title: Põhjarannik reedel, 23. detsembril

maintext:
Põhjarannik reedel, 23. detsembril
23. detsember 2016
* Tänase Põhjaranniku esiküljel on pilt elevandist, kes nösib kõrvitsat. Seotud on see pilt Illuka koolipere algatusega panna kasvama 100 kõrvitsataime ja katta Eesti sajanda sünnipäeva peolaud kõrvitsatega, mis rändavad Tallinna loomaaia asukate kõhtu. Kõrvitsate kasvatamine on üks paljudest vahvatest ettevõtmistest, mis on jõudnud Ida-Virumaalt Eesti Vabariik 100 sündmuste kalendrisse. Muuhulgas on idavirulaste kingikotis ka näiteks sada linnumaja ja jalkaturniiri.
* Ida-Viru keskhaiglas sündis sel aastal varasemast rohkem lapsi. Tänavu on Ida-Viru keskhaigla sünnitusosakonnas ilmale tulnud juba üle 500 lapse. Viimati oli nii viljakas 2008. aasta. Tegu ei ole siiski sündivuse kasvuga, vaid Ida-Viru naised on hakanud rohkem usaldama kohalikku haiglat.
* Põhjaranniku jõululisa pikk intervjuu on MTÜ Maria ja Lapsed juhataja Karis Mugamäega, kes soosib nii asenduskodu juhina kui ka kasuemana laste suhtlust oma bioloogiliste vanematega. “Sest lapse jõud tuleb tema juurtest, olgu need, millised on,” põhjendab ta.
* Samas lehes on ka Alar Veski lugu. 13 aastat tagasi juhtus nii, et Alar pääseb nüüd liikuma vaid ratastoolis. Juhtus isegi hästi, sest arstide hinnangul oleks tast vabalt võinud saada eluaegne voodihaige. Praegu on ta aga ettevõtja, kes teeb ja toimetab nii Tallinnas kui ka Jõhvis, olles tööandja viiele inimesele.
* Kolm aastat tagasi Tudulinna vabatahtlikuks tulnud kahe ülikoolidiplomiga ungarlanna Zsófia Eszter Baglyas kohtus seal oma elukaaslasega, kolis tema kodulinna Sillamäele ja avastas, et värskete meretuulte linnas pole omandatud eesti keelega midagi peale hakata. Hoolimata mõningasest keelebarjäärist tunneb Zsófia end Eestis turvalisemalt kui oma kodumaal. “Eestis on süsteemid läbipaistvamad ja vähem korruptsiooni. Siin on lihtsam tööd leida ja rohkem võimalusi kui Ungaris. Ka siinne tervishoid on palju parem. Muu hulgas suhtumine inimestesse,” leiab kolm aastat Eestis elanud noor ungarlanna.


title: Keskerakonna keeruline aeg

maintext:
Keskerakonna keeruline aeg
9. detsember 2016
Uue valitsuse juhtparteil Keskerakonnal pole lihtsad ajad. Jüri Ratase valimine erakonna esimeheks ja seejärel kohe tema tõusmine uue koalitsiooni peaministriks näis uskumatult kiire ja ootamatu eduloona. Ent sama kiiresti hakkas tulema tagasilööke.
Kaks nädalat ei saanud valitsus sisulise tööga tegelda, sest pidi klaarima maaeluminister Martin Repinskiga seotud skandaale. Repinski lahkudes lekkisid ajakirjandusse aga niinimetatud Savisaare kriminaalasja detailid, mis paljastavad küünilisi skeeme Tallinna linna ja Keskerakonna juhtimises.
Eile lisandus sellele veel üks kriminaalne uudis: Keskerakonna propagandakanali Tallinna TV juht Toomas Lepp peeti kinni kahtlustatuna Tallinna TV vara omastamises.
Kuigi Keskerakonna praegused juhid on väidetavalt endisest parteiliidrist Edgar Savisaarest ja ka Tallinna TVst distantseerunud, heidab kõik see kahtlemata erakonnale negatiivset varju. Seda enam on nüüd Jüri Ratasel stiimul kõvaks pingutuseks, tõestamaks avalikkusele, et tema juhitaval Keskerakonnal pole midagi ühist nende tavade ja skeemidega, mis juurutati aastate jooksul ning mis on viinud mitmete kriminaaluurimiste ja erakonna maine kahjustamiseni.
Kui Keskerakond suudab praeguses olukorras ennast puhastada ja Eesti poliitikamaastikule usaldusväärse parteina tagasi mängida, võidab sellest kogu Eesti demokraatia. Sest kui üks riigi suuremaid parteisid on paaria rolli tõrjutud, vähendab see poliitiliste valikute võimalust uute võimukoalitsioonide kujundamisel.

fasttext_language: et


title: Narva haigla lasteosakonda ei suleta

maintext:
Narva haigla lasteosakonda ei suleta
29. detsember 2016
Eranditult kohalikest poliitikutest koosnev Narva haigla nõukogu võttis vastu poliitilise otsuse lasteosakonda mitte sulgeda, mis on kindlasti meelt mööda tuhandetele patsientidele ja valijatele.
Narva linnavolikogu liikmetest koosnev sihtasutuse Narva Haigla nõukogu otsustas lasteosakonda kinni mitte panna. Haigla juhatuse säärane kava tekitas novembris ja detsembris palju kära ning tõstis linnaelanike seas protestilaine. Narvalased, eriti väikeste laste emad, kartsid väga, et alates 2017. aastast tuleb nende lastel hakata kas täiskasvanute osakondades ravil viibima või sootuks mõnes teises linnas ravil käima.
Puhtpoliitiline otsus
Veel kuu aega tagasi toetas haigla nõukogu esimees ja linnavolikogu keskfraktsiooni Ühtne Narva esimees Aleksei Voronov juhatuse plaani raha kokkuhoiu eesmärgil lasteosakond sulgeda. Kuid nüüd, pärast seda kui inimesed olid kogunud tuhandeid alkirju ja korraldanud protestiks piketi, nõustus Voronov sellest äärmiselt ebapopulaarsest otsusest loobuma.
Peale Voronovi kuulub haigla nõukogusse veel viis saadikut − peamiselt tsentristid. Otsuse lasteosakonda mitte sulgeda võtsid nad vastu − nõukogusse mitte kuuluva volikogu esimehe Aleksandr Jefimovi ettepanekul − 23. detsembril juhatuse esimehe Olev Sillandi kabinetis toimunud istungil. Ehkki just Silland kui haigla juht oli raha säästmiseks algatanud lasteosakonna sulgemise plaani.
Eile märkis Silland Põhjarannikule antud kommentaaris, et nõukogu otsusele vaatamata ei saa rääkida mingist antagonismist juhatuse ja nõukogu vahel. Ta rõhutas, et majanduslikud otsused võetakse juhatuses vastu ühe ja poliitilised teise loogika järgi, “lähtudes teistest prioriteetidest”.
“Nõukogu võttis vastu poliitilise otsuse − see on nõukogu õigus − ning poliitilised otsused võivad mõnikord olla majanduslikult irratsionaalsed,” tunnistas Silland.
Narva haigla nõukogu esimees Aleksei Voronov kommenteeris seda otsust nii: “Võttes arvesse narvalaste arvamust ja Narva lastele kvaliteetse arstiabi osutamise ühiskondlikku tähtsust, otsustas nõukogu lasteosakonna alles jätta ja seda mitte sulgeda.”
Kuu aega tagasi lubas Voronov suuliselt, et kui raviteenus pärast lasteosakonna sulgemist senisega võrreldes halveneb, siis osakonna töö taastatakse.
Linn kui asutaja peab rahaga toetama
Voronov tunnistas, et haigla peab uutesse seadmetesse investeerima ning selleks vajalik raha oleks tõepoolest võidud lasteosakonna sulgemisega kokku hoida, ent nüüd tuleb leida teisi sisereserve.
“Aga kui haiglal uute seadmete muretsemiseks raha puudu jääb, siis taotleme linnalt kui asutajalt linnaeelarvest toetust,” sõnas Voronov.
Samas nõustus Silland oma kommentaaris, et otsus lasteosakonda mitte sulgeda haigla võimalustele ühtesid või teisi meditsiiniseadmeid soetada kriitiliselt negatiivset mõju ei avalda. Vajalike ostude mustandnimekiri 2017. aastaks summas 700 000 – 800 000 eurot, nagu ka asutuse eelarve, on alles koostamisel. Võrdluseks: lasteosakonna sulgemise ja voodikohtade üleviimisega teistesse osakondadesse oli kavas kokku hoida ligikaudu 12 000 eurot kuus.
Sillandi sõnul on haigla rahalised suhted linna kui asutajaga head. Nii soetati 2016. aastal 260 000 euro eest digitaalne automaatne röntgeniaparaat ning sellest summast 84 000 eurot saadi just nimelt linnaeelarvest. Peale selle ostab Narva linn haiglalt igal aastal 75 000 euro eest nn õendusteenust.


maintext:
Rene Zahkna otsis Pannjärvelt enesekindlust
21. detsember 2016
Nädal tagasi heitles Rene Zahkna laskesuusatamise maailma karika etapil Pokljukas selle ala absoluutsete tippudega, sel pühapäeval oli ta aga Pannjärvel toimunud Eesti noortesarja etapil kõige kiiremini liikunud suusataja.
2014. aasta Euroopa juunioride meister laskesuusatamises Rene Zahkna oli Pannjärvel kuni 23aastaste Eesti murdmaasuusatajatega võrreldes hoopis teisest “masinaklassist” mees. Kiirel 9kilomeetrisel rajal pälvis ta esikoha rohkem kui minutilise edumaaga.
Gaas põhjas
Nädal aega varem Pokljukas täiskasvanute laskesuusatamises maailmakarikavõistlustel teatesõidu avavahetuses tihedas konkurentsis puhta laskmisega korraliku 14. koha saanud Zahkna ei läinud aga järgmisele etapile Nove Mestos, vaid eelistas samal ajal hoopis Ida-Virumaal Kurtna järvede vahel kihutada.
“Ma ei läinud viimasele etapile, kuna tunnen, et suusatamine teeb mul praegu vähikäiku. Ma ei saa sellist võistlustunnetust kätte, mis varasematel aastatel on päris käpas olnud. Seepärast tulingi Eestisse. Võtan olukorda stressivabalt. Treeningud on läinud kiiremaks ja lühemaks. See võistlus siin Pannjärvel sobis mu treeningplaani väga hästi. Olgugi et siia tuli kodust koos vanematega paarsada kilomeetrit sõita, tasus see sõit ära,” selgitas Eesti laskesuusatajate eliiti kuuluv mees, miks ta tahtis Pannjärvel võistelda.
9 kilomeetrit 20 minuti ja 38 sekundiga läbi kihutanud Zahkna tõdes, et tundis end suuskadel taas üllatavalt hästi. “Muidugi annan aru, et see rada siin oli minule liiga kerge ja lauge. Sellist pikka ronimistõusu, kus hoog lõpus raugeb ja kust peaaegu igal maailma karika etapil tuleb korduvalt üles sõita, siin pole. Täna oli vaja kiiruslikku vastupidavust. Oli vaja õigesti ära tunnetada, milline kiirus sobib, ja siis seda hoida ning liikuda kogu aeg täisgaasiga,” selgitas ta peensusi.
Kiidusõnad Pannjärve radadele
Viimati suusatas Zahkna Pannjärvel 7-8 aastat tagasi just sama noortesarja raames. “Mäletan seda hästi, sest mul oli tookord seljas just äsja ise ostetud suusakombinesoon,” meenutas ta.
Praeguste Pannjärve radade kohta jagus tal vaid kiidusõnu. “Arvestades, milline nutune talv praegu Eestis on, oli siin rada väga heas korras. Olin valmis selleks, et rada võib täis olla männiokkaid, aga ei midagi sellist. Mõnus lai rada, igas kohas saab teistest vabalt mööda sõita,” rääkis ta.
Lisaks 2014. aasta Euroopa juunioride meistritiitlile 20 km sõidus kuuluvad Rene Zahkna säravamate saavutuste hulka laskesuusatamises ka hõbe ja pronks 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustelt. 2015. aastal Otepääl toimunud Euroopa meistrivõistlustel võitis ta meesjuunioride seas kaks hõbemedalit.
Täiskasvanute karjäärist pärineb praegu 22aastase Zahkna edukaim võistlus tänavuse aasta algusest, kui ta pälvis Saksamaal Ruhpoldingi maailma karika etapil 20 km sõidus 34. koha ja teenis elu esimesed maailma karika punktid.


maintext:
Aasta arsti tiitel tuli esimest korda Ida-Virumaale
29. detsember 2016
Perearst Reet Toominga nimistu on hiiglama suur − ligemale 2000 inimest −, aga tähelepanu ja hoolivust jagub igaühele, kinnitavad tema patsiendid. Just rahva hääl tõi doktor Toomingale Eesti aasta arsti tiitli.
Sihtasutus Eesti Tervise Fond ning terviseportaal www.arst.ee valisid rahva abil 15. aastat järjest aasta arsti. Oma lemmiktohtri poolt andsid hääle ka paljud idavirulased, kelle eelistus oli Reet Tooming − OÜ Ahtme Perearstikeskuse arst, kes võtab patsiente vastu Jõhvis.
Tark ja empaatiline
“See oli mulle suur üllatus,” kommenteeris Tooming. “Võtan seda tiitlit kui tunnustust kõikidele perearstidele. Meie tööd on märgatud. Tänan kõiki oma patsiente usalduse eest ning kõiki oma kolleege toetuse ja austuse eest,” lisas ta.
“Super uudis,” kommenteeris Ülle Kurg, üks Reet Toominga kandidatuuri esitajatest. Sealjuures pole Tooming tema enda, vaid ema perearst.
Kurg on näinud kõrvalt, kui palju inimlikkust, tähelepanu ja hoolivust doktor Toomingal oma patsientidele jagub. “Et sellise suure koormuse ja ületundide juures jätkub tal närvi ja tasakaalukust, on imetlusväärne. Ta on ka tark, professionaalne, empaatiline ja väga kohusetundlik. Seega igati väärt kandma seda tiitlit.”
Patsientidest hoolimine on märksõna, mis kordub hinnangust hinnangusse. Näiteks Tervisetrendi veebilehel on 134 hindaja tagasiside doktor Toominga tööle erakordne − 4,9 punkti 5st.
“Olen elus näinud palju perearste, aga niisugust suhtumist ja pühendumist oma patsientide tervisele näen ma esimest korda. Reeta võiks nimetada arstiks suure algustähega. Tal jätkub tähelepanu ja aega iga patsiendi jaoks,” kirjutab Riho Kangur.
Kuuldes Põhjarannikult, et tema perearst valiti aasta arstiks, kostis Kangur: “Teist sellist meil Ida-Virumaal ei ole!”
Kangur rääkis, et tal on olnud 5-6 perearsti, aga nüüd on ta doktor Toominga juures pidama jäänud ja ka oma pere nimistusse toonud. “Doktor Tooming on inimene, kes tõesti tunneb sinu tervise vastu huvi ja teeb oma tööd südamega,” põhjendas ta.
Arengu eestkõneleja
Aasta arsti tunnustus tegi rõõmu ka Jõhvi vallavalitsuse sotsiaalteenistuse juhile Sirli Tammistele.
“See näitab, et Jõhvis osutatakse kvaliteetset arstiabi. Kuigi Reet Tooming on Ahtme perearstikeskuse arst, on tema nimistus ka palju Jõhvi inimesi. Ta on üks aktiivsemaid Jõhvi uue esmatasandi tervisekeskuse eestkõnelejaid, missiooniga arst.”
Tammistel on hea meel, et OÜ Corrigo rajatavas uues tervisekeskuses asub tööle lausa kaks tunnustatud arsti. Peale Reet Toominga ka OÜ Peremed arst Tatjana Ruže, kelle praksis saavutas tänavu Eesti perearstide seltsi koostatud kvaliteedijuhise alusel A ehk kõrgeima taseme. “Mõlemad on sellised arstid, kes leiavad, et tuleb edasi liikuda ja teenuseid arendada.”
Väärikas seltskonnas
Eesti Tervise Fondi juhatuse esimees, perearst Eero Merilind rõõmustas, et 15. aasta arsti tiitel läks tema kolleegile ning väljapoole Tallinnat ja Tartut.
Üks kord varem on tunnustus läinud Haapsallu, aga lõviosa tiitliomanikest on Tallinna ja Tartu väljapaistvad tohtrid. Näiteks eelmisel aastal pärjati aasta arstiks Ameerikast Eestisse naasnud traumakirurg Peep Talving, kes on Põhja-Eesti regionaalhaigla kirurgiakliiniku ülemarst, Tartu ülikooli arstiteaduskonna õppejõud ning Tartu kirurgiakliiniku arst-konsultant. Avalikkuse valgusvihku sattus ta kirurgina, kes opereeris Edgar Savisaart.
Aasta arsti tiitel väljendab 90 protsendi ulatuses rahva häält, selgitas Eero Merilind. “Arst.ee külastajate esitatud kandidaatide seast valis žürii kolm, kes said kõige rohkem hääli. Lõppvoorus osutus valituks Reet Tooming, kes on teinud seda tööd üle 20 aasta ja pannud sinna oma südame,” kommenteeris ta.
Peale Merilinnu kuulusid žüriisse Põhja-Eesti regionaalhaigla kardioloogiakeskuse teadusjuht professor Margus Viigimaa ja sotsiaalkaitseminister Kaia Iva, kes ka eile tiitli üle andis.


maintext:
Maakonnas napib keevitajaid ja õmblejaid
28. detsember 2016
Töötukassas äsja valminud tööjõuvajaduse baromeetri järgi suureneb Ida-Virumaal järgmise 12 kuu jooksul nõudlus keevitajate ja õmblejate järele. Nende põud on juba praegu tõmmanud piduri ettevõtete laienemisele.
Töötukassa hakkab kaks korda aastas koostama tööjõuvajaduse baromeetrit, millega prognoositakse, millistel ametialadel on tööjõu ülejääk, puudus või tasakaal. Esimene baromeeter valmis detsembris.
Takistab laienemist
Töötukassa Jõhvi büroo juhtivkonsultandi Katrin Laari sõnul on jätkuvalt suures tööjõupuuduses õmblusettevõtted. “Ida-Virumaal on neli õmblusfirmat, kes oleksid kohe valmis laiendama tegevust ja kasutama selleks töökoha loomise toetust, aga ei leia töötajaid.”
Üks ettevõte on valmis palkama 27 õmblejat, teised 20 ringis. “Sealjuures pakuvad nad rohkemat kui miinimumpalk,” ütles Laar.
Töötukassa Ida-Virumaa osakonna juhataja Anneki Teelahk ütles, et õmblusettevõtted on piirkonnas väga erisugused ja seda tuleb klientidele pidevalt meelde tuletada. “On nii selliseid, kus toodang on lihtsam ja palgad madalamad, kui ka selliseid, kus tehakse keerulisemat rätsepatööd ja ka palgad on sellele vastavad.”
Kaks Narva õmblusfirmat − OÜ JunEst ja OÜ PALLADAplus − on töötukassa pakutavat töökoha loomise toetust juba kasutanud ning palganud selle abil kokku üle poolesaja töötaja.
Sobiva tööjõu puudusega on silmitsi ka Kiviõli metalliettevõte OÜ Shroma, kes on töötukassat teavitanud soovist palgata 150 keevitajat ja sõlmida uuel aastal töökoha loomise toetuse leping.
“Metallitöötlemises on tööjõupõud just sellepärast, et selles valdkonnas on töökohti päris palju ja seal on ka perspektiivi. On suured ettevõtted, nagu OÜ Fortaco ja AS Norwes Metall, ning palju väiksemaid tööandjaid. Oli aeg, kus metallitööd väga õppida ei tahetud, aga praegu tasub kindlasti minna. Edumeelsetes ettevõtetes see ei ole must ega kole töö. Pealegi on metalliettevõtetel laienemisplaanid ja neid tuleb juurde, näiteks OÜ Well Tehnologia Narva tööstusparki,” rääkis Teelahk.
Tema sõnul on töötukassas arvel hulk oskustöölisi, aga tihti tuleb end enne töölesaamist täiendada. “Sageli otsivad tööandjad spetsiifilisi oskustöölisi, näiteks CNC-pingi operaatoreid. Inimene võib küll olla tööstuses töötanud, aga tal on kogemus vanema tehnoloogiaga,” tõi Teelahk näiteks.
Või soovib tööandja, et inimesel oleks sertifikaat, mis tema teadmisi ja oskusi tõendab. “Näiteks tuli meile arvele inimene, kes on küll elektritöid teinud, aga tal puudub sertifikaat. Ta läbis koolituse, sai elektriku tunnistuse ja läheb nüüd tööle,” vahendas Teelahk.
Samal ajal on valdkondi, kus täienduskoolitust tuleks tööjõu nõudlust arvestades pakkuda vähem, kui kliendid ise soovivad.
“Veel paar aastat tagasi sooviti massiliselt õppida iluteenindajaks, floristiks või masseerijaks, aga oleme sellele pidurit pannud. Inimesed on muutunud teadlikumaks ka tänu karjäärinõustamisele,” märkis Teelahk.
Lühiajaline prognoos
Tööjõuvajaduse prognoosi koostavad töötukassa maakondlikud osakonnad, kaasates vajaduse korral teisi eksperte.
Tööjõuvajaduse baromeetri prognoos on lühiajaline, annab operatiivse ülevaate tööjõuvajadusest regionaalsel tasandil ning täiendab majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi ning kutsekoja pikaajalisi, kogu Eestit hõlmavaid tööjõuvajaduse prognoose.
“Ühest küljest annab baromeeter vajalikku infot töötukassale, et inimesi ja töökohti paremini kokku viia. Teisalt võiks sellest kasu olla kõigil inimestel tööalaste valikute tegemisel ja tööandjatel oma tegevuste planeerimisel,” ütles töötukassa juhatuse esimees Meelis Paavel.
Esimeses etapis on baromeeter kättesaadav kaardirakendusena, tulevikus lisanduvad tabelkuju ja postrid. Baromeetri leiab veebiaadressilt www.tootukassa.ee/baromeeter. Baromeeter on olemas ka vene- ja ingliskeelsena.


title: Põhjarannik kolmapäeval, 14. detsembril

maintext:
Põhjarannik kolmapäeval, 14. detsembril
14. detsember 2016
* Teisipäeval allkirjastasid Toila, Kohtla ja Kohtla-Nõmme vallajuhid ühinemislepingu ning uue omavalitsuse nimeks saab Põhjaranniku vald. Uus vald ei täida siiski seaduses ette nähtud elanike arvu kriteeriumi ning võimalik, et isegi vallakeskus tuleb teha naabervalda Jõhvi, mis viimasel hetkel läbirääkimiste lauast ootamatult jalga lasi.
* Sel aastal parima väikesadama tiitli saanud Purtse jahisadam võib lähiaastatel endale naabriks saada kalasadama, mis omakorda võiks elu sisse puhuda rannakülas soiku jäävale kalapüügile. Tähelepanuväärne, et projekti eestvedajaks on MTÜ Viis Viimast Kalurit.
* Põhjaranniku peatoimetaja Erik Gamzejev lahkab aga Keskerakonna siseelu. Autor kirjutab, et tegelikult on Savisaare roll Ida-Viru venelaste silmis kahanenud viimase aasta jooksul pidevalt. Põhiline teene on selles Keskerakonna Narva, Kohtla-Järve ja Sillamäe liidritel, kes valisid partei siseheitluses juba eelmisel sügisel selle poole, kes nüüdseks on osutunud võitjateks. Nii nagu Eestimaa päike tõuseb Ida-Virumaalt, sai ka võimupööre Keskerakonnas alguse samast kandist.


maintext:
Soome puudutus võeti Narvas tänuga vastu
14. detsember 2016
7.-11. detsembrini Narvas toimunud Soome päevad, kus sai aimu nii põhjanaabrite uuemast filmikunstist, Soome disaini pärli Marimekko toodangust kui õigest kepikõnnitehnikast, on alles algus, sest juba järgmisel aastal on piirilinnas Norra kultuurile pühendatud üritused.
Näituse “Marimekko − Soome disainiklassika” pidulikul avamisel viibis ka Põhjamaade Ministrite Nõukogu (Norden) esinduse Eestis kultuurinõunik Eha Vain, samuti austas seda oma kohalolekuga kultuuriminister Indrek Saar.
Jacqueline Kennedy laikis
Tekstiilinäitust täiendab Soome suursaadiku Eestis Kirsti Narineni Marimekko kleitide kollektsioon.
Soome disaini ikooniks peetava Marimekko näitusel on väljas üheksa suuremõõtmelist kangast. 65aastase Marimekko näitus avati Soome instituudi poolt Eestis esmalt kolm aastat tagasi Tallinnas disaini- ja tarbekunstimuuseumis ning seda külastas koguni 6000 inimest.
“Pärast Tallinna on seda näitust saanud uudistada mitmes kohas Eestis ja kõikjal on seda saatnud peaaegu sama suur menu. Kuidas see saakski teisiti olla: selline atraktiivsus, efektsus, värviküllus, sugestiivsus − loomulikult häälestab see vaatajaid positiivselt ja toob meie igapäevaellu sära, uudsust, värskust,” ütles Vain.
Eksponeeritud kangad on eri ajastutest ja eri disainerite loodud mustritega. Esindatud disainereist väärib erilist esiletoomist Maija Isola (1927-2001). Legendaarse Isola mustritest on Narva näitusel väljas “Punane moon”. Kokku lõi Isola Marimekkos töötamise ajal üle 500 erisuguse mustri, millest viiendik olid lille omad.
Marimekko popkunsti sümboliks olemist kinnitab ka see, et tema disain oli sünkroonis näiteks Andy Warholi lillemaalidega. Või et enne oma abikaasa presidendikampaaniat ostis Jacqueline Kennedy kaheksa Marimekko kleiti. Viimane fakt pani aluse Marimekko populaarsusele USAs. “Marimekkost on saanud elustiil ja ta on tulnud, et jääda,” kinnitas Vain.
Kultuuriminister Indrek Saar avaldas lootust, et peagi on ka Eestis midagi disaini vallas Marimekkole vastu panna. Marimekko-teemaline näitus jääb avatuks 22. detsembrini.
Kepikõnd ja Soome film
Narva kolledži õppedirektor Aet Kiisla kiidab Soome suursaadikut, kellega sai tänavu Paide arvamusfestivalil tuttavaks. Jutuks tuli kepikõnd ja ühtlasi meenus, et sellel spordialal on puhtad Soome juured. Nii lepitigi kokku, et tulevatel Soome päevadel organiseeritakse ka üks kepikõnd.
Kiisla kutsus Soome nädala kepikõnniinstruktoriks Eesti parema oma ala spetsialisti ja ideoloogi Rene Meimeri. Ettevõtmisele kogunes inimesi paarikümne ringis ja kuna oli väga libe, kasutati rohelisemaid platse, kus ringiratast kõndida. Samuti kasutati tõusu ja laskumise harjutamiseks Narva jõe äärset kallakut. Kõigepealt toimus aga teooriatund kolledži fuajees.
Kiisla ütles, et tal on koos Meimeriga kindel plaan propageerida kepikõndi ka mujal kui vanemate daamide seas, kes on praegu peamised selle ala jüngrid.
“Sellega võiks tegelda ka päris sportlased, sest teame, kui hea on kepikõnd baasvastupidavuse arendamiseks. Rene on olnud tugev triatleet ja mina tean, kui hästi on kepikõnd aidanud maratoni ettevalmistusel. Kui vaadata kepikõndijaid Narvas, on õige tehnika kasutajaid palju rohkem kui näiteks Tallinnas Stroomi rannas. Arvan, et see on tänu paljudele kepikõnniüritustele, mis meil on toimunud,” ütles Kiisla.
Nordeni programmi koordinaator Narvas Jevgeni Timoštšuk leidis pääle Soome nädalat, et see õnnestus igati. Näiteks nelja Soome filmi − Antti Haase dokumentaalfilm kolebänd Lordist “Monsterman”, Juho Kuosmaneni “Kõige õnnelikum päev Olli Mäki elus”, Mika Kaurismäki “Olen elult kõik saanud” ja Eesti-Soome ühisfilm “Supilinna salaselts”, mis on Eestis elava Mika Keräneni teose järgi vändatud − käis Narva kinos Astri vaatamas 300 inimest.
“Eesmärk oli katta erisugused sihtgrupid ja tundub, et see õnnestus − kepikõnniüritusest kuni soomekeelse jumalateenistuseni Aleksandri kirikus. Suur huvi oli näiteks Marimekko näituse ja laupäeval toimunud ingerisoomlaste köögi degusteerimise vastu rahvamajas. Positiivsest tagasisidest saime aru, et Narvas võiks igal aastal tutvustada üht Põhjala riiki veidi suuremas mastaabis. Järgmisel aastal toimuvad Norra päevad,” ütles Timoštšuk.


title: Ostubuumi tänavuste jõulude ajal pole

maintext:
Ostubuumi tänavuste jõulude ajal pole
23. detsember 2016
Põhjarannik tundis enne pühade saabumist huvi, mille järele valitseb ostjate seas praegu suurim nõudlus ja mida eelistavad idavirulased kingiks osta.
Kui toidukaupade müüjad räägivad, et pühade eel on kaubandus aktiivselt käima läinud, siis tööstuskaupade kauplustes soovitakse praegusest rohkem inimesi näha ja tehakse panus aasta viimastele päevadele.
“Praegu ostetakse kodutehnikat, nõusid ja muud säärast vähem kui viis või isegi kolm aastat tagasi,” tõdes olmetehnika ja elektroonikakaupade keti Vilde direktor Juri Vilde. “Mingid punased hinnasildid siin ei aita. Me ei hakanud detsembri lõpus isegi reklaami tegema, sest inimesed reageerivad sellele väga nõrgalt. Ning arvan, et mitte sellepärast, et kõigil oleks juba kõik olemas, vaid seetõttu, et majanduslik olukord pole just kiita.”
Vilde teada valitseb säärane langus ka mitmel pool mujal, ainult Tallinnas ja Tartus on olukord veidi parem. Kuid inimesed astuvad meie kauplustest siiski läbi ja ostavad midagi tasapisi, aktiivsemalt läksid detsembris müügiks odavamad telerite mudelid. Ent lähtudes varasemate aastate kogemusest, arvan, et aasta viimastel päevadel võib oodata väikest müügikasvu.”
OÜ Kamin ja Pliit Jõhvi kaupluse juhataja Edvin Runnel ütles, et nende juurest astuvad läbi ostjad, kes tahavad ennast või oma lähedasi jõulude ja uue aasta puhul rõõmustada, ning ostavad peamiselt väikesi biokaminaid ja saunatarbeid. “Kuid see on pigem tavaline olukord. Igatahes esialgu ei saa ma öelda, et pühade eel oleks külastajate hulk tunduvalt kasvanud.”
Tänasest aktiivsemad
Jõhvi kaubakeskuse juhatuse liige Andrus Talsi ütles, et ka neil kaubandus just ei kee, ent ei välistanud, et ostjad muutuvad aktiivsemaks juba reedel.
“Kindlalt võin aga öelda, et suuskade, muruniidukite ja saagide vastu ei tunne keegi huvi − ostjad ei astu nendest poodidest isegi läbi. Ent majapidamistarvete müük käib hoogsalt ning oma aastatepikkuse kogemuse põhjal võin öelda, et see aktiivsus kasvab 23. ja 24. ning 29. ja 30. detsembril.”
Tema sõnul oli kuus-seitse aastat tagasi pühade-eelsetel päevadel kauplustes tunduvalt rohkem rahvast kui praegu. “Võin oma tähelepanekute põhjal öelda, et paljud inimesed ei osta kingitusi varakult valmis ning teevad üldse vähe kinke. Näiteks meiegi korraldame oma lähiringkonnas loterii ning igaüks teeb ainult ühe kingituse, mitte kümme. Nii on lihtsam ning ei ole vaja liiga palju pead vaevata ja askeldada, kingita aga ei jää sellegipoolest keegi,” tõi ta näite isiklikust kogemusest.
Ka Talsi tõdes, et kaupade tarnijate hinnangul ei ole erilist ostubuumi praegu eriti kusagil. “Teiste kuudega võrreldes on küll täheldatav mõningane kasv, kuid see pole suur. Sortimendilt ei ole samuti olulisi muutusi, rohkem ostetakse köögitarbeid ja kodutehnikat, kuid põhiliselt midagi väikest: kohvikanne, veekeetjaid ja muud sellist,” ütles ta.
Talupoes ja Sigwaris ollakse rahul
Jõhvi Promenaadi talupoe juhataja Anneli Kütt on väga rahul: müük on pühade eel aktiivne.
“Kui võrrelda, siis näitajad on praegu 2014. aasta tasemel. Möödunud aastal oli langus, kuid tänavu on ostjad taas aktiivsemaks muutunud. Meie omalt poolt oleme püüdnud teha kõik selleks, et nad meie juurest ostuta ei lahkuks. Oleme jõuludeks ette valmistanud rohkesti kinkekomplekte, eriti hästi lähevad kaubaks käsitööseep ja muud käsitööesemed, palju ostetakse ka kohalikku õlut. Ja veel ostetakse hästi palju piparkooke. Tööd meil praegu jagub ning loodame, et see jääb nii ka kõikidel teistel päevadel,” sõnas ta.
Ka Sigwari juhatuse liige Ivi Jäger vähese nõudluse üle ei kurda.
“Ei saa öelda, et jõulude ja uue aasta hakul müügibuum oleks või et seda oodata võiks − müüme igal aastal enne pühi umbes poolteist korda rohkem toodangut. See on stabiilne olukord, sest laud tuleb pühadeks ju niikuinii katta. Pühadekomplekte me oma müügipunktides varakult ette ei valmista, ent kui mõni ostja tahab näiteks vorstikangi kaunilt ära pakkida, siis võime seda teha.”


maintext:
Ida-Virumaal on sügavad põhjamaised juured
9. detsember 2016
Minule meeldib uurida ajalugu. Ajalugu on aeg-ajalt loogiliste sündmuste areng, aeg-ajalt mõjutavad arenguid aga kokkusattumused.
Poliitiline ja sõjaline ajalugu on mõjutanud Ida-Virumaa inimeste saatusi märkimisväärselt. See on üsna tavaline, kuna tegu on piirkonnaga, kus saavad kokku erisugused kultuurid ja mõjusfäärid. Jõgi võib küll olla keele ja riigi piir, aga see ei piiritle sama selgelt erisuguseid kultuure.
Nõukogude okupatsioon ja sellele eelnenud sõda panid Ida-Virumaa erakordselt rängalt proovile. Strateegiline tööstus ning hiljem ka terve Sillamäe linn ehitati uueks Nõukogude Liiduks, kus eesmärk oli hävitada vahe lääne ja ida kultuuriliste mõjusfääride vahelt. Alles hiljem, pärast sõda otsustati, et vana Narvat ei hakata taastama, vaid laastama. Ajaloo ja arhitektuuri austajana on see minule kuritegu.
Mäletan, kui olin 1986. aasta talvel tööreisil Leningradist Tallinna, sõitsin läbi ka Narvast. Oli väga tugev lumesadu. Ivangorodi poolel oli teele tehtud kolm vagu, mis aitasid orienteeruda, aga valgustust eriti polnud. Kui jõudsin Narva, avanes ees laialt puhtaks roogitud tee. Mõtlesin − mis muutus pärast piiri? Vastus on, et töö- ja tegevuskultuur. Seetõttu saan väita, et Narvas on säilinud põhjamaine hing − läbi kõigi erisuguste ajaloosündmuste. Selle juured asuvad sügaval.
Läänelik hing ühendatuna ajaloolise mitmekultuurilisusega on Narva ja Ida-Virumaa rikkus ning tugevus. Neid tuleb kõrvuti edasi arendada ja uuendada, tänapäeva elu vajaduste järgi.
Soome avas Narvas 2016. aasta alguses aukonsulaadi, kuhu saatkond leidis suurepärase aukonsuli, Larissa Shabunova. Põhjamaade Ministrite Nõukogu avas oma esinduse Narvas umbes samal ajal. See pole kokkusattumus. Rootsil on olnud piirkonnas aukonsulaat juba pikemat aega. Narva ja selle lähiümbrus on olulised nii Soomele kui ka kõikidele teistele Põhjamaadele.
Mida tähendab olla oluline oma naabrite jaoks? Minu arvates tähendab see, et meid huvitab, kuidas naabril läheb. Julgen aga väita, et tänapäeval on majandus tugevam alus koostööks kui hõimuaade või armastus sugulaste vastu. Majanduslik alus tähendab stabiilsust ja heaolu, usku tulevikku ning selle planeerimist. See omakorda loob enesekindlust ja -usaldust. Tahame jagada kogemusi ja oskusi ning õppida.
Majanduslik koostöö vajab aga usaldust ning see saab sündida vaid tihti kokku saades ja koostöövõrgustikke ehitades. Inimeste kokkuviimine ongi üks Soome päevade põhieesmärkidest.
Seetõttu on Tallinna ja Ida-Virumaa koostööpartnerite koostööprojektina valminud Soome päevadest, mis toimuvad Narvas 7.-11. detsembrini, saanud mitmekülgne sündmuste sari − igaühele midagi. Loodetavasti leiavad võimalikult paljud narvalased ja idavirumaalased sealt endale midagi huvitavat.
See, milliseks tulevik kujuneb, on alati selle loojate kätes ning ka loojate nägu.
Ajalugu unustamata.


maintext:
Avinurme ja Lohusuu kirjutasid alla maakonnavahetusele
23. detsember 2016
Kolmapäeval kirjutasid nelja valla ja ühe linna juhid Mustvees alla uue, Mustvee valla sünnitunnistusele, mis toob kaasa ka Ida-Virumaa piiri muutumise.
Avinurme puidutöö ja pütilaat, Lohusuu kurgikasvatus ja kalalaat. Vaid veel kümme kuud saab neist omalaadsetest sümbolitest rääkida Ida-Virumaa võtmes − järgmiste valimiste järel saavad need osaks Jõgevamaal paiknevast Mustvee vallast ning Ida-Virumaa lõunapiir nihkub mõnikümmend kilomeetrit sissepoole.
“Tekkiva valla suurim pluss on eelarve mahu suurenemine,” ütles ühinemisläbirääkimiste juhtkomisjoni esimees, Avinurme vallavanem Aivar Saarela. “Kui summa on suurem, saame seda vajaduse kohaselt paremini jagada, teha ühes piirkonnas ära mõne suurema asja, milleks väikese eelarvega poleks võimalust, ja siis järgmise ette võtta.”
Saarela sõnul on raske öelda, mida Avinurme valla elanikud ühinemisest võidavad, aga kindlasti ei kaota nad võimalust endile olulisi asju kohapeal ajada − need vallaametnikud, kelle juurde kõige rohkem käiakse, jäävad kohapeale alles.
“Oleme otsustanud, et iga piirkonna juht on automaatselt uue vallavalitsuse liige. Ja volikogu valitakse jagatud mandaatidega ehk teisisõnu tuleb viis valimisringkonda. 21-liikmelises volikogus on Avinurmel ja Mustveel viis mandaati, Kasepää ja Saare vallal neli ning Lohusuul kolm.”
Alustati mõneteistkümnekesi
Selles piirkonnas, mida hakatuses nimetati Põhja-Tartumaaks, kogunes ühinemisläbirääkimiste laua taha esiotsa üle kümne omavalitsuse. Üsna ruttu aduti, et seda on palju, ning jaguneti kaheks, Jõgeva ja Peipsi piirkonnaks. Augusti lõpuks oli Peipsi piirkonda alles jäänud viis omavalitsust: Avinurme ja Lohusuu vald Ida-Virumaalt ning Mustvee linn, Kasepää ja Saare vald Jõgevamaalt.
“Mida rohkem meid oli, seda raskem oli leida ühisosa. Kui laua taha jäi vaid viis omavalitsust, muutus ka hingamine ühtseks,” tõdes Lohusuu vallavolikogu esimees Aivar Altmäe, et sealtmaalt oli lihtsam üksteist mõista ja kompromisse teha.
Üksteise kompromissivalmidust ja ärakuulamisvõimekust tunnustasid kõik ühinemisläbirääkimistel osalenud omavalitsusjuhid.
“Peipsi järv lihvib oma kive tuhandeid aastaid, teie lihvisite oma arusaamu ühisteks eesmärkideks palju kiiremini,” lootis Jõgeva maavanem Viktor Svjatõšev seesuguse üksmeele jätkumist ka tulevikus.
“Olenemata sellest, kui hea on ühinemisleping, ei ole võimalik kõike paberile panna ja ette näha. Usun, et suudate kõik tulevased probleemid samamoodi ära lahendada, nagu te selle lepinguni jõudsite,” ütles riigihalduse minister Mihhail Korb.
Ministeerium tegutseb tema sõnul praegu selle nimel, et haldusreform sisuga täita: millised ülesanded ja millist lisaraha omavalitsustele anda.
Reformi tehakse rahva jaoks
Aivar Saarela nentis, et ühinemislepinguni jõudmine on läinud ladusamalt neis piirkondades, kus omavalitsusjuhid arvestasid ühinemissuuna valikul rahva arvamusega.
“Meie olime alguses laua taga nii Kesk-Peipsi kui Alutaguse piirkonnaga. Kui oleksime valinud Alutaguse suuna, siis vallajuhtidena olnuks meil lihtsam juba sisse tallatud rada minna. Vallaelanikud eelistasid aga üksmeelselt teist suunda − rahva ajalooline mälu ütles, kuhu me peame liikuma. Haldusreformi tehakse rahva jaoks, mitte vallajuhtide jaoks.”
Rahvaga arvestamist näitas seegi, et Mustvee suunal ühinemisest loobunud Torma vald nõustus oma Võtikvere küla sealsete elanike soovil naaberomavalitsusele ära andma, nõnda et nemadki saavad osaks Mustvee vallast.
Mustvee kultuurimajas toimus eile viie ühineva omavalitsuse volikogude ühisistung, kus kinnitati ühinemisleping ja selle lisad ning taotlus haldusterritoriaalse korralduse muutmiseks. Pärast istungit allkirjastasid kõikide omavalitsuste juhid ühinemislepingu.


maintext:
Vaivara ja Narva-Jõesuu meelitavad uusi elanikke autoga
8. detsember 2016
Tallinna reklaamifirma hakkab inimesi agiteerima end Vaivara valda või Narva-Jõesuu linna sisse kirjutama. Vallajuht tunnistas, et ära ei põlata ka fiktiivselt registreerunuid.
Selgunud on Vaivara valla läbiviidud ideekonkursi “Kampaania korraldamine rahvastikuregistris registreeritud elanike arvu suurendamiseks Vaivara vallas ja Narva-Jõesuu linnas” tulemused. Kaks omavalitsust on liitumislepingu juba allkirjastanud, kuid nõutavast 5000 elanikust jääb neil kahe peale puudu ligikaudu 470 inimest.
Konkursi võitjaks tunnistati Tallinna reklaamifirma Patriot Media, kellega sõlmitakse leping agitatsioonikampaania läbiviimiseks. Teised kaks konkursist osavõtnut − AS Idea AD ning OÜ Krabu üheskoos OÜga RusMedia − saavad preemiaks vastavalt 1000 ja 500 eurot.
Vaivara vallavanem Veikko Luhalaid andis teada, et kampaania lõppedes loositakse kõikide registreerunud elanike vahel välja auto ja teised auhinnad.
“Kui alguses rääkisime, et tuleb luksusklassi masin, näiteks Toyota Land Cruiser, siis nüüd pakutakse veidi tagasihoidlikumat autot ning palju teisi auhindu sellele lisaks,” sõnas ta.
Sissekirjutus on prestiižne
Loosimise tingimused avalikustatakse lähipäevil ning kampaania algab järgmisel nädalal ja saab läbi juba uueks aastaks, st kestab kõigest kolm nädalat. Loosimise võitjad tehakse teatavaks jaanuari alguses.
Patriot Media töötaja Konstantin, kes oma perekonnanime avalikustada ei soovinud, ütles telefonitsi Põhjarannikule, et loosimisele eelneb meedias ja reklaamikanalites tehtav agitatsioon, et reklaamida Vaivara valda ja Narva-Jõesuu linna kui elamiseks mainekat paika. Peamiseks peibutusvahendiks saab auto, mille mark selgub lähipäevil. “Külastame linnavalitsust, et kõik nüansid lõplikult välja selgitada.”
Patriot Medias töötavad eranditult Tallinna inimesed ning neil tuleb süüvida Kirde-Eesti auditooriumi erilisse iseloomu. Konstantin rõhutas, et nende meeskond on mitmekeelne ning kakskeelne saab olema ka nende korraldatav kampaania.
“Paneme kampaania käima ning hakkame iga päev olukorda seirama, et mõista, kus tuleb rohkem pingutada, kus aga võib lõdvemalt võtta,” rääkis Konstantin. “Me oleme optimistlikult meelestatud ning püüame seda teha kõikide võimalike ja lubatud vahenditega.”
Ühtlasi tuletas ta meelde, et elanike arv on kõikidele omavalitsustele − suured linnad ehk välja arvatud − väga valus teema. Seepärast pole Vaivara ja Narva-Jõesuu ainsad, kes püüavad elanikke juurde meelitada, ent probleemi teravusele vaatamata ei ole Patriot Medial teisi omavalitsusi selles küsimuses aidata seni tulnud.
Kas neil õnnestub enne aasta lõppu vajalik elanike arv kokku saada? Vallavanem Veikko Luhalaid kinnitas, et valitsus ei hakka neilt nagunii täpselt 5000 elanikku nõudma − ta on seadusi uurinud ning teab, et Vaivara vald vastab kõikidele iseseisvale edukale omavalitsusele esitatavatele kriteeriumidele.
“Meie pole see vald, keda reformida oleks vaja. Meid tuleb liita vaid sellepärast, et meie naaber (Narva-Jõesuu − I.S.) on finantsilises plaanis veidi tagasihoidlikum ja nõrgem. Seepärast rääkisin ma algusest peale, et meile on erand niikuinii kindlustatud,” on Luhalaid veendunud.
Kõik vahendid head
Ent elanike arvu suurendamise kampaania tuleb Luhalaiu sõnul läbi viia nii või teisiti, kuna vallaga liitumise vastu olev Narva-Jõesuu linnavolikogu opositsioon on lubanud edasi tegutseda.
“Nad kavatsevad kõik meie puudujäägid vaidlustada,” selgitas vallavanem. “See saab olema väga loll olukord, kui me ei saavuta 5000 elanikku, valitsus teeb meile erandi ning siis hakkame me ise seda otsust vaidlustama.”
Luhalaid näeb riski ka selles, et uuel aastal võib poliitiliste jõudude tasakaal Narva-Jõesuu volikogus sootuks muutuda. See on üsna reaalne, kui jaanuaris saab läbi Meelis Songa “saadikupuhkus”, siis muutub praegune häälte vahekord 7:6 juba Narvaga ühinemisläbirääkimiste alustamise pooldajate kasuks. Seda enam, et Vaivara vallaga liitumise vastu oli enamik novembris Narva-Jõesuus läbi viidud rahvaküsitluses osalenutest.
Kõikide nende raskuste taustal kerkib ka küsimus, kuivõrd lubatav on värvata fiktiivseid uusi elanikke, kes end näiteks auhindade loosimises osalemiseks ajutiselt sisse kirjutavad.
“Mitte miski fiktiivne ei ole kunagi hea,” vastas Luhalaid. “Ent kui 5000 elanikku on see kriteerium, mille järgi omavalitsusi kaalutakse, siis meil tuleb leida moodus selle täitmiseks, et ennast kaitsta. Seadusega see keelatud pole ning sanktsioone ei ole selle eest samuti ette nähtud − seda nägime ka valimistel Lohusuus ja Alajõel, kus korteritesse kirjutati sisse kümneid inimesi, politsei tegeles selle uurimisega, kuid tulemusteta. Ja kui valimistel on seda teha tõesti inetu, siis enda kaitsmiseks on see õilis tegu. Võib-olla pole see eriti moraalne ja eetiline, kuid me oleme lihtsalt kohustatud seda praegu tegema,” on vallajuht veendunud.


title: Põhjarannik neljapäeval, 15 detsembril

maintext:
Põhjarannik neljapäeval, 15 detsembril
15. detsember 2016
* Põhjarannik kirjutab esileheküljel, et Narva-Jõesuu saab järgmisest hooajast kodusadamaks ajaloolisele 11 meetri pikkusele kahemastilisele puulaevale, millega MTÜ Raudlaeva Maja hakkab pakkuma meeleolukat veesõitu nii meritsi Toila suunal kui ka mööda Narva jõge.
Uue vaba aja teenuse arendamiseks annab tegijate sõnul kindluse asjaolu, et Narva-Jõesuu lähipiirkonnas elab ligi 65 000 inimest ning tegutseb mitu ka terve Eesti mõistes suurt spaad, mida külastavad rohkearvulised turismigrupid.
* Ajal, mil mujal Eestis on talv praegu üsna lumevaene, on Ida-Virumaa üks väheseid kohti, kus saab suusatada. See on ka põhjuseks, et sel pühapäeval tuleb Pannjärvele ligikaudu pool tuhat suusatajat, kes osalevad Eesti noortesarja avaetapil, mis pidanuks toimuma Pärnumaal Jõulumäel, kuid toodi lumepuuduse tõttu üle Ida-Virumaale.
Suusanõlvad avatakse alates reedest ka Kiviõli seikluskeskuses.
* Kui Narva linnavõimud otsustavad vähendada sihtasutusele Narva Muuseum eraldatavat rahasummat ligi poole võrra, peab samaga vastama ka riik, mis tähendaks sisuliselt muuseumi sulgemist, teatas kultuuriminister Indrek Saar volikogule saadetud kirjas.
“Volikogu algatatud toetuse vähendamine tooks kaasa muuseumi sisulise sulgemise, hinnanguliselt 50% koosseisu ehk 30 töötaja koondamise ja muuseum oleks avatud külastajatele vaid suvekuudel,” tõdes minister.


maintext:
Sisekaitseakadeemia kolimine on võimalik ja vajalik
8. detsember 2016
Üks Ida-Virumaa keskseid probleeme on eesti keelt oskavate ja haritud noorte lahkumine, olgu nad siis eestlased, venelased või mõnest muust rahvusest.
Selle kurva tegelikkuse juured on suuresti minevikus: nõukogude aja industrialiseerimine muutis Ida-Virumaa David Vseviovi sõnul “urbaanseks anomaaliaks”, mille taga ei olnud praktilised, vaid ideoloogilised kaalutlused.
Ida-Virumaa vajab täisväärtuslikku Eesti elu
Sootuks teistsuguses riigi- ja ühiskonnakorralduses peaksime seda kõrvalekallet muutma, mitte kinnistama. See tähendab, et väljapääs ei saa seisneda üksnes madalapalgaliste lihttöökohtade loomises. Esmajoones vajab Ida-Virumaa korralikke avalikke teenuseid ja mitmekesist tööjõuturgu, sealhulgas tippteadmisi nõudvaid ametikohti ja eesti keelt valdavaid avalike teenuste osutajaid.
Õiguskaitsjad, meditsiinitöötajad ja teised, kes ei valda piisavalt riigikeelt ega oska lugeda Eesti õigusakte ega end tänapäevaste nõuete järgi täiendada, ei suuda tagada Ida-Virumaa heaolu teiste piirkondadega võrreldaval tasemel. Kui aga idavirulased sunnitakse leppima kehvema standardiga, seab riik nad emakeelest olenemata teadlikult halvemasse olukorda.
Sisekaitseakadeemia vahetu mõju Ida-Virumaale
Esiteks tuleb Narvasse püsivalt üle tuhande eesti keelt kõneleva õppuri ja töötaja ning peale selle sagedastel täienduskoolitustel osalejad. Teiseks aitab see lahendada sisejulgeolekuasutuste personaliprobleeme: Ida-Virumaal ei ole suudetud täita kõiki politsei, päästeteenistuse ja muid hädavajalikke ametikohti inimestega, kes vastavad nõuetele, sealhulgas oskavad riigikeelt. Kui aga sisekaitseakadeemia (SKA) tegutseks siin, saaksid ametnikud varakult kohaneda ja juurduda.
Viru vangla kogemus näitab, et ametnikukandidaatidel tekivad piirkonnas sõbrad-tuttavad ja nad on märksa rohkem valmis siia tööle asuma. Seega aitaks SKA täita vabad ning ümber komplekteerida seni sobimatute ametnikega täidetud sisejulgeoleku ametikohad.
Kes hakkab õpetama?
Sisekaitseakadeemia on rakenduskõrgkool, kus peab toimima õppejõudude rotatsioon. Ei ole mõistlik rakendada liiga pika staažiga õppejõude, sest selle kiiresti muutuva valdkonna meetodid ja tehnilised vahendid arenevad pidevalt. Õppejõud, kes ei saa või ei soovi Narva kolida, võib suunata tööle väärikatele ametikohtadele Harjumaa sisejulgeolekuasutustes, kus on olemas vastutusrikkad kohad.
Uute õppejõudude leidmise eest peaksid hea seisma ka need asutused, kes motiveerivad oma inimesi Narva kolima ja pakuvad neile selleks karjäärieeliseid.
Ida-Virumaale on võimalik leida kvalifitseeritud personali
2008. aastal tööd alustanud Viru vangla ja 2013. aastal Jõhvisse toodud vanglate keskasutus on kogenud, et ehkki Ida-Virumaalgi leiab kvalifitseeritud töötajaid, on tippteadmistega inimesi vaja motiveerida siia tööle tulema. Ida-Virumaale tuleb üle tuua või praegustelt sisejulgeoleku ametikohtadelt SKAsse roteerida umbes seitsekümmend põhikohaga õppejõudu.
See on küll veidi üle kahe korra rohkem, kui oli siia kolides vaja vanglate osakonnal. Samas jääb see tublisti alla Viru vangla personalivajadusele, kus on ligi kakssada kõrgharidust nõudvat ametikohta. Paljud kõrgharidusega ametnikud on Ida-Virumaale ka elama asunud ja siin perekonna loonud.
Kes hakkab õppima?
Kuigi SKA kolimise vastases kampaanias on püütud väita vastupidist, ei kinnita analüüsid ja uuringud, et Ida-Virumaa õppeasutusse oleks raske õpilasi leida. Elu alustavale noorele inimesele ei ole elu Ida-Virumaal õigupoolest mingi murekoht. See muutub probleemiks siis, kui asutus, näiteks kool ise, kujundab piirkonnale kahtlasevõitu mainet.
2013. aasta uuringu järgi pidas kooli asukohta oluliseks kõigest 15% sisseastujatest ja ainult alla veerandi ei oleks tahtnud asuda õppima Ida-Virumaal.
Kahtlemata tuleb noorte hulgas teha selgitustööd, mis Ida-Virumaaga seotud hirme hajutaksid, kuid vastutustundlik riik peab tegema seda niikuinii, ükskõik, kas mõni asutus siia kolitakse või mitte.
Milliseid alternatiive pakutakse?
Ida-Virumaa lõimimise lahenduseks pakutakse tihtipeale seda, et Narva tuleks teha palju töökohti. Kui jutt on erasektorist, siis on huvitatud ettevõtjad need tõenäoliselt juba loonud. Kui rääkida ettevõtjate toetamisest, siis võib mõttel küll olla jumet, kuid see maksab võrreldamatult rohkem kui sisekaitseakadeemia Narva kolimine.
Sisekaitseakadeemia või mõne teise asutuse kolimine ei tähenda pelgalt tehnilist ümberasustamist. See tähendab mõtteviisi muutust: Ida-Virumaa on mööndusteta Eesti, kus elatakse täisväärtuslikku Eesti elu. Lõimimata Narva on Eestile reaalne oht, ent lõimitud Narva oleks Eesti suuruselt kolmanda linnana tegelik arenguvedur.


maintext:
Haldusreform ei saa kolme päeva pärast läbi
29. detsember 2016
Kui riigikogu võttis sel suvel vastu haldusreformi seaduse, siis tegelikult algas sellega alles reformi esimene ja ettevalmistav etapp. See seadus pani paika kaks konkreetset põhimõtet: kohalikele omavalitsustele anti aega vabatahtlikuks ühinemiseks 2016. aasta lõpuni ja lubati, et vabatahtlikele ühinejatele maksab valitsus ühinemistoetust.
Nüüd, kus aastavahetus ja etteantud tähtaeg on kätte jõudnud, annavad uudised riigi eri nurkadest kinnitust, et pühadest hoolimata on enamikus omavalitsustes kõige kuumem aeg − edukaid ühinemisläbirääkimisi peavad 80% linnadest ja valdadest. Ülejäänud on kas juba liitunud, rahvaarvult piisavalt suured või ei osale läbirääkimistel.
Hoolimata kohe-kohe saabuvast vahefinišist ehk vabatahtliku ühinemise tähtaja lõppemisest, on oluline üle korrata, et sellega ei ole reform veel sugugi läbi. Kõik ühinemised jõustuvad tegelikult alles kohalike omavalitsuste valimistega 15. oktoobril 2017.
Milline näeks välja Eesti haldusjaotus tol oktoobripäeval, kui võtta aluseks praegune seis? Sel juhul oleks pärast 2017. aasta valimisi senise 213 omavalitsuse asemel Eestis umbes 75-80 linna ja valda, millest kolmandiku elanike arv ulatuks üle 11 000.
Need arvud näitavad, milline on haldusreformi tegelik ulatus. Seetõttu pole ime, et paljude edulugude kõrval on ette tulnud vaidlusi, läbirääkimiste katkemisi, uuesti alustamisi ning ultimaatumeid. Nii mastaapse reformi puhul ei saa ette heita eestlaslikku ettevaatlikkust ja alalhoidlikku kaalumist.
Valitsus on reformi läbiviimiseks pakkunud omavalitsustele igakülgset tuge ning vajaduse korral vahendamist, et probleemid ja vaidlusküsimused saaksid kõiki pooli rahuldavalt lahendatud. Etteantud tähtaegadest, lubatud toetustest ja probleemide silumisest on ametis oleva valitsuse jaoks märksa olulisem reformi tegelik eesmärk ning sisu: Eesti inimeste elukeskkonna parandamine ning kohalike omavalitsuste võimekuse tõstmine.
Valitsuse eesmärk on välja töötada jätkusuutlik omavalitsusmudel, kus riigi ja omavalitsuste õiguste ning kohustuste osas on sõlmitud selged kokkulepped. Me tahame suurendada kohalike omavalitsuste otsustusõigust ja võimekust pakkuda kvaliteetseid teenuseid kõikjal Eestis. Inimestel on õigus saada avalikke teenuseid ühesugusel tasemel, hoolimata elukohast, mistõttu vajavad ülevaatamist eelarvetulu jaotamise põhimõtted, et vahed eri linnade ja valdade võimalustes ei oleks liialt suured.
Valitsusliidu aluspõhimõtetes on kokku lepitud, et omavalitsuste tulubaasi suurendamiseks tasandatakse kriisi ajal vähendatud kohalikele omavalitsustele laekuva tulumaksu osa langust. Seetõttu eraldame omavalitsustele alates 2018. aastast igal aastal 30 miljonit lisaeurot. Peale selle on omavalitsuste tulubaasi täienduseks 2019. aasta riigi eelarvestrateegias ette nähtud veel 15 miljonit ning 2020. aastal 25 miljonit eurot.
Valitsuse jaoks on oluline, et me suudaksime koostöös uute linnade ja valdadega välja töötada uue jätkusuutliku omavalitsusmudeli. Me vajame selget kokkulepet, kuidas jagunevad Eesti elu kujundamisel riigi ja omavalitsuste õigused ning kohustused.
Omavalitsuste rolli suurendamiseks on rahandusministeerium teinud ettepaneku anda neile õigus ja võimalus ise korraldada oma piirkonna arendustegevust ning ettevõtluskeskkonda. Samuti on soov laiendada omavalitsuste õigusi korrakaitse ülesannete täitmisel.
Valitsusel on kavas koguda lisaettepanekuid, millised ülesanded võiks kohalikule tasandile üle anda ning mida linnad ja vallad ise kõige rohkem ootavad ja vajavad, et oma elu paremini korraldada ning inimeste heaolu parandada. Praegu on kõige rohkem põhjust kaaluda sotsiaal- (nt asenduskodude ja -perede rahastamine, erihoolekandeteenuse korraldamine, puudega inimeste perioodilised toetused, sünnitoetuste väljamaksmine), tervishoiu- (esmatasandi tervishoid) ja haridus- (nt riigi gümnaasiumide ja kutsekoolide ning õpilaste karjäärinõustamise üleandmine), aga ka päästevaldkonna ülesannete võimalikku üleandmist riigilt omavalitsustele.
Mitmed muudatused on ametisolev valitsus juba kokku leppinud. Näiteks 2018. aastast tõstame koolilõuna toetuse ühe euroni ning eraldame vajalikud vahendid koos lisarahastusega (6 miljonit eurot aastas) kohalikele omavalitsustele. Samamoodi taastame kõigile 250eurose matusetoetuse ning suuname vajaliku raha (4 miljonit eurot aastas) kohalikule tasandile.
Kui seni on korraldatud regionaalset ühistransporti maakonna halduspiire järgiva loogika kohaselt, siis peagi hakkab veokorraldus lähtuma rohkem sõidunõudlusest ja sel juhul oleks mõistlik ühistransporti korraldada ka maakonnaüleselt. Uus bussiteenuse korraldus peab paremini vastama sõitjate huvidele, võimaldades praeguseid riiklikke dotatsioone senisest efektiivsemalt kasutada.
Omaette küsimus, mis on viimased pool aastat laual olnud Kärdlast Põlvani ja Jõhvist Pärnuni, on maavalitsuste saatus. Võin siinkohal kinnitada, et meie ühine otsus on maavalitsustest loobuda ning viia nende ülesanded kohalike omavalitsuste endi ja nende ühisasutuste pädevusse. Maavalitsuste riikliku järelevalve funktsioonid antakse aga üle riigiametitele. See ei tähenda mingil juhul otsustusõiguse Tallinna koondamist, sest kandev roll jääb just kohaliku tasandi kanda. Ühtlasi oleme otsustanud ka osa riigiasutuste viimise maakondadesse.
Lõpetuseks panen kõigile südamele, et kohalik elu algab inimese kodukohast, mitte Stenbocki majast või riigikogu hoonest. Valitsuse nimel soovin tunnustada kõiki omavalitsuste ühinemistel otseselt või kaudselt osalenud inimesi. Omavalitsustegelasi, omavalitsusliite, planeerijaid, läbirääkijaid, aga laiemalt ka kõiki aktiivselt kaasamõtlevaid kohalikke elanikke ja organisatsioone. Niivõrd suuri ja põhimõttelisi otsuseid saab ning tuleb alati langetada eeskätt kohapeal.


title: Põhjarannik kolmapäeval, 21. detsembril

maintext:
Põhjarannik kolmapäeval, 21. detsembril
21. detsember 2016
* Tänane Põhjarannik kirjutab esiküljel, kuidas reageerisid riigikohtu otsusele, mis kummutas haldusreformivastaste argumendid, need Ida-Viru omavalitsusjuhid, kes lootsid, et kavandatud kujul valdade ja linnade ühendamist ei tule. Nende esmaste reaktsioonide põhjal ei ole aga sugugi kindel, et ühinemisotsused nüüd libedamalt sünnivad.
* Narva-Jõesuu linnavolikogu esimees Raivo Murd, kes kolm nädalat tagasi allkirjastas kohalike elanike seas ebapopulaarse lepingu naabervalla Vaivaraga ühinemise kohta, astus tagasi. Uueks volikogu esimeheks saab tõenäoliselt Inge Muškina. “Las noored ka töötavad, mulle aga aitab − aeg on endale elada, tervist tugevdada,” kommenteeris Murd eile oma otsust.
* Ööl vastu 19. detsembrit murdsid kurjategijad sisse Sillamäe puudega inimeste ühingu kontorisse ning viisid sealt minema annetuskastis olnud raha ja seifis olnud liikmemaksud. Kokku üle 1000 euro. “Kurjategijad sisenesid lõhutud akna kaudu ning viisid minema kõik kuni viimse sendini,” rääkis ühingu esimees Nikolai Dežin.


title: Põhjarannik, teisipäeval 20. detsembril

maintext:
Põhjarannik, teisipäeval 20. detsembril
20. detsember 2016
* Põhjarannik kirjutab esiküljel pühapäeval Kohtla-Järve ligemale 20 000 elanikuga Järve linnaosa tabanud gaasirünnakust. Pühapäeva ennelõunal levinud tugeva gaasilõhna allikat polnud eile õhtuks leitud ja tõenäoliselt ei leitagi. Lõhna allikaks ei tunnista end ükski kohalik ettevõte. Kohalik keskkonnalabor ei asunud õhudetektiivi tööd tegema, kuna ei saanud kelleltki selleks tellimust.
* Kui valdav osa Eestist on lumelage, siis Ida-Virumaal Pannjärvel õnnestus pühapäeval läbi viia murdmaasuustamise noortesarja avaetapp, kus osales ligemale pool tuhat noort üle Eesti ja kümmekond lätlastki. Läinud nädalavahetusel avati kasutajatele ka Kiviõli tuhamäe esimene slaalominõlv.
* Hoolimata sellest, et Narvas on Eesti kõige odavam kaugkütte hind, on paljud sealsed linnaasutused jäänud jänni küttearvete tasumisega ja kavatsevad neid maksma asuda alles jaanuaris.


maintext:
Puru tee läbimurre valmib järgmisel aastal
13. detsember 2016
Jõhvi vald alustab kevadel Puru tee läbimurde ehitamist, suunates Ahtmesse mineva liikluse elamurajoonist välja.
Puru tee läbimurre, millest hakati rääkima juba nõukogude ajal, saab järgmisel aastal valmis. Vald kuulutab hanke välja lähinädalatel ning ehitustööd loodetakse lõpetada sügisel. Ehkki ehitustööd algavad juba kevadel ja kestavad suvi läbi, väga suurt ebamugavust see liiklejatele kaasa tuua ei tohiks, sest tööd toimuvad piirkonnas, mis praegu on kasutusest väljas.
Mugavam liikumiseks
Sisuliselt tähendab Puru tee läbimurre seda, et need liiklejad, kes sõidavad Ahtme suunas, ei pea sõitma ringiga mööda Kaare tänavat ja ümber Jõhvi elamurajooni, vaid saavad seda teha otse sealt, kus kunagisest sõjaväeosast on maha jäänud tühermaa ristmikuni, kus tuleb pöörata Ahtme suunas.
“Kindlasti võtab see Kaare tänava liikluskoormust vähemaks: selles suunas hakkavad minema kas kohalikud inimesed või siis need, kes sõidavad Tartusse. Teised sõidavad otse,” selgitas Jõhvi arendusnõunik Rein Luuse.
Otseteele lisaks tehakse väiksem tee, millega tagatakse juurdepääs tühermaa äärde jäävatele kruntidele, kuhu muu hulgas peaks kerkima uus kaubanduskeskus koos jäähalli ja ujulaga. Sinnasamasse kõrvale on planeeritud ka hotell, mille juurde praegu samuti ligipääs puudub.
“Meie huvi oleks, et see, sisuliselt keskuses asuv piirkond hakkaks arenema. Oleme ka ise sellesse linnajakku teinud investeeringuid, mis tahaksid praegusest paremat ja selgemat ühendust,” viitas Luuse Pillerkaare lasteaiale ning uuele gümnaasiumile, mis uue teega samuti parema ligipääsu saavad.
Lisaks sõiduteele ehitatakse turvalised teeületuskohad ka jalakäijatele. “Muidugi tulevad põhiteele ülekäigukohad, kuid selleks, et inimesed saaksid minna kontserdimajja mööda juba olemasolevat kõnniteed, ehitatakse sinna tunnel. Sillaga lahendatakse teest üleminek kooli staadionilt parki,” rääkis Luuse.
Kaua oodatud
Puru tee läbimurde projekteerimist alustati sisuliselt viis aastat tagasi. “Selle aja jooksul on seda pidevalt täiendatud ja osasid juurde projekteeritud,” tõdes arendusnõunik. Lõplik variant sai valmis alles paar kuud tagasi.
Läbimurde ehitamiseks saadakse toetust ettevõtluse arendamise sihtasutuse (EAS) rakendatava Ida-Virumaa linnapiirkondade jätkusuutliku arengu meetmest.
Esmalt läbisid kõik sinna esitatud projektid hindamise, millega need pandi prioriteetide nimekirja, ning alles siis said omavalitsused õiguse põhitaotluse koostamiseks. See tagab aga selle, et nimekirja eesotsas olevatel projektidel on suur tõenäosus toetust saada. Kuna Puru tee läbimurre oli nimekirjas number üks, siis on tõenäosus toetust saada 95 protsenti.
Ehituse eeldatav maksumus on 2,8 miljonit eurot. Sellise maksumuse puhul peaks vald omaosalusena välja käima suurema protsendi kui nõutud 15, sest toetuse ülempiir on väiksem kui summa, mis neil tarvis. “Ma usun siiski, et reaalne ehitushind on madalam ja me mahume piiridesse,” lootis Luuse. Vald on garanteerinud omaosaluseks kuni 790 000 eurot.
Juba praegu on vald kulutanud projekteerimiseks ligi 100 000 eurot, kuid ka sealt saadakse toetusega 85 protsenti tagasi.


title: Põhjarannik reedel, 16. detsembril

maintext:
Põhjarannik reedel, 16. detsembril
16. detsember 2016
* Eesti riik toetab 3000 euroga Narva Kangelaste prospektile plaanitud mälestusmärgi rajamist Afganistanis langenud eestimaalastele. Kavandatav mälestusmärk pühendatakse neile, kes langesid Afganistanis Nõukogude armee või Eesti kaitseväe ridades. Mäletusmärgi autoriks on skulptor Aivar Simson, kes on ka ise Afganistanis võidelnud.
* Tänasest lehest saab ka teada, miks suunati Keskerakonna katuserahana Jõhvi vallale kauplusbussi soetamiseks eraldatud ja segadust tekitanud 22 000 eurot mõni päev hiljem hoopis Sillamäe sotsiaalteenuste arendamisse ja mil moel oli selle rahaeraldusega seotud Martin Repinski.
* Narva muuseum hakkab koostöös Harjumaa muuseumiga projekti “Au (kogumis)tööle! Migratsioon Eestisse nõukogude perioodil” raames talletama Ida-Virumaal ja Harjumaal elava venekeelse elanikkonna eluloolisi mälestusi.


maintext:
Riigikohus andis haldusreformile rohelise tule
21. detsember 2016
Riigikohtu otsus kummutas kõik omavalitsuste esitatud haldusreformivastased argumendid ning tühistas üksnes 100 000 euro suuruse sundühendamiskulude ülempiiri.
Riigikohus leidis, et põhiseadus lubab muuta omavalitsusüksuste piire, kui see ei toimu meelevaldselt, ning kolleegiumi hinnangul haldusreformi seadus meelevaldsuse keeldu ei riku. Haldusreformi eesmärk − parandada omavalitsusüksuste võimekust osutada avalikke teenuseid − on põhiseadusega kooskõlas. Haldusreformi seadus aitab seda eesmärki saavutada, kuna eeldatavasti suudavad suuremad omavalitsusüksused neile pandud ülesandeid paremini täita kui väiksema elanike arvuga omavalitsused.
Kolleegium selgitas, et 5000 elaniku kriteerium ei ole ainus, mida haldusterritoriaalse korralduse muutmisel arvestada tuleb. Seadus võimaldab vabariigi valitsusel jätta ka alla 5000 elanikuga omavalitsusüksus ühendamata, kui selleks on kaalukad põhjused. Vabariigi valitsuse algatatud ühinemise kohta on omavalitsustel võimalik esitada põhjendatud arvamus, mis tagab neile põhiseaduses nõutud ärakuulamisõiguse.
Kaalukeeled Illuka ja Mäetaguse
26 kohtu poole pöördunud omavalitsuse seas oli viis Ida-Virumaa valda. Kui Vaivara ja Tudulinna vald ühinesid pöördujatega pigem solidaarsuse mõttes, siis Illuka ja Mäetaguse ning nendega seotud partnerite, aga ka Lüganuse jaoks olenes otsusest väga palju.
Mäetaguse ja Illuka on algusest saati väitnud, et ühinevad Iisaku, Alajõe ja Tudulinna vallaga Alutaguse vallaks üsnes siis, kui pole vähimatki võimalust üksi jätkata.
Alajõe vallavolikogu ühinemisläbirääkimistega liitumise otsuses on punkt, et ühinetakse vaid siis, kui ühinevad kõik viis omavalitsust.
“Iisaku seisukoht on selge: meie kutsusime naabrid ühinema, meie läheme asjaga ka lõpuni,” ütles Iisaku vallavolikogu esimees Priit Palmet. “Praegu eeldame, et kõik viis omavalitsust on sellega nõus. Oleme valmis ka selleks, et mõni neist välja astub, sel juhul peame ühinemislepingu üle vaatama. Kuna kõik on oma kõhklustest algusest peale ausalt teada andnud, oleme kõik võimalikud stsenaariumid läbi töötanud, nii et vajaduse korral jõuame jõulude ajal lepingu ümber teha.”
Tõde selgub homme
Illuka vallavolikogu esimees Paul Kesküla ütles, et riigikohtu otsust kohapeal alles analüüsitakse.
“See ei koosne ainult kahest põhipunktist, vaid ka kõigest ülejäänust − näiteks on selles tõlgendatud valitsuse kaalutlusõigust. Volikogu liikmetel tuleb põhjalikult lugeda ja mõelda ning võtta otsust tehes arvesse ka muid asju, sealhulgas rahvahääletuse tulemusi.”
Kesküla ei välistanud, et volikogu võib otsuse ka tegemata jätta: “See tähendaks, et enne aasta lõppu tuleb volikogu veel kord kokku kutsuda. Naabritel jääks sel juhul oma tegevuste ülevaatamiseks liiga vähe aega. Ma eeldan siiski, et see otsus tuleb.”
Mäetaguse vallavolikogu esimees Veljo Kingsep tõdes, et saadikud peavad otsust tehes võtma arvesse nii seda, et vallaelanikud ühinemist ei toeta, kui ka seda, et Mäetagusel on suhteliselt raske tõestada oma suutlikkust üksi edasi minna ja toime tulla.
“Homme (täna − toim.) arutame seda meie valimisliidus. Ma ei tea, millise otsuse teeb volikogu, ent karta on, et viis valda ei ühine,” ei soostunud ta täpsustama, mida täpsemalt silmas peab.
Priit Palmeti hinnangul oleks Mäetaguse ja Illuka volikogu eitav otsus nende valdade elanike suhtes mõneti ebaaus: “Kui nad hiljem sundliidetakse, siis kõik praegu ühinemislepingus kokku lepitu nende suhtes enam ei kehti. Muu hulgas kokkulepe, et kaevandamisõiguse tasu jaguneb kaheks: pool ühiseks kasutamiseks, pool investeeringutena tagasi sellesse piirkonda, kus kaevandamise eest seda makstud on.”
Palmet pelgab ka seda, et nende valdade eemalejäämise tagajärjel osutuvad kõik viis sundliidetavateks ja piirkond võib sootuks laiali laguneda: osa Jõhvi, osa hoopis Mustvee suunas.
“Kui ainult Illuka peaks välja jääma, tuleb 3500 elanikku ikkagi täis ja territooriumi suurust arvestades võiksime minna erisuse alla. Kui ainult Mäetaguse välja astub, jääb elanike arv nii väikseks, et erisus ilmselt ei rakenduks.”
Lüganuse tahab hingetõmbeaega
“Me oleme eelmisest ühinemisest veel räsitud ega ole jõudnud saada piisavalt tugevaks, et söösta järgmisse ühinemisse − üks valimisperiood ei ole piisav, et ehitada üles töötav süsteem,” soovib Lüganuse vald vallavanem Viktor Rauami sõnul kahe liitumise vahel pikemat hingetõmbeaega.
Tema hinnangul käib Lüganuse valla jalgele tõusmine pärast esimesi ühinemisjärgseid kohanemisaastaid praegu päris jõudsalt, ent vallana toimima siiski alles hakatakse.
“Riigikohtu otsuses ei ole üheselt öeldud, et me sada protsenti sundliitmise alla läheme; on öeldud, et alla 5000 elaniku piiri jäämine on eeldus sundliitmise menetluse algatamiseks, aga seda menetlust ei pea lõpuni viima. Meie asi on vabariigi valitsusele tõestada, et oleme piisavalt võimekad praegusel kujul edasi minema. Teise olulise asjana on märgitud, et olukord ei tohi pärast ühinemist muutuda kehvemaks − praegu julgen öelda, et paremaks ei läheks see kohe kuidagi.”


maintext:
Evelin Ilves esitles Kohtla-Järvel oma esimest lasteraamatut
20. detsember 2016
Evelin Ilves pani tütar Kadri Keiu lapsepõlvelood Ärma talus kaante vahele ning valmistub kirjutama järge − sellest, kuidas tüdrukutirtsu isast sai president ning perel tuli metsast looduse keskelt kolida elama lossi.
Kui ma kunagi peaksin hakkama leiba küpsetama, siis ma teen seda kindlasti teie raamatu “Leib” järgi. Ma ei pea kokaraamatutest kõige vähematki, aga see on üks ütlemata mõnus raamat. Apollos palus üks proua teilt autogrammi aga sellisesse raamatusse nagu “Kingitud maitsed”. Teil paistab neid söögiraamatuid mitmeid olevat.
“Kingitud maitsed” oligi esimene, siis tuli leivaraamat ja siis “Söögivahetund. Koolikokkadelt kodukööki”. Me tegime fotograaf Hele-Mai Alamaaga kahe aastaga koolisööklatele tiiru peale, et tutvustada häid koolikokkasid ja neid tunnustada. Mulle ei mahtunud pähe, kuidas ühe eluala esindajad võivad olla nii erisuguses ühiskondlikus positsioonis. Restoranide staarkokad on nagu rokistaarid − hästi makstud ja kuulsad −, samas koolikokad, kes ei tee sugugi halvemini süüa, on mingi 26. järgu inimesed, kelle kallal pealegi kogu aeg õiendatakse.
Retseptide osas me Hele-Maiga väga ei uskunud, et koolikokad suudavad meid üllatada, sest me oleme mõlemad suured-suured toidutegijad. Aga suutsid! Igas koolis oli mõni selline toit, et me olime hämmingus, kuidas on võimalik väikeste vahenditega midagi sellist teha.
See, mis praegu koolitoidu ümber käib, on äge! Spetssaade “Eesti parim koolikokk” ja puha. Aga juba meie koolituuril oli selline mõju, et Kadrioru kokk ütles, et parima koolikoka väljaselgitamise vastu on meedial palju suurem huvi kui üldse parima koka valimise vastu.
Te olete viimasel ajal teinud kahte asja, mida ma poleks eluilmas teist uskunud. Teil oli televisioonis oma jutusaate ja kirjutasite lasteraamatu. Arvestades seda, kuidas meedia oli teil omal ajal kui hagijas kallal… Ma arvasin, et nüüd, kus te ei pea enam meedias figureerima, ei vaata te sinnapoole ka.
Minuga on nii, et ma ei tee kunagi mingeid plaane. Lihtsalt kui mulle tuleb mingi mõte, mis mulle meeldib, hakkan ma tegutsema ning alles hiljem saan aru, et teistele võis see imelik tunduda. (Naerab.)
Imelikku polnud siin midagi, lihtsalt üllatav.
Mind on televisioon alati võlunud. Mul ei ole kunagi kaamerahirmu, ma ei lähe krampi. See on nii, nagu mõnele inimesele tohutult meeldib lava. Muidu vaatad, et tagasihoidlik inimene, aga laval särab mitme eest. Mulle meeldib ka publik. Ma olen ahviaastal sündinud ja keegi just ütles, et ahv tahab lavale publiku ette, muidu pole lõbus. Mulle ka meeldib laval, küll mitte näidelda või laulda, aga rääkida.
Mulle tõesti see saatetegemine meeldis. Nüüd hakkas Kanal 11s minu reisisaade “Eveliniga Balil”. Ma olen Balil käinud mitu korda, ma tunnen end seal väga koduselt, juba esimene kord oli nii. See on hämmastav, sest kultuur on teine, kliima on teine, rituaalid on teised, toit on teine, kõik on teistmoodi, kuid ürgsel tasandil on midagi sarnast. Seal ollakse jätkuvalt loodusega kontaktis.
Saate režissöör on Hindrek Maasik (Ida-Virumaalt pärit − toim.). Üle-eelmine pühapäev, kui oli esimene osa, vaatasin ka ise huviga, sest ega minagi enne näe, mis sest välja on tulnud, kui teleekraanil.
Aga räägime teie uuest raamatust − lasteraamatust “Linnu lood”.
Linnu on väike tüdruk, kes elab üksildases metsatalus, kus ei ole teisi lapsi-mängukaaslasi. Aastas paar-kolm korda käib mõni laps külas, aga mängida tahaks ju iga päev. Nii pidigi ta mängukaaslased leidma endale kohapealt. Esimene ja kõige suurem sõber oli tal iiri setter Ludvig hüüdnimega Luddu. Raamatus ongi ta Luddu nime all.
Kas ma saan õigesti aru, et see raamat räägib teie tütre Kadri Keiu lapsepõlvest Ärma talus?
Jaa, need on Kadri Keiuga päriselt juhtunud lood. Igal tegelasel selles raamatus on prototüüp, olgu ta siis inimene või loom. Isegi see kiil, kes on raamatu kaane peal, on päriselt olemas: tema on üks esivanemate hing. Ja Toonepulk ehk siis üks suur vana toonekurg − tema on Luddu kõrval teine põhiline tegelane. Ta on kõik need aastad seal talus elanud ja elab ikka veel. Nii et jah, lood on päris, aga ma olen need muinaslugudeks kirjutanud. Ma armastan lugusid, need köidavad mind. Ka minu telesaade oli inimlike lugude jutustamine.
Kolm aastat tagasi mõtlesin, et peaks hakkama Kadri Keiu lapsepõlvelugusid Ärmas kirja panema. Vaatasin lugusid meenutades tema pilte ning üles sai tähendatud sadakond loo ideed. Raamatus on neid vaid 18.
Te tulite Kohtla-Järve Apollosse raamatut esitlema koos nukk Linnuga. Kunstnik Catherine Zarip on joonistanud väga armsa kolme patsiga tüdruku ja ka nukk on ülimalt vahva. Kas Linnu jõuab tulevikus poeriiulile?
Nuku idee tuli kohe, kui Catherine Zaripi esimesi eskiise nägin. Läksin vabaõhumuuseumi prouade juurde ning palusin neid. Sain ühe imearmsa nuku ja kolm väga ilusat Linnu rinnaehet. Nii et prototüüp on olemas, kui millalgi saab hakata neid nukke tootma. Praegu pole jõudnud sellega tegelda.
Raamat lõpeb sellega, et tüdruku isast saab president ning kogu pere peab kolima lossi elama. Ja et sellest, kuidas Linnu elu seal roosas lossis kulgema hakkab, jutustate te järgmises raamatus.
Jaa, mul on ka päris palju lossi lugude ideid kirja pandud. Kadri Keiu oli siis neljane ja tema sai seal majas kohe kõikidega tuttavaks. Kadrioru lossis on esindatud vist oma seitse eri organisatsiooni − politseinikud, sõdurid, toitlustusfirma, koristusfirma, aednikud, nõunikud, kantselei −, aga tema käis kõikidega läbi. Ma arvan, et ta oli ainus, kes tundis kõiki nägu- ja nimepidi. Ja ainus, kellele seal meeldis elada. Mul oli huvitav kuulata, kui ta ühes intervjuus ütles, et ta tundis, et kõik selle maja asukad hoiavad teda. Mulle Kadriorg küll alati väga sõbralik koht ei tundunud, aga kui laps nii tundis, siis see on väga tore.
Kadri Keiu on praegu 13aastane. Kas ta ei protestinud, et ema, need on ju minu lood, mida nüüd kõik lugeda saavad?
Natuke protestis, ütles, et sina vastutad, kui keegi hakkab minu kallal võtma. Aga kui ta juba Catherine Zaripi pilte nägi, siis ütles, et suht armas. Talle peategelane meeldis ning kuigi lood on tema elust võetud, on see peategelane temast piisavalt erinev.
Rääkige mõni lugu, mis on ka kaante vahel.
See, kuidas ta Toonepulgaga tuttavaks sai. Ma ehmatasin ennast köögiaknast vaadates soolasambaks, kui nägin, kuidas ta heinamaal jalutanud suurele valgele linnule kindlal sammul lähenes. Ta oli ju tilluke, kahe ja poole aastane, ulatus toonekurele kurgu alla.
Ja kuidas konnad ta peo peal laulsid ja talle otsa vaatasid. Mitte kellegi teise käes nad ei laulnud, aga Kadri Keiu võttis nad peoga tiigist välja ja nad laulsid edasi.
Või siis see, kuidas ta konna suudles, sest keegi oli öelnud, et konn muutub siis printsiks.
Lindgrenil tegi keegi Bullerby lastest sama.
Jah, ja Kadri Keiu oli esialgu väga pettunud, et konn ei muutunudki printsiks. Pärast tundis aga kergendust, öeldes, et mida ma oleks selle printsiga peale hakanud, ma oleks pidanud temaga abielluma, aga ma ju ei taha.
Ja see, kuidas nad koos Ludduga vorstivõileibu sõid. Mul läks tükk aega, enne kui aru sain, kuidas Kadri Keiu suudab ära süüa neli vorstivõileiba korraga.
Te olete soovitanud ka täiskasvanutel lugeda lasteraamatuid.
Jaa, ma just ostsin endale terve portsu muinasjuturaamatuid. Minu lapsepõlve muinasjuturaamatuid on hakatud uuesti välja andma, originaalillustratsioonidega, näiteks Siima Škopi joonistatud piltidega. Ma ostsin kümme raamatut kokku, lähen koju, hakkan kohe lugema.
Mida lasteraamatute lugemine täiskasvanud inimesega teeb?
Võtab pinged maha. Stress ja muretsemine on tervise kõige suuremad vaenlased. Kui suudame kas või 10 minutit väga rahulikud ja õnnelikud olla, siis see on meie tervisele väga tähtis asi.
Lasteraamatute tegelased on pealegi väga terve mõistusega ja tihtipeale naljakad.
Minu lemmik on Kunksmoor − üks lahedamaid moore üldse, tema käest tasub elu õppida. See, kuidas ta õngitseb kapten Trummi merest välja, ravib terveks ja saab endale hea mehe. Või siis kuidas ta rippus hinge vaakumas kõrge korstna otsas, rääkides iseendaga, et vaene Kunksmoorike, kuhu sa jälle oled sattunud. See on oskus vaadata ennast kõrvalt, näha eraldi inimest ja probleemi. Juhid õpivad seda juhtimiskonsultantide koolitustel, aga lasteraamatu tegelased oskavad seda ise.


title: “Anname endast kõik!”

maintext:
“Anname endast kõik!”
20. detsember 2016
Kui ikka ääretult lumevaesel ajal tuleb starti ligemale pool tuhat noort, siis tähendab see, et huvi murdmaasuusatamise vastu on Eestis jätkuvalt suur, tõdes pühapäeva pärastlõunal Pannjärve suusastaadionil Salt Lake City olümpiapronks Jaak Mae.
Mael oli põhjust rõõmustada ka omanimelise suusakooli õpilaste edu üle Eesti noortesarja avaetapil, kus olid kavas eraldistardist sõidud vabastiilis. Jaak Mae suusakooli ja CFC klubi lipu all sõitnud eri vanuseklassides noored olid autasustamistseremoonial ühed sagedasemad pjedestaalile tõusjad.
“Suusatamine on tegelikult väga mitmekesine ala. Ettevalmistusperioodil kuuluvad treeningkavva väga mitmesugused spordialad. Samas aga tuleb tunnustada ka tublisid suusatreenereid, kes suudavad oma õpilaste motivatsiooni ülal hoida ka sel ajal, kui maa on must,” rääkis Eesti suusakangelane, lisades, et Pannjärve on Eestis üks omapärane paik, kus lund on sageli ka siis, kui mujal seda pole.
Kõva võitlus iga sekundikümnendiku pärast
Noortevõistlusel võideldakse iga koha ning sekundikümnendiku pärast samamoodi ihu ja hingega nagu suurtel tiitlivõistlustel. Eelnenud aastatel oma vanuseklassis sagedasti esikolmikusse jõudnud Illuka valla neiul Aveli Uustalul ei olnud seekord parim päev. Seitsmes koht ei olnud päris see, mida ta lootis. Ometigi ei saa keegi talle ette heita, nagu ta poleks püüdnud parimat. Üle finišijoone jõudnud, jäi ta paariks minutiks lumele pikali. “Andsin endast kõik! Suusk ja rada olid head. Aga päris raske oli sõita. Vorm ei ole veel nii hea kui tahaks,” ütles ta ja tõdes, et tuleb veel kõvasti trenni teha.
Oodatud medalikohale ei jõudnud seekord ka Ida-Viru viimaste aastate edukaim noorsuusataja Vane Vähk. Tänavu sügisel Otepääle Audentese spordigümnaasiumi õppima läinud 16aastane noormees pidi seekord leppima endale tavatu kümnenda kohaga. “Olen nädal aega haige olnud ja teravat tunnet täna polnud,” rääkis ta.
Vähk tuli sõitma eelkõige sellepärast, et saada korralik stardikoht noortesarja teiseks etapiks, mis sõidetakse 7. jaanuaril samuti Pannjärvel. Siis on kavas sprint, mis on ühtlasi katsevõistlus, kus selgub, kes pääseb veebruari keskel Eestit esindama Türgis toimuvatele noorte olümpiapäevadele. “7. jaanuaril on vaja eelsõit ära võita,” on tema mõtted suunatud praegu ühele olulisele võistlusele.
Olgugi et Vähil polnud tavapärast teravust, ei jäänud Kuremäe lähedal elavasse Vähkide peresse sel päeval medal tulemata. Selle sai tema noorem õde Liset, kes võitis kuni 14aastaste tüdrukute seas hõbemedali.
Alutaguse suusaklubi juhi Janek Vallimäe sõnul oli Liseti hea sõit meeldiv üllatus. “Kui meie klubi tuumikult ootasime ehk pisut enamat, siis positiivne oli, et mitmed nooremad tegijad sõitsid paremini kui varasematel aastatel,” ütles Vallimäe, lisades, et avavõistluse põhjal veel erilisi järeldusi teha ei tasu. “Hooaeg läheb täistuuridel käima jaanuaris ja siis on loodetavasti enamik meie noortest parimas hoos.”
Teine pjedestaalikoht Alutaguse suusaklubile tuli kuni 20aastaste noormeeste seas, kus Kaivo-Mart Kangro pälvis kolmanda koha.
Edukalt esinesid Pannjärve etapil ka Narva Äkke suusaklubi noored, kellest seitse jõudis ka esikümnesse. Neist parimana pälvis Vita Konopljova kuni 13aastaste tüdrukute seas kolmanda koha. Klubi eestvedaja Vladimir Všivtsevi sõnul on nende peamiselt laskesuusatamisele keskenduvad noored saanud päris tublisti harjutada ja see avaldub ka tulemustes.
Lätlased näitasid võimu
Eesti noortesarja etapil olid seekord kohal ka Läti noored, kellest mitmed jõudsid ka pjedestaalile. Kesk-Lätist Aizkrauklest oli pika sõidu Pannjärvele teinud treener Ingus Eidaks koos oma õpilastega. “Tulime vaatama, kas jääme tasemelt Eesti noortest maha või oleme jõudnud nendega samale tasemele,” tõdes ta.
Võrdlus osutus Eidaksile rõõmustavaks. Tema tütar Patricija võttis kuni 18aastaste neidude 6 km sõidus mäekõrguse võidu, olles Eesti eakaaslastest ligemale poole minuti võrra kiirem. Tema poeg Edijs sai kuni 14aastaste seas teise koha. “Olen täitsa üllatunud, me pole lumel eriti harjutada saanud. Lumega meil Lätis enam hullemat olukorda olla ei saa, korraks tuleb õige pisut ja seegi sulab kohe ära. Teel siia vaatasime aknast välja ja mõtlesime, et huvitav, kus siin see võistlus tuleb − kõik teeääred olid lumest lagedad. Aga teil siin on kõik valge,” imestas ta.


maintext:
Võimupööre Keskerakonnas sai alguse Ida-Virumaalt
15. detsember 2016
Edgar Savisaare kukutamine Keskerakonna juhi kohalt ja sellega kaasnevad sisepinged ja muud järeltõuked ei kõiguta tuntavalt selle partei ainuvõimu Ida-Virumaa linnades.
Kui pärast võimupööret langes Keskerakonna toetus EMORi uuringu põhjal Tallinnas 40 protsendilt 29 protsendile, siis Ida-Virumaal jäi see üldjoontes endisele tasemele. Poliitikavaatleja Hannes Rumm viskas selle peale Vikerraadio nädalalõpusaates “Rumm ja Samost” villast, et Ida-Virumaal elavad venelased ei ole veel teada saanud, et Edgar Savisaar pole enam Keskerakonna esimees.
Tegelikult on Savisaare roll Ida-Viru venelaste silmis kahanenud viimase aasta jooksul pidevalt. Põhiline teene on selles Keskerakonna Narva, Kohtla-Järve ja Sillamäe liidritel, kes valisid partei siseheitluses juba eelmisel sügisel selle poole, kes nüüdseks on osutunud võitjateks. Nii nagu Eestimaa päike tõuseb Ida-Virumaalt, sai ka võimupööre Keskerakonnas alguse samast kandist.
Meenutagem, et juba enne eelmist kongressi oli just Narva see piirkond, kes esitas esimesena esimehe kandidaadiks Kadri Simsoni ja leidis, et Savisaar võiks hinge tõmmata ja leppida auesimehe kohaga.
Kõige olulisemaks murdepunktiks olid aga tänavu veebruaris Sillamäe kultuurikeskuses toimunud Keskerakonna Ida-Viru piirkonna esimehe valimised, kuhu sõitis kohale kogu partei koorekiht. Nii-öelda ringi punases nurgas õhutasid Edgar Savisaar ja Yana Toom hääletama Martin Repinski poolt. Sinises nurgas pidasid kohalikud liidrid Mihhail Stalnuhhin ja Valeri Korb sütitavaid kõnesid Eevi Paasmäe kasuks. Kui hääled olid loetud, lõi võidutantsu Paasmäe. See oli selge sõnum, et Savisaar ja Toom võivad olla küll Keskerakonna ikoonid ja tugevad häältemagnetid, aga Ida-Virumaal maksab kohalike liidrite sõna rohkem.
See oli märgiline sündmus, mis andis uut indu ka teistes piirkondades Keskerakonna võimupöörde korraldamiseks, mis kulmineerus nüüd novembris Jüri Ratase tõusmisega parteijuhiks ja kohe seejärel ka peaministriks.
Kui praegu spekuleeritakse selle üle, kas Savisaare toetajad võivad kümne kuu pärast toimuvatel kohalikel valimistel tulla Tallinnas välja oma konkureeriva nimekirjaga, siis Ida-Virumaa linnades ei ole sellise stsenaariumi tõenäosus kuigi suur. Ei ole kahtlust, et paljudele Ida-Viru venelastele on nii Savisaar kui Toom endiselt poliitilised iidolid. Ent kohalikel valimistel on selle kapitaliga keeruline suurt midagi peale hakata.
Olukorda kontrollivad endiselt Korb ja Stalnuhhin, kes on paarikümne aastaga loonud Kohtla-Järvel ja Narvas niivõrd töökindla valitsemissüsteemi, mida pole kokku jooksutanud ei korruptsioonijuhtumid ega nende linnade kehv sotsiaalmajanduslik olukord.
Kohalike inimeste suust kõlab nende linnade võimude kohta üha sagedamini rahulolematust, ent sellest hoolimata võtavad nad valimistel taas seljavõidud. Ühelt poolt oleks võim justkui maas. Praegustel valitsejatel on saavutusi napilt ja nende pikast võimulolekust on paljudel kõrini, ent kui keegi teine püüab võimu üles võtta, siis selgub, et ei pääse ligi − tugev klaassein on vahel.
Seetõttu oleks ka Savisaare ja Toomi toetajatel küllaltki keeruline neis linnades kokku saada konkurentsivõimelist nimekirja. Suurem osa tuntud avalikest tegelastest, kes on nõus kohalikus poliitikas osalema, on olemasolevast võimust kas töökoha kaudu või mingil muul moel sõltuvad. Uute häältemagnetite ülestöötamine on põhimõtteliselt võimalik, aga see nõuaks väga suurt tahtmist, aega ja raha.
Tõsi, Narvas õnnestus Yana Toomil siiski saada aasta alguses piirkonna juhiks. Kuid kaugjuhtimise teel pole Brüsselist Narvas toimuvat sugugi lihtne päevast päeva hallata. Küllap Toomi mõjujõu vähendamise soov on ka üks põhjusi, miks Stalnuhhin on rääkinud, et tahaks riigikogu asemel märksa rohkem pühenduda Narva asjadele.
Lisaks on aga Ida-Viru linnades oluline roll ka kohalikel oligarhidel, kel on kujunenud praeguse võimuga vastastikku kasulikud suhted. Nad on huvitatud nende sidemete põlistamisest ja teevad omalt poolt valimistel kõik, et senine võim jääks püsima.
Korb ja Stalnuhhin võtsid Ratase-Simsoni-Repsi leeri üle minnes riski ja võivad nüüd rahul olla. Lisaks kohaliku võimu kindlustamisele on nad kaasarääkijad ka kogu Eestit puudutavates küsimustes. Enam ei saa nad oma poliitilises arsenalis kasutada varasemat argumenti, et keskvõim Ida-Viru linnasid ei toeta.
Samas on nad omalaadsesse kahvlisse seadnud ka IRLi ja sotsiaaldemokraadid, kes on siiani nende valitsemisstiili Narvas ja Kohtla-Järvel armutult kritiseerinud. Kui omavahelisest läbisaamisest sõltub, kuidas püsib ja toimib ühine vabariigi valitsus, siis ei hakka ei Jevgeni Ossinovski ega Margus Tsahkna eriti torkima koalitsioonipartnereid selle pärast, mida nad teevad Ida-Viru linnades. Aga poliitilise konkurentsi ja Ida-Viru linnade arengu huvides oleks teiste erakondade tugevam mängu sekkumine hädavajalik.


title: Poliitiline näitemäng haiglas

maintext:
Poliitiline näitemäng haiglas
29. detsember 2016
Narva haigla lasteosakonna sulgemise ja siis jälle mittesulgemise katse lõhnab kiiruga lavastatud poliitilise näitemängu järele.
Loo stsenaarium on ülimalt lihtne: linnas kindlalt võimul püsivad keskerakondlased võtsid ühe isiku näol vastu äärmiselt ebapopulaarse otsuse, tekitades rahva seas protestilaine, seejärel aga lahendas sama erakonna teine isikute grupp hapuks kiskunud olukorra. Peale närvide ei kaotanud justkui keegi midagi.
Võimalik, et sel moel otsustas nii-öelda hea seltskond kasvatada oma poliitilist kapitali.
Oletagem küüniliselt, et lasteosakonna sulgemine võis puhtrahaliselt olla õigustatud. Kuid maailmas ei saa kõike rahas mõõta. Põhiline probleem on aga selles, et poliitikud ei vaevunud linnakodanikke nagu kord ja kohus isegi ette valmistama, seades nad lihtsalt fakti ette.
See-eest võib kõva viie hindeks panna nendele otsusekindlatele ja vankumatutele narvalastele, kes ei leppinud neile pealesurutud plaaniga ja seisid selle eest, et Eesti suuruselt kolmanda linna haigla lasteosakonda ei suletaks. Järgmise aasta oktoobris toimuvatel valimistel võivad needsamad aktiivsed inimesed panna hindeid neile poliitikutele, kes selle näitemängu lavastasid.
Küsimärgid ja vastuolud jäävad aga üles ka raha puhul. Keelates munitsipaalsel haiglal lasteosakonna sulgemise arvelt kokku hoida, osutasid Narva linnavõimud võimalusele keerata lõdvemaks eelarvest haiglani jõudva raha ventiili.


maintext:
Ida-Virumaal pole vaja jalgratast leiutada
23. detsember 2016
Ida-Virumaal on viimase kuu jooksul päris palju räägitud uuest valitsusest kui unistuste valitsusest. Unistada ju võib, aga reaalset elu ei saa ega tohi kõrvale jätta.
Kui räägime Ida-Virumaast, siis peame rääkima piirkonnast, kus on palju tööstuspotentsiaali, tööturg on aga üles ehitatud peamiselt suurtele tööandjatele. Seetõttu satuvad globaalsete muutuste tõttu vahel löögi alla paljud inimesed korraga. Seda nägime hiljuti, kui energiakandjate hinna langus maailmaturul tõi kaasa koondamised õlitehastes Ida-Virumaal.
Riigi ülesanne on siin igal juhul leevendust pakkuda. Otsustega, mis alandasid keskkonnatasusid, tuli valitsus Ida-Virumaa inimestele appi, aitas töökohad säilitada ja taasluua.
Tähtis on siinkohal ka meelde tuletada, et tookord valitsuses olnud SDE ei võtnud sel teemal seisukohta ning IRL oli vastu. Kokkuvõttes oli see maksumaksjatele mõistlik rahapaigutus, sest kui koondatud inimesed tööd ei leia, muutuvad nad sotsiaaltoetuse saajateks ja maksumaksjate asemel maksuraha kasutajateks. Rõõm on, et esialgu suure sotsiaalse katastroofina tundunud olukorda õnnestus tänu kiirele reageerimisele leevendada ja paljude idavirulaste peredele jäi sissetulek alles ning seda suuresti tänu tolle aja valitsuserakonna − Reformierakonna toele.
Tööpuudus Ida-Virumaal on kahjuks endiselt suurim Eestis. Vajame piirkonda rohkem töökohti. Selle ülesande lahendamine on ka otseselt seotud Eesti julgeolekuga.
Need, kes praegu uues valitsuses Ida-Virumaale taevamannat lubavad, ei ole millegipärast omavalitsuse tasandil aastakümnete jooksul suutnud lagunemist pidurdada. Kohtla-Järve tühjad majad ja Narva vaikelu ning vähene lõimumine ülejäänud Eestiga on kujunenud just omavalitsuste tegematajätmiste tõttu. Puudub veendumus, et paljuski samad inimesed nüüd uue valitsuse värsket väljanägemist kasutades päevapealt suure pöörde tooksid. Kuid eks aeg näitab.
Igal juhul on riik viimastel aastatel Ida-Virumaale investeerinud rohkem kui paljudesse teistesse Eesti paikadesse ning öelda, et alles nüüd hakkame kõike tegema, ei ole õige. Nagu juba enne öeldud: õlitööstuse toetamisega, maailmaturu hindadest tingitud turu madalseisu olukorras, on säilitatud või uuesti loodud löögi alla sattunud töökohti. Pidevalt on toetust saanud Ida-Virumaa tööstusparkide programm, mis on toonud majanduse elavnemise, loonud juba sadu ja toomas veel tuhandeid töökohti.
Näitena Ida-Virumaale pööratava tähelepanu kohta meenutaksin, et juba 2014. aastal otsustas valitsus, et Ida-Virumaa saab ainuüksi siseministeeriumi kaudu Euroopa regionaalarengu fondist umbes 53 miljonit eurot, millele lisanduvad märkimisväärsed investeeringud teiste ministeeriumide programmidest.
Kui vaadata uue valitsuse plaane seoses Ida-Virumaaga, siis loosungeid on (eriti IRLi poolt), kuid konkreetse sisuga tuleb need alles täita. Näitena võiks siinkohal tuua riigi loodavate töökohtade tekitamise, mida teostas juba valitsuses olnud Reformierakonna minister, tuues Ida-Virumaale vanglateenistuse.
Sisekaitseakadeemia viimisel Narva tuleb rääkida mitte üksnes majadest ja betoonist, vaid ka õpetajatest. Kas praegused õppejõud on nõus kolima Narva ja mida tähendab see sisejulgeolekule? Eesti keele maja Narvas võib olla küll hea asi, aga selle kõrval ei ole vaja rääkida, et võib-olla ei ole eesti keelt vaja üldse osata. Just nii võib aga mõista haridusministri juttu eestikeelse hariduse katseprojektidest ühelt poolt ja vene koolide taotlustest vaid venekeelse õpetamise erandite kohta teiselt poolt.
Ajal, mil paljud pered Ida-Virumaal soovivad lastele juba lasteaiast alates riigikeelt õpetada, ei ole õige ükski vihje, justkui võiks hakkama saada ka eesti keele oskuseta. Eestikeelse haridusreformi ümberpööramisega soovitakse vene noored ära lõigata võimalusest saada täisväärtuslikeks Eesti kodanikeks koos keeleoskusega.
Ida-Virumaa paljude inimeste inforuum, mida tarbitakse, on erinev mujal Eestis kujunevast. Väga palju ei räägita ei poliitikast ega ka ideoloogiast. Pigem domineerib seal üks erakond. Kindlasti on inimesi, kellel on umbusku, aga kui hakkad väärtustest rääkima, selgitama, et meie eesmärk Reformierakonnas on keskenduda ettevõtluse arendamisele, töökohtade loomisele, siis need eesmärgid on inimestele ikkagi olulised. Kui inimestel on tööd, siis on paljud muud asjad iseenesest korras.
Kokkuvõttes saan öelda, et Ida-Virumaa ei vaja revolutsiooni või jalgratta leiutamist, vaid olemasolevate investeeringuplaanide ja ettevõtlusprogrammide jätkamist ning kohalikele inimestele selliste võimaluste pakkumist, mis võimaldaksid neil end tunda Eesti Vabariigi väärikate kodanikena.


maintext:
Sillamäe puudega inimeste ühingu kontorist viidi üle 1000 euro
21. detsember 2016
Ööl vastu 19. detsembrit murdsid kurjategijad sisse Sillamäe puudega inimeste ühingu kontorisse ning viisid sealt minema annetuskastis olnud raha ja seifis olnud liikmemaksud.
“Kurjategijad sisenesid lõhutud akna kaudu ning viisid minema kõik kuni viimse sendini,” rääkis ühingu esimees Nikolai Dežin. “Signalisatsioon hakkas tööle, ent kuni turvafirma töötajad kohale jõudsid − nad kinnitavad, et olid kohal nelja minutiga −, olid vargad kui tina tuhka kadunud.”
Dežini arvates võisid vargad tegutseda kellegi juhatusel, kuna nad leidsid lauasahtlisse peidetud seifivõtme kiiresti üles ning teadsid sedagi, kus annetuskast asub. Seifis hoiti ühingu liikmemakse.
Dežini sõnul oli liikmemakse kokku umbes 100 eurot, ent seda, kui palju annetuskastis raha oli, on keeruline täpselt öelda. “Arvan, et vähemalt 1000 eurot, kuna seal oli mitu 50eurost kupüüri ja ka palju teisi rahatähti,” rääkis ta.
Varem pole üritatud
Annetuskast asub ühingu kontoris pidevalt ning kõik soovijad saavad seal invaliidide heaks annetusi teha. “Tavaliselt avab meie komisjon aasta lõpus kasti ning kanname kõik annetused oma arvelduskontole. Need kuluvad meil hiljem mitmesugusteks vajadusteks,” selgitas Nikolai Dežin.
Ta märkis, et ühingu 27 tegutsemisaasta jooksul ei ole mitte keegi kunagi varem midagi säärast teha üritanud. “Mul ei mahu pähe, kuidas saab kaitsetutele inimestele, invaliididele, niimoodi teha,” sõnas Dežin. “Inimestel puudub südametunnistus. Kui vargad raha ei tagasta, siis jumal karistab neid, sest neistki võib kunagi invaliid saada.”
Dežin loodab, et politsei leiab vargad siiski üles.
Viru ringkonnaprokuratuuri pressiesindaja Jelena Filippova andis teada, et Sillamäe puudega inimeste ühingu kontoris aset leidnud juhtumi alusel on algatatud kriminaalmenetlus vargust käsitleva paragrahvi järgi.
Varastatud on ka Kohtla-Järve invaühingust
Kohtla-Järve invaühingu esimees Svetlana Ergaševa nimetas neid, kes haigetele inimestele liiga teevad, lurjusteks ning lisas, et ka nende ühingus käisid mõned aastad tagasi vargad.
“Nad tungisid ka meie kontorisse akna kaudu. Hiljem oli meil veel tükk aega selles majas ebameeldiv viibida, kuna siin olid käinud halvad inimesed, kes himustavad kaitseta invaliidide vara. Kurjategijaid kahjuks üles ei leitudki,” rääkis ta. “Praegu on meie ühingutel väga keerulised ajad ning kui veel midagi säärast juhtub, siis… Kuid see tuleb üle elada. Nikolai Dežin on tugev inimene ja saab hakkama. Soovin talle ja kõikidele teistele headele inimestele meelekindlust ning seda, et me keerulistest aegadest hoolimata südametuks ja kalgiks ei muutuks.”


title: Tasuta asju pole

maintext:
Tasuta asju pole
2. detsember 2016
Uus valitsus on tulnud välja plaaniga, et alates 2018. aastast saaks maakondlikel bussiliinidel sõita tasuta.
Täpsem oleks öelda, et sõitjad ei pea oma raha pileti ostmiseks kulutama, selle maksavad kinni solidaarselt kõik Eesti maksumaksjad ja muidugi ka need, kes ise neid bussiliine ei kasuta. Tegelikult tehakse seda märkimisväärses ulatuses juba praegu. Maakonnaliine teenindavate bussifirmade kuludest katab üle poole riik.
Sõitjate sõidurahast vabastamine tähendab, et riik peab kulutama toetuseks senisest hinnanguliselt üle paarikümne miljoni euro rohkem. See ei ole tasuta teenus − see ühe riikliku kulutuse suurendamine. Tõsise debati koht on, mille arvelt ja mida see endaga kaasa toob.
Võitjaks on kindlasti see bussiettevõte, kes neid liine teenindama asub, sest siis ei pea ise vaeva nägema piletitulu teenimisega, riik kindlustab püsivalt stabiilse rahavoo. On mõistetav, et bussiäris tegutsevale Keskerakonnas mõjukale Sarapuude perekonnale selline mõte meeldiks.
Aga küsimus on, kas sellega muutuks tihedamaks ka sõidugraafikud. Kuna maakonnaliinide piletid on juba praegu suhteliselt odavad, siis peamine probleem pole mitte nende hinnas, vaid selles, et bussid käivad paljudesse kohtadesse liiga harva.
Avaliku raha kulutamine on riigis võimulolijate privileeg. Kas aga rohkem kui 20 miljoni kulutamine sellisel otstarbel on kõige mõistlikum? Millised argumendid toetavad selle probleemi esiletõstmist ja teiste tagaplaanile nihutamist?


title: Põhjarannik reedel, 30. detsembril

maintext:
Põhjarannik reedel, 30. detsembril
30. detsember 2016
* Põhjarannik kirjutab esiküljel põhjaliku loo arst Igor Gorjatševi kriminaalasjast, kes mõisteti neljapäeval süüdi patsiendi surma põhjustamises. Lugeja saab ka teada, miks arsti advokaat kavatseb otsusele kindlasti appellatsioonkaebuse esitada.
* Jätkame ka haldusreformi käigu kajastamist Ida-Virumaal. Ja siin leiab kajastamist kahe uue haldusüksuse – Alutaguse valla ja Kiviõli-Sonda ühendomavalitsuse sünnilugu ning see, missuguste ootustega liitujad tulevikule vastu lähevad.
* Tartu Ülikooli Narva Kolledži direktor Kristina Kallas räägib sellest, kust ja kuidas nad kavatsevad hakata sisse tooma välistudengeid ja -õppejõude, et säilitada kolledž konkurentsivõimelisena.


maintext:
Idavirulaste kingikotis on sada kõrvitsat, linnumaja ja jalkaturniiri
23. detsember 2016
Illuka koolipere katab Eesti sajanda sünnipäeva peolaua kõrvitsatega, mis rändavad Tallinna loomaaia asukate kõhtu. “Paneme kasvama 100 kõrvitsataime” on üks vahvatest ettevõtmistest, mis on jõudnud Ida-Virumaalt EV100 sündmuste kalendrisse.
Illuka kooli kingitus on jätkuks mõne aasta tagusele ettevõtmisele, kui kooli ja lasteaia lapsed panid varakevadel mulda seemned, et kasvatatud taimed laadal maha müüa ja teenitud raha eest ekskursioonile sõita.
Ilus ja kasulik
Toonast taimeprojekti vedanud bioloogiaõpetajal Anneli Dietrichil tuli idee, et Eesti sajandaks sünnipäevaks võiks maha istutada sada kõrvitsataime, mis oleks ilus ja ühtlasi kasulik kingitus.
Esiteks on kõrvits hoolduse mõttes lollikindel taim. Teiseks näevad kõrvitsapõllud efektsed välja − Illukal tuleb see kooli lähedale, nii et seda saab iga päev imetleda. Kolmandaks oli soov, et keegi saaks sügisel suurest saagist kasu. Dietrichi mõte liikus Tallinna loomaaiale, kus sügiseti peetakse kõrvitsapidu.
“Järgmise aasta aprilli lõpus või mai alguses paneme seemned mulda. Iga klass ja lasteaiarühm kasvatab oma taimed. Juunis, kui öökülmaoht möödas, on aga plaanis istutustalgud, kuhu kaasatakse ka lastevanemad,” rääkis Dietrich.
Kõrvitsaprojektis vabatahtlikuna kaasa lööv Ene Raudar ütles, et kulud on väikesed ja seetõttu pole olnud vajadust ettevõtmiseks raha taotleda. “Usun, et seemned kogume küla pealt kokku. Kooli vilistlane Raimo Sarapuu eraldab aga lahkelt oma põllumaast vajaliku suurusega tüki ja aitab ka maad harida.”
Kõrvitsate veol on loomaaiale oma abikäe ulatanud kullerifirma DPD.
Üks kulutus, millest siiski ei pääse, on elektrikarjuse ost või rent. Loomaaia nõue oli, et põld peab olema metsloomade eest seakatku ohu tõttu piiratud. “Oleme raha kogumisega juba algust teinud. Teadlaste öö kohvikust ja kõrvitsapäeva kõrvitsaoksjonilt on kogunenud ligi 100 eurot,” ütles Raudar.
Kingitus Eestile ja iseendale
Eesti Vabariigi ümmargune sünnipäev kajastub veel mitmes idavirulaste algatuses. Mäetaguse põhikooli õpilased ja õpetajad meisterdavad 100 linnumaja. Narva linnavalitsuselt laekunud projektis “100 ust” saavad kunstnikud sada ukselehte, millest sünnib kunstiteos. Sillamäe spordikompleks Kalev on aga lubanud võõrustada 100 jalkaturniiri.
Mitu valda on otsustanud kinkida Eestile ja iseendale midagi jäävat. Lüganuse kool plaanib avada arvutimuuseumi. Lohusuu vald soovib haljastada puhkeala, mis asub laululava ümber. See oleks jätk kodukaunistamise kampaaniale, mille kutsus kunagi ellu president Konstantin Päts.
“Vanemad elanikud on rääkinud, et Pätsi ajal istutati kampaania korras tammesid. Üks tamm on ka presidendi enda istutatud. See on küll tulekahjus kannatada saanud, aga üks osa puust kasvab edasi,” rääkis Lohusuu vaba aja keskuse juhataja Mari Oolberg.
Puhkeala haljastamisega soovitakse tema sõnul väärtustada ühiskondlikku ruumi ja seda kaunimaks muuta. “Ehk tekib koolilõpetajatel traditsioon puhkealale oma puu istutada. Lisaks haljastusele tahame sinna tulevikus paigutada nimelisi istumispinke, mis kannaks infot inimestest, kes on valla kultuuriellu oma jälje jätnud,” ütles Oolberg.
Ida-Virumaa sündmuste kalender on edastatud EV100 üleriigilisele toimkonnale, aga see jääb avatuks, sest pidustused kestavad ligi kolm aastat: tuleva aasta kevadest kuni 2020. aasta veebruarini.
“Praegune kalender on sündinud peamiselt kohalikest omavalitsustest tulnud info põhjal. Tagasisidet ootame veel rahvuskultuuriseltsidelt ja kultuurimajadelt, nii et kalender kindlasti täieneb. Iga hea mõte on oodatud,” ütles EV100 Ida-Virumaa toimkonna juht Eve East.
Paralleelselt käib töö selle nimel, et Eesti sünnipäevapidu jõuaks igasse külla.
“EV100 igas külas” Ida-Viru koordinaator Krista Pedak kavatseb uue aasta alguses läbi käia kõik maaomavalitsused ning kohtuda külavanemate ja -seltside esindajatega. “Olen lubanud külaliikumisele Kodukant, et 20 üritust Ida-Virumaalt tuleb. Minu ülesanne on teemat kogu aeg üleval hoida,” lisas ta.
Kinkide tegemiseks saab toetust
Nii kodanikuühiskonna sihtkapitalil kui kohaliku omaalgatuse programmis tulevad järgmisel aastal eraldi taotlusvoorud, millega toetatakse EV100 kingituste elluviimist.
“Lähiajal on kavas ka infopäevad, kus räägitakse, millal ja milleks saab toetust küsida,” märkis Pedak. “Näiteks Avinurme külakoda tegi juba taotluse valla järgmise aasta eelarvesse, et iga küla saaks sada eurot EV100 kingituse tegemise seemneks. Seda saab kasutada omaosalusena.”
EV100 Kodukandi programmi koordinaator Merle Jantson arvas, et raha on ka oluline, aga küladel ei maksa ette võtta üle jõu käivaid asju. Näiteks võiks oma kogukonnaga viia ellu mõne toreda idee, mis on juba pikka aega sahtlis olnud.
“Pidutsemine on tore küll, aga Eesti sajandal sünnipäeval lihtsalt üks pidu ära pidada on ilmselgelt liiga vähe. See pidu peaks olema selline, et järgmisse päeva jääks sellest rohkem kui ainult koristamise rõõm. Peaks jääma midagi püsivamat,” leidis Jantson.
Mis see võiks olla, sõltub sellest, mis on kogukonnas juba olemas ja mida on vaja. Võib teha kiigeplatsi, lipuväljaku, korrastada mõisaparki või mõnd olulist hoonet, välja anda oma küla kroonika, retseptiraamatu või luua oma küla laulu, tõi Jantson näiteks. “Oluline on, et seda oleks ka tore teha. Eelkõige oleks see kingitus kogukonnale endale. Ja kuna riik koosneb kogukondadest, on see kingitus ka riigile.”