description: Tänapäeval ei pea jõulukinkide ja pühadekaunistuste valimiseks rahvarohkes kaubanduskeskuses rüselema, vaid kõike saab tellida interneti teel. Isegi kodust ei pea väljuma enamaks, kui tellitud kaubale pakiautomaati järele minemiseks. Seda teenust kasutavad paljud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Majandus
Targad postitajad on leidnud kavala lahenduse
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 02. detsember 2016. Marika Nurmela (paremal) käis koos tütrega eile Kuressaare Maxima XX pakiautomaadist oma saadetist ära toomas. FOTO: Peeter Kukk Tänapäeval ei pea jõulukinkide ja pühadekaunistuste valimiseks rahvarohkes kaubanduskeskuses rüselema, vaid kõike saab tellida interneti teel. Isegi kodust ei pea väljuma enamaks, kui tellitud kaubale pakiautomaati järele minemiseks. Seda teenust kasutavad paljud.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Advendiaja kolmandal nädalal juhtus suur ime – jõuluime. Sellele andis tiivad üks unustamisest alguse saanud kaotamine ning sellega seoses halb enesetunne ja endale tuha päheraputamine. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Jõuluime tõi avali südamega noored

maintext:
Saarte Jõulud
Jõuluime tõi avali südamega noored
Reede, 23. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Reede, 23. detsember 2016. Egiptlane Mohamed, keda kutsutakse Hamadaks, kohtus oma armastatu Maarikaga Kuressaares. Neil täitub veebruaris seitse aastat õnnelikku abielu. Foto: Valmar Voolaid Advendiaja kolmandal nädalal juhtus suur ime – jõuluime. Sellele andis tiivad üks unustamisest alguse saanud kaotamine ning sellega seoses halb enesetunne ja endale tuha päheraputamine.
Aga imesid vahel siiski juhtub. Seekord sündis see heasoovlike inimeste ja Facebooki abil.
Meie esmase kohtumise järel sama päeva õhtupimeduses olin Ida tänava aiaväravas, kus noor pere poolt maja üürib. Mind võttis vastu ilus malamuut-kutsa. Võõra koera kombeid teadmata võtsin abiks telefoni, majja sisenesime juba neljakesi.
Avaras elutoas oli kuusk juba ehitud. Perenaine Maarika ütles, et nad ei mallanud kauem kuuse sissetoomisega oodata. Istusime ja juttu jätkus. Juttu sellest, kuidas Saaremaa neiu ja Egiptuse noormees kohtusid ning neist paar sai. Nende lugu on samamoodi ime kui minu kaotatud ripatsi leidmine. Ka nende suhte tekkimise taga on üks suur juhuste juhus.
2010. aastal oli egiptlane Mohamed, keda kutsutakse Hamadaks, tulnud Kuressaarde oma vennale külla, kes elas siin naise ja väikese lapsega. “Hamada oli terve kuu siin. Kui perekond kutsub, saab loa kuuks ajaks. Kohtusime. Mõne aja pärast läksin mina juba talle Egiptusesse külla. Nii see läks,” rääkis Maarika Zaher.
“Tundsin end seal nii koduselt, nagu oleksin varemgi seal käinud. Algul mõtlesin küll väikse kõhedusega, sest sealne kultuur on ju hoopis teine. Isa ja õepere võtsid mind aga hästi vastu. Eelmisel suvel käisid nad meil siin külas. Kahju, et ma tema ema ei näinud, ta oli siis juba siit ilmast lahkunud. Hamada pere on väga sõbralik.”
Ka vend, kes kümmekond aastat tagasi Kuressaares elas, on paraku lahkunud. Aga tema Inglismaal elav tütar tuleb emaga Maarikale ja Hamadale sel jõuluajal külla.
Hamada on eesti keele üsna selgeks saanud, tal keeleeksamgi juba tehtud. “Elasin Aleksandrias, mis on palju suurem kui Tallinn. See on samuti ilus mereäärne linn. Mul oli seal väike kontor, olin maakler, ehkki hariduselt olen psühholoog. Psühholoog mõistab inimesi paremini – kui räägid, saad aru, mis tema sees toimub.
Maarika võlus mind esimesest pilgust, ta on rahuliku loomuga tore naine. Saaremaa-elu mulle meeldib, siin on nii rahulik. Aga eesti keele õppimine oli küll väga raske,” tutvustas end araabiakeelne Hamada, kes valdab inglise keelt ja natuke ka prantsuse keelt. Omavahel suheldakse nüüd eesti keeles, kui vaja, võetakse abiks inglise keel.
Naise sõnul paraneb mehe keeleoskus jooniga, ka käänetega seotud sõnalõpud hakkavad õigeks saama. “Kui poes käime, siis kassas töötavad inimesed imestavad, kui kuulevad teda eesti keeles rääkimas. Ta tahab väga õppida, endal ju ka siis lihtsam suhelda töökaaslaste ja minu suguvõsaga,” lausus Maarika.
“Kõik ütlevad, et nii tore, et ta on eesti keele ära õppinud. Talle meeldib väga suhelda, paljud siin aga inglise keelt ei oska. Minu sõbrad on saanud tema sõpradeks. Nüüd on lihtsam, algul oli palju raskem. Siis ei rääkinud mina kuigi hästi inglise keelt, temaga suheldes olen selle selgeks saanud,” jutustas Maarika.
Paljuga harjunud
Tuleva aasta veebruaris täitub paaril seitse aastat abielu. Hamada ütles, et siin elades pole ta kordagi oma kodukohta külastanud, selle üheks põhjuseks on, et ema ei ole teda enam ootamas. Isa ja õde tulevad meelsasti aga poja perele Eestisse külla.
Soojamaa mees on harjunud ka talve ja külmaga. Kuid meelde on talletunud pakasekraadid, mis teda Eestisse tulekul vastu võtsid. “Viimane külm oli Eestis 2010. aastal, kui mina siia tulin. Siis oli 35 kraadi külma. Sellele külmale talvele tagasi mõeldes on veel praegugi imelik tunne. Helsingist Tallinna lennujaama jõudes tahtsin suitsetada, kuid külm oli nii vali, et ei saanud seda teha. Ka autoga sõitmine oli talvel esialgu väga harjumatu. Praegu on siin aga nagu suvi. Minu kodumaal ongi talv nagu siinne suvi, lund seal ei ole. Imelik on mõelda, mis kõik on olnud. Muudkui õpin, õpin, õpin. Ma ei saa võib-olla kõigist sõnadest veel aru, aga mõttest saan aru. Ma saan aru ka sellest, et kõigile ei meeldi, et siin võõrast rahvast elab. Aga kuna ma elan Eestis, tahan rääkida eesti keeles.”
Tööl käivad mõlemad Nasval asuvas ettevõttes Frydendahl. Selles Taani firma tütarettevõttes valmistatakse põhiliselt kalapüüniste jaoks erinevaid paelu ja nööre. Ettevõte on rahvusvaheline, kus eestlaste kõrval töötab üsna palju vene rahvusest inimesi, egiptlane ja hiljaaegu oli tööd saanud ka albaanlane. Töö ainuke miinus on Maarika sõnul tugev müra, ilma kõrvaklappideta pole võimalik olla.
Harjumise mõjust meenutas Maarika, et algul olid mehe käed talvel alailma külmetanud, nüüd saavat ta juba kinnasteta hakkama. Aga kui on vaja Tallinnas või Tartus käia, igatsevat ta väga tagasi koju. Sest siin on nii rahulik.
Pere on jõulude ootel
“Ma nii väga ootan jõule, kuna mu lahkunud venna tütar ja abikaasa tulevad jõulunädalal Inglismaalt siia. Vennatütre sünnipäev oli 18. detsembril, valisime Aurigast talle kingiks kuldketi, ta saab üheksaseks,” ütles Hamada. Mõlemad on väga ootusärevad.
See päev, 10. detsember Aurigas on ka neile meelde jäänud – leiu pärast, mis kellegi kurvaks tegi. Hameda ütles, et nad olid sel õhtul mõlemad mures. “Ei ole vaja meid tänada, see on normaalne ja loomulik toimimine, et püütakse kaotatud asja omanik üles leida. Õige tegu on nagu jumala juhatus,” lausus Hamada.
Pärast jõule sõidavad sõbralikud ja ka võõrastest hoolivad Maarika ja Hamada mõneks ajaks puhkusereisile. Mingu neil kõik hästi!
Imeline jõulukink
Juhuste rida algas 10. detsembril Auriga keskuses keskpäeval, kui rahvast oli murdu. Toimus laat ning laste- ja noortekollektiivid andsid mahuka kontserdi. Minu huvi oli külastada sealset kullapoodi ja teha endale jõulukink, millele olin ammu silma peale heitnud. Aga nagu vahel ikka juhtub unustamisi, oli maksekaart jäänud aparaati. Kui selle avastasin, lootsin kaardi leida ostupakendi kotikesest, kuid käe- ja ostukotikeses sobrates oli ehe ilmselt maha libisenud. Järgmiste minutite jooksul oli mu hingele hinnaline ehe sattunud minu uue tuttava Maarika jala alla.
Nagu hiljem selgus, oli Maarika abikaasa Hamada teadlik, et kadunud asjadest antakse teada Facebooki portaalis “Märka Saaremaad”. Veel samal päeval oli Maarika leiust mehelt kuuldu põhjal sel viisil teada andnud. Ning nad olid muretsenud, kui järgmise kahe päeva jooksul ei tulnud mingit reageeringut.
Teisipäeval tulid saatuse tahtel mängu ammused tuttavad, Meie Maa Esta ja Karala külavedur Kaja, kes kutsusid mind (muul eesmärgil) kuulutuste osakonda. Kaja soovi ära kuulanud, tundsin, et pean talle oma õnnetuse ära rääkima. Esta oli aga sattunud lugema postitust, et 10. detsembril on Aurigas leitud kuldripats. Õhtul helistas Kaja, et kas ta võib mu nime ja kontakti avaldada. Lubasin, sest ise ma seda ei teinud, piinlik oli. Pealegi oli lootus olematu.
Tund pärast Kaja helistamist helises taas telefon, helistajaks Maarika, kellega ma polnud kunagi kohtunud. See oli uskumatu! Olime mõlemad väga õnnelikud. Leppisime kokku kohtuda järgmisel hommikul Nasval tema töökohas. Pärast põgusat suhtlemist oli selge, et sellest noorest perest – Maarikast ja Hamadast – tuleb lugu. Aga imesid vahel siiski juhtub. Seekord sündis see heasoovlike inimeste ja Facebooki abil.Meie esmase kohtumise järel sama päeva õhtupimeduses olin Ida tänava aiaväravas, kus noor pere poolt maja üürib. Mind võttis vastu ilus malamuut-kutsa. Võõra koera kombeid teadmata võtsin abiks telefoni, majja sisenesime juba neljakesi.Avaras elutoas oli kuusk juba ehitud. Perenaine Maarika ütles, et nad ei mallanud kauem kuuse sissetoomisega oodata. Istusime ja juttu jätkus. Juttu sellest, kuidas Saaremaa neiu ja Egiptuse noormees kohtusid ning neist paar sai. Nende lugu on samamoodi ime kui minu kaotatud ripatsi leidmine. Ka nende suhte tekkimise taga on üks suur juhuste juhus.2010. aastal oli egiptlane Mohamed, keda kutsutakse Hamadaks, tulnud Kuressaarde oma vennale külla, kes elas siin naise ja väikese lapsega. “Hamada oli terve kuu siin. Kui perekond kutsub, saab loa kuuks ajaks. Kohtusime. Mõne aja pärast läksin mina juba talle Egiptusesse külla. Nii see läks,” rääkis Maarika Zaher.“Tundsin end seal nii koduselt, nagu oleksin varemgi seal käinud. Algul mõtlesin küll väikse kõhedusega, sest sealne kultuur on ju hoopis teine. Isa ja õepere võtsid mind aga hästi vastu. Eelmisel suvel käisid nad meil siin külas. Kahju, et ma tema ema ei näinud, ta oli siis juba siit ilmast lahkunud. Hamada pere on väga sõbralik.”Ka vend, kes kümmekond aastat tagasi Kuressaares elas, on paraku lahkunud. Aga tema Inglismaal elav tütar tuleb emaga Maarikale ja Hamadale sel jõuluajal külla.Hamada on eesti keele üsna selgeks saanud, tal keeleeksamgi juba tehtud. “Elasin Aleksandrias, mis on palju suurem kui Tallinn. See on samuti ilus mereäärne linn. Mul oli seal väike kontor, olin maakler, ehkki hariduselt olen psühholoog. Psühholoog mõistab inimesi paremini – kui räägid, saad aru, mis tema sees toimub.Maarika võlus mind esimesest pilgust, ta on rahuliku loomuga tore naine. Saaremaa-elu mulle meeldib, siin on nii rahulik. Aga eesti keele õppimine oli küll väga raske,” tutvustas end araabiakeelne Hamada, kes valdab inglise keelt ja natuke ka prantsuse keelt. Omavahel suheldakse nüüd eesti keeles, kui vaja, võetakse abiks inglise keel.Naise sõnul paraneb mehe keeleoskus jooniga, ka käänetega seotud sõnalõpud hakkavad õigeks saama. “Kui poes käime, siis kassas töötavad inimesed imestavad, kui kuulevad teda eesti keeles rääkimas. Ta tahab väga õppida, endal ju ka siis lihtsam suhelda töökaaslaste ja minu suguvõsaga,” lausus Maarika.“Kõik ütlevad, et nii tore, et ta on eesti keele ära õppinud. Talle meeldib väga suhelda, paljud siin aga inglise keelt ei oska. Minu sõbrad on saanud tema sõpradeks. Nüüd on lihtsam, algul oli palju raskem. Siis ei rääkinud mina kuigi hästi inglise keelt, temaga suheldes olen selle selgeks saanud,” jutustas Maarika.Tuleva aasta veebruaris täitub paaril seitse aastat abielu. Hamada ütles, et siin elades pole ta kordagi oma kodukohta külastanud, selle üheks põhjuseks on, et ema ei ole teda enam ootamas. Isa ja õde tulevad meelsasti aga poja perele Eestisse külla.Soojamaa mees on harjunud ka talve ja külmaga. Kuid meelde on talletunud pakasekraadid, mis teda Eestisse tulekul vastu võtsid. “Viimane külm oli Eestis 2010. aastal, kui mina siia tulin. Siis oli 35 kraadi külma. Sellele külmale talvele tagasi mõeldes on veel praegugi imelik tunne. Helsingist Tallinna lennujaama jõudes tahtsin suitsetada, kuid külm oli nii vali, et ei saanud seda teha. Ka autoga sõitmine oli talvel esialgu väga harjumatu. Praegu on siin aga nagu suvi. Minu kodumaal ongi talv nagu siinne suvi, lund seal ei ole. Imelik on mõelda, mis kõik on olnud. Muudkui õpin, õpin, õpin. Ma ei saa võib-olla kõigist sõnadest veel aru, aga mõttest saan aru. Ma saan aru ka sellest, et kõigile ei meeldi, et siin võõrast rahvast elab. Aga kuna ma elan Eestis, tahan rääkida eesti keeles.”Tööl käivad mõlemad Nasval asuvas ettevõttes Frydendahl. Selles Taani firma tütarettevõttes valmistatakse põhiliselt kalapüüniste jaoks erinevaid paelu ja nööre. Ettevõte on rahvusvaheline, kus eestlaste kõrval töötab üsna palju vene rahvusest inimesi, egiptlane ja hiljaaegu oli tööd saanud ka albaanlane. Töö ainuke miinus on Maarika sõnul tugev müra, ilma kõrvaklappideta pole võimalik olla.Harjumise mõjust meenutas Maarika, et algul olid mehe käed talvel alailma külmetanud, nüüd saavat ta juba kinnasteta hakkama. Aga kui on vaja Tallinnas või Tartus käia, igatsevat ta väga tagasi koju. Sest siin on nii rahulik.“Ma nii väga ootan jõule, kuna mu lahkunud venna tütar ja abikaasa tulevad jõulunädalal Inglismaalt siia. Vennatütre sünnipäev oli 18. detsembril, valisime Aurigast talle kingiks kuldketi, ta saab üheksaseks,” ütles Hamada. Mõlemad on väga ootusärevad.See päev, 10. detsember Aurigas on ka neile meelde jäänud – leiu pärast, mis kellegi kurvaks tegi. Hameda ütles, et nad olid sel õhtul mõlemad mures. “Ei ole vaja meid tänada, see on normaalne ja loomulik toimimine, et püütakse kaotatud asja omanik üles leida. Õige tegu on nagu jumala juhatus,” lausus Hamada.Pärast jõule sõidavad sõbralikud ja ka võõrastest hoolivad Maarika ja Hamada mõneks ajaks puhkusereisile. Mingu neil kõik hästi!Juhuste rida algas 10. detsembril Auriga keskuses keskpäeval, kui rahvast oli murdu. Toimus laat ning laste- ja noortekollektiivid andsid mahuka kontserdi. Minu huvi oli külastada sealset kullapoodi ja teha endale jõulukink, millele olin ammu silma peale heitnud. Aga nagu vahel ikka juhtub unustamisi, oli maksekaart jäänud aparaati. Kui selle avastasin, lootsin kaardi leida ostupakendi kotikesest, kuid käe- ja ostukotikeses sobrates oli ehe ilmselt maha libisenud. Järgmiste minutite jooksul oli mu hingele hinnaline ehe sattunud minu uue tuttava Maarika jala alla.Nagu hiljem selgus, oli Maarika abikaasa Hamada teadlik, et kadunud asjadest antakse teada Facebooki portaalis “Märka Saaremaad”. Veel samal päeval oli Maarika leiust mehelt kuuldu põhjal sel viisil teada andnud. Ning nad olid muretsenud, kui järgmise kahe päeva jooksul ei tulnud mingit reageeringut.Teisipäeval tulid saatuse tahtel mängu ammused tuttavad, Meie Maa Esta ja Karala külavedur Kaja, kes kutsusid mind (muul eesmärgil) kuulutuste osakonda. Kaja soovi ära kuulanud, tundsin, et pean talle oma õnnetuse ära rääkima. Esta oli aga sattunud lugema postitust, et 10. detsembril on Aurigas leitud kuldripats. Õhtul helistas Kaja, et kas ta võib mu nime ja kontakti avaldada. Lubasin, sest ise ma seda ei teinud, piinlik oli. Pealegi oli lootus olematu.Tund pärast Kaja helistamist helises taas telefon, helistajaks Maarika, kellega ma polnud kunagi kohtunud. See oli uskumatu! Olime mõlemad väga õnnelikud. Leppisime kokku kohtuda järgmisel hommikul Nasval tema töökohas. Pärast põgusat suhtlemist oli selge, et sellest noorest perest – Maarikast ja Hamadast – tuleb lugu.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Neljapäeval toimus Kuressaare linnavalitsuses avalik arutelu Tallinna 61a kinnistul asuva purskkaevuga veesilma teemal. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Linnakodanik soovib veesilma säilitamist
Laupäev, 03. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 03. detsember 2016. Neljapäeval toimus Kuressaare linnavalitsuses avalik arutelu Tallinna 61a kinnistul asuva purskkaevuga veesilma teemal.
“Rajatis on amortiseerunud, kuid kinnistu omanikul, kelleks on Reval Auto Esindused OÜ, ei ole huvi veesilma rekonstrueerida ega edasi hooldada,“ nentis linna pressiesindaja Kristiina Maripuu.
Arvestades, et ettevõte on nõus loovutama osa oma kinnistust linnale ja veesilm hakkaks sel juhul olema edaspidi linna maal, on linnavalitsus tellinud praeguse purskkaevuala uueks lahenduseks ideekavandi, mida ka eilsel arutelul tutvustati. Arutelule tuli kaks huvilist.
Neist üks keskendus purskkaevu tehnilisele lahendusele, mis on veel välja töötamata, sest lahendus on alles ideekavandi staadiumis. Teine linnakodanik viitas Tallinna 61a kinnistuomaniku kunagisele lubadusele veesilm endise mõisatiigi asukohas säilitada ja oli vastu praeguse tiigi arvelt parkla laiendamisele Tallinna 61a hoone ees.
Linnavalitsusest osalesid arutelul linnaarhitekt Loona Lepp, vanemarhitekt Maria Reimal, ehitusjärelevalve insener Aivo Kesküla ja maanõunik Ruth Kalamees. “Rajatis on amortiseerunud, kuid kinnistu omanikul, kelleks on Reval Auto Esindused OÜ, ei ole huvi veesilma rekonstrueerida ega edasi hooldada,“ nentis linna pressiesindaja Kristiina Maripuu.Arvestades, et ettevõte on nõus loovutama osa oma kinnistust linnale ja veesilm hakkaks sel juhul olema edaspidi linna maal, on linnavalitsus tellinud praeguse purskkaevuala uueks lahenduseks ideekavandi, mida ka eilsel arutelul tutvustati. Arutelule tuli kaks huvilist.Neist üks keskendus purskkaevu tehnilisele lahendusele, mis on veel välja töötamata, sest lahendus on alles ideekavandi staadiumis. Teine linnakodanik viitas Tallinna 61a kinnistuomaniku kunagisele lubadusele veesilm endise mõisatiigi asukohas säilitada ja oli vastu praeguse tiigi arvelt parkla laiendamisele Tallinna 61a hoone ees.Linnavalitsusest osalesid arutelul linnaarhitekt Loona Lepp, vanemarhitekt Maria Reimal, ehitusjärelevalve insener Aivo Kesküla ja maanõunik Ruth Kalamees.
Veel artikleid samast teemast »


description: Türgi laevatehasest teel Eestisse olev parvlaev Leiger jõuab plaanide kohaselt Kuivastu sadamasse homme hommikul kell 6. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: UUS! Leiger jõuab homme Kuivastusse

maintext:
Uudised
UUS! Leiger jõuab homme Kuivastusse (3)
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 09. detsember 2016. Parvlaev Leiger. FOTO: TS Laevad Türgi laevatehasest teel Eestisse olev parvlaev Leiger jõuab plaanide kohaselt Kuivastu sadamasse homme hommikul kell 6.
Laeva Eestisse saabumisel tuleb esmalt läbi viia tolliprotseduurid ning ühtlasi kontrollitakse suursaarte ja mandri sadamate rampide sobivust laevaga. Laeva esimene sihtkoht Eestis on Kuivastu sadam, kus homme ajavahemikul ca kell 6-10 teostatakse tolliprotseduurid ja proovitakse rampi.
Homme kell 10.30-11.30 on Leiger Virtsus, kust omakorda suundub Heltermaale orienteeruvalt kell 13-14 rampi proovima ja sealt liigub Rohukülla, kus laevaga saavad tutvuda ka ajakirjanikud.
Homme õhtul suundub laev Tallinnasse, kus sellele paigaldatakse erinevaid seadmed nagu köök, kauplus, wifi ning täiendatakse infograafikat, toimuvad õppused ning läbitakse veeteede ameti ja teiste ametkondade kontrollid.
Laeva ristimine toimub 19. detsembril kell 14 Vanasadamas. Rohuküla - Heltermaa liinile asub Leiger eeldatavasti vahetult enne jõule. Laeva Eestisse saabumisel tuleb esmalt läbi viia tolliprotseduurid ning ühtlasi kontrollitakse suursaarte ja mandri sadamate rampide sobivust laevaga. Laeva esimene sihtkoht Eestis on Kuivastu sadam, kus homme ajavahemikul ca kell 6-10 teostatakse tolliprotseduurid ja proovitakse rampi.Homme kell 10.30-11.30 on Leiger Virtsus, kust omakorda suundub Heltermaale orienteeruvalt kell 13-14 rampi proovima ja sealt liigub Rohukülla, kus laevaga saavad tutvuda ka ajakirjanikud.Homme õhtul suundub laev Tallinnasse, kus sellele paigaldatakse erinevaid seadmed nagu köök, kauplus, wifi ning täiendatakse infograafikat, toimuvad õppused ning läbitakse veeteede ameti ja teiste ametkondade kontrollid.Laeva ristimine toimub 19. detsembril kell 14 Vanasadamas. Rohuküla - Heltermaa liinile asub Leiger eeldatavasti vahetult enne jõule.
Veel artikleid samast teemast »


description: Möödunud laupäeval tähistasid Valjala naisrühm MariAnnid ja Valjala segarühm ühiselt Suure Tõllu puhkekülas oma 25. tegutsemisaastat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Valjala tantsurühmade 25 toredat aastat

maintext:
NÄDALALÕPP
Valjala tantsurühmade 25 toredat aastat
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 02. detsember 2016. MariAnnid: Pirgit Nuut, Ülle Rosin, Airi Sannik, Kaie Tunder, Kersti Leesmaa, Kati Mook, Liljan Sepp, Erika Välinurm, Karin Varipuu, Laila Harjus, Malle Maripuu, Liis Maripuu, ees naisrühma praegune juhendaja Maia Tõhk. FOTO: erakogu Möödunud laupäeval tähistasid Valjala naisrühm MariAnnid ja Valjala segarühm ühiselt Suure Tõllu puhkekülas oma 25. tegutsemisaastat.
“MariAnnide naised on nagu ikka naised – kaunid, kohusetundlikud, rõõmsad, sõbralikud, ettevõtlikud jne,“ ütles 24 aastat rühma juhendanud Mari Soots. Ta lisas muiates, et mõnikord on nad ka pisut tujukad. Vahva meenutusena tõi Mari esile mälestuse esimesest reisist Soome 2001. aastal, kui toonane vallavanem võttis naisrühma juhendamise enda kätesse, luues kohapeal neile uue tantsu.
“Hästi tore mälestus on rühma 10 aasta juubelikontserdist – selle ettevalmistamisega sai nähtud palju vaeva ja tulemus oli minu meelest väga vahva,“ meenutas Mari. Ta märkis, et viimastel aastatel oli kõige keerulisem leida aega proovide ettevalmistamiseks. Põhitöö kõrvalt end rahvatantsu alal täiendada polnud juba ammugi aega. “Rõõmu tegi alati see, kui proovis oli rühmatäis tantsuhimulisi naisi ja veel rohkem rõõmu oli muidugi siis, kui naised suutsid õpitud tantsuga publikut lummata ja vägeva aplausi ära teenida.“
Tõeliselt vahva seltskond
Pisut üle aasta Valjala tantsurühmi juhendanud Maia Tõhk ütles, et praegul on naisrühmas 15 tantsijat. See on suurepärane, sest tantsijaid ei ole kunagi liiga palju. “On väga kogenud tantsijaid ja päris algajaid, aga kõik kokku on toredad, sõbralikud, üksteist toetavad, vallatud, töökad, kannatlikud ja vahvad naised,“ rääkis juhendaja Maia, kelle sõnul on Mari läbi aastate õpetanud naistele tantse üsna suurel hulgal, üle poolesaja.
“Minu esimese juhendaja-aasta jooksul oleme harjutanud umbes kümmet tantsu – mõned üles soojendanud, mõned selgeks saanud, mõnega teeme veel tööd. Lemmiktants on arvatavasti igaühel oma ja ühise loodame leida selle aasta jooksul,“ rääkis Maia, kelle sõnul iseloomustab Valjala segarühma see, et nad käivad koos seltskonna pärast – järelikult on tõeliselt vahva seltskond. “Meil on alati trenn ja naer käsikäes, aga nad on lisaks sellele ka tublid tantsuõppijad. Nemad on minu pühapäevane positiivne nädala lõpp-punkt.“ Mari Soots lisas, et segarühm on läbi aastate olnud üks lahe, positiivse energiaga kamp, kes mõnikord on päris kenasti tantsinud ka! :) “MariAnnide naised on nagu ikka naised – kaunid, kohusetundlikud, rõõmsad, sõbralikud, ettevõtlikud jne,“ ütles 24 aastat rühma juhendanud Mari Soots. Ta lisas muiates, et mõnikord on nad ka pisut tujukad. Vahva meenutusena tõi Mari esile mälestuse esimesest reisist Soome 2001. aastal, kui toonane vallavanem võttis naisrühma juhendamise enda kätesse, luues kohapeal neile uue tantsu.“Hästi tore mälestus on rühma 10 aasta juubelikontserdist – selle ettevalmistamisega sai nähtud palju vaeva ja tulemus oli minu meelest väga vahva,“ meenutas Mari. Ta märkis, et viimastel aastatel oli kõige keerulisem leida aega proovide ettevalmistamiseks. Põhitöö kõrvalt end rahvatantsu alal täiendada polnud juba ammugi aega. “Rõõmu tegi alati see, kui proovis oli rühmatäis tantsuhimulisi naisi ja veel rohkem rõõmu oli muidugi siis, kui naised suutsid õpitud tantsuga publikut lummata ja vägeva aplausi ära teenida.“Pisut üle aasta Valjala tantsurühmi juhendanud Maia Tõhk ütles, et praegul on naisrühmas 15 tantsijat. See on suurepärane, sest tantsijaid ei ole kunagi liiga palju. “On väga kogenud tantsijaid ja päris algajaid, aga kõik kokku on toredad, sõbralikud, üksteist toetavad, vallatud, töökad, kannatlikud ja vahvad naised,“ rääkis juhendaja Maia, kelle sõnul on Mari läbi aastate õpetanud naistele tantse üsna suurel hulgal, üle poolesaja.“Minu esimese juhendaja-aasta jooksul oleme harjutanud umbes kümmet tantsu – mõned üles soojendanud, mõned selgeks saanud, mõnega teeme veel tööd. Lemmiktants on arvatavasti igaühel oma ja ühise loodame leida selle aasta jooksul,“ rääkis Maia, kelle sõnul iseloomustab Valjala segarühma see, et nad käivad koos seltskonna pärast – järelikult on tõeliselt vahva seltskond. “Meil on alati trenn ja naer käsikäes, aga nad on lisaks sellele ka tublid tantsuõppijad. Nemad on minu pühapäevane positiivne nädala lõpp-punkt.“ Mari Soots lisas, et segarühm on läbi aastate olnud üks lahe, positiivse energiaga kamp, kes mõnikord on päris kenasti tantsinud ka! :)
Veel artikleid samast teemast »


description: Viimase nädala jooksul on ilmaprognoos jõuludeks olnud väga heitlik. Ühel päeval lubatakse valgeid jõule, teisel päeval jälle musta maad ja vihma. Ilmateenistuse prognoosid ja ilmatarkade ennustused lähevad tänavuste pühade suhtes lahku. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Ilmatark Margus Arge: jõuluks võib saarel lumi maha tulla küll
Laupäev, 17. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Laupäev, 17. detsember 2016. Viimase nädala jooksul on ilmaprognoos jõuludeks olnud väga heitlik. Ühel päeval lubatakse valgeid jõule, teisel päeval jälle musta maad ja vihma. Ilmateenistuse prognoosid ja ilmatarkade ennustused lähevad tänavuste pühade suhtes lahku.
Ilmateenistuse sünoptiku Taimi Paljaku vaatlustulemused näitasid eile, et lootust valgetele jõuludele hellitada ei maksa.
23. detsembrini Saaremaale külma oodata ei ole. Kui sajab midagi, siis lörtsi või vihma. Lume tõenäosus on prognoosi kohaselt ääretult väike. Samas kinnitas sünoptik, et muutused võivad tulla, kuna nii palju ette on raske täpselt prognoosida.
Saaremaa ilmatark Margus Arge aga usub, et valged jõulud võivad siiski tulla.
“Ma olen ikkagi väga enesekindel ja pakun valgeid jõule,” lausus Arge. Ta pakkus, et enne pühi ilm muutub ja siin-seal saab maa valgeks.
Selles ei ole ta aga kindel, kas lumi aastavahetuseni maas püsib, sest jätkuvalt on oodata väga heitlikku ilma nii aasta lõpus kui uue aasta esimesel kuul.
Jaanuaris võib tema ennustuse kohaselt tulla ette suuri kõikumisi. Kahekümnelt miinuskraadilt võib plussi hüpata päeva-kahega.
“Ega talvest suurt asja enam saa,” arvas Arge. Kui sügisel hirmutasid mitmed ilmatargad väga külma talvega, siis Arge sellesse ei uskunud.
Veebruari lõpuks võib oodata külma küll ja tema sõnul on lootust ka sellele, et maraton saab peetud, kuid tugevat talve tänavu oodata ei ole. Ilmateenistuse sünoptiku Taimi Paljaku vaatlustulemused näitasid eile, et lootust valgetele jõuludele hellitada ei maksa.23. detsembrini Saaremaale külma oodata ei ole. Kui sajab midagi, siis lörtsi või vihma. Lume tõenäosus on prognoosi kohaselt ääretult väike. Samas kinnitas sünoptik, et muutused võivad tulla, kuna nii palju ette on raske täpselt prognoosida.Saaremaa ilmatark Margus Arge aga usub, et valged jõulud võivad siiski tulla.“Ma olen ikkagi väga enesekindel ja pakun valgeid jõule,” lausus Arge. Ta pakkus, et enne pühi ilm muutub ja siin-seal saab maa valgeks.Selles ei ole ta aga kindel, kas lumi aastavahetuseni maas püsib, sest jätkuvalt on oodata väga heitlikku ilma nii aasta lõpus kui uue aasta esimesel kuul.Jaanuaris võib tema ennustuse kohaselt tulla ette suuri kõikumisi. Kahekümnelt miinuskraadilt võib plussi hüpata päeva-kahega.“Ega talvest suurt asja enam saa,” arvas Arge. Kui sügisel hirmutasid mitmed ilmatargad väga külma talvega, siis Arge sellesse ei uskunud.Veebruari lõpuks võib oodata külma küll ja tema sõnul on lootust ka sellele, et maraton saab peetud, kuid tugevat talve tänavu oodata ei ole.
Veel artikleid samast teemast »


description: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) rahvusvaheliste pereturismi atraktsioonide toetusele esitati kokku 34 taotlust kogumahus ligi 60 miljonit eurot, neist kaks on Saare maakonnast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Pereturismi atraktsioonide hulgas kaks saare taotlust
Teisipäev, 13. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 13. detsember 2016. Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) rahvusvaheliste pereturismi atraktsioonide toetusele esitati kokku 34 taotlust kogumahus ligi 60 miljonit eurot, neist kaks on Saare maakonnast.
Ühe projekti toetus on 750 000 kuni 2,75 miljonit eurot. Toetust on võimalik anda kuuele kuni kümnele projektile, millega arendatakse olemasolevaid või rajatakse uusi peredele suunatud atraktsioone.
EAS-i kommunikatsioonijuht Kadri Kütt ütles, et märtsis avalikustatakse projektide hindamise tulemused ning selguvad need, kes on pingereas parimad, kes saavad põhitaotluse esitamise õiguse.
Põhitaotlusega esitatakse detailsed kavandid ning seejärel asutakse projekte ellu viima. Esimesed atraktsioonid võiksid EAS-i arvates valmida 2018. aastal, aga kindlasti on ka neid, mille valmimine on planeeritud pigem 2020. aastasse.
“Eestis on palju vägevaid pereatraktsioone ning Eesti tuntus pereturismi sihtkohana on iga aastaga kasvanud. Rõõm on ka selles taotlusvoorus näha, et nii paljud turismiettevõtted mõtlevad peredele elamuste pakkumisele,” ütles EAS-i turismiarenduskeskuse direktor Tarmo Mutso.
“EAS soovib panustada pereturismi atraktsioonide arengusse, mis on atraktiivsed ka välisriikidest tulijatele. Suured atraktsioonid omakorda aitavad kaasa ka väiksemate seotud ettevõtete kasvule.
Toetuse miinimumtingimusteks on, et atraktsioon peab olema avatud vähemalt kuus kuud aastas ning teisel aastal pärast valmimist oodatakse toetust saanud atraktsioonilt minimaalselt 10 000 väliskülastajat.
Kandideerinud on erinevad atraktsioonid – lõbustuspargid, veepargid, erineva temaatikaga muuseumid ja elamuskeskused, sh ka vähem või rohkem kombineeritud kujul virtuaalreaalsust pakkuvad atraktsioonid.
Kõige rohkem huvilisi on Tallinnast, kuid pea pooled on asukohaga üle Eesti: Narvast Saaremaani ja Lõuna-Eestisse välja. Ühe projekti toetus on 750 000 kuni 2,75 miljonit eurot. Toetust on võimalik anda kuuele kuni kümnele projektile, millega arendatakse olemasolevaid või rajatakse uusi peredele suunatud atraktsioone.EAS-i kommunikatsioonijuht Kadri Kütt ütles, et märtsis avalikustatakse projektide hindamise tulemused ning selguvad need, kes on pingereas parimad, kes saavad põhitaotluse esitamise õiguse.Põhitaotlusega esitatakse detailsed kavandid ning seejärel asutakse projekte ellu viima. Esimesed atraktsioonid võiksid EAS-i arvates valmida 2018. aastal, aga kindlasti on ka neid, mille valmimine on planeeritud pigem 2020. aastasse.“Eestis on palju vägevaid pereatraktsioone ning Eesti tuntus pereturismi sihtkohana on iga aastaga kasvanud. Rõõm on ka selles taotlusvoorus näha, et nii paljud turismiettevõtted mõtlevad peredele elamuste pakkumisele,” ütles EAS-i turismiarenduskeskuse direktor Tarmo Mutso.“EAS soovib panustada pereturismi atraktsioonide arengusse, mis on atraktiivsed ka välisriikidest tulijatele. Suured atraktsioonid omakorda aitavad kaasa ka väiksemate seotud ettevõtete kasvule.Toetuse miinimumtingimusteks on, et atraktsioon peab olema avatud vähemalt kuus kuud aastas ning teisel aastal pärast valmimist oodatakse toetust saanud atraktsioonilt minimaalselt 10 000 väliskülastajat.Kandideerinud on erinevad atraktsioonid – lõbustuspargid, veepargid, erineva temaatikaga muuseumid ja elamuskeskused, sh ka vähem või rohkem kombineeritud kujul virtuaalreaalsust pakkuvad atraktsioonid.Kõige rohkem huvilisi on Tallinnast, kuid pea pooled on asukohaga üle Eesti: Narvast Saaremaani ja Lõuna-Eestisse välja.
Veel artikleid samast teemast »


description: On mõistetav, et iga november läheb jälle lahti kärakavastane kampaania oma reklaamide ja muude juttudega. Jõulud ju tulemas ja, nagu teada, joob kallis eesti rahvas ennast selle rõõmupüha puhul süngelt lolliks. Uusaasta puhul ka. Ainuke lohutus, et venelased teevad seda veel kaks korda, vana kalendri järgi. Ikka tore teada, et kellelgi hullemini läheb. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Joojatega alkoholismi vastu

maintext:
Arvamus
Joojatega alkoholismi vastu
Neljapäev, 15. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
On mõistetav, et iga november läheb jälle lahti kärakavastane kampaania oma reklaamide ja muude juttudega. Jõulud ju tulemas ja, nagu teada, joob kallis eesti rahvas ennast selle rõõmupüha puhul süngelt lolliks. Uusaasta puhul ka. Ainuke lohutus, et venelased teevad seda veel kaks korda, vana kalendri järgi. Ikka tore teada, et kellelgi hullemini läheb.
Nagu eelmistel kordadel, võib ka nüüd nentida – head rahad pannakse magama, tolku ei miskit. Saab jälle kuritahtlikult kahtlustada, et igasugu sotsiaalreklaamid valitakse teadlikult ilusad, aga mõjutud. Hoidku, kui jäetakski joomine, suitsetamine, ei tehtaks möödaminnes aborti, ei süstitaks – mis saaks siis kõigist sihtasutustest, instituutidest, osakondadest, nende palgal olevatest ekspertidest, analüütikutest, kesk- ja tippastme juhtidest?
Iga kord 0,2 ja 2 liitrit
Niisiis – hambutus valitseb jälle. Poolpehme manitsus, et ära liialda, ega meie, väljamõeldud tegelased, ka mingid marukarsklased ole, me peame piiri, väldime pohmakat. Võrrelda, siis nagu veega keedetud mannapuder. Ainuke kõrvajääv lause on: alkohol teeb pildi häguseks ja tõmbab aku tühjaks. Hea ütlemine.
Täiesti mõjutu. Ilus sõnakõlks. Et kui võtsime kangelaseks piltniku, siis pilt peab olema terav ja aku tühjaks saamine on õnnetus. Sellele peab mõtlema, aga reklaam rõhub ikka rohkem tunnetele. Samastumisele. Paljuke neid on, kes soos kitsi fotokaga taga ajavad, peamine pilt on ikka see va selfi. Mina koeraga. Mina tordiga. Mina uksega. Mina, mina, mina, mind.
Heh, turkas korra pähe, et tehku üleskutse: tõmba end viltu, tee endast pilti, riputa moluvihikusse või kus sa ripnedki, see üles ja kae, mis saab. Kui julged.
Karta on, et küll juletaks. Enam ei häbeneta pea midagi.
On kummaline, et kärakavastased ei tule oma paha-paha sõnumit edastades joojate kasutamise peale. Olgu need siis endised või tegevad. Kohe võib näha kahte viisi nende äratarvitamiseks: eeskuju ehk jättis maha; jätkab/jätkas ja nüüd on kõik untsus või sinna minemas.
Üldtuntud endisi on kõigepealt üsna vähe. Pealegi on nad korralikud inimesed ega taha tõenäoliselt tegemist teha ühiskonna ümberkujundajatega. Tõmbab endale vett peale ja rikub mainet. Terminaatori vokaal-instrumentaalansambel on ju kunagi osalenud suitsuvastases kampaanias. Andeks, mis rokimees see on, kes sotsiaalministeeriumi tädide põlvelt nende sõnumit iniseb. Paras põnts.
Samamoodi võib minna, et auväärsed viisakalt keelduksid, isegi kui küsitaks.
On märgatud, et ega endised joojad väga taha meenutada aega, kui rõõmsalt klaasipõhja vaadati, uskudes, et mis see pits mehele teeb. Jätsin maha, miks, pole kellegi asi, räägiks millestki muust. See on muidugi vaid mõne mehe arvamus.
Võib hirmutada. Ükskord, kui satuti needuses terviseedendajate jauramisele tõhustada-tugevdada-kiirendada, ja, eelkõige, rohkem rahastada – edendajate jutt jõuab alati halani, kuis neil on liiga vähe miljoneid põletada –, läksid mingid ajujupid jooksu. Mõtlesid ise välja, kuis noorukeid igasugu halbadest asjadest eemale hirmutada. Mitte näägutades, numbritega vehkides. Aga, õrritamise korras, ajujupid keelasid avaldada. Neil on terviseedendajatega mingi kana kitkuda. Ütlevad, ainult hea raha eest.
Kitsipungad. Õieti pole ju mingit vajadust keeruliseks väljamõtlemiseks. Tarvitseb vaid ringi kaeda. Siin külakeses/eeslinnaks moonduvas suvilarajoonis, kus pesitsetakse, poe man kell 10. Isegi keskealist pitsi mitte sülitajat võib tabada hirm ja mõte: filmi ainult üles, räägi nendega ja pole büroosid vajagi.
Oli siin üks. Nimega inimene, muide. Kui mõni mees kella 10 ümber poodi tatsas – ei salga, sageli rihiti, et tervistav õlu kätte saada –, oli ta alati kohal. Kindla ostukorviga, 0,2-ne viin ja 2 liitrit kanget õlut. Ta vedas, olemata veel kuigi vana mees, jalgu järel, pilk jõllis, nagu ei näeks midagi. Peale suuna käraka poole. Mokk ka veel töllakil.
Kassapidajad muretsesid ta pärast, et mis küll juhtunud on, miks inimene ennast kavakindlalt surnuks joob. Iga jumala päev. Muutumatult. Kui ta veel rääkis – lõpuks enam mitte –, kinkis ühele neist oma raamatud, pühendustega ja puha. Viimane kord, kui meest nähti, oli ta nii otsas, et ei märganud – pange võileivad käest! – oma nina otsas pikka tilka. 0,2 ja 2.
Mees nimega Seljakott
Teine vend on elus, noorem mees kah. Küla maskott, peaaegu. Et ilma seljakotita ei nähta, siis kleepuski külge nimi Seljakott. Nähtud, kuis harkisjalu poodi koperdab. Harkis, sest põhi ei pidanud. 30 millegagi, vare valmis. Kerjab õlut, kes vähegi tuttav tundub. Väidab, et peab õlut saama. Ükskord, jah, endal oli ka pikim viis minutit, mis teadupärast 9.55 algab, üle elatud ja ajasime vähe juttu.
Ma sain rabaka. Poiss on Westholmi vilistlane. Vabatahtlikuna kaitseväes ära käinud. Tehnikumi kah läbi teinud. Noor mees, käed-jalad otsas ja nüüd: anna lonksu!
Eks neid lugusid ole veel. Filmi vaid üles ja hirmuta. Võib-olla ei mõju. Ikka ehk parem, kui elus kaks purgimohiitot nahka pannud alkoholiekspertide lalin ja uimased kampaaniad. Autor: Jüri Pino, kirjamees Neljapäev, 15. detsember 2016.Nagu eelmistel kordadel, võib ka nüüd nentida – head rahad pannakse magama, tolku ei miskit. Saab jälle kuritahtlikult kahtlustada, et igasugu sotsiaalreklaamid valitakse teadlikult ilusad, aga mõjutud. Hoidku, kui jäetakski joomine, suitsetamine, ei tehtaks möödaminnes aborti, ei süstitaks – mis saaks siis kõigist sihtasutustest, instituutidest, osakondadest, nende palgal olevatest ekspertidest, analüütikutest, kesk- ja tippastme juhtidest?Niisiis – hambutus valitseb jälle. Poolpehme manitsus, et ära liialda, ega meie, väljamõeldud tegelased, ka mingid marukarsklased ole, me peame piiri, väldime pohmakat. Võrrelda, siis nagu veega keedetud mannapuder. Ainuke kõrvajääv lause on: alkohol teeb pildi häguseks ja tõmbab aku tühjaks. Hea ütlemine.Täiesti mõjutu. Ilus sõnakõlks. Et kui võtsime kangelaseks piltniku, siis pilt peab olema terav ja aku tühjaks saamine on õnnetus. Sellele peab mõtlema, aga reklaam rõhub ikka rohkem tunnetele. Samastumisele. Paljuke neid on, kes soos kitsi fotokaga taga ajavad, peamine pilt on ikka see va selfi. Mina koeraga. Mina tordiga. Mina uksega. Mina, mina, mina, mind.Heh, turkas korra pähe, et tehku üleskutse: tõmba end viltu, tee endast pilti, riputa moluvihikusse või kus sa ripnedki, see üles ja kae, mis saab. Kui julged.Karta on, et küll juletaks. Enam ei häbeneta pea midagi.On kummaline, et kärakavastased ei tule oma paha-paha sõnumit edastades joojate kasutamise peale. Olgu need siis endised või tegevad. Kohe võib näha kahte viisi nende äratarvitamiseks: eeskuju ehk jättis maha; jätkab/jätkas ja nüüd on kõik untsus või sinna minemas.Üldtuntud endisi on kõigepealt üsna vähe. Pealegi on nad korralikud inimesed ega taha tõenäoliselt tegemist teha ühiskonna ümberkujundajatega. Tõmbab endale vett peale ja rikub mainet. Terminaatori vokaal-instrumentaalansambel on ju kunagi osalenud suitsuvastases kampaanias. Andeks, mis rokimees see on, kes sotsiaalministeeriumi tädide põlvelt nende sõnumit iniseb. Paras põnts.Samamoodi võib minna, et auväärsed viisakalt keelduksid, isegi kui küsitaks.On märgatud, et ega endised joojad väga taha meenutada aega, kui rõõmsalt klaasipõhja vaadati, uskudes, et mis see pits mehele teeb. Jätsin maha, miks, pole kellegi asi, räägiks millestki muust. See on muidugi vaid mõne mehe arvamus.Võib hirmutada. Ükskord, kui satuti needuses terviseedendajate jauramisele tõhustada-tugevdada-kiirendada, ja, eelkõige, rohkem rahastada – edendajate jutt jõuab alati halani, kuis neil on liiga vähe miljoneid põletada –, läksid mingid ajujupid jooksu. Mõtlesid ise välja, kuis noorukeid igasugu halbadest asjadest eemale hirmutada. Mitte näägutades, numbritega vehkides. Aga, õrritamise korras, ajujupid keelasid avaldada. Neil on terviseedendajatega mingi kana kitkuda. Ütlevad, ainult hea raha eest.Kitsipungad. Õieti pole ju mingit vajadust keeruliseks väljamõtlemiseks. Tarvitseb vaid ringi kaeda. Siin külakeses/eeslinnaks moonduvas suvilarajoonis, kus pesitsetakse, poe man kell 10. Isegi keskealist pitsi mitte sülitajat võib tabada hirm ja mõte: filmi ainult üles, räägi nendega ja pole büroosid vajagi.Oli siin üks. Nimega inimene, muide. Kui mõni mees kella 10 ümber poodi tatsas – ei salga, sageli rihiti, et tervistav õlu kätte saada –, oli ta alati kohal. Kindla ostukorviga, 0,2-ne viin ja 2 liitrit kanget õlut. Ta vedas, olemata veel kuigi vana mees, jalgu järel, pilk jõllis, nagu ei näeks midagi. Peale suuna käraka poole. Mokk ka veel töllakil.Kassapidajad muretsesid ta pärast, et mis küll juhtunud on, miks inimene ennast kavakindlalt surnuks joob. Iga jumala päev. Muutumatult. Kui ta veel rääkis – lõpuks enam mitte –, kinkis ühele neist oma raamatud, pühendustega ja puha. Viimane kord, kui meest nähti, oli ta nii otsas, et ei märganud – pange võileivad käest! – oma nina otsas pikka tilka. 0,2 ja 2.Teine vend on elus, noorem mees kah. Küla maskott, peaaegu. Et ilma seljakotita ei nähta, siis kleepuski külge nimi Seljakott. Nähtud, kuis harkisjalu poodi koperdab. Harkis, sest põhi ei pidanud. 30 millegagi, vare valmis. Kerjab õlut, kes vähegi tuttav tundub. Väidab, et peab õlut saama. Ükskord, jah, endal oli ka pikim viis minutit, mis teadupärast 9.55 algab, üle elatud ja ajasime vähe juttu.Ma sain rabaka. Poiss on Westholmi vilistlane. Vabatahtlikuna kaitseväes ära käinud. Tehnikumi kah läbi teinud. Noor mees, käed-jalad otsas ja nüüd: anna lonksu!Eks neid lugusid ole veel. Filmi vaid üles ja hirmuta. Võib-olla ei mõju. Ikka ehk parem, kui elus kaks purgimohiitot nahka pannud alkoholiekspertide lalin ja uimased kampaaniad.
Veel artikleid samast teemast »


description: Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) sõnul ei vasta tõele Vjatšeslav Leedo väide, et riik oleks saanud tema ettevõtet Väinamere Liinid sundida veel kaks aastat suursaarte vahel sõitma. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Ministeerium: Leedot ei oleks saanud sundida edasi sõitma
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 10. detsember 2016. Vjatšeslav Leedo. FOTO: Delfi Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi (MKM) sõnul ei vasta tõele Vjatšeslav Leedo väide, et riik oleks saanud tema ettevõtet Väinamere Liinid sundida veel kaks aastat suursaarte vahel sõitma.
“Härra Leedo poolt väljatoodu ei vasta õigusaktides sätestatule.
Ühistranspordiseaduse kohaselt sõlmitakse avaliku teenindamise lepingud kuni kümneks aastaks. Seega pidi MKM kuulutama välja hanke vedaja leidmiseks alates 1.10.2016, kuivõrd seni liini teenindanud vedajaga oli sõlmitud leping kümneks aastaks,” ütles MKM-i merendustalituse juhataja Liisa Surva BNS-ile.
“Ühistranspordiseaduse 2014. aastal kehtinud redaktsioonis oli võimalus sõlmida seni liini teenindanud vedajaga uus avaliku teenindamise leping juhul, kui avaliku konkursi või riigihanke korraldamisega esitati riigihangete vaidlustuskomisjonile vaidlustus või esitati halduskohtule kaebus seoses avaliku teenindamise kohustuse panemisega eri- või ainuõigusega vedajale ja kui avaliku teenindamise leping lõppes enne vaidluse lahendamist,” lisas Surva.
“Eelnevast lähtuvalt oli välistatud olukord, kus MKM ei oleks hanget üldse välja kuulutanudki, samuti ei olnud MKM-il õiguslikku alust kohustada omaalgatuslikult seni liini teenindanud vedajat samadel tingimustel veel kaks aastat liini teenindama,” sõnas Surva.
“Tuleb arvestada, et Eesti Vabariigi ja TS Laevad OÜ ning OÜ TS Shipping vaheline avaliku teenindamise leping sõlmiti 2014. aasta 11. detsembril avaliku liiniveo teenuse osutamiseks Rohuküla-Heltermaa ja Virtsu-Kuivastu parvlaevaliinil ajavahemikus 1.10.2016 kuni 30.09.2026. Kõnealune leping on kehtiv, selle täitmist ei ole peatatud ning leping varem liini teenindanud vedajaga lõppes 30.09.2016,” märkis Surva.
“Kehtiv ühistranspordiseadus ei näe mingisugust võimalust antud olukorras varasema vedajaga lepingu pikendamiseks, veel vähem seni liini teenindanud vedaja kohustamiseks liiniveo jätkamiseks ning seda samadel tingimustel varem kehtinud lepingus tooduga. Seega on härra Leedo poolt väljapakutud tõlgendus väär ega vasta tegelikkusele,” ütles Surva.
Leedo ütles kolmapäeval rahvusringhäälingu saatele “Pealtnägija” antud usutluses, et riik oleks saanud ühistranspordiseaduse alusel sundida tema laevafirmat veel kaks aastat suursaarte vahet sõitma.
“Ühistranspordiseadus ütleb üheselt – ministril on õigus samadel tingimustel kohustada operaatorit kuni kaks aastat sõitma,” ütles Leedo. “Härra Leedo poolt väljatoodu ei vasta õigusaktides sätestatule.Ühistranspordiseaduse kohaselt sõlmitakse avaliku teenindamise lepingud kuni kümneks aastaks. Seega pidi MKM kuulutama välja hanke vedaja leidmiseks alates 1.10.2016, kuivõrd seni liini teenindanud vedajaga oli sõlmitud leping kümneks aastaks,” ütles MKM-i merendustalituse juhataja Liisa Surva BNS-ile.“Ühistranspordiseaduse 2014. aastal kehtinud redaktsioonis oli võimalus sõlmida seni liini teenindanud vedajaga uus avaliku teenindamise leping juhul, kui avaliku konkursi või riigihanke korraldamisega esitati riigihangete vaidlustuskomisjonile vaidlustus või esitati halduskohtule kaebus seoses avaliku teenindamise kohustuse panemisega eri- või ainuõigusega vedajale ja kui avaliku teenindamise leping lõppes enne vaidluse lahendamist,” lisas Surva.“Eelnevast lähtuvalt oli välistatud olukord, kus MKM ei oleks hanget üldse välja kuulutanudki, samuti ei olnud MKM-il õiguslikku alust kohustada omaalgatuslikult seni liini teenindanud vedajat samadel tingimustel veel kaks aastat liini teenindama,” sõnas Surva.“Tuleb arvestada, et Eesti Vabariigi ja TS Laevad OÜ ning OÜ TS Shipping vaheline avaliku teenindamise leping sõlmiti 2014. aasta 11. detsembril avaliku liiniveo teenuse osutamiseks Rohuküla-Heltermaa ja Virtsu-Kuivastu parvlaevaliinil ajavahemikus 1.10.2016 kuni 30.09.2026. Kõnealune leping on kehtiv, selle täitmist ei ole peatatud ning leping varem liini teenindanud vedajaga lõppes 30.09.2016,” märkis Surva.“Kehtiv ühistranspordiseadus ei näe mingisugust võimalust antud olukorras varasema vedajaga lepingu pikendamiseks, veel vähem seni liini teenindanud vedaja kohustamiseks liiniveo jätkamiseks ning seda samadel tingimustel varem kehtinud lepingus tooduga. Seega on härra Leedo poolt väljapakutud tõlgendus väär ega vasta tegelikkusele,” ütles Surva.Leedo ütles kolmapäeval rahvusringhäälingu saatele “Pealtnägija” antud usutluses, et riik oleks saanud ühistranspordiseaduse alusel sundida tema laevafirmat veel kaks aastat suursaarte vahet sõitma.“Ühistranspordiseadus ütleb üheselt – ministril on õigus samadel tingimustel kohustada operaatorit kuni kaks aastat sõitma,” ütles Leedo.
Veel artikleid samast teemast »


description: Selleks hooajaks anti maakonda esialgu kolm hundilaskmisluba – kaks Saaremaale ja üks Muhule. Nüüdseks ootab oma lõppu veel üks Muhu hallivatimees. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Lümanda jahipiirkonnas saadi kätte isane hunt
Laupäev, 03. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Laupäev, 03. detsember 2016. Noor isane hunt langes jahimeeste saagiks ka paar nädalat tagasi. Selleks hooajaks anti maakonda esialgu kolm hundilaskmisluba – kaks Saaremaale ja üks Muhule. Nüüdseks ootab oma lõppu veel üks Muhu hallivatimees.
Eile hommikul küttis isase hundi Jüri Liblik Lümanda jahipiirkonnast. Nimelt oli ta läinud oma tavapärasele hommikusele jalutuskäigule, kuhu ikka püssi ka kaasa võtab.
“Ühel hetkel jäin raiesmiku äärel seisma. Järsku tormas kaks kesikut igavese vilega must mööda. Jäin vaatama, et mis siin sünnib ja siis tuli ka kolmas, kellel hunt järel,“ kirjeldas Liblik.
Need, kes algul suure kiiruga jahimehest mööda tuiskasid, andsid talle märku jääda valvsalt ootele. “Kuulsin üht raksakat ja kesiku järel tuli hunt,“ sõnas Liblik, kes oli kiskjast umbes 50 meetri kaugusel olnud.
Lõpetuseks ütles Liblik, et lambakasvataja seisukohalt on surnud hunti ilusam vaadata kui elusat.
Eelmine hunt kütiti 19. novembril Kuressaare jahialalt ning toona saadi kätte noor isane loom. Eile hommikul küttis isase hundi Jüri Liblik Lümanda jahipiirkonnast. Nimelt oli ta läinud oma tavapärasele hommikusele jalutuskäigule, kuhu ikka püssi ka kaasa võtab.“Ühel hetkel jäin raiesmiku äärel seisma. Järsku tormas kaks kesikut igavese vilega must mööda. Jäin vaatama, et mis siin sünnib ja siis tuli ka kolmas, kellel hunt järel,“ kirjeldas Liblik.Need, kes algul suure kiiruga jahimehest mööda tuiskasid, andsid talle märku jääda valvsalt ootele. “Kuulsin üht raksakat ja kesiku järel tuli hunt,“ sõnas Liblik, kes oli kiskjast umbes 50 meetri kaugusel olnud.Lõpetuseks ütles Liblik, et lambakasvataja seisukohalt on surnud hunti ilusam vaadata kui elusat.Eelmine hunt kütiti 19. novembril Kuressaare jahialalt ning toona saadi kätte noor isane loom.
Veel artikleid samast teemast »


description: Lääne päästekeskus koostas Kuressaare linnavalitsusele ettekirjutuse, sest linnavalitsuse hoones puudub nõuetekohane tulekahjusignalisatsioonisüsteem. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Linnavalitsus sai päästelt ettekirjutuse
Laupäev, 31. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Laupäev, 31. detsember 2016. Foto on illustratiivne. Lääne päästekeskus koostas Kuressaare linnavalitsusele ettekirjutuse, sest linnavalitsuse hoones puudub nõuetekohane tulekahjusignalisatsioonisüsteem.
Lääne päästekeskuse ohutusjärelevalve büroo vaneminspektor Aivar Mänd tuvastas 8. detsembril Tallinna 10, Kuressaare linnavalitsuse hoones läbiviidud paikvaatluse käigus tuleohutusnõuete rikkumise. Nimelt asub majas küll automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem, kuid see on paigaldatud vaid osaliselt.
“Süsteemi puudumise tõttu ei ole osas linnavalitsuse ruumides tagatud kõigi hoones viibivate inimeste varajane teavitamine võimalikust tulekahjust,” selgitas Mänd.
Alustatud haldusmenetluse käigus tegi ta Kuressaare linnavalitsusele ettekirjutuse, millega kohustas linnavalitsust paigaldama hoone ruumidesse automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi täies mahus.
Aega 8. juunini
Linnavalitsusel on ettekirjutuse täitmiseks aega kuni 2018. aasta 8. juunini. Kui linn ettekirjutust tähtajaks ei täida, on päästekeskusel õigus nõuda linnalt 1000 eurot sunniraha.
Linnavalitsus teatas vastuseks Meie Maa päringule, et on teadlik puudustest hoone tuleohutuses ning ettekirjutus ei tulnud neile üllatusena. Linnal on kavas automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi paigaldamine.
Täpsemad plaanid ja tegevused selleks pannakse paika 3. jaanuaril toimuval linnavalitsuse nõupidamisel. Lääne päästekeskuse ohutusjärelevalve büroo vaneminspektor Aivar Mänd tuvastas 8. detsembril Tallinna 10, Kuressaare linnavalitsuse hoones läbiviidud paikvaatluse käigus tuleohutusnõuete rikkumise. Nimelt asub majas küll automaatne tulekahjusignalisatsioonisüsteem, kuid see on paigaldatud vaid osaliselt.“Süsteemi puudumise tõttu ei ole osas linnavalitsuse ruumides tagatud kõigi hoones viibivate inimeste varajane teavitamine võimalikust tulekahjust,” selgitas Mänd.Alustatud haldusmenetluse käigus tegi ta Kuressaare linnavalitsusele ettekirjutuse, millega kohustas linnavalitsust paigaldama hoone ruumidesse automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi täies mahus.Linnavalitsusel on ettekirjutuse täitmiseks aega kuni 2018. aasta 8. juunini. Kui linn ettekirjutust tähtajaks ei täida, on päästekeskusel õigus nõuda linnalt 1000 eurot sunniraha.Linnavalitsus teatas vastuseks Meie Maa päringule, et on teadlik puudustest hoone tuleohutuses ning ettekirjutus ei tulnud neile üllatusena. Linnal on kavas automaatse tulekahjusignalisatsioonisüsteemi paigaldamine.Täpsemad plaanid ja tegevused selleks pannakse paika 3. jaanuaril toimuval linnavalitsuse nõupidamisel.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku (EAÕK) preester Roland Tõnisson lahkub Saaremaalt ning naaseb uue aasta alguses Eesti kaitseväe tegevteenistusse, kus ta teenis luterliku vaimulikuna aastatel 1997–2004. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Uuest aastast tuleb saarele uus preester
Kolmapäev, 21. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Kolmapäev, 21. detsember 2016. Preester Roland Tõnisson ehk isa Roman tuli Kuressaarde Soomest, aga siirdub nüüd Eesti kaitseväe tegevteenistusse. Foto: Valmar Voolaid. Preester Kristoforos Parts (väiksel pildil) on andnud nõusoleku asuda Saaremaa kogudusi teenima. FOTO: EAÕK Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku (EAÕK) preester Roland Tõnisson lahkub Saaremaalt ning naaseb uue aasta alguses Eesti kaitseväe tegevteenistusse, kus ta teenis luterliku vaimulikuna aastatel 1997–2004.
“Kaitseväe kaplaniteenistus tegi mulle ettepaneku asuda Tapal paiknevas 1. jalaväebrigaadis vabanenud vanemkaplani kohale ning kui ettevalmistavad protsessid on läbitud, alustan teenistust eeldatavasti järgmise aasta veebruaris,” ütles Tõnisson Meie Maale.
“See ei tähenda tõusu karjääriredelil, vaid lihtsalt teenistuse viisi muutumist. Tapal asuvad mitmed väeosad ning sinna saabuvad liitlaste üksused. Nende vaimulik teenimine ja teiste vaimulike töö koordineerimine ongi brigaadikaplani kohus.”
Oluline periood
Alates 2014. aastast on Roland Tõnisson teeninud Kuressaare Püha Nikolai, Lümanda Issandamuutmise, Piila Peaingel Miikaeli ja Ööriku Püha Kolmainu koguduses. 2015. aastal lisandusid Mustjala Prohvet Eeliase kogudus ja Reomäe Apostel Andrease kogudus.
Tema enese sõnul on Saaremaal teenitud kaks aastat olnud ajaliselt küll lühike periood, ent siiski äärmiselt huvitav ja oluline vaimuliku ameti seisukohast.
“Koguduse töötegijad on olnud vist küll parimad kaastöötajad, kes mul on kunagi olnud. See on öeldud ilma igasuguse ülepingutuse ja meelitamiseta. Nende kohusetunne ja armastus koguduse vastu on olnud mullegi eeskujuks. Õnneks ei ole meie lahkuminek lõplik. Jään edaspidigi Pärnu-Saare piiskopkonna vaimulikuks, nii et olen ka tulevikus Saaremaal teenimas.”
Eelpool nimetatud koguduste teenimise ettepanek on tehtud Pärnu piiskopliku ehk katedraalkoguduse teisele preestrile Kristoforos (Kristo) Partsile.
“Tema on õppinud ortodoksset teoloogiat Kreekas ning on meie kiriku üks haritumaid vaimulikke,” kirjeldas Tõnisson mantlipärijat.
“Pealegi ei ole ta kuressaarlastele võõras inimene. Usun, et peagi saab nii koguduserahval kui lehelugejatel olema võimalus isa Kristoforosega lähemalt tuttavaks saada.”
Saaremaa juured
Kristoforos Parts selgitas Meie Maale preestrite vahetuse reglementi. Esmalt annab EAÕK Pärnu ja Saare piiskop välja vastava korralduse, mille järgi vabastab ametist ühe ja määrab sellele kohale teise preestri. Preestrite vahetuse korralduse saab EAÕK kirikuvalitsus, kes selle kinnitab või tagasi lükkab.
“Mina olen oma nõusoleku asuda Saaremaa kogukondi teenima andnud, aga midagi kindlat veel ei ole,” lisas ta. “Ka pole paigas, mis päevast mind määratakse. Oletatavasti jaanuarikuu sees, aga võib-olla ka 1. veebruarist. Aasta algus toob selgust.”
Preester Kristoforos Partsil on Saaremaa juured, tema ema on pärit Sõrvest Mässa külast ning isa-poolsed vanemad Lümandast Austla külast. Praegu on Parts teine preester Pärnu Issandamuutmise katedraalkirikus, Jõõpre Püha Suurkannataja Georgiose koguduses ja Uruste Issanda Taevaminemise koguduses. “Kaitseväe kaplaniteenistus tegi mulle ettepaneku asuda Tapal paiknevas 1. jalaväebrigaadis vabanenud vanemkaplani kohale ning kui ettevalmistavad protsessid on läbitud, alustan teenistust eeldatavasti järgmise aasta veebruaris,” ütles Tõnisson Meie Maale.“See ei tähenda tõusu karjääriredelil, vaid lihtsalt teenistuse viisi muutumist. Tapal asuvad mitmed väeosad ning sinna saabuvad liitlaste üksused. Nende vaimulik teenimine ja teiste vaimulike töö koordineerimine ongi brigaadikaplani kohus.”Alates 2014. aastast on Roland Tõnisson teeninud Kuressaare Püha Nikolai, Lümanda Issandamuutmise, Piila Peaingel Miikaeli ja Ööriku Püha Kolmainu koguduses. 2015. aastal lisandusid Mustjala Prohvet Eeliase kogudus ja Reomäe Apostel Andrease kogudus.Tema enese sõnul on Saaremaal teenitud kaks aastat olnud ajaliselt küll lühike periood, ent siiski äärmiselt huvitav ja oluline vaimuliku ameti seisukohast.“Koguduse töötegijad on olnud vist küll parimad kaastöötajad, kes mul on kunagi olnud. See on öeldud ilma igasuguse ülepingutuse ja meelitamiseta. Nende kohusetunne ja armastus koguduse vastu on olnud mullegi eeskujuks. Õnneks ei ole meie lahkuminek lõplik. Jään edaspidigi Pärnu-Saare piiskopkonna vaimulikuks, nii et olen ka tulevikus Saaremaal teenimas.”Eelpool nimetatud koguduste teenimise ettepanek on tehtud Pärnu piiskopliku ehk katedraalkoguduse teisele preestrile Kristoforos (Kristo) Partsile.“Tema on õppinud ortodoksset teoloogiat Kreekas ning on meie kiriku üks haritumaid vaimulikke,” kirjeldas Tõnisson mantlipärijat.“Pealegi ei ole ta kuressaarlastele võõras inimene. Usun, et peagi saab nii koguduserahval kui lehelugejatel olema võimalus isa Kristoforosega lähemalt tuttavaks saada.”Kristoforos Parts selgitas Meie Maale preestrite vahetuse reglementi. Esmalt annab EAÕK Pärnu ja Saare piiskop välja vastava korralduse, mille järgi vabastab ametist ühe ja määrab sellele kohale teise preestri. Preestrite vahetuse korralduse saab EAÕK kirikuvalitsus, kes selle kinnitab või tagasi lükkab.“Mina olen oma nõusoleku asuda Saaremaa kogukondi teenima andnud, aga midagi kindlat veel ei ole,” lisas ta. “Ka pole paigas, mis päevast mind määratakse. Oletatavasti jaanuarikuu sees, aga võib-olla ka 1. veebruarist. Aasta algus toob selgust.”Preester Kristoforos Partsil on Saaremaa juured, tema ema on pärit Sõrvest Mässa külast ning isa-poolsed vanemad Lümandast Austla külast. Praegu on Parts teine preester Pärnu Issandamuutmise katedraalkirikus, Jõõpre Püha Suurkannataja Georgiose koguduses ja Uruste Issanda Taevaminemise koguduses.
Veel artikleid samast teemast »


description: Juba mitmeid aastaid on kadripäevalähedasel pühapäeval peetud Tornimäe kultuurimajas rivitantsumaratoni. Seekord sattus see esimesele advendile, mis muidugi kõige sobivam aeg ei ole. Seda näitas seekordne mõneti väiksem osalejate arv ja lahkujate arv enne 99 tantsu äratantsimist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saaremaa rivitantsu sünnipaik pidutses

maintext:
NÄDALALÕPP
Saaremaa rivitantsu sünnipaik pidutses
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Reede, 02. detsember 2016. Melani Nõu (vasakul esireas), Jade Marie Laido, Ly-Sandra Tohter, teises reas Gretten Vaga, Kelly Kasjanenko ja Anna-Terese Nurk. FOTO: Vilma Rauniste Juba mitmeid aastaid on kadripäevalähedasel pühapäeval peetud Tornimäe kultuurimajas rivitantsumaratoni. Seekord sattus see esimesele advendile, mis muidugi kõige sobivam aeg ei ole. Seda näitas seekordne mõneti väiksem osalejate arv ja lahkujate arv enne 99 tantsu äratantsimist.
“Teil on täna hirmpalju tantse tantsida, mina nii kaua siin olla ei saa, tahan seepärast tänada Hellet, kes on siin aastaid tantse õpetanud ja üritusi korraldanud. See on üks asjadest, mis on maakonnas alguse saanud Ida-Saaremaal, nimelt Tornimäel 15 aastat tagasi,“ ütles Pöide valla kultuurinõunik Krista Riik üritust avades. Ta tänas Helle Peeti kauni lille ja päeva vedajaid Kristiina Peeti ja Melani Nõud pühademeenega.
Helle meenutas 2001. aastat, kui Merle Birk mandrilt neile tantse õpetama tuli. “Kutsusin Merle täna ka meie 15. sünnipäevale, aga tal on endal just täna sünnipäev. Kutse üle oli tal aga väga hea meel ja soovis meile kõigile jätkuvat tantsulusti. Aasta hiljem alustas Merle õpetamisega ka Kuressaares ja tegi seda aastaid, sõites Tallinna ja Kuressaare vahet,“ sõnas Helle Peet.
Enne kui esimeseks tantsuks maki nupule vajutati, andsid Kuressaare staažikamad rivitantsijad eesotsas Monika Rauaga võõrustajaile üle 15 šampusepudelit. Kohalike poolt oli maitsev tort ja kohv ning mitu vaagnatäit kiluvõileibu. Iga tulija oli samuti üht-teist kaasa võtnud, nii et pika päeva jooksul kulutatud kalorid said kuhjaga korvatud.
Päeva oodatuim osa oli uue tantsu õppimine. Seekord oli see Kristiina Peedi omalooming. “Kuulasin eestikeelseid lugusid ja kui Kukerpillide lugu “Saarlase kosjaskäik“ kuulasin, tekkis mõte, et sellele palale võiks küll tantsu teha. Nii see tants sündis, millel veel nime polegi.“
Usutlused
“Orissaare grupp alustas poolteist aastat Tornimäest hiljem. Mina hakkasin tantsima 2003. aasta jaanuaris, kuid mul on vahesid sisse jäänud. Sama aasta sügisel sündis laps ja olin aasta eemal. Mõni aasta hiljem tuli olude sunnil veel paariaastane paus sisse, aga nüüd olen järjest tantsinud. Meid juhendab juba aastaid Aune Ring, kelle ülendasime oma õpetajaks pärast Eve Kuninga elukoha muutust. Aune oli meie rühmas tantsija, kuid õpetas mitu aastat ka Sakla rühma,“ rääkis Maidi Tilk.
“Tants annab palju positiivset emotsiooni, trennist koju minnes on mõnus hea energia. Iseenda üle naerdes saame väga palju nalja ja ega liigutaminegi paha tee, ikka head. Meil on väga lõbusad kokkusaamised. Esinetakse põhiliselt jaani- ja Illiku päevadel, vahel ka kultuurimajas jõulukontserdil või muul ajal. Esinemisi meil palju ei ole, kaks-kolm esinemist aastas, tantsimas käime lõbu pärast.“
Valjalas elav ja postiljonina leiba teeniv Lore Avik: “Saklas tantsisin neli ja Tõnijal läheb viies aasta. Kuid alustasin Valjalas. Tegin ise kultuurimaja juhatajale ettepaneku, et ta organiseeriks siia tantsukursuse. Nii saigi, Liis Põlluäär juhendas. Mulle meeldib see tants väga-väga.“
“Mina alustasin Tornimäel line-tantsuga 2008. aastal. Olen nüüd üle läinud Semiiri, tantsin seal 2014. aastast, kui asusin õppima Kuressaare gümnaasiumis. See tähendab, et viimast aastat koolis ja Semiiris,“ rääkis Melani Nõu.
“Need noored siin on Kuressaare Semiiri tüdrukud, nad ei ole varem Tornimäel käinud ega meie tantse näinud, kuid soovisid seda teha. Helle tegi ettepaneku, et võiksin nad kutsuda esinema. Õpetasin neile selgeks ka paar line-tantsu.“
Edasiõppimise plaanide kohta ütles neiu, et tal on kavas minna edasi õppima ülikooli. “Tahan minna Balti filmi- ja meediakooli. Tants, muusika, film – need meeldivad mulle.“ “Teil on täna hirmpalju tantse tantsida, mina nii kaua siin olla ei saa, tahan seepärast tänada Hellet, kes on siin aastaid tantse õpetanud ja üritusi korraldanud. See on üks asjadest, mis on maakonnas alguse saanud Ida-Saaremaal, nimelt Tornimäel 15 aastat tagasi,“ ütles Pöide valla kultuurinõunik Krista Riik üritust avades. Ta tänas Helle Peeti kauni lille ja päeva vedajaid Kristiina Peeti ja Melani Nõud pühademeenega.Helle meenutas 2001. aastat, kui Merle Birk mandrilt neile tantse õpetama tuli. “Kutsusin Merle täna ka meie 15. sünnipäevale, aga tal on endal just täna sünnipäev. Kutse üle oli tal aga väga hea meel ja soovis meile kõigile jätkuvat tantsulusti. Aasta hiljem alustas Merle õpetamisega ka Kuressaares ja tegi seda aastaid, sõites Tallinna ja Kuressaare vahet,“ sõnas Helle Peet.Enne kui esimeseks tantsuks maki nupule vajutati, andsid Kuressaare staažikamad rivitantsijad eesotsas Monika Rauaga võõrustajaile üle 15 šampusepudelit. Kohalike poolt oli maitsev tort ja kohv ning mitu vaagnatäit kiluvõileibu. Iga tulija oli samuti üht-teist kaasa võtnud, nii et pika päeva jooksul kulutatud kalorid said kuhjaga korvatud.Päeva oodatuim osa oli uue tantsu õppimine. Seekord oli see Kristiina Peedi omalooming. “Kuulasin eestikeelseid lugusid ja kui Kukerpillide lugu “Saarlase kosjaskäik“ kuulasin, tekkis mõte, et sellele palale võiks küll tantsu teha. Nii see tants sündis, millel veel nime polegi.““Orissaare grupp alustas poolteist aastat Tornimäest hiljem. Mina hakkasin tantsima 2003. aasta jaanuaris, kuid mul on vahesid sisse jäänud. Sama aasta sügisel sündis laps ja olin aasta eemal. Mõni aasta hiljem tuli olude sunnil veel paariaastane paus sisse, aga nüüd olen järjest tantsinud. Meid juhendab juba aastaid Aune Ring, kelle ülendasime oma õpetajaks pärast Eve Kuninga elukoha muutust. Aune oli meie rühmas tantsija, kuid õpetas mitu aastat ka Sakla rühma,“ rääkis Maidi Tilk.“Tants annab palju positiivset emotsiooni, trennist koju minnes on mõnus hea energia. Iseenda üle naerdes saame väga palju nalja ja ega liigutaminegi paha tee, ikka head. Meil on väga lõbusad kokkusaamised. Esinetakse põhiliselt jaani- ja Illiku päevadel, vahel ka kultuurimajas jõulukontserdil või muul ajal. Esinemisi meil palju ei ole, kaks-kolm esinemist aastas, tantsimas käime lõbu pärast.“Valjalas elav ja postiljonina leiba teeniv Lore Avik: “Saklas tantsisin neli ja Tõnijal läheb viies aasta. Kuid alustasin Valjalas. Tegin ise kultuurimaja juhatajale ettepaneku, et ta organiseeriks siia tantsukursuse. Nii saigi, Liis Põlluäär juhendas. Mulle meeldib see tants väga-väga.““Mina alustasin Tornimäel line-tantsuga 2008. aastal. Olen nüüd üle läinud Semiiri, tantsin seal 2014. aastast, kui asusin õppima Kuressaare gümnaasiumis. See tähendab, et viimast aastat koolis ja Semiiris,“ rääkis Melani Nõu.“Need noored siin on Kuressaare Semiiri tüdrukud, nad ei ole varem Tornimäel käinud ega meie tantse näinud, kuid soovisid seda teha. Helle tegi ettepaneku, et võiksin nad kutsuda esinema. Õpetasin neile selgeks ka paar line-tantsu.“Edasiõppimise plaanide kohta ütles neiu, et tal on kavas minna edasi õppima ülikooli. “Tahan minna Balti filmi- ja meediakooli. Tants, muusika, film – need meeldivad mulle.“
Veel artikleid samast teemast »


description: Juba neljandat aastat võtavad ujujad Orissaare jahisadamas uut aastat vastu Karsummiga. 1. jaanuaril kl 14 on kargesse merevette oodatud hüppama kõik julged. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Uude aastasse Karsummiga!

maintext:
Aastalõpp
Uude aastasse Karsummiga!
Laupäev, 31. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Juba neljandat aastat võtavad ujujad Orissaare jahisadamas uut aastat vastu Karsummiga. 1. jaanuaril kl 14 on kargesse merevette oodatud hüppama kõik julged.
“Mul on alati väga positiivne tunne, kui saan midagi kodukandi inimeste heaks teha,” ütles ürituse eestvedaja Heiki Hanso. Ta lisas, et iga korraga on kokkusaamine lõbusam, osaleb rohkem inimesi, kuid vaatamata kõigele on veetemperatuur ikka enam-vähem sama. “Ega ta alla nulli ei kipu minema.” Heiki sõnul tullakse kaugematest Eesti paikadest kohale just selleks, et aasta esimestel tundidel kasta end Väikese väina tervendavasse vette. Eriti suure elamuse on aga saanud külalised välismaalt. Nii on olnud osalejaid nii Hiinast, Hollandist kui mujaltki.
“Nii et kui teil kellelgi on vahvad külalised mujalt riigist, siis kutsuge julgelt nemad ka kaasa. Keegi ei kahetse,” kutsus Hanso.
Kui möödunud aastal klopsiti sõprade abiga kai peale kilesaun ning tugeva tuule tõttu jõuti napilt niikaugele, et kerised kuumaks said, siis seekord otsiti tuulekindlamat võimalust.
Tänavu paneb üritusele õla alla Träx Rehvikeskus. Nemad toovad kai peale parajas mõõdus multilift-konteineri. Sinna pannakse vaibad maha, kaks kerist ja kilekatus peale. Saun on preemiaks neile, kes juba vees käinud.
Hanso sõnul tuleb aga vaim ja keha õigele lainele saada traditsioonilise soojendusvõimlemisega. “See nõuab hea annuse eneseületamist ja tahtejõudu – nii nagu seda on vaja heaks terviseks ja elulisteks saavutusteks läbi terve alanud aasta.”
Küsimusele, kas on midagi, millega peaksid vettehüppajad ja ka publik arvestama, vastas Hanso, et karsummijad peaksid kindlasti arvestama oma füüsilisi võimeid ja kindlasti ka seda, kui toksiliseks kujunes aastanumbri vahetamine. Osalemine on igaühe enda otsustada.
Et oleks mõnus
“Kindlasti saad oma tahet, teovõimet ja valmisolekut suurendada, kui mõtled nii, et võimas inimene pole mitte see, kes jõuab endale aastavahetusel võimalikult palju alkoholi sisse kaanida, vaid see, kes läheb normaalsel ajal mahla peale üle ja õigel ajal tuttu, et Karsummil oleks mönus olla,” naeris korraldaja, viidates, et see korraline kehaline külmašokk ei kvalifitseeru suure tõenäosusega tervisespordi kategooriasse ja enesetunne peab seda soosima.
Publikule soovitas aga korraldaja riietuda vastavalt ilmale. Ka panna ujumisriided igaks juhuks alla, sest suure tõenäosusega tekib ka teil vastupandamatu isu vette hüpata. “Suur naeratus ja rõõmus meel olgu aga kõigil kaasas!”
Kui vähegi võimalik, siis korraldaja palve on mitte hilineda, sest koos on vettehüpet kõige ägedam teha. “Olen kuulnud, et mõned soovijad on jätnud tulemata, kuna tunnevad, et pole piisavalt sobiva kehakujuga, et rahva seas ujumisriietega olla. Ütlen neile nii, et lõpetage jalamaid selline rumal mõtlemine – see pole mingi missivõistlus, vaid kokku saavad hea eesmärgi nimel vaimult tugevad inimesed, kellel on pärast kuradima hea olla,” kinnitas Hanso, kelle sõnul tasub osaleda eelkõige fantastilise enesetunde, pingul naha ja värske meele pärast, mida kargesse vette minek ning kuum saun annavad. Samuti on võimalus kõikidel soovida head uut neile, keda veel trehvanud pole.
Kannab heategevust
Juba teist aastat on Karsummil heategevuslik eesmärk ka. Kui eelmisel aastal koguti üle tuhande euro Orissaare laste mänguväljaku ehitamiseks, siis sel aastal proovitakse kaasa aidata ühe olulise keskkonnaprobleemi lahendamisele.
“Usun, et 2016. aastal on enim Saaremaa-teemalist meediakajastust saanud just Väikese väina keskkonnaseisund. Oleme teinud sellega väga head tööd, kaasates inimesi end ümbritsevale keskkonnale mõtlema, innustades küsimusega tegelema nii riigikogu kui ka keskkonnaministeeriumi. Siinkohal edastan tänusõnad kolme Ida-Saare omavalitsuse hea koostöö tegemise ja ühise pingutuse eest, et suur murekoht leiaks leevendust. Eriti suur tänu aga sootuks kaugema nurga mehele Leo Filippovile, kes sel teemal vabatahtlikult kaasa aitas ja palju aega panustas, ning teistele, kes on kuidagigi, selles protsessis kaasa aidanud.”
Karsumm toimub iga ilmaga.
Seekord kogutakse raha väinapooli ühendava ainsa kanali, Tillunire setetest ja pilliroost puhastamiseks. See tegemata töö tegemine annab kaladele ja väiksematele veesõidukitele võimaluse väina eri poolte vahel liikuda. Iga inimene, kes soovib, saab sellele kaasa aidata, kui annab endale sobiva suurusega panuse MTÜ Väikese Väina Selts kontole EE862200221062535761, et nendest vahenditest katta kraavi puhastamise teenuse kulud. Täpsemalt saad lugeda FB lehelt Väikese Väina Selts, kuidas kõige vahvam oleks ses küsimuses kaasa rääkida. Oma osaluse saab anda nii kohapeal kui ka kontole. Autor: Ivika Laanet Laupäev, 31. detsember 2016.“Mul on alati väga positiivne tunne, kui saan midagi kodukandi inimeste heaks teha,” ütles ürituse eestvedaja Heiki Hanso. Ta lisas, et iga korraga on kokkusaamine lõbusam, osaleb rohkem inimesi, kuid vaatamata kõigele on veetemperatuur ikka enam-vähem sama. “Ega ta alla nulli ei kipu minema.” Heiki sõnul tullakse kaugematest Eesti paikadest kohale just selleks, et aasta esimestel tundidel kasta end Väikese väina tervendavasse vette. Eriti suure elamuse on aga saanud külalised välismaalt. Nii on olnud osalejaid nii Hiinast, Hollandist kui mujaltki.“Nii et kui teil kellelgi on vahvad külalised mujalt riigist, siis kutsuge julgelt nemad ka kaasa. Keegi ei kahetse,” kutsus Hanso.Kui möödunud aastal klopsiti sõprade abiga kai peale kilesaun ning tugeva tuule tõttu jõuti napilt niikaugele, et kerised kuumaks said, siis seekord otsiti tuulekindlamat võimalust.Tänavu paneb üritusele õla alla Träx Rehvikeskus. Nemad toovad kai peale parajas mõõdus multilift-konteineri. Sinna pannakse vaibad maha, kaks kerist ja kilekatus peale. Saun on preemiaks neile, kes juba vees käinud.Hanso sõnul tuleb aga vaim ja keha õigele lainele saada traditsioonilise soojendusvõimlemisega. “See nõuab hea annuse eneseületamist ja tahtejõudu – nii nagu seda on vaja heaks terviseks ja elulisteks saavutusteks läbi terve alanud aasta.”Küsimusele, kas on midagi, millega peaksid vettehüppajad ja ka publik arvestama, vastas Hanso, et karsummijad peaksid kindlasti arvestama oma füüsilisi võimeid ja kindlasti ka seda, kui toksiliseks kujunes aastanumbri vahetamine. Osalemine on igaühe enda otsustada.“Kindlasti saad oma tahet, teovõimet ja valmisolekut suurendada, kui mõtled nii, et võimas inimene pole mitte see, kes jõuab endale aastavahetusel võimalikult palju alkoholi sisse kaanida, vaid see, kes läheb normaalsel ajal mahla peale üle ja õigel ajal tuttu, et Karsummil oleks mönus olla,” naeris korraldaja, viidates, et see korraline kehaline külmašokk ei kvalifitseeru suure tõenäosusega tervisespordi kategooriasse ja enesetunne peab seda soosima.Publikule soovitas aga korraldaja riietuda vastavalt ilmale. Ka panna ujumisriided igaks juhuks alla, sest suure tõenäosusega tekib ka teil vastupandamatu isu vette hüpata. “Suur naeratus ja rõõmus meel olgu aga kõigil kaasas!”Kui vähegi võimalik, siis korraldaja palve on mitte hilineda, sest koos on vettehüpet kõige ägedam teha. “Olen kuulnud, et mõned soovijad on jätnud tulemata, kuna tunnevad, et pole piisavalt sobiva kehakujuga, et rahva seas ujumisriietega olla. Ütlen neile nii, et lõpetage jalamaid selline rumal mõtlemine – see pole mingi missivõistlus, vaid kokku saavad hea eesmärgi nimel vaimult tugevad inimesed, kellel on pärast kuradima hea olla,” kinnitas Hanso, kelle sõnul tasub osaleda eelkõige fantastilise enesetunde, pingul naha ja värske meele pärast, mida kargesse vette minek ning kuum saun annavad. Samuti on võimalus kõikidel soovida head uut neile, keda veel trehvanud pole.Juba teist aastat on Karsummil heategevuslik eesmärk ka. Kui eelmisel aastal koguti üle tuhande euro Orissaare laste mänguväljaku ehitamiseks, siis sel aastal proovitakse kaasa aidata ühe olulise keskkonnaprobleemi lahendamisele.“Usun, et 2016. aastal on enim Saaremaa-teemalist meediakajastust saanud just Väikese väina keskkonnaseisund. Oleme teinud sellega väga head tööd, kaasates inimesi end ümbritsevale keskkonnale mõtlema, innustades küsimusega tegelema nii riigikogu kui ka keskkonnaministeeriumi. Siinkohal edastan tänusõnad kolme Ida-Saare omavalitsuse hea koostöö tegemise ja ühise pingutuse eest, et suur murekoht leiaks leevendust. Eriti suur tänu aga sootuks kaugema nurga mehele Leo Filippovile, kes sel teemal vabatahtlikult kaasa aitas ja palju aega panustas, ning teistele, kes on kuidagigi, selles protsessis kaasa aidanud.”Karsumm toimub iga ilmaga.Seekord kogutakse raha väinapooli ühendava ainsa kanali, Tillunire setetest ja pilliroost puhastamiseks. See tegemata töö tegemine annab kaladele ja väiksematele veesõidukitele võimaluse väina eri poolte vahel liikuda. Iga inimene, kes soovib, saab sellele kaasa aidata, kui annab endale sobiva suurusega panuse MTÜ Väikese Väina Selts kontole EE862200221062535761, et nendest vahenditest katta kraavi puhastamise teenuse kulud. Täpsemalt saad lugeda FB lehelt Väikese Väina Selts, kuidas kõige vahvam oleks ses küsimuses kaasa rääkida. Oma osaluse saab anda nii kohapeal kui ka kontole.
Veel artikleid samast teemast »


description: Ingrid Rüütel esitles laupäeval Muhu põhikooli saalis poolesajale inimesele oma raamatut Muhumaa lauludest ja tantsudest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Endine esileedi esitles raamatut

maintext:
Uudised
Endine esileedi esitles raamatut
Teisipäev, 20. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Ingrid Rüütel esitles laupäeval Muhu põhikooli saalis poolesajale inimesele oma raamatut Muhumaa lauludest ja tantsudest.
“See on hästi paks ja põhjalik raamat. Eelmisel aastal ilmus samateemaline topeltplaat. Need on Ingrid Rüütli rahvalaulude kogumisekspeditsioonidelt aastatel 1974-1975 saadud töö tulemused,” ütles Muhu muuseumi direktor Meelis Mereäär. Autor: MM Teisipäev, 20. detsember 2016.“See on hästi paks ja põhjalik raamat. Eelmisel aastal ilmus samateemaline topeltplaat. Need on Ingrid Rüütli rahvalaulude kogumisekspeditsioonidelt aastatel 1974-1975 saadud töö tulemused,” ütles Muhu muuseumi direktor Meelis Mereäär.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile toimus Kuressaare kuursaali restoranis KuKuu Meie Maa 8. hoidistekonkurss. Võistlustules osales kokku 99 nii magusat kui soolast purki pandud metsa- ja aedviljahoidist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
MEIE MAA TV: Hoidistaja Lija Klein noppis neli auhinda
Reede, 02. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Reede, 02. detsember 2016. Lija Klein tõusis tänavusel hoidistekonkursil tõeliseks staariks – auhindu sadas nii paremalt kui vasakult. FOTO: Valmar Voolaid Eile toimus Kuressaare kuursaali restoranis KuKuu Meie Maa 8. hoidistekonkurss. Võistlustules osales kokku 99 nii magusat kui soolast purki pandud metsa- ja aedviljahoidist.
Žürii esimehe, restorani KuKuu peakoka ja konkurssi aegade algusest peale vedanud Toomas Leedu sõnul suutsid hoidistetegijad taas üllatada ning toodete valik on aasta-aastalt üha põnevam. Tema hinnangul oli sel aastal väga palju ägedaid hoidiseid ja julgeid katsetusi.
”Iga aasta on erinev, loodus ise dikteerib. Üksikud seenepurgid näitasid, et aasta oli suhteliselt seenevaene,” kirjeldas Leedu, kelle sõnul oli leidlikult kasutatud näiteks kuusevõrseid ja küüslauguõisi.
”Minu jaoks oli kõik üllatav, kartsin, et hoidised on väga äädikased, aga ei,” rõõmustas soolaste hoidiste hindaja Emmanuel Wille, kes osales žürii töös esmakordselt. ”Vau-elamust pakkusid minu jaoks väikesed suvikõrvitsad ja tomatimahl, samuti meeldis võistlustöö “Roosa”.“
Rohkem noori, palun
Magusate hoidiste žüriid juhtinud Juss Lindmäed üllatas sel aastal suvikõrvits, millest oli tehtud kaks keedist. ”Kuusevõrsesiirupit me teame, aga täna oli siin suurepärase maitsega kuusevõrsemoos. Vot selline asi mulle meeldib, see on nagu tootearendus. Veel üks huvitav leid oli minu jaoks ’Valge klaari’ moos laimiga – taas üks väike ja ülimeeldiv uuendus,” oli Lindmäe rõõmus. ”Imeilus värv ja maitsete sobivus!”
Lindmäe osales konkursi žürii töös viiendat aastat ning on kvaliteedi arenguga rahul. ”Kurvastab vaid see, et siiani näivad olevat mitmel tegijal tugevad sõprussidemed moosisuhkruga, samuti oleks tahtnud näha veelgi rohkem noorte osavõttu.”
Žürii hindas eelkõige küll maitset, aga ka toote tekstuuri, aroomi ja ka välimust ning neist parimad said 75-eurose kinkekaardi Agricentrilt. Lisaks oli kaks 30-eurost kinkekaarti Coop Saaremaalt, neli spaapääset GOSPA-lt ja Grand Rose’ilt, tooted Delifoodilt ja Pihtla Õllelt. Saarte Sahvri eripreemia sai Aino Kivi suhkruvaba õunakreemi eest ja Siiri Lõo füüsali-õunamoosi eest.
Loe konkursist, põnevatest hoidistest ja võidutöödest pikemalt homsest Meie Maast!
Hoidistekonkursi parimad
Magusad hoidised
I koht – Lija Klein
II koht – Lii Peäske
III koht – Ly Saar
Parim noor Evelin Vaksepp
Traditsiooniline – Rally Matt
Innovaatiline – Lija Klein
Soolased hoidised
I koht – Kaarel Tooming
II ja III kohta jagasid – Mari Liis Tuisk ja Lija Klein
Parim noor – Mari Liis Tuisk
Traditsiooniline – Lija Klein
Innovaatiline – Lilian Maastik Žürii esimehe, restorani KuKuu peakoka ja konkurssi aegade algusest peale vedanud Toomas Leedu sõnul suutsid hoidistetegijad taas üllatada ning toodete valik on aasta-aastalt üha põnevam. Tema hinnangul oli sel aastal väga palju ägedaid hoidiseid ja julgeid katsetusi.”Iga aasta on erinev, loodus ise dikteerib. Üksikud seenepurgid näitasid, et aasta oli suhteliselt seenevaene,” kirjeldas Leedu, kelle sõnul oli leidlikult kasutatud näiteks kuusevõrseid ja küüslauguõisi.”Minu jaoks oli kõik üllatav, kartsin, et hoidised on väga äädikased, aga ei,” rõõmustas soolaste hoidiste hindaja Emmanuel Wille, kes osales žürii töös esmakordselt. ”Vau-elamust pakkusid minu jaoks väikesed suvikõrvitsad ja tomatimahl, samuti meeldis võistlustöö “Roosa”.“Magusate hoidiste žüriid juhtinud Juss Lindmäed üllatas sel aastal suvikõrvits, millest oli tehtud kaks keedist. ”Kuusevõrsesiirupit me teame, aga täna oli siin suurepärase maitsega kuusevõrsemoos. Vot selline asi mulle meeldib, see on nagu tootearendus. Veel üks huvitav leid oli minu jaoks ’Valge klaari’ moos laimiga – taas üks väike ja ülimeeldiv uuendus,” oli Lindmäe rõõmus. ”Imeilus värv ja maitsete sobivus!”Lindmäe osales konkursi žürii töös viiendat aastat ning on kvaliteedi arenguga rahul. ”Kurvastab vaid see, et siiani näivad olevat mitmel tegijal tugevad sõprussidemed moosisuhkruga, samuti oleks tahtnud näha veelgi rohkem noorte osavõttu.”Žürii hindas eelkõige küll maitset, aga ka toote tekstuuri, aroomi ja ka välimust ning neist parimad said 75-eurose kinkekaardi Agricentrilt. Lisaks oli kaks 30-eurost kinkekaarti Coop Saaremaalt, neli spaapääset GOSPA-lt ja Grand Rose’ilt, tooted Delifoodilt ja Pihtla Õllelt. Saarte Sahvri eripreemia sai Aino Kivi suhkruvaba õunakreemi eest ja Siiri Lõo füüsali-õunamoosi eest.Loe konkursist, põnevatest hoidistest ja võidutöödest pikemalt homsest Meie Maast!I koht – Lija KleinII koht – Lii PeäskeIII koht – Ly SaarParim noor Evelin VakseppTraditsiooniline – Rally MattInnovaatiline – Lija KleinI koht – Kaarel ToomingII ja III kohta jagasid – Mari Liis Tuisk ja Lija KleinParim noor – Mari Liis TuiskTraditsiooniline – Lija KleinInnovaatiline – Lilian Maastik
Veel artikleid samast teemast »


description: Sõmera hooldekodu peab sotsiaalministeeriumi arengukava kohaselt aastaks 2023 olema maamuna pealt kadunud. See teema pole uus, sellel teemal on sõna võtnud juba paljud inimesed, aga väga palju on veel lahtisi otsi. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Nõuded on täitmiseks

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Nõuded on täitmiseks
Reede, 09. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Sõmera hooldekodu peab sotsiaalministeeriumi arengukava kohaselt aastaks 2023 olema maamuna pealt kadunud. See teema pole uus, sellel teemal on sõna võtnud juba paljud inimesed, aga väga palju on veel lahtisi otsi.
Kuna tegemist on ikkagi inimestega, kellest väga paljud on tundlikud suurte muutuste suhtes, siis on nende eestkostjad asunud otsustajatega dialoogi ja soovivad teada, kas oleks ka muid lahendusi.
Ehk oleks võimalik üleminekut korraldada kuidagi pikemalt ja sujuvamalt ning osa kliente saaks oma elu lõpuni veel vanas kodus elada.
Paraku seda võimalust ilmselt ei anta ning ettenähtud ajal peavad Sõmera majad inimestest tühjaks saama. Üheks põhjenduseks on seegi, et puudega inimesed tuleb tuua teiste hulka, anda neile kaasaegsemad elamistingimused ning võimalused linnas toimuvast osa saada.
Samas on kõik kiitnud Sõmerat kui hästi toimivat asutust, kus hoolealustel on piisavalt tegevust ja ruumi ning kohalikel inimestel tööd. Paraku oleme EL-i ühtses süsteemis, kus paljud nõuded ei ole meile mitte arutamiseks, vaid täitmiseks.
9. detsember 2016 Autor: MM Reede, 09. detsember 2016.Kuna tegemist on ikkagi inimestega, kellest väga paljud on tundlikud suurte muutuste suhtes, siis on nende eestkostjad asunud otsustajatega dialoogi ja soovivad teada, kas oleks ka muid lahendusi.Ehk oleks võimalik üleminekut korraldada kuidagi pikemalt ja sujuvamalt ning osa kliente saaks oma elu lõpuni veel vanas kodus elada.Paraku seda võimalust ilmselt ei anta ning ettenähtud ajal peavad Sõmera majad inimestest tühjaks saama. Üheks põhjenduseks on seegi, et puudega inimesed tuleb tuua teiste hulka, anda neile kaasaegsemad elamistingimused ning võimalused linnas toimuvast osa saada.Samas on kõik kiitnud Sõmerat kui hästi toimivat asutust, kus hoolealustel on piisavalt tegevust ja ruumi ning kohalikel inimestel tööd. Paraku oleme EL-i ühtses süsteemis, kus paljud nõuded ei ole meile mitte arutamiseks, vaid täitmiseks.9. detsember 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Noortekas Komandandi tänaval lõhnas jõulude järele – piparkoogid küpsesid ahjus, noored askeldasid laua taga, noorteka juhataja aga maalis glasuuriga piparkoogimehikestele nimesid. Eile oli viimane, pidulikumalt sorti õhtu päkapiku töökojas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Noored
Päkapiku meistrikoda valmistus jõuludeks
Laupäev, 10. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ene Kallas Laupäev, 10. detsember 2016. Päkapikutöökojas valmivad kõiksugu jõuludega seonduvad asjakesed, aga üle kõige on piparkoogilõhn… Ja see maitse! FOTO: Valmar Voolaid Noortekas Komandandi tänaval lõhnas jõulude järele – piparkoogid küpsesid ahjus, noored askeldasid laua taga, noorteka juhataja aga maalis glasuuriga piparkoogimehikestele nimesid. Eile oli viimane, pidulikumalt sorti õhtu päkapiku töökojas.
Kuressaare noorteka juhataja Arnek Grubniku sõnul on päkapiku töökoda vägagi traditsiooniline ettevõtmine ja kestab see tavaliselt nädala jagu. Ka seekord oli nii – 2. kuni 9. detsembrini tehti noortekas jõuludega seonduvaid tegevusi.
Mida jõuti teha? Algas kõik see päkapikujooksuga 1. detsembril. Ning selle aja sees küpsetati piparkooke, vaadati ära jõulufilm, milleks oli muuseas “Jääaeg 4”, meisterdati jõulukaarte, kuusepärgi, kuuse- ja samblakaunistusi ja küünlaaluseid. “Kinoõhtut aitas organiseerida Kuressaare linna noortekogu,” lisas Arnek.
“Koos otsisime ja leidsime, ja leidsime, et see film on piisavalt jõulune.” Kui enamik meisterdatavast tundus pigem vana hea järeleproovitud asi, siis palusin näidata, mis õigupoolest on samblakaunistus.
Selgus, et see oli suhteliselt ümarakujuline samblamütsak, vormihoidmiseks oli pandud sinna ajaleht ning sammal ise oli puistatud üle läikivate helmeste ja ilusate asjadega.
Ning muidugi mõista küpsetati piparkooke. Niimoodi, et neid jagus kõigile ja palju. Omatehtud koonusekujuline kingipakend osutus Arneki sõnul vaat et kõige praktilisemaks esemeks üldse – sellega sai ju piparkooke koju viia.
Päkapikunädala kordaminemisele aitasid kaasa kõik noortekeskuse töötajad, jagades omavahel erinevaid ülesandeid. Ning ka vabatahtlikud, koostöös töötukassaga. Ja välismaine vabatahtlik David.
Arnek küll arvas, et noorteka saal eriti jõulune välja ei näe, aga ometi on seal ehitud kuused, kirjud pakid, seintel või nende lähedal jooksvad põhjapõdrad ja valged lumehelbed…
Nende kahe viimase eest on vastutavad Kuressaare ametikooli dekoraator-stilistid. Hoolimata sellest, et õues ei ole lund – tegelikult üks väike hang ikkagi on –, oli päkapikutöökoda ometi igati jõulune.
Dekoratsioonid dekoratsioonideks, aga piparkoogilõhn on see, mis viib mõtted pühadeni. Ning muidugi päkapikumütsid…
Parasjagu olid noored tegevuses millegagi, millel on omaette keeruline nimetus, aga põhimõtteliselt sai panna väikestest jubinatest kokku olevuse või asja, seda kõike alusraamistiku peal ning kui jubinatest koosnev pildike triikrauaga üle lasta, siis muutubki ta ühtseks.
Eilne õhtu aga lõppeks päkapikudiskoga. Sellega sai meistrikojale joon alla tõmmatud. Kuressaare noorteka juhataja Arnek Grubniku sõnul on päkapiku töökoda vägagi traditsiooniline ettevõtmine ja kestab see tavaliselt nädala jagu. Ka seekord oli nii – 2. kuni 9. detsembrini tehti noortekas jõuludega seonduvaid tegevusi.Mida jõuti teha? Algas kõik see päkapikujooksuga 1. detsembril. Ning selle aja sees küpsetati piparkooke, vaadati ära jõulufilm, milleks oli muuseas “Jääaeg 4”, meisterdati jõulukaarte, kuusepärgi, kuuse- ja samblakaunistusi ja küünlaaluseid. “Kinoõhtut aitas organiseerida Kuressaare linna noortekogu,” lisas Arnek.“Koos otsisime ja leidsime, ja leidsime, et see film on piisavalt jõulune.” Kui enamik meisterdatavast tundus pigem vana hea järeleproovitud asi, siis palusin näidata, mis õigupoolest on samblakaunistus.Selgus, et see oli suhteliselt ümarakujuline samblamütsak, vormihoidmiseks oli pandud sinna ajaleht ning sammal ise oli puistatud üle läikivate helmeste ja ilusate asjadega.Ning muidugi mõista küpsetati piparkooke. Niimoodi, et neid jagus kõigile ja palju. Omatehtud koonusekujuline kingipakend osutus Arneki sõnul vaat et kõige praktilisemaks esemeks üldse – sellega sai ju piparkooke koju viia.Päkapikunädala kordaminemisele aitasid kaasa kõik noortekeskuse töötajad, jagades omavahel erinevaid ülesandeid. Ning ka vabatahtlikud, koostöös töötukassaga. Ja välismaine vabatahtlik David.Arnek küll arvas, et noorteka saal eriti jõulune välja ei näe, aga ometi on seal ehitud kuused, kirjud pakid, seintel või nende lähedal jooksvad põhjapõdrad ja valged lumehelbed…Nende kahe viimase eest on vastutavad Kuressaare ametikooli dekoraator-stilistid. Hoolimata sellest, et õues ei ole lund – tegelikult üks väike hang ikkagi on –, oli päkapikutöökoda ometi igati jõulune.Dekoratsioonid dekoratsioonideks, aga piparkoogilõhn on see, mis viib mõtted pühadeni. Ning muidugi päkapikumütsid…Parasjagu olid noored tegevuses millegagi, millel on omaette keeruline nimetus, aga põhimõtteliselt sai panna väikestest jubinatest kokku olevuse või asja, seda kõike alusraamistiku peal ning kui jubinatest koosnev pildike triikrauaga üle lasta, siis muutubki ta ühtseks.Eilne õhtu aga lõppeks päkapikudiskoga. Sellega sai meistrikojale joon alla tõmmatud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Pühadeaeg on kätte jõudmas, seda näitab ka tihe sagimine poelettide vahel, sest jõuluvana kott on vaja täita hea ja paremaga. Meie Maa käis uurimas, mis on kõige populaarsemad jõulukingitused, mida lapsed tänavu jõuludeks soovivad. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Jõuluvanalt oodatakse interaktiivseid mänguasju (1)
Neljapäev, 22. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 22. detsember 2016. Liis Pärna valis eile Maribelile ja Vollile kingitust. Kui poisile jäi silma pehme tita, siis tüdrukut köitis Elsa nukk. FOTO: Valmar Voolaid Pühadeaeg on kätte jõudmas, seda näitab ka tihe sagimine poelettide vahel, sest jõuluvana kott on vaja täita hea ja paremaga. Meie Maa käis uurimas, mis on kõige populaarsemad jõulukingitused, mida lapsed tänavu jõuludeks soovivad.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Andi Noot (pildil) tegi 3. detsembril kontrolljooksu Tartu ülikooli spordihoones kergejõustikuveteranide lahtistel sisevõistlustel 800 m distantsil, kus parandas ligi kahe sekundiga oma isiklikku rekordit, saades lõpuajaks 1.52,25. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Andi Noodilt 800 m siserekord

maintext:
Sport
Andi Noodilt 800 m siserekord
Esmaspäev, 12. detsember 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Esmaspäev, 12. detsember 2016. Andi Noot (pildil) tegi 3. detsembril kontrolljooksu Tartu ülikooli spordihoones kergejõustikuveteranide lahtistel sisevõistlustel 800 m distantsil, kus parandas ligi kahe sekundiga oma isiklikku rekordit, saades lõpuajaks 1.52,25.
Selle tulemusega kerkis Noot Eesti kõigi aegade sise edetabelis 24. kohalt 8. kohale. Tema varasem tippmark sisetingimustes oli 1.54,29, mille jooksis 2014. aasta jaanuaris Lasnamäe kergejõustikuhallis, vahendas Jooksuportaal.
Noot läbis soolojooksuna distantsi mõlemad pooled ehk kumbki 400 m lõigu 56,1 sekundiga. “Ega vanus pole enam see, mis hiilgeaegadel, aga kõigele vaatamata tuleb suruda ja joosta ka lühemaid distantse, et ikka särts sees hoida,” rääkis Andi Noot ajakirja Jooksja Jooksuportaali uudistele.
Tema sügisene ettevalmistus on läinud 100 protsenti täkkesse ja see 800 meetrit läks kirja testjooksuna, et näha, millises seisus ta asub.
“Kui treener on rahul ja ütleb, et oleme õigel teel, siis olen ka mina tänase soolojooksuga rahul, kuigi alati saaks kiiremini,” märkis Noot. Ta lisas, et on saanud hea jõu ja kiiruse tänu metsatööle, mida pärast hooaja lõppu siiani teinud. Enne märtsikuud Noot laagrisse ei lähe, vaid käib metsas tööl palke loopimas ja jookseb lumes.
Andi Noot tahab talvel sisetingimustes kibedalt lajatada 800 m, 1500 m, miili, 2000 m ja 3000 m distantsidel, kuid peaeesmärk on Eesti 1500 m rekord ja sise EM norm 3.44,00.
“Kõik peale 1500 m jooksude on ettevalmistus kiireks pooleteistkümneks kilomeetriks. Nüüd panen naelad jalga ja hakkan tegelema põhjaliku teritusega sisehooajaks,” valgustas Noot oma edasisi treeninguid. Selle tulemusega kerkis Noot Eesti kõigi aegade sise edetabelis 24. kohalt 8. kohale. Tema varasem tippmark sisetingimustes oli 1.54,29, mille jooksis 2014. aasta jaanuaris Lasnamäe kergejõustikuhallis, vahendas Jooksuportaal.Noot läbis soolojooksuna distantsi mõlemad pooled ehk kumbki 400 m lõigu 56,1 sekundiga. “Ega vanus pole enam see, mis hiilgeaegadel, aga kõigele vaatamata tuleb suruda ja joosta ka lühemaid distantse, et ikka särts sees hoida,” rääkis Andi Noot ajakirja Jooksja Jooksuportaali uudistele.Tema sügisene ettevalmistus on läinud 100 protsenti täkkesse ja see 800 meetrit läks kirja testjooksuna, et näha, millises seisus ta asub.“Kui treener on rahul ja ütleb, et oleme õigel teel, siis olen ka mina tänase soolojooksuga rahul, kuigi alati saaks kiiremini,” märkis Noot. Ta lisas, et on saanud hea jõu ja kiiruse tänu metsatööle, mida pärast hooaja lõppu siiani teinud. Enne märtsikuud Noot laagrisse ei lähe, vaid käib metsas tööl palke loopimas ja jookseb lumes.Andi Noot tahab talvel sisetingimustes kibedalt lajatada 800 m, 1500 m, miili, 2000 m ja 3000 m distantsidel, kuid peaeesmärk on Eesti 1500 m rekord ja sise EM norm 3.44,00.“Kõik peale 1500 m jooksude on ettevalmistus kiireks pooleteistkümneks kilomeetriks. Nüüd panen naelad jalga ja hakkan tegelema põhjaliku teritusega sisehooajaks,” valgustas Noot oma edasisi treeninguid.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Paljukordne maakonna kiirmalemeister Rain Kilumets on sel hooajal siiani tagasihoidlikult mänginud, kuid üleeile peetud viiendal osavõistlusel suutis ta näidata, milleks ta tegelikult võimeline on.
Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kilumets võttis oma