõõmu sul toidaks!
Nii palju on pandud me eneste kätte –
Sest otsi! Küll avastad rõõmude lätte.
Vaimsus (1934)
Vaimsus – saa valitsejaks,
Taotluse talitsejaks
Igas toimetuses, töös.
Käsuandjaks, keelukandjaks,
Tegude tagasundijaks.
Puhu lõkkele kustunud söed!
Detsember (1940)
Elu ei ole naljatluseks,
Elu on tööks.
Elu ei ole tööks,
Vaid arenguwööks,
Mis pidevalt kisub koomale ringe,
Et iial ei hetkeks ei lakkaks sus pinge.
Vaid edasi, ülesse, täiuse suunas;
Saabud sinna, kui igavik silme ees kumab.
Oled seal, oled see, mis olema pead,
Kui siin maa peal ka valude koormaid vead. Lugemisoskuse omandas väike Helene juba nelja-aastaselt oma kihelkonnakooliharidusega isa abiga. Silmatorkavalt suur lugemiskirg iseloomustas teda kogu elu.Kümneaastaselt läks Loona vallakooli, kus ta õppis ühe talve, seejärel lõpetas Kihelkonna Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi alguskooli kolmeaastase programmi kahe aastaga. 1910. aastal välja antud koolitunnistuselt on näha, et koolis õpiti nelja keelt: eesti, vene, saksa ja prantsuse. Hiljem võttis ta eratunde.15-aastasena Kehila külakooliõpetajaks valitud neiu läks kahe aasta pärast Arhangelskisse sadama ehitustöödele kantseleikirjutajannaks, kelle kuupalk vastas Saaremaa Kehila külakooliõpetaja aastapalgale – 50 rubla.Kodutalu tegemistega aitas kursis olla aktiivne kirjavahetus õe Elviinega: “Kirjuta, kas wahtrid jooksevad, kanad munevad, lehmad lüpswad, mustad räästad laulwad, lammastel talled on ja mitu muna sa pühadeks wärwisid. Kirjuta, kudas elad, mis sa teed, mis mõtled, kes sulaseks tuleb, on sul igav.”8. aprillil 1917 kirjutas Helene Arhangelskist õele: “Ma mõtlen ikka alati sinu peale, et sul on nüüd vist igavam ja pole sul sui igapäist seltsilist ja mul on kahju, et sa pead nüüd ka minu eest tööd tegema, sellepärast püüan saata, mis mul võimalik on... Saatsin sulle halli riide, millest omale pühadeks ülikonna tegin.Ma tahtsin, et sa kodu siis ka vähe seda nägu oled kui mina siin... Ka moe lehtesid saatsin teile. Võite kõige uuemat moodi teha. Waatke kui ilusad taskudega kuued seal on – lase omale ka niisugune teha. Panin ka uuri paki sisse. Katsu omale Kuresaarest ka niisugune rihm muretseda, et wõid teda käe peal kanda.”Kiri, mille 19-aastane Helene saatis Arhangelskist 23. juulil 1917 oma 17-aastasele õde Elviinele, on vormistuselt eriline – kirjutatud venekeelsel kirjutusmasinal eesti keeles.(“Sain täna Sinu ja papa käest korraga kirjad ja rõõmustasin ennast nende üle väga – saab ka aru, kuidas Teie käsi kodus käib.”)Kirjutusmasina kasutamise võimalus oli kokkupuude oma aja tipptehnoloogiaga. Kas see oli võimalus näidata armastatud nooremale õele, millised tehnikasaavutused on kasutusel või oli soov “kaasaegselt” kirjutada? See on ainus selline kiri. Ülejäänud säilinud kirjad on kirjutatud kauni loetava kalligraafilise käekirjaga. Väga värvikad lugeda, sai kirjutaja ju 1930. a Looduse romaanivõistlusel esimese auhinna.Õde Helene jätkas Elviinet kõigega kursis hoidvat joont ka Tallinnast (kiri 15. mail 1920): “...Tead, nüüd ei ole enam moodis kirjude niitidega õmblemine, kõik tehakse suuremalt jaolt valgega. Valge niidiga valge riide sisse. Ei õmmelda enam risti, vaid broderii ja risheljöö, aga sa ei oska kahjuks seda teha. Kui ma kodu tulen, siis toon sulle mõne proovi kaasa ja õpetan ka tegema.”Need sajandivanused kirjad on käegakatsutav side minevikuga. Kirjad peegeldavad kirjutaja soovi kuulda kodusest elust ja leevendada oma koduigatsust ning avardada noorema õe silmaringi uue eluolu kirjeldamise ja uusimate moeuudiste tutvustamisega.Isa, ema ja noorema õe surm kuu aja jooksul 1922. aastal tõi 24-aastase Helene tagasi kodutallu, kus koos õdede Minna (13) ja Elviine (22) ning venna Priiduga (19) tuli hakata talu pidama. Enesetäiendamine keeleõppes aga jätkus: saksa keele sõnaraamat põues, käis Helene hobuse ja adra taga, kündes põldu ja õppides saksa keelt üheaegselt.Neli aastat (1923–1927) oli Helene kooliõpetaja Pidula algkoolis. Kooli kroonikast on lugeda: “Koolitöös oli Tamberg intensiivne, tegutses hää eduga matemaatika, loodusloo, käsitöö ja tervishoiu õpetamise alal. Kasvatas õpilasi korralikule kodusele eluviisile ja puhtusele. Tegutses väljaspool koolitööd näitemängudes juhtiva jõuna ja oli esimene laulmises, oli lektorina üldhariduslikel kursusil ja pidas loenguid elureformist noortele.”Sooritanud eksternina õpingud Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumi juures, astus Helene Tartu ülikooli filoloogiateaduskonda.Eesti suurim kirjastus Loodus oli 1927. aastast alates korraldanud algupärase romaani võistlusi. 1930. aastal kuulutas žürii koosseisus Eduard Hubel (Mait Metsanurk), Jaan Roos, Johannes Silvet, Johannes Voldemar Veski võitjaks Helene Ranna romaani “Keha ja vaim”. Esimest korda sai tunnustuse naiskirjanik. Järgmise naiskirjaniku võitu tuli oodata 76 aastat.Pealkirja all “Uus naistäht kirjandustaevas” kirjutas ajaleht Vaba Maa: “”Keha ja vaim” on elu jaatav ja positiivne töö. Siin kirjeldatakse Saaremaa naisõpetaja elu. Raamatus on väga palju ja sügavaid stseene Saaremaa vaimlisest pimedusest.” (5.10.1930)Artur Adson arvustas romaani sõnadega: “Kooliõpetajanna – erandkuju, naiskangelane, kes vastuoksa meeskolleegide omadele mitte ei hävine, enesetapuga ei lõpeta, alla ei käi, maalt välja ei rända ega saatuselt head lõppu ei jää ootama, vaid sitkelt raskusi võidab, kindlat eesmärki taotleb, oma tahet maksma paneb, ennast muljuda ei lase, vaid teisi mõjutab.” (Eesti Kirjandus nr 6, 1931)Maalimine, käsitöö ja reaalainetega tegelemine olid Helene meelistegevuseks kirjutamise kõrval. Kiri õele 14. aprillil 1930: “Kallis Pidula rahvas! Et ma vahvasti maalin, selle unustasin kirjutamata. Portreesid ja nature morte. Teised ostavad pühadeks mune, ma ostsin kaks poognat paberit. Pastelli kuluks ka, aga raha sai otsa.”Säilinud on mitmeid õele kingitud käsitööesemeid. Suure seinavaiba “Kaasitajad pruudi ümber” (1915–1920) annetas õde Elviine 1962. aastal Eesti Rahva Muuseumile.Helene Ranna teine romaan “Riidalu” (1936) tunnistati ilmumisaasta kuue parema romaani hulka kuuluvaks. Lisaks on ta avaldanud kaks kogumikku vaimulikke luuletusi: “Luuletused” (1934) ja “Tähelennak” (1935). Tema sõnadele on loodud mitmeid meeskoori- ja segakoorilaule. Eesti XXII üldlaulupeo kavas oli Johannes Hiobi laul “Ärkamine” ühendkooridele Helene Ranna sõnadele.Vaesus ja üha halvenev tervis ei võimaldanud ülikooliõpinguid lõpule viia. Sel perioodil teenis ta elatist peamiselt tõlketöödega saksa, inglise, vene, prantsuse ja rootsi keelest. Elu lõpuaastail voodihaigena andis õpilastele järeleaitamistunde matemaatikas, keemias ja füüsikas.12. juulil 1941. a Tartu pommitamise käigus põles maani maha maja, kus oli Helene Ranna korter. Hävis kogu ta raamatukogu ja maine vara. Mõned pommiaugust leitud põlemiskahjustustega raamatud, aga ka õde Elviine Laulule saadetud kirjad on nüüd kirjaniku õetütretütre käes hoiul.Eesti Kirjanike Liidu liige Helene Ranna-Tamberg suri 16. detsembril 1946 ja maeti Tartu Raadi surnuaiale.Hing elustub, nähes ta leekivaid kiiri.Ja ununeb varsti, mis möödunud mures –Ah, asjatult süda end ohetest pures!Kõik möödub – ka muregi viimaks on petlik,Ta suudab vaid purusta lühidaid hetki.Tao õnnetus koitvale õnnele söödaksJa ela, et kurbuski rõõmu sul toidaks!Nii palju on pandud me eneste kätte –Sest otsi! Küll avastad rõõmude lätte.Vaimsus – saa valitsejaks,Taotluse talitsejaksIgas toimetuses, töös.Käsuandjaks, keelukandjaks,Tegude tagasundijaks.Puhu lõkkele kustunud söed!Elu ei ole naljatluseks,Elu on tööks.Elu ei ole tööks,Vaid arenguwööks,Mis pidevalt kisub koomale ringe,Et iial ei hetkeks ei lakkaks sus pinge.Vaid edasi, ülesse, täiuse suunas;Saabud sinna, kui igavik silme ees kumab.Oled seal, oled see, mis olema pead,Kui siin maa peal ka valude koormaid vead.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kahe päeva jooksul sai Kuressaare kultuurikeskuses taas teha head ja loovutada pisut oma verd. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saarelt koguti 94 liitrit punast kulda

maintext:
Uudised
Saarelt koguti 94 liitrit punast kulda
Neljapäev, 22. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 22. detsember 2016. Kahe päeva jooksul sai Kuressaare kultuurikeskuses taas teha head ja loovutada pisut oma verd.
Sel korral oli doonoreid palju – kahe päevaga käis kohal 252 saarlast, kellest 209 lõppes külaskäik eduka vereloovutusega ja kokku koguti 94 liitrit hinnalist verd.
Põhja-Eesti regionaalhaigla verekeskuse doonorluse spetsialist Anu Klaus tõdes, et tavapäraselt on jõulude ajal inimesed tõesti lahkemad head tegema ning kõikvõimalikes heategevuslikes projektides osalema.
Usinalt aidatakse
“Siiski saarlaste kohta seda öelda ei saa, sest nad külastavad meie doonoripäevi usinalt kogu aasta jooksul, mitte ainult jõuluajal,” nentis Klaus, lisades, et ütleb selle eest kõigi abivajajate nimel suur-suur aitäh!
Naised on pisut aktiivsemad doonorid kui mehed – mehi on 44%, naisi 56% loovutajatest. Sel korral oli esmadoonoreid 11.
Mullu oli doonorikeskus Kuressaares 16. ja 17. detsembril ning siis oli külastusi 246 ja vereloovutusi 214. Kokku vurati eelmiste jõulude eel mandrile 96 liitri verega.
“Võib öelda, et tulemus on sama hea ning doonorina head teha soovivaid saarlasi pole vähemaks jäänud,” oli Klaus rahul.
“Verekeskus tänab veel kord kõiki suure südamega saarlasi ning soovib rahulikke ja rõõmsaid pühi!” lisas Anu Klaus. Sel korral oli doonoreid palju – kahe päevaga käis kohal 252 saarlast, kellest 209 lõppes külaskäik eduka vereloovutusega ja kokku koguti 94 liitrit hinnalist verd.Põhja-Eesti regionaalhaigla verekeskuse doonorluse spetsialist Anu Klaus tõdes, et tavapäraselt on jõulude ajal inimesed tõesti lahkemad head tegema ning kõikvõimalikes heategevuslikes projektides osalema.“Siiski saarlaste kohta seda öelda ei saa, sest nad külastavad meie doonoripäevi usinalt kogu aasta jooksul, mitte ainult jõuluajal,” nentis Klaus, lisades, et ütleb selle eest kõigi abivajajate nimel suur-suur aitäh!Naised on pisut aktiivsemad doonorid kui mehed – mehi on 44%, naisi 56% loovutajatest. Sel korral oli esmadoonoreid 11.Mullu oli doonorikeskus Kuressaares 16. ja 17. detsembril ning siis oli külastusi 246 ja vereloovutusi 214. Kokku vurati eelmiste jõulude eel mandrile 96 liitri verega.“Võib öelda, et tulemus on sama hea ning doonorina head teha soovivaid saarlasi pole vähemaks jäänud,” oli Klaus rahul.“Verekeskus tänab veel kord kõiki suure südamega saarlasi ning soovib rahulikke ja rõõmsaid pühi!” lisas Anu Klaus.
Veel artikleid samast teemast »


description: 22. detsembril toimus SÜG-i 100. lennu esimene suur kabaree-etendus, mis oli mõeldud õpetajatele. Õpilased olid valmis kriitikaks, kuid said hoopis ühe suure pai. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kabaree esietendus võeti soojalt vastu

maintext:
Uudised
Kabaree esietendus võeti soojalt vastu
Reede, 30. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Reede, 30. detsember 2016. 100. lennu kabaree täitis õpetajate ootusi igati ja lihvimiseks anti vaid mõningaid nõuandeid. Foto: Diana Õun 22. detsembril toimus SÜG-i 100. lennu esimene suur kabaree-etendus, mis oli mõeldud õpetajatele. Õpilased olid valmis kriitikaks, kuid said hoopis ühe suure pai.
Juba möödunud aasta lõpus pidasid SÜG-i tol ajal 10. klassi õpilased plaani, kuidas ja mida teha tänavu suurel juubelilennu kabareel. 100. lennult oodatakse ju enam kui iga-aastaselt kabareelt, see pani noored juba varakult pead murdma.
Õpilasi juhendasid klassijuhatajad Indrek Peil, Arne Loorpuu ja Raili Tamm. Esimesed proovid kabaree tarvis hakkasid pihta juba septembri lõpus.
Oli aeg, mil proove tehti õhtul kella kümneni mitu korda nädalas. Esietendust hoiti aga nii salaja, et saali ei pääsenud isegi meedia esindajad.
“Nende klassijuhatajana nägin kabaree sündi ja sünnivalusid pealt. Esietendusel võtsid nad end väga-väga ilusti kokku ja kõik sujus ilma viperusteta. Väga tore ja ilus etendus oli. Olen uhke nende üle,” rääkis Raili Tamm.
Kuidas teha kniksu
Läbimängude ajal andis ta õpilastele mõningaid soovitusi – kuidas kniksu teha, kuidas sujuvamaid üleminekuid teha jms. Esietenduse ajaks oli kõike juba lihvitud ja just sujuvate üleminekute eest said õpilased eriti palju kiita.
“Tantsuliselt nad kindlasti arenevad veelgi, aga muidu oli kõik väga hästi, valmis etendus juba. Direktor pidas pärast etendust tänukõne ülivõrdes,” ütles Tamm. Ka teiste õpetajate tagasiside oli tema sõnul väga hea.
Möödunud aasta kabareelisi juhendanud klassijuhataja Mari Ausmees tõdes, et etendus õnnestus tõepoolest väga hästi.
“Kui õpetajad vaatavad oma õpilaste selliseid töid, siis nad on alati vaimustuses. Kriitikaks ei jää ruumi. Aga tegelikult ka, ikka väga vägev oli küll! Tänavuse kabaree tugevaim külg on laulmise pool ja seal on väga häid ja tugevaid ideid,” rääkis Ausmees.
Ta tunnistas, et etendust vaadates oli pidevalt ootusärevus sees, et mis sealt veel tuleb. Möödunud aasta etenduses oli tugevaim tantsu pool.
Kabareel osalenud Iiv Aavik ütles, et õpetajatelt saadud tagasiside oli üle ootuste positiivne.
“Me olime väga üllatunud nii positiivsest tagasisidest. Tekkis mulje, et nad valetavad, et mis kokkumäng see oli seal, aga see oli täitsa südamest. Muidugi oli kriitikat natuke ka, aga kriitika on hea, see paneb asja arenema,” rääkis Iiv.
Töö emotsioonidega
Ta ütles, et soovituste järgi teevad nad enne järgmist etendust tööd emotsioonidega, sest nii mõnelgi ei säranud laval nägu piisavalt või oldi koguni tõsine. Suuremas osas jäid õpetajad etendusega aga rahule.
Järgmine etendus toimub kooliperele kooli sünnipäeva auks 13. jaanuaril. 14. jaanuaril saavad etendust näha lastevanemad. Linnarahvas on etendusest osa saama oodatud ilmselt juba 19. jaanuaril, kuid kindlasti 27. jaanuaril. Esimese kuupäeva asjus käivad veel läbirääkimised.
Teema valik hoitakse endiselt salajas, kuid etendus lõpeb traditsiooniliselt kankaaniga. Juba möödunud aasta lõpus pidasid SÜG-i tol ajal 10. klassi õpilased plaani, kuidas ja mida teha tänavu suurel juubelilennu kabareel. 100. lennult oodatakse ju enam kui iga-aastaselt kabareelt, see pani noored juba varakult pead murdma.Õpilasi juhendasid klassijuhatajad Indrek Peil, Arne Loorpuu ja Raili Tamm. Esimesed proovid kabaree tarvis hakkasid pihta juba septembri lõpus.Oli aeg, mil proove tehti õhtul kella kümneni mitu korda nädalas. Esietendust hoiti aga nii salaja, et saali ei pääsenud isegi meedia esindajad.“Nende klassijuhatajana nägin kabaree sündi ja sünnivalusid pealt. Esietendusel võtsid nad end väga-väga ilusti kokku ja kõik sujus ilma viperusteta. Väga tore ja ilus etendus oli. Olen uhke nende üle,” rääkis Raili Tamm.Läbimängude ajal andis ta õpilastele mõningaid soovitusi – kuidas kniksu teha, kuidas sujuvamaid üleminekuid teha jms. Esietenduse ajaks oli kõike juba lihvitud ja just sujuvate üleminekute eest said õpilased eriti palju kiita.“Tantsuliselt nad kindlasti arenevad veelgi, aga muidu oli kõik väga hästi, valmis etendus juba. Direktor pidas pärast etendust tänukõne ülivõrdes,” ütles Tamm. Ka teiste õpetajate tagasiside oli tema sõnul väga hea.Möödunud aasta kabareelisi juhendanud klassijuhataja Mari Ausmees tõdes, et etendus õnnestus tõepoolest väga hästi.“Kui õpetajad vaatavad oma õpilaste selliseid töid, siis nad on alati vaimustuses. Kriitikaks ei jää ruumi. Aga tegelikult ka, ikka väga vägev oli küll! Tänavuse kabaree tugevaim külg on laulmise pool ja seal on väga häid ja tugevaid ideid,” rääkis Ausmees.Ta tunnistas, et etendust vaadates oli pidevalt ootusärevus sees, et mis sealt veel tuleb. Möödunud aasta etenduses oli tugevaim tantsu pool.Kabareel osalenud Iiv Aavik ütles, et õpetajatelt saadud tagasiside oli üle ootuste positiivne.“Me olime väga üllatunud nii positiivsest tagasisidest. Tekkis mulje, et nad valetavad, et mis kokkumäng see oli seal, aga see oli täitsa südamest. Muidugi oli kriitikat natuke ka, aga kriitika on hea, see paneb asja arenema,” rääkis Iiv.Ta ütles, et soovituste järgi teevad nad enne järgmist etendust tööd emotsioonidega, sest nii mõnelgi ei säranud laval nägu piisavalt või oldi koguni tõsine. Suuremas osas jäid õpetajad etendusega aga rahule.Järgmine etendus toimub kooliperele kooli sünnipäeva auks 13. jaanuaril. 14. jaanuaril saavad etendust näha lastevanemad. Linnarahvas on etendusest osa saama oodatud ilmselt juba 19. jaanuaril, kuid kindlasti 27. jaanuaril. Esimese kuupäeva asjus käivad veel läbirääkimised.Teema valik hoitakse endiselt salajas, kuid etendus lõpeb traditsiooniliselt kankaaniga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti Tervishoiumuuseum, mida juhib saarlane Margus Jurkatam, nomineeriti Euroopa aasta muuseumi auhinnale. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Saarlane vedas Eesti muuseumi eurotippude hulka
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Laupäev, 10. detsember 2016. Direktor Margus Jurkatam muuseumi värskeima näituse “Loomulik surm” eksponaadile nõjatumas. FOTO: Kärt Mikli Eesti Tervishoiumuuseum, mida juhib saarlane Margus Jurkatam, nomineeriti Euroopa aasta muuseumi auhinnale.
“Juba ainuüksi nominatsioon Euroopa aasta muuseumi, EMYA, auhinna tiitlile on kõrge tunnustus muuseumile viimastel aastatel tehtu eest,” ütles Jurkatam. “Kuna 46 nominendist 24-l on võimalus auhinnagalal end esitleda ning muuseumi tugevusi esile tõsta ja ka meil on au nende hulka kuuluda, läheme järgmise aasta mai alguses Zagrebisse suurte lootustega.”
Kuressaare gümnaasiumi vilistlane Jurkatam on Eesti Tervishoiumuuseumi juhtinud aastast 2008. Tema sõnul oli kohe selge, et muuseum vajab uuendamist. Aastast 2011 alustati muuseumi renoveerimist, mis etapiliselt vältas aastani 2014. Selle aja jooksul sai kogu muuseum uudse näo ning uue ja innovaatilise lähenemisega sisu.
Prestiižikaim auhind
Täies ulatuses on muuseum avatud alates 2015. aasta suvest. Tänavu jaanuaris sai muuseum püsinäituste kategoorias ekspositsiooniga “Avameelselt sinu kehast” ihaldatuima auhinna Muuseumirott.
“Olen tõeliselt rõõmus, et meie meeskonna pühendunud ja südamega tehtud töö on silma jäänud nii Eestis kui rahvusvahelisel tasemel,” sõnas muuseumi direktor.
“See, millega muuseum tegeleb, on minu arvates tähtis ning peaks pakkuma huvi kõikidele vanuserühmadele. Samuti on meil palju veel ära teha nendele mõeldes, kes meie juurde ise sageli ei jõua. Muuseumi koostöö Kuressaare Loomesuvilaga tänavu oli väga meeldiv kogemus. Oma kodulinna tooksin tervishoiumuuseumi ka edaspidi.”
Euroopa aasta muuseumi tiitlit annab alates 1977. aastast välja Euroopa Muuseumifoorum. Auhind antakse unikaalse atmosfääriga muuseumile, kes panustab publikus huvi äratamisse, oskab teemasid loominguliselt esitleda ja tõlgendada, on loov ja innovaatiline oma haridustegevuses ning sotsiaalselt vastutustundlik.
Tiitlile lisaks jagatakse neli alamkategooria auhinda. Seni on Eestis nii kõrge auhinna vääriliseks tunnistatud Kumu kunstimuuseum, ühe neljast kategooriast pälvis Tallinna Lennusadam.
Euroopa aasta muuseum on kõige prestiižikam muuseumide auhind Euroopas. Laureaadid selguvad Horvaatias 6. mail 2017 toimuval auhinnagalal. “Juba ainuüksi nominatsioon Euroopa aasta muuseumi, EMYA, auhinna tiitlile on kõrge tunnustus muuseumile viimastel aastatel tehtu eest,” ütles Jurkatam. “Kuna 46 nominendist 24-l on võimalus auhinnagalal end esitleda ning muuseumi tugevusi esile tõsta ja ka meil on au nende hulka kuuluda, läheme järgmise aasta mai alguses Zagrebisse suurte lootustega.”Kuressaare gümnaasiumi vilistlane Jurkatam on Eesti Tervishoiumuuseumi juhtinud aastast 2008. Tema sõnul oli kohe selge, et muuseum vajab uuendamist. Aastast 2011 alustati muuseumi renoveerimist, mis etapiliselt vältas aastani 2014. Selle aja jooksul sai kogu muuseum uudse näo ning uue ja innovaatilise lähenemisega sisu.Täies ulatuses on muuseum avatud alates 2015. aasta suvest. Tänavu jaanuaris sai muuseum püsinäituste kategoorias ekspositsiooniga “Avameelselt sinu kehast” ihaldatuima auhinna Muuseumirott.“Olen tõeliselt rõõmus, et meie meeskonna pühendunud ja südamega tehtud töö on silma jäänud nii Eestis kui rahvusvahelisel tasemel,” sõnas muuseumi direktor.“See, millega muuseum tegeleb, on minu arvates tähtis ning peaks pakkuma huvi kõikidele vanuserühmadele. Samuti on meil palju veel ära teha nendele mõeldes, kes meie juurde ise sageli ei jõua. Muuseumi koostöö Kuressaare Loomesuvilaga tänavu oli väga meeldiv kogemus. Oma kodulinna tooksin tervishoiumuuseumi ka edaspidi.”Euroopa aasta muuseumi tiitlit annab alates 1977. aastast välja Euroopa Muuseumifoorum. Auhind antakse unikaalse atmosfääriga muuseumile, kes panustab publikus huvi äratamisse, oskab teemasid loominguliselt esitleda ja tõlgendada, on loov ja innovaatiline oma haridustegevuses ning sotsiaalselt vastutustundlik.Tiitlile lisaks jagatakse neli alamkategooria auhinda. Seni on Eestis nii kõrge auhinna vääriliseks tunnistatud Kumu kunstimuuseum, ühe neljast kategooriast pälvis Tallinna Lennusadam.Euroopa aasta muuseum on kõige prestiižikam muuseumide auhind Euroopas. Laureaadid selguvad Horvaatias 6. mail 2017 toimuval auhinnagalal.
Veel artikleid samast teemast »


description: Rauni ühistu loomakasvatusjuht Ats Raud (26) on nüüdseks täiskalendriaasta tööd rüganud maakonna suuruselt neljandas piimandusettevõttes. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Maaelu
Ats Raud: põhiline eesmärk on panustada loomade tervisesse
Neljapäev, 29. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Neljapäev, 29. detsember 2016. Kuigi suurem osa päevast kulub Atsil loomade seas laudas, siis tuleb leida aega arvutitööks. FOTO: Valmar Voolaid Rauni ühistu loomakasvatusjuht Ats Raud (26) on nüüdseks täiskalendriaasta tööd rüganud maakonna suuruselt neljandas piimandusettevõttes.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Juba kuuendat aastat on Angla pärandkultuurikeskuses avatud jõulumaa, kus avaneb tõeline muinasmaa jõuluvana, jõuluseikluste ja meisterdamistega. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Angla jõulumaa töötab täistuuridel

maintext:
NÄDALALÕPP
Angla jõulumaa töötab täistuuridel
Reede, 16. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 16. detsember 2016. Saaremaa joonistamisega on ametis Leisi keskkooli õpilased. Paremal askeldab jõulumemm Anu Noor. FOTO: erakogu Juba kuuendat aastat on Angla pärandkultuurikeskuses avatud jõulumaa, kus avaneb tõeline muinasmaa jõuluvana, jõuluseikluste ja meisterdamistega.
“Seekord oleme ikka uute ja värskete ideedega,” ütles Angla jõulumemm Anu Noor, avaldades heameelt, et jõulumaast on saanud juba tore traditsioon.
Jõulumaa avati Anglas 1. detsembril ning avatud on see aasta lõpuni. Jõulumaal on kahe ja poole tunnine programm erinevate vahvate ettevõtmistega. “Sel aastal koostame Angla tuulikumaa jõulumaa kroonikat. Meil on selline õpituba, kus lapsed joonistavad Saaremaad, seejärel otsime üles oma kodukoha, märgime selle punase südamega ja kaunistame kodusaare talvetemaatikaga. Pildid köidame suurde puidust kaantega raamatusse,” rääkis Anu.
Programmis on Memme Taadi jõulutarkustetuba, kus saab teada seda, kuidas vanasti taluperes jõuludeks ettevalmistusi tehti, mõistatakse mõistatusi
(nutikatele arvajatele jõuluüllatus), õpitakse jõuluvana tervitamiseks laulu. Anglasse tuleb külla lapsi rõõmustama päris jõuluvana, kes päriselt aknast enne ka lapsi piilub! Mängitakse talulaste mänge, krõbistatakse piparkooke, vitamiinipomme ning rüübatakse päkapiku võlujooki.
Lustiline programm on koos jõuluvana, väikese taksikoer Muskaga ning kammi- ja rütmipillide õpitoaga. Anu rõõmustas, et nende jõulumaa on üles leidnud paljud maakonna koolid ja erinevad ettevõtted. Päevas on neil kaks programmi algusega kl 10 ja kl 14. Kolmapäeval toimetasid Anglas näiteks Vanalinna kooli ja Tornimäe lapsed. “Lapsed vahetuvad, aga õpetajad on tuttavad,” naeris Anu, avaldades tänu kõigile neile, kes on neid üles leidnud. “Koolide ja lasteaedadega on meil väga hea koostöö,” kinnitas ta. Traditsiooniliselt on Anglat külastanud heategevusliku ürituse raames Kuressaare Perekodu lapsed.
Enamik aegu on Anglas juba broneeritud, vaba on veel rühmaaeg 22. ja 23.12. algusega 14. Peresid oodatakse jõulumaale 25. ja 26. detsembril kl 15. Selleks palutakse etteregistreerida telefonil 51 99 0265 või angla@kylastuskeskus.ee “Seekord oleme ikka uute ja värskete ideedega,” ütles Angla jõulumemm Anu Noor, avaldades heameelt, et jõulumaast on saanud juba tore traditsioon.Jõulumaa avati Anglas 1. detsembril ning avatud on see aasta lõpuni. Jõulumaal on kahe ja poole tunnine programm erinevate vahvate ettevõtmistega. “Sel aastal koostame Angla tuulikumaa jõulumaa kroonikat. Meil on selline õpituba, kus lapsed joonistavad Saaremaad, seejärel otsime üles oma kodukoha, märgime selle punase südamega ja kaunistame kodusaare talvetemaatikaga. Pildid köidame suurde puidust kaantega raamatusse,” rääkis Anu.Programmis on Memme Taadi jõulutarkustetuba, kus saab teada seda, kuidas vanasti taluperes jõuludeks ettevalmistusi tehti, mõistatakse mõistatusi(nutikatele arvajatele jõuluüllatus), õpitakse jõuluvana tervitamiseks laulu. Anglasse tuleb külla lapsi rõõmustama päris jõuluvana, kes päriselt aknast enne ka lapsi piilub! Mängitakse talulaste mänge, krõbistatakse piparkooke, vitamiinipomme ning rüübatakse päkapiku võlujooki.Lustiline programm on koos jõuluvana, väikese taksikoer Muskaga ning kammi- ja rütmipillide õpitoaga. Anu rõõmustas, et nende jõulumaa on üles leidnud paljud maakonna koolid ja erinevad ettevõtted. Päevas on neil kaks programmi algusega kl 10 ja kl 14. Kolmapäeval toimetasid Anglas näiteks Vanalinna kooli ja Tornimäe lapsed. “Lapsed vahetuvad, aga õpetajad on tuttavad,” naeris Anu, avaldades tänu kõigile neile, kes on neid üles leidnud. “Koolide ja lasteaedadega on meil väga hea koostöö,” kinnitas ta. Traditsiooniliselt on Anglat külastanud heategevusliku ürituse raames Kuressaare Perekodu lapsed.Enamik aegu on Anglas juba broneeritud, vaba on veel rühmaaeg 22. ja 23.12. algusega 14. Peresid oodatakse jõulumaale 25. ja 26. detsembril kl 15. Selleks palutakse etteregistreerida telefonil 51 99 0265 või angla@kylastuskeskus.ee
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa pööripäevajooksude hing Tõnu Vaher kutsub kõiki huvilisi laupäeval, 24. detsembril 140. korda toimuvale pööripäevajooksule. Jooksu start antakse Loode tammikus kl 12. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Jõululaupäeval pööripäevajooksule