description: Meie Maa juba traditsiooniks kujunenud hoidistekonkurss on varsti kätte jõudmas. Nagu ikka, ootame hoidiseid Meie Maa kuulutuste osakonda ja viimane aeg hoidiste toomiseks on 30. novembril kell 17. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Too oma hoidis konkursile!

maintext:
Uudised
Too oma hoidis konkursile!
Laupäev, 05. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Laupäev, 05. november 2016. Meenutus 2014. aasta konkursilt. FOTO: Valmar Voolaid Meie Maa juba traditsiooniks kujunenud hoidistekonkurss on varsti kätte jõudmas. Nagu ikka, ootame hoidiseid Meie Maa kuulutuste osakonda ja viimane aeg hoidiste toomiseks on 30. novembril kell 17.
Auhinna saavad eraldi nii parimad soolased kui magusad hoidised, premeeritakse ka parimat innovaatilist ja traditsioonilist hoidist ning eriauhinnad on parimatele noortele hoidistajatele.
Kõik osalejad on oodatud 1. detsembril kell 16 Kuressaare kuursaali hoidiseid maitsma. Žürii koguneb kuursaalis kell 13. Auhinna saavad eraldi nii parimad soolased kui magusad hoidised, premeeritakse ka parimat innovaatilist ja traditsioonilist hoidist ning eriauhinnad on parimatele noortele hoidistajatele.Kõik osalejad on oodatud 1. detsembril kell 16 Kuressaare kuursaali hoidiseid maitsma. Žürii koguneb kuursaalis kell 13.
Veel artikleid samast teemast »


description: Riigikogu keskkonnakomisjoni esimehe Rainer Vakra sõnul peab Muhu saart ja Saaremaad ühendava Väikese väina tammi õhuliinid kiiresti asendama maa-aluse kaabliga, sest see säästaks tuhandete rändlindude elusid ja oleks esteetiline. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Vakra tahab väinatammil olevad õhuliinid maa alla viia (10)
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 11. november 2016. Riigikogu keskkonnakomisjoni esimehe Rainer Vakra sõnul peab Muhu saart ja Saaremaad ühendava Väikese väina tammi õhuliinid kiiresti asendama maa-aluse kaabliga, sest see säästaks tuhandete rändlindude elusid ja oleks esteetiline.
Vakra viitas Eleringi juhatuse esimehele Taavi Veskimäele ja keskkonnaameti peadirektorile Andres Onemarile saadetud kirjas ekspertide hinnangule, mille kohaselt sureb tammil aastas 500–2500 lindu liini sisse lendamise tõttu ja avaldas lootust, et õhuliin asendatakse peatselt maa-aluse kaabliga.
“Aastas sadu rändlinde tapvad ja visuaalselt Väikese väina hoiuala miljööd risustavad kõrgepingeliinid on vaja likvideerida,” sõnas Vakra.
Tema sõnul on Väikese väina tamm oluline peatuspaik väikeluikedele, laululuikedele ja teistele lindudele.
Ornitoloogiaühingu hinnangul sureb Väikese väina tammil aastas kuni paar tuhat lindu. Vakra viitas Eleringi juhatuse esimehele Taavi Veskimäele ja keskkonnaameti peadirektorile Andres Onemarile saadetud kirjas ekspertide hinnangule, mille kohaselt sureb tammil aastas 500–2500 lindu liini sisse lendamise tõttu ja avaldas lootust, et õhuliin asendatakse peatselt maa-aluse kaabliga.“Aastas sadu rändlinde tapvad ja visuaalselt Väikese väina hoiuala miljööd risustavad kõrgepingeliinid on vaja likvideerida,” sõnas Vakra.Tema sõnul on Väikese väina tamm oluline peatuspaik väikeluikedele, laululuikedele ja teistele lindudele.Ornitoloogiaühingu hinnangul sureb Väikese väina tammil aastas kuni paar tuhat lindu.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Eesti koondislaste Keith Puparti ja Robert Tähega tugevdatud Lubini Cuprumil tuli Poola meistriliigas tunnistada legendaarse Belchatowi Skra üleolekut. Kogu vastasseisu platsil viibinud eestlased seekord kahekohalise tulemuseni ei jõudnudki. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pupart jäi Lubiniga Skra “rongi alla”


description: Eesti võrkpalluri Timo Tammemaa koduklubi Toulouse sai Prantsusmaal 3:1 võidu Nice’i üle. Saarlase klubi tõusis jagama esikohta. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Sport
Timo Tammemaa aitas Toulouse’i liidriks!
Esmaspäev, 14. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Eesti võrkpalluri Timo Tammemaa koduklubi Toulouse sai Prantsusmaal 3:1 võidu Nice’i üle. Saarlase klubi tõusis jagama esikohta.
Tammemaa oli meeskonna paremuselt kolmas skooritegija 12 punktiga: rünnakult tuli kuus (55%) ja blokist viis punkti, üks veel pallingust.
Toulouse on alustanud Prantsusmaa kõrgliigat kolme võiduga neljast mängust ja tabelis on neil Montpellier’ga võrdselt 8 punkti, Pariisil (Ardo Kreek) on punkt vähem. Blokeerijate edetabelis on Tammemaa neljas. Autor: MM Esmaspäev, 14. november 2016.Tammemaa oli meeskonna paremuselt kolmas skooritegija 12 punktiga: rünnakult tuli kuus (55%) ja blokist viis punkti, üks veel pallingust.Toulouse on alustanud Prantsusmaa kõrgliigat kolme võiduga neljast mängust ja tabelis on neil Montpellier’ga võrdselt 8 punkti, Pariisil (Ardo Kreek) on punkt vähem. Blokeerijate edetabelis on Tammemaa neljas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Neli Kuressaare vanalinnas tegutsevat ettevõtet soovivad linnavalitsuselt Kauba tänavale musta männi otsa hakkide peleti paigaldamist või kõnnitee lindude väljaheidetest tihedamat puhastamist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Musta männi otsa tahetakse linnupeletit
Kolmapäev, 16. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Kolmapäev, 16. november 2016. Selline nägi musta männi esine kõnnitee välja eile. FOTO: Valmar Voolaid Neli Kuressaare vanalinnas tegutsevat ettevõtet soovivad linnavalitsuselt Kauba tänavale musta männi otsa hakkide peleti paigaldamist või kõnnitee lindude väljaheidetest tihedamat puhastamist.
AS Johan GTJ (Johan Spa hotell), Theodor VVH OÜ (Vanalinna hotell ja kohvik), Kauba 12 kinnistu omanik Tradent Invest AS ja Teaspon AS esindajad kurdavad linnale saadetud pöördumises, et Kauba tänaval asuval looduskaitsealusel mustal männil pesitsevad hakid tekitavad igal aastal oktoobri algusest kuni aprilli lõpuni ümbruskaudsetele elanikele, ettevõtetele ja ka jalakäijatele suuri probleeme.
Neist peamistena toovad nad välja, et jalakäijatel ei ole võimalik kasutada männi ees asuvat kõnniteed, kuna see on mattunud väljaheitehunnikute alla.
Lisaks ületavat pidev hakkide hädakisa taluvuse piire, mistõttu on häiritud ümberkaudsete elanike ja majutusasutuste klientide öörahu, sest hakid on eriti aktiivsed hilisõhtul ja varajastel hommikutundidel.
“Kuna hakkide väljaheidete hunnikud on musta männi all, siis Kauba tänaval liigeldes lööb nii kohalikele elanikele kui ka hotelli ees autost väljudes turistidele esimesena ninna ebameeldiv, tervet tänavat mattev väljaheidete hais,” nentis AS Johan GTJ juhatuse liige Johan Lõuk.
Oma meetmed ei aita
Must mänd kasvab linna maal. Kuressaare linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul hooldab musta männi alust kõnniteed ja kõrval olevat haljasala Kuressaare linnamajandus. “Iga päev koristab seal kojamees ja suuremat puhastust tehakse vastavalt vajadusele,” ütles Maripuu.
Ent Lõugu teada käiakse korra nädalas küll kõnniteed puhastamas, kuid sellest ei ole suurt tolku, sest esimese päeva õhtuks on see jälle hakkide poolt täis lastud. “Oleme proovinud ka ise hakke peletada ja pauku teha, kuid abi oli ainult maksimaalselt veerand tunniks,” tõdes Lõuk.
Juuli keskpaiku lasi linn paigaldada kaheks kuuks Holostovi kompleksi katusele häälpeleti, mille rentis OÜ-lt Finest Medical. Samas Lõugu sõnul suvel Kauba tänaval hakkidega probleeme pole, kuid asi läheb hulluks alates oktoobrist.
“Linn võiks ühe peleti ikkagi ära osta, et seda saaks aastaringselt kasutada,” pakkus Lõuk.
Linnavalitsuse poole pöördunud ettevõtjad näevad lahendusena musta männi otsa linnupeleti paigaldamist perioodiks 1. detsember kuni 30. aprill.
Oksa maha võtta ei saa
“Kuni lahendust ei ole leitud, on linnavalitsusel kohustus hoolitseda selle eest, et kõnnitee oleks jalakäijate jaoks kasutamiskõlblik ja seda kõigil nädalapäevadel, kaasa arvatud nädalavahetustel. Hetkeolukorda arvestades eeldab see vähemalt igapäevast kõnnitee põhjalikku puhastamist,” leidsid linnavalitsuse poole pöördujad.
Lisaks valmistab musta männi ümbruses tegutsevatele ettevõtetele muret puu oksastiku seisukord. Puu tänavapoolsed oksad ulatuvad sõidutee ning kõnnitee kohale, kujutades endast potentsiaalset ohtu, seda eriti talvel lume raskuse all, nii Kauba tänav 12 majale, jalakäijatele kui üle tee parkivatele sõidukitele.
Möödunud talvel murdus üks suurem oks männi küljest lahti, kukkudes kõnni- ja sõiduteele. Tol korral see õnneks tõsiseid tagajärgi kaasa ei toonud.
Kuressaare abilinnapea Mart Mäekeri kinnitusel ei peeta häälpeleti kasutamist Kauba tänaval otstarbekaks, lähtudes suvisest kogemusest kesklinnas, kuid juba lähiajal on kavas kasutada seal teisi peletusvahendeid.
Kuna Kauba tänava must mänd on riikliku looduskaitse all, siis linnavalitsuse heakorra- ja haljastusspetsialisti Katrin Reinholdi sõnul tee kohale ulatuvat oksa eemaldada ei saa. Küll aga võiks kaaluda selle oksaharu kergendamist. Selleks on tarvis taotleda luba keskkonnaametilt. Raiekomisjoni hinnangul puu oma tervisliku seisundi poolest ohtlik ei ole. AS Johan GTJ (Johan Spa hotell), Theodor VVH OÜ (Vanalinna hotell ja kohvik), Kauba 12 kinnistu omanik Tradent Invest AS ja Teaspon AS esindajad kurdavad linnale saadetud pöördumises, et Kauba tänaval asuval looduskaitsealusel mustal männil pesitsevad hakid tekitavad igal aastal oktoobri algusest kuni aprilli lõpuni ümbruskaudsetele elanikele, ettevõtetele ja ka jalakäijatele suuri probleeme.Neist peamistena toovad nad välja, et jalakäijatel ei ole võimalik kasutada männi ees asuvat kõnniteed, kuna see on mattunud väljaheitehunnikute alla.Lisaks ületavat pidev hakkide hädakisa taluvuse piire, mistõttu on häiritud ümberkaudsete elanike ja majutusasutuste klientide öörahu, sest hakid on eriti aktiivsed hilisõhtul ja varajastel hommikutundidel.“Kuna hakkide väljaheidete hunnikud on musta männi all, siis Kauba tänaval liigeldes lööb nii kohalikele elanikele kui ka hotelli ees autost väljudes turistidele esimesena ninna ebameeldiv, tervet tänavat mattev väljaheidete hais,” nentis AS Johan GTJ juhatuse liige Johan Lõuk.Must mänd kasvab linna maal. Kuressaare linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu sõnul hooldab musta männi alust kõnniteed ja kõrval olevat haljasala Kuressaare linnamajandus. “Iga päev koristab seal kojamees ja suuremat puhastust tehakse vastavalt vajadusele,” ütles Maripuu.Ent Lõugu teada käiakse korra nädalas küll kõnniteed puhastamas, kuid sellest ei ole suurt tolku, sest esimese päeva õhtuks on see jälle hakkide poolt täis lastud. “Oleme proovinud ka ise hakke peletada ja pauku teha, kuid abi oli ainult maksimaalselt veerand tunniks,” tõdes Lõuk.Juuli keskpaiku lasi linn paigaldada kaheks kuuks Holostovi kompleksi katusele häälpeleti, mille rentis OÜ-lt Finest Medical. Samas Lõugu sõnul suvel Kauba tänaval hakkidega probleeme pole, kuid asi läheb hulluks alates oktoobrist.“Linn võiks ühe peleti ikkagi ära osta, et seda saaks aastaringselt kasutada,” pakkus Lõuk.Linnavalitsuse poole pöördunud ettevõtjad näevad lahendusena musta männi otsa linnupeleti paigaldamist perioodiks 1. detsember kuni 30. aprill.“Kuni lahendust ei ole leitud, on linnavalitsusel kohustus hoolitseda selle eest, et kõnnitee oleks jalakäijate jaoks kasutamiskõlblik ja seda kõigil nädalapäevadel, kaasa arvatud nädalavahetustel. Hetkeolukorda arvestades eeldab see vähemalt igapäevast kõnnitee põhjalikku puhastamist,” leidsid linnavalitsuse poole pöördujad.Lisaks valmistab musta männi ümbruses tegutsevatele ettevõtetele muret puu oksastiku seisukord. Puu tänavapoolsed oksad ulatuvad sõidutee ning kõnnitee kohale, kujutades endast potentsiaalset ohtu, seda eriti talvel lume raskuse all, nii Kauba tänav 12 majale, jalakäijatele kui üle tee parkivatele sõidukitele.Möödunud talvel murdus üks suurem oks männi küljest lahti, kukkudes kõnni- ja sõiduteele. Tol korral see õnneks tõsiseid tagajärgi kaasa ei toonud.Kuressaare abilinnapea Mart Mäekeri kinnitusel ei peeta häälpeleti kasutamist Kauba tänaval otstarbekaks, lähtudes suvisest kogemusest kesklinnas, kuid juba lähiajal on kavas kasutada seal teisi peletusvahendeid.Kuna Kauba tänava must mänd on riikliku looduskaitse all, siis linnavalitsuse heakorra- ja haljastusspetsialisti Katrin Reinholdi sõnul tee kohale ulatuvat oksa eemaldada ei saa. Küll aga võiks kaaluda selle oksaharu kergendamist. Selleks on tarvis taotleda luba keskkonnaametilt. Raiekomisjoni hinnangul puu oma tervisliku seisundi poolest ohtlik ei ole.
Veel artikleid samast teemast »


description: 1966. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestimaa kommunistlikul parteil 59 094 liiget ja liikmekandidaati, kelle hulgas oli 30 694 eestlast. Eestis elas samal ajal 1 285 200 inimest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
EV100
Suurejooneliste tähtpäevade ja heitlike ilmade aastad
Esmaspäev, 14. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Priit Kivi Esmaspäev, 14. november 2016. Kolhoosidevaheline puhkpilliorkester. 1966. Foto: Saaremaa Muuseumi fotokogu 1966. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestimaa kommunistlikul parteil 59 094 liiget ja liikmekandidaati, kelle hulgas oli 30 694 eestlast. Eestis elas samal ajal 1 285 200 inimest.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eelmine väärikate ülikooli lektor oli Hiiumaal suvekodu omav akadeemik Agu Laisk, kelle professoriks saamise lugu oli põnev. Huvitav oli kuulda tema poisipõlves tekkinud huvi füüsika vastu ja läbikäidud teed praeguse valdkonna juurde jõudmiseni. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Suvehiidlane õpetas saarlasi

maintext:
Uudised
Suvehiidlane õpetas saarlasi
Kolmapäev, 23. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Kolmapäev, 23. november 2016. Teadlane Agu Laisk on Tartu Ülikooli laboratooriumis uurimas fotosünteesi. FOTO: Mari Luud / Õhtuleht Eelmine väärikate ülikooli lektor oli Hiiumaal suvekodu omav akadeemik Agu Laisk, kelle professoriks saamise lugu oli põnev. Huvitav oli kuulda tema poisipõlves tekkinud huvi füüsika vastu ja läbikäidud teed praeguse valdkonna juurde jõudmiseni.
Otse loomulikult ka järgneva, üsna keeruka teema “Professori elukutse. Teadusest, usust ja fotosünteesist” arusaadav esitus, millele lisas vürtsi lektori saksofonimäng. Poolteist tundi oli väga emotsiooniderikas.
“Võib-olla unistavad ka teie lapsed ja lapselapsed professoriks saamisest, seetõttu tahan teile jutustada, kuidas mina selleni jõudsin ja mida see mulle on tähendanud.
Asi algas kolmandas klassis, kui meie juures korteris elasid keskkooliõpilased, kelle 11. klassi füüsikaõpik sattus minu kätte. Lugesin seda suure huviga, aine hakkas mulle hirmsasti meeldima. Seal oli põnevalt seletatud, kuidas maailm toimib ja miks asjad just nii käivad, nagu need käivad.
Esimene asi, mida ma siis õppisin, oli see, et valem ei ole ainus asi, mis asju seletab, valem on viimane, kõige lühem ja täpsem, aga sõnadega saab kõik asjad selgeks rääkida,” alustas bioloogilise füüsika professor Agu Laisk sissejuhatavalt.
“Sealt edasi hakkasin maailma avastama. Olin lapsena isegi mõelnud, et tahan füüsikaprofessoriks saada, kuigi ma siis ei teadnud, mida sõna “professor” täpselt tähendab. Mu elus on olnud mõned otsustavad momendid, mis kinnitavad, et kui suuta oma joonest kinni hoida, sõltub sellest edasine.”
Kuulsime, et keskkooli lõpetamise järel oli noormees tahtnud minna füüsikat õppima Moskva ülikooli, mis oli tollal üks tugevamatest sel alal. Kuid vene keele eksami tõttu jäi sissesaamiseks vajalikest punktidest veidi puudu ja talle oli pakutud tehnikaülikooli. Seda võimalust noormees aga vastu ei võtnud.
“Nõustumise korral oleksin oma unistusega ummikusse jooksnud, kuna hiljem selgus, et tehnikainstituut oli sõjamasinate, sh aatomipommi valmistamise instituut. Aga minu isa elas Ameerikas, see tähendanuks suuri probleeme. Kui elu jooksul tekib ebamääraseid otsustamise momente, on joone hoidmisest kasu, valid selle, mida sa tõeliselt tahad ega pea arutlema parema või halvema variandi vahel. Ehk et kui elus mingi suund võtta, siis kindla tahtmisega jõuad sellega ka edasi.”
Nii jõudis füüsikaprofessoriks pürgiv noormees suure ringiga oma kodulinna Tartu ülikooli. “Sattusin atmosfääri-füüsika erialale. Aasta oli 1961, kui atmosfääri radioaktiivsus oli väga tähtis teema, sest aatomipommid plahvatasid Novaja Zemljal ja mitmel pool mujal. Kuid jälle sai takistuseks isa Ameerikas olek, ma ei saanud luba selle teemaga tegelemiseks. Niimoodi sattusin bioloogilise füüsika alale, mis tegeleb elusate asjade, elusa looduse tekkimise uurimisega.”
Mõistmine on tähtis
“Elusates asjades on väga palju füüsikat, sest kõik see, mis meis toimub, toimub füüsikaseaduste järgi. Alles hiljem, kui elusad asjad lähevad järjest keerukamaks, hakkavad toimima uued seadused – keemia, bioloogia ja isegi inimühiskonna sotsioloogia. Kõik need reeglid algavad ikkagi füüsikareeglitest, mis on esimesed ja mis aitavad maailma mõista.”
Sõna “mõista” on teadlasele oluliseks saanud just tänu füüsikahuvile, kus ta on püüdnud maailma mõista ja selle toimimisest aru saada. “Olen ka oma tudengitelt küsinud: kas te saate aru, et te saate aru või te ei saagi aru, et te ei saa aru? See on kõige tähtsam.
Arusaamisega on keeruline, see tähendab, et sa mõtled asja üle ja suudad sügavuti edasi mõelda. Kui inimene on arusaaja, siis ta saab sinu mõtetest ja käitumisest aru ja suudab ka ennustada inimeste ja maailma vahelisi suhteid. Maailma õige mõistmine ja ennustamine ongi professori elukutse sisu.
Professor õpetab noortele maailmast õiget arusaamist. Et seda teha, peab ise õigesti aru saama. See ei ole olnud kerge, et teha teema üliõpilastele arusaadavaks, mõnda asja tuleb seletada mitu korda.”
Et saada aru elu tekkest, tõi professor näite munast kooruvast tibust. “See on ime, kui mingisugune püdel mass on moondunud ümber pisikeseks elusolendiks, kelles kõik needsamad ained, mis munas, aga näevad nüüd välja hoopis teistsugusena. Miks see nii on ja mis on selle taga, sellest tahangi teile täna rääkida.”
Akadeemiku teemakäsitlus oli lihtne ja köitev, mis tähendas, et tunniga sai asi selgemaks kui kunagi tudengipõlves semestritega.
Professoriameti viljad
Kui lühidalt öelda, siis kolmandas klassis hea juhuse läbi tekkinud huvi füüsika vastu on head vilja kandnud. Poisi füüsikaprofessoriks saamise unistus on täitunud kuhjaga – Agu on füüsik ja lisaks veel ka taimefüsioloog. Laial rindel teadustöö tegemine ja uurimistööde publitseerimine on teinud temast akadeemiku. Agu Laisk on Eesti Teaduste Akadeemia (ETA) akadeemik aastast 1994 ja ETA uurija-professor aastast 2002.
Ta on teinud uurimusi taimkatte kiirgusrežiimi, taimede fotosünteesi ja hingamise ning fotosünteesi matemaatilise modelleerimise alal. Teadustöö on toonud hulga tunnustusi. Agu Laisk on Eesti riikliku preemia laureaat, EV teaduspreemia saaja, talle on omistatud Karl Ernst von Baeri medal, ta on valitud Ameerika Taimefüsioloogide Seltsi eluaegseks korrespondentliikmeks.
Loetelu saab jätkata Valgetähe IV klassi teenetemärgi omanikuks olemise ning mitmete auametitega: Tšehhi ja Hollandi erialase ajakirja toimetuskolleegiumi liige, Eesti Teadusfondi molekulaarbioloogia ja füsioloogia ekspertkomisjoni liige, Tartu ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi ning Eesti maaülikooli kaitsmisnõukogu liige.
Ja lõpetuseks. Saarlaste jaoks pole vähetähtis, et hinnatud professor on seotud meie armsa naabersaarega. Suvehiidlane on Agu olnud palju aastaid. Saare rahulikus miljöös saab end värske energiaga laadida ja sõpru vastu võtta.
Tihe sõprus oli Agul maestro Eri Klasiga, kellega koos ka musitseeriti. Võib-olla just selle sideme tõttu tekkis teadlasel mõte siduda loengutekst muusikaga, sest tema mängitud saksofonilood ei olnud pelgalt pillilood, vaid tekstiga vahetult seotud. Oli huvitav vaatepilt: abikaasa Tiiu istus arvuti taha ja hakkas vahetama tekstisõnu vastavalt saksofonimängule.
Oli elamuslik õhtupoolik, mis jääb elu lõpuni meelde.
***
Viiendat aastat väärikate ülikoolis õppiv Kati Nõu:
“Esialgu tundus mulle, et teema on keeruline ja sellest arusaamiseks peab tingimata olema kõrghariduse diplom taskus. Kartsin, et kellel seda ei ole, need ei pruugi teemast aru saada. Kuid lektor oskas materjali niivõrd mõnusalt ja arusaadavalt esitada, et kõik oli selge. Arvan, et ka ülikoolihariduseta inimene sai esitatust aru.
Pärast seda juhtusin kuulama üht raadiosaadet umbes samal teemal – inimsuhetest, universumi võnkumisest ja muust, kuid teisest vaatenurgast. Arvan, et kui ma poleks seda loengut kuulnud, ei oleks ma vist raadiosaatest aru saanud. Lektor käib ajaga igati kaasas, head esitust võimendas saksofonimäng.”
Kuuendat aastat ehk algusest saati väärikas tudeng Toivo Jürisson:
“Niipalju, kui olen kolleegide ja koolikaaslastega rääkinud, on kõik öelnud, et koolitus oli väga hea – algas muusikaga ja lõppes muusikaga. Kahjuks ma sellele loengule ei jõudnud, kuna hommikul 9.30 alustasime ja kell 19.30 lõpetasime Angeri lammaste ülevõtmise.
Mul oli kange tahtmine koolitusele jõuda, paraku töö käis üle pea. Mu süda tilgub praegugi verd, et ma seda loengut ei kuulnud. Paljud helistasid ja küsisid, miks ma ei tulnud, neile kõigile oli see väga meeldinud.”
Teise aasta tudeng Lembit Ots:
“Ma ei ole varem löögile pääsenud. See koolitus oli koolitarkuse kordamine, hea meeldetuletus. Kõik protsessid, mis maailmas toimuvad, on omavahel seotud. Neid on vaja osata mõista, need on eluks vajalikud teadmised, elementaarsed asjad, mida on vaja teada ja mõista.
Sain tugeva füüsika juba tolleaegses V. Kingissepa nim keskkoolis Endel Kurgpõllult ja lisa merekoolist. Lektor on erksa mõtte ja mäluga, seda kinnitas ka tema saksofonimäng. Tore oli kuulda, et ta professor Eri Klasiga suur sõber oli. Eri oli ka minu perekonnatuttav.”
Küsis Vilma Rauniste Otse loomulikult ka järgneva, üsna keeruka teema “Professori elukutse. Teadusest, usust ja fotosünteesist” arusaadav esitus, millele lisas vürtsi lektori saksofonimäng. Poolteist tundi oli väga emotsiooniderikas.“Võib-olla unistavad ka teie lapsed ja lapselapsed professoriks saamisest, seetõttu tahan teile jutustada, kuidas mina selleni jõudsin ja mida see mulle on tähendanud.Asi algas kolmandas klassis, kui meie juures korteris elasid keskkooliõpilased, kelle 11. klassi füüsikaõpik sattus minu kätte. Lugesin seda suure huviga, aine hakkas mulle hirmsasti meeldima. Seal oli põnevalt seletatud, kuidas maailm toimib ja miks asjad just nii käivad, nagu need käivad.Esimene asi, mida ma siis õppisin, oli see, et valem ei ole ainus asi, mis asju seletab, valem on viimane, kõige lühem ja täpsem, aga sõnadega saab kõik asjad selgeks rääkida,” alustas bioloogilise füüsika professor Agu Laisk sissejuhatavalt.“Sealt edasi hakkasin maailma avastama. Olin lapsena isegi mõelnud, et tahan füüsikaprofessoriks saada, kuigi ma siis ei teadnud, mida sõna “professor” täpselt tähendab. Mu elus on olnud mõned otsustavad momendid, mis kinnitavad, et kui suuta oma joonest kinni hoida, sõltub sellest edasine.”Kuulsime, et keskkooli lõpetamise järel oli noormees tahtnud minna füüsikat õppima Moskva ülikooli, mis oli tollal üks tugevamatest sel alal. Kuid vene keele eksami tõttu jäi sissesaamiseks vajalikest punktidest veidi puudu ja talle oli pakutud tehnikaülikooli. Seda võimalust noormees aga vastu ei võtnud.“Nõustumise korral oleksin oma unistusega ummikusse jooksnud, kuna hiljem selgus, et tehnikainstituut oli sõjamasinate, sh aatomipommi valmistamise instituut. Aga minu isa elas Ameerikas, see tähendanuks suuri probleeme. Kui elu jooksul tekib ebamääraseid otsustamise momente, on joone hoidmisest kasu, valid selle, mida sa tõeliselt tahad ega pea arutlema parema või halvema variandi vahel. Ehk et kui elus mingi suund võtta, siis kindla tahtmisega jõuad sellega ka edasi.”Nii jõudis füüsikaprofessoriks pürgiv noormees suure ringiga oma kodulinna Tartu ülikooli. “Sattusin atmosfääri-füüsika erialale. Aasta oli 1961, kui atmosfääri radioaktiivsus oli väga tähtis teema, sest aatomipommid plahvatasid Novaja Zemljal ja mitmel pool mujal. Kuid jälle sai takistuseks isa Ameerikas olek, ma ei saanud luba selle teemaga tegelemiseks. Niimoodi sattusin bioloogilise füüsika alale, mis tegeleb elusate asjade, elusa looduse tekkimise uurimisega.”“Elusates asjades on väga palju füüsikat, sest kõik see, mis meis toimub, toimub füüsikaseaduste järgi. Alles hiljem, kui elusad asjad lähevad järjest keerukamaks, hakkavad toimima uued seadused – keemia, bioloogia ja isegi inimühiskonna sotsioloogia. Kõik need reeglid algavad ikkagi füüsikareeglitest, mis on esimesed ja mis aitavad maailma mõista.”Sõna “mõista” on teadlasele oluliseks saanud just tänu füüsikahuvile, kus ta on püüdnud maailma mõista ja selle toimimisest aru saada. “Olen ka oma tudengitelt küsinud: kas te saate aru, et te saate aru või te ei saagi aru, et te ei saa aru? See on kõige tähtsam.Arusaamisega on keeruline, see tähendab, et sa mõtled asja üle ja suudad sügavuti edasi mõelda. Kui inimene on arusaaja, siis ta saab sinu mõtetest ja käitumisest aru ja suudab ka ennustada inimeste ja maailma vahelisi suhteid. Maailma õige mõistmine ja ennustamine ongi professori elukutse sisu.Professor õpetab noortele maailmast õiget arusaamist. Et seda teha, peab ise õigesti aru saama. See ei ole olnud kerge, et teha teema üliõpilastele arusaadavaks, mõnda asja tuleb seletada mitu korda.”Et saada aru elu tekkest, tõi professor näite munast kooruvast tibust. “See on ime, kui mingisugune püdel mass on moondunud ümber pisikeseks elusolendiks, kelles kõik needsamad ained, mis munas, aga näevad nüüd välja hoopis teistsugusena. Miks see nii on ja mis on selle taga, sellest tahangi teile täna rääkida.”Akadeemiku teemakäsitlus oli lihtne ja köitev, mis tähendas, et tunniga sai asi selgemaks kui kunagi tudengipõlves semestritega.Kui lühidalt öelda, siis kolmandas klassis hea juhuse läbi tekkinud huvi füüsika vastu on head vilja kandnud. Poisi füüsikaprofessoriks saamise unistus on täitunud kuhjaga – Agu on füüsik ja lisaks veel ka taimefüsioloog. Laial rindel teadustöö tegemine ja uurimistööde publitseerimine on teinud temast akadeemiku. Agu Laisk on Eesti Teaduste Akadeemia (ETA) akadeemik aastast 1994 ja ETA uurija-professor aastast 2002.Ta on teinud uurimusi taimkatte kiirgusrežiimi, taimede fotosünteesi ja hingamise ning fotosünteesi matemaatilise modelleerimise alal. Teadustöö on toonud hulga tunnustusi. Agu Laisk on Eesti riikliku preemia laureaat, EV teaduspreemia saaja, talle on omistatud Karl Ernst von Baeri medal, ta on valitud Ameerika Taimefüsioloogide Seltsi eluaegseks korrespondentliikmeks.Loetelu saab jätkata Valgetähe IV klassi teenetemärgi omanikuks olemise ning mitmete auametitega: Tšehhi ja Hollandi erialase ajakirja toimetuskolleegiumi liige, Eesti Teadusfondi molekulaarbioloogia ja füsioloogia ekspertkomisjoni liige, Tartu ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudi ning Eesti maaülikooli kaitsmisnõukogu liige.Ja lõpetuseks. Saarlaste jaoks pole vähetähtis, et hinnatud professor on seotud meie armsa naabersaarega. Suvehiidlane on Agu olnud palju aastaid. Saare rahulikus miljöös saab end värske energiaga laadida ja sõpru vastu võtta.Tihe sõprus oli Agul maestro Eri Klasiga, kellega koos ka musitseeriti. Võib-olla just selle sideme tõttu tekkis teadlasel mõte siduda loengutekst muusikaga, sest tema mängitud saksofonilood ei olnud pelgalt pillilood, vaid tekstiga vahetult seotud. Oli huvitav vaatepilt: abikaasa Tiiu istus arvuti taha ja hakkas vahetama tekstisõnu vastavalt saksofonimängule.Oli elamuslik õhtupoolik, mis jääb elu lõpuni meelde.***“Esialgu tundus mulle, et teema on keeruline ja sellest arusaamiseks peab tingimata olema kõrghariduse diplom taskus. Kartsin, et kellel seda ei ole, need ei pruugi teemast aru saada. Kuid lektor oskas materjali niivõrd mõnusalt ja arusaadavalt esitada, et kõik oli selge. Arvan, et ka ülikoolihariduseta inimene sai esitatust aru.Pärast seda juhtusin kuulama üht raadiosaadet umbes samal teemal – inimsuhetest, universumi võnkumisest ja muust, kuid teisest vaatenurgast. Arvan, et kui ma poleks seda loengut kuulnud, ei oleks ma vist raadiosaatest aru saanud. Lektor käib ajaga igati kaasas, head esitust võimendas saksofonimäng.”“Niipalju, kui olen kolleegide ja koolikaaslastega rääkinud, on kõik öelnud, et koolitus oli väga hea – algas muusikaga ja lõppes muusikaga. Kahjuks ma sellele loengule ei jõudnud, kuna hommikul 9.30 alustasime ja kell 19.30 lõpetasime Angeri lammaste ülevõtmise.Mul oli kange tahtmine koolitusele jõuda, paraku töö käis üle pea. Mu süda tilgub praegugi verd, et ma seda loengut ei kuulnud. Paljud helistasid ja küsisid, miks ma ei tulnud, neile kõigile oli see väga meeldinud.”“Ma ei ole varem löögile pääsenud. See koolitus oli koolitarkuse kordamine, hea meeldetuletus. Kõik protsessid, mis maailmas toimuvad, on omavahel seotud. Neid on vaja osata mõista, need on eluks vajalikud teadmised, elementaarsed asjad, mida on vaja teada ja mõista.Sain tugeva füüsika juba tolleaegses V. Kingissepa nim keskkoolis Endel Kurgpõllult ja lisa merekoolist. Lektor on erksa mõtte ja mäluga, seda kinnitas ka tema saksofonimäng. Tore oli kuulda, et ta professor Eri Klasiga suur sõber oli. Eri oli ka minu perekonnatuttav.”Küsis Vilma Rauniste
Veel artikleid samast teemast »


description: “Ma ei ütleks, et see kitsepiim nii äge on. Ma sain seda juba lapsepõlves, aga näe, siiamaani olen poissmees,“ viskab Valjala vallas Tõnija külas elav Vahur Konks nalja, viidates esmaspäeval TV3 uudistes maaeluminister Martin Repinski öeldud väitele, et kitsepiim tõstab potentsi ning energiajookide asemel tuleb tarbida hoopis kitsepiima. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Kohaliku “Repinski” kitsed teevad Tõnijal kino (1)
Teisipäev, 29. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Teisipäev, 29. november 2016. “Kottidega poiss” ehk sokk Juulius on tõeline vembumees. Nii kui aedikust välja pääseb, on valged kitsed Miili ja Maali tema tähelepanu all. Keskel tragi perenaine Edna, kes püüab loomi ohjes hoida. Foto: Valmar Voolaid “Ma ei ütleks, et see kitsepiim nii äge on. Ma sain seda juba lapsepõlves, aga näe, siiamaani olen poissmees,“ viskab Valjala vallas Tõnija külas elav Vahur Konks nalja, viidates esmaspäeval TV3 uudistes maaeluminister Martin Repinski öeldud väitele, et kitsepiim tõstab potentsi ning energiajookide asemel tuleb tarbida hoopis kitsepiima.
Vahur ja tema elukaaslane Edna Nook hoolitsevad oma kodutalu laudas üheksa looma eest. Nende seas on mitu sokku, kitsed ja kitsetalled. “No vaata, kui nunnud nad mul siin on,“ kutsub perenaine Edna ning osutab valgetele kitsedele, kes seisavad üksteise kõrval nagu tinasõdurid reas ja vaatavad ainiti perenaisele otsa.
Edna räägib, et kitsedega on nad toimetanud paar-kolm aastat. “Nad on mul nii hea isuga, suud on kogu aeg lahti, et anna, vanaeit, anna leiba,“ räägib Edna mahlakalt, viidates, et leib on loomadele õhtune magustoit.
Sokupoiss Juulius on musta värvi, uhke ja suure kasvuga loom, kes meie külaskäigu ajal vaatab lustakalt üle aediku. “Tema on alati see, kes vaatab kohe aia peal, kui keegi lauta tuleb,“ ütleb Edna. Süüa annab Edna loomadele kaks korda, hommikul ja õhtul. “Ma ennist istusin siin ja võiksin neid tundide viisi vaadata, nad teevad ikka seukest kino,“ seletab perenaine hellalt.
Edna on naine, kes ei kujutaks oma elu ilma loomade eest hoolitsemata ettegi. “See on vähemalt põhjus end hommikul teki alt välja ajada,“ lausub ta, lisades, et muidu on vaat nii, et jäägi sinna teki alla. “Aga nüüd on kohustus. Nii kaua kui jalg tatsub, nii kaua ma end siia aan.“
Kitsepidamine on lõbus
Edna on varem pidanud viit lehma, vasikaid, sigu. “Aga see seapidamine ajas nii vihaseks, ei või siis oma laudast liha võtta,“ tähendab ta. “Vaata, mis see “must mees“ seal teeb!“ hüüatab Edna äkitselt.
“Kottidega poiss“ ehk sokk tiirutab hooga mööda lauta ringi ja vaatab, millise “naise“ saaks ära sebida. “Poisid, pildi peale!“ käratab Edna. “Ma keedan sind kohe süldiks, kui sa sõna ei kuula,“ ähvardab perenaine, ise naeru lagistades.
Perel on loomade eest hoolitsemisel tööjaotus. Vahur paneb heinad ette, samuti vee, Edna lüpsab ja paneb muud sööki pottidesse. “Eks me vahest lähe riidu ka, aga lepime ka jälle,“ muheleb Edna.
Tegelikult on kitsepidamine Enda ja Vahuri sõnutsi lõbus.
“Näiteks kui nad tee peal kõrvuti käivad, pead üksteise vastu surutud, siis liiguvad nad just sinnapoole, kelle kael on tugevam. Ja kui nad siis kodu poole tulevad, nii kui traavlid, sõrakahin käib mööda asfalti. Ja kui lauta saavad, siis igaüks kärts! oma poti kallale,“ räägib Edna, kõkutades, et Juulius vaatab lauda uksest viimasena sisse, et kas “naised“ on juba laudas ja kas tuleb oma kohale minna.
Kitsepiimast on perenaine teinud piimasuppi, pannud piima kohvi peale ja notti ehk kastet ka. Aga ega seda tihtipeale järele jäämas olegi, sest oma osa tahavad saada nii kitsetalled kui ka kassid, koerad.
Edna teab, et kitsepiim on tervislik. “Lubasin vutid ka tuua, siis söön täitsa tervislikult. Näe, vanaeit on ettearvamatu. Vana (ehk elukaaslane Vahur – toim) ütleb, et need on nii pisikesed munad, aga vaat, kui väärtuslikud!“ toonitab Edna veel kord tähtsalt ning lubab meile teada anda, kui vutid laudas kohal on. Vahur ja tema elukaaslane Edna Nook hoolitsevad oma kodutalu laudas üheksa looma eest. Nende seas on mitu sokku, kitsed ja kitsetalled. “No vaata, kui nunnud nad mul siin on,“ kutsub perenaine Edna ning osutab valgetele kitsedele, kes seisavad üksteise kõrval nagu tinasõdurid reas ja vaatavad ainiti perenaisele otsa.Edna räägib, et kitsedega on nad toimetanud paar-kolm aastat. “Nad on mul nii hea isuga, suud on kogu aeg lahti, et anna, vanaeit, anna leiba,“ räägib Edna mahlakalt, viidates, et leib on loomadele õhtune magustoit.Sokupoiss Juulius on musta värvi, uhke ja suure kasvuga loom, kes meie külaskäigu ajal vaatab lustakalt üle aediku. “Tema on alati see, kes vaatab kohe aia peal, kui keegi lauta tuleb,“ ütleb Edna. Süüa annab Edna loomadele kaks korda, hommikul ja õhtul. “Ma ennist istusin siin ja võiksin neid tundide viisi vaadata, nad teevad ikka seukest kino,“ seletab perenaine hellalt.Edna on naine, kes ei kujutaks oma elu ilma loomade eest hoolitsemata ettegi. “See on vähemalt põhjus end hommikul teki alt välja ajada,“ lausub ta, lisades, et muidu on vaat nii, et jäägi sinna teki alla. “Aga nüüd on kohustus. Nii kaua kui jalg tatsub, nii kaua ma end siia aan.“Edna on varem pidanud viit lehma, vasikaid, sigu. “Aga see seapidamine ajas nii vihaseks, ei või siis oma laudast liha võtta,“ tähendab ta. “Vaata, mis see “must mees“ seal teeb!“ hüüatab Edna äkitselt.“Kottidega poiss“ ehk sokk tiirutab hooga mööda lauta ringi ja vaatab, millise “naise“ saaks ära sebida. “Poisid, pildi peale!“ käratab Edna. “Ma keedan sind kohe süldiks, kui sa sõna ei kuula,“ ähvardab perenaine, ise naeru lagistades.Perel on loomade eest hoolitsemisel tööjaotus. Vahur paneb heinad ette, samuti vee, Edna lüpsab ja paneb muud sööki pottidesse. “Eks me vahest lähe riidu ka, aga lepime ka jälle,“ muheleb Edna.Tegelikult on kitsepidamine Enda ja Vahuri sõnutsi lõbus.“Näiteks kui nad tee peal kõrvuti käivad, pead üksteise vastu surutud, siis liiguvad nad just sinnapoole, kelle kael on tugevam. Ja kui nad siis kodu poole tulevad, nii kui traavlid, sõrakahin käib mööda asfalti. Ja kui lauta saavad, siis igaüks kärts! oma poti kallale,“ räägib Edna, kõkutades, et Juulius vaatab lauda uksest viimasena sisse, et kas “naised“ on juba laudas ja kas tuleb oma kohale minna.Kitsepiimast on perenaine teinud piimasuppi, pannud piima kohvi peale ja notti ehk kastet ka. Aga ega seda tihtipeale järele jäämas olegi, sest oma osa tahavad saada nii kitsetalled kui ka kassid, koerad.Edna teab, et kitsepiim on tervislik. “Lubasin vutid ka tuua, siis söön täitsa tervislikult. Näe, vanaeit on ettearvamatu. Vana (ehk elukaaslane Vahur – toim) ütleb, et need on nii pisikesed munad, aga vaat, kui väärtuslikud!“ toonitab Edna veel kord tähtsalt ning lubab meile teada anda, kui vutid laudas kohal on.
Veel artikleid samast teemast »


description: AVIS Rapla korvpallimeeskond jätkas Balti liigas hooaega magusa võiduga, saades võõrsil lisaaja järel jagu seni täiseduga olnud Riia Baronsist tulemusega 86:80, kirjutab Delfi Sport. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Indrek Kajupank kiusas lätlasi


description: Järgmisel aastal suurendab politsei- ja piirivalveamet vabatahtlike merepäästjate eelarvet varasemaga võrreldes kaks korda, mis tähendab, et järgmisel aastal on see summa 200 000 eurot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Vabatahtlike merepäästjate eelarvet kahekordistatakse
Neljapäev, 17. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 17. november 2016. Järgmisel aastal suurendab politsei- ja piirivalveamet vabatahtlike merepäästjate eelarvet varasemaga võrreldes kaks korda, mis tähendab, et järgmisel aastal on see summa 200 000 eurot.
“Osa eelarvest kasutatakse kõikide vabatahtlike merepäästeüksuste toetamiseks, koolituskulude hüvitamiseks ning koostöö edendamiseks. Ülejäänud summat kasutatakse selleks, et toetada üksusi, kes igapäevaselt panustavad enam merepäästevõimekuse tagamisse, võttes arvesse ühenduse inimressurssi, tehnilist võimekust ning reageerimisaega,“ rääkis PPA valmisoleku ja reageerimise büroo juht Marti Magnus.
Toetuste suurus sõltub vabatahtlike merepäästeühenduste võimekusest ning need selguvad hiljemalt selle aasta lõpuks.
Vabatahtlikud olid abiks 30 inimesele
PPA-l on Saaremaal merepäästetööde tsiviilõiguslikud lepingud sõlmitud nelja mittetulundusühinguga. Nende hulka kuuluvad Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts, Karala Vabatahtlik Tuletõrje Selts, Eduka Elukorralduse Edendajate Ühendus ja Saarte Kalurite Ühing.
MTÜ Saaremaa Vabatahtliku Merepääste Seltsi koosseisu kuulub seitse vabatahtlikku merepäästeüksust erinevais paigus üle Saaremaa ning ka Ruhnu saarel. Kokku on ühenduses 31 vabatahtlikku merepäästjat.
Magnus tõdes, et Saaremaa ühingu vabatahtlikke on käesoleval aastal merepäästesündmustele kaasatud kaheksal korral, mille käigus on abi antud pea 30 abivajajale. Üle Eesti on vabatahtlikke merepäästjaid kaasatud kolmandikule kõikidest merepäästesündmustest, millel osalemine on olnud keskmiselt 95 protsenti. “Osa eelarvest kasutatakse kõikide vabatahtlike merepäästeüksuste toetamiseks, koolituskulude hüvitamiseks ning koostöö edendamiseks. Ülejäänud summat kasutatakse selleks, et toetada üksusi, kes igapäevaselt panustavad enam merepäästevõimekuse tagamisse, võttes arvesse ühenduse inimressurssi, tehnilist võimekust ning reageerimisaega,“ rääkis PPA valmisoleku ja reageerimise büroo juht Marti Magnus.Toetuste suurus sõltub vabatahtlike merepäästeühenduste võimekusest ning need selguvad hiljemalt selle aasta lõpuks.PPA-l on Saaremaal merepäästetööde tsiviilõiguslikud lepingud sõlmitud nelja mittetulundusühinguga. Nende hulka kuuluvad Saaremaa Vabatahtlik Merepääste Selts, Karala Vabatahtlik Tuletõrje Selts, Eduka Elukorralduse Edendajate Ühendus ja Saarte Kalurite Ühing.MTÜ Saaremaa Vabatahtliku Merepääste Seltsi koosseisu kuulub seitse vabatahtlikku merepäästeüksust erinevais paigus üle Saaremaa ning ka Ruhnu saarel. Kokku on ühenduses 31 vabatahtlikku merepäästjat.Magnus tõdes, et Saaremaa ühingu vabatahtlikke on käesoleval aastal merepäästesündmustele kaasatud kaheksal korral, mille käigus on abi antud pea 30 abivajajale. Üle Eesti on vabatahtlikke merepäästjaid kaasatud kolmandikule kõikidest merepäästesündmustest, millel osalemine on olnud keskmiselt 95 protsenti.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kanal 2 telesaate “Kodutunne” remondibrigaad jõudis eile Astesse, kus alustas mullu suvel süütamise tagajärjel tules hävinud kortermaja trepikoja taastamistöödega. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
“Kodutunne” alustas Aste kortermaja remondiga
Kolmapäev, 30. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Kolmapäev, 30. november 2016. “Kodutunne” alustas eile Saare 4 maja trepikojas mõõtmis- ja lammutustöödega. FOTO: Valmar Voolaid Kanal 2 telesaate “Kodutunne” remondibrigaad jõudis eile Astesse, kus alustas mullu suvel süütamise tagajärjel tules hävinud kortermaja trepikoja taastamistöödega.
Eile lõunaks saabusid mandrilt neli remondimeest, saate operaator ja “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas. Pärale jõudis ka Saare 4 kortermaja trepikoja jaoks vajalik soojustus, kips ning värvid.
Esimesel korrusel asuva Koidu Kesküla korterit kasutatakse ajutise laopaigana, kuhu koondati kogu vajalik inventar ja materjal, mis külma ei kannata. Täna tulevad Astesse sisekujundaja, maaler ja saate helimees. “Kodutunde” saatejuht Signe Lahtein jõuab kohale homme.
Kuigi ilmateenistus pani prognoosiga Saaremaa kohta taas mööda ja plusskraadide asemel näitas termomeeter õues hoopis miinuskraade, külm “Kodutunde” tegutsemist ei sega, sest betoonitöid neil teha pole tarvis. Igaks juhuks, kui peaks vaja minema, on neil olemas ka kiirbetoon, mis õhtul valades hommikuks tahkub.
Uus trepp viimistlemisjärgus
Algselt pidi “Kodutunne” Astesse põlenud kortermaja trepikoda taastama minema 25. oktoobril, kuid see tuli edasi lükata, sest saarlasest trepimeister Riivo Mesila vigastas muu töö käigus sõrme.
Praeguseks on sõrm paranenud ja mees saanud trepi kallal töötamist jätkata. “Täna-homme läheb lakkimise peale ära, homme (täna – toim) õhtuks peaks trepp koos olema,” arvas Mesila eile.
“Kodutunde” remondibrigaadil tuleb teha uued trepimademed, paigaldada uus trepp, soojustada trepikoda ja viimistleda. Eile tehti algust vanade puidust trepimademete lõhkumisega.
“Peame vaatama, kas talad kannatavad või on need ka tulekahjus nii palju kahjustada saanud, et vajavad väljavahetamist,” ütles “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas. Lisaks ootab remondibrigaadi ees 130 ruutmeetrit trepikoja seinapinda.
Enne jõule eetrisse
Kogu töö koos materjali ja transpordiga läheb maksma 36 000 euro ringis. Raha saadi annetustest ning oma panuse eraldas ka Lääne-Saare vald. Osa materjalist hangiti abi korras.
Kui tavaliselt on “Kodutunne” abiks käinud kahel-kolmel päeval, siis Astes läheb suure töömahu tõttu kindlasti kauem. “Laupäevaks tahaks ikka siit ära saada,” prognoosis Sipelgas. Seda muidugi juhul, kui töö käigus ootamatusi ei ilmne.
“Kodutunne” Aste kortermaja trepikoja töödest läheb Kanal 2 eetrisse tõenäoliselt jõulupühadele eelneval viimasel esmaspäeval ehk 19. detsembril. Ühtlasi on tegemist selle hooaja viimase saatega. Nii suurt ettevõtmist nagu kortermaja trepikoja remont ei ole “Kodutunne” ette võtnud, küll aga on käidud abiks neljatoalist korterit korda tegemas.
Saare 4 kortermaja süütas mullu 3. juuli öösel Gevin Kütt, pannes krõpsupakile välgumihklist tule otsa ja visates paki puidust trepi alla. Nii sattus ohtu majas viibinud 19 inimese elu. Kuna trepi all olid lapsevankrid ja pappkastid, levis tuli kiiresti edasi.
Teisel korrusel elanud 63-aastane naine ja 56-aastane mees hukkusid vingumürgituse läbi.
Kaks meest, üks 71-aastane ja teine 63-aastane, said vingu tõttu tervisekahjustuse. Gevin Kütt kannab praegu kuritegude eest rohkem kui 12 aasta pikkust vangistust. Eile lõunaks saabusid mandrilt neli remondimeest, saate operaator ja “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas. Pärale jõudis ka Saare 4 kortermaja trepikoja jaoks vajalik soojustus, kips ning värvid.Esimesel korrusel asuva Koidu Kesküla korterit kasutatakse ajutise laopaigana, kuhu koondati kogu vajalik inventar ja materjal, mis külma ei kannata. Täna tulevad Astesse sisekujundaja, maaler ja saate helimees. “Kodutunde” saatejuht Signe Lahtein jõuab kohale homme.Kuigi ilmateenistus pani prognoosiga Saaremaa kohta taas mööda ja plusskraadide asemel näitas termomeeter õues hoopis miinuskraade, külm “Kodutunde” tegutsemist ei sega, sest betoonitöid neil teha pole tarvis. Igaks juhuks, kui peaks vaja minema, on neil olemas ka kiirbetoon, mis õhtul valades hommikuks tahkub.Algselt pidi “Kodutunne” Astesse põlenud kortermaja trepikoda taastama minema 25. oktoobril, kuid see tuli edasi lükata, sest saarlasest trepimeister Riivo Mesila vigastas muu töö käigus sõrme.Praeguseks on sõrm paranenud ja mees saanud trepi kallal töötamist jätkata. “Täna-homme läheb lakkimise peale ära, homme (täna – toim) õhtuks peaks trepp koos olema,” arvas Mesila eile.“Kodutunde” remondibrigaadil tuleb teha uued trepimademed, paigaldada uus trepp, soojustada trepikoda ja viimistleda. Eile tehti algust vanade puidust trepimademete lõhkumisega.“Peame vaatama, kas talad kannatavad või on need ka tulekahjus nii palju kahjustada saanud, et vajavad väljavahetamist,” ütles “Kodutunde” tegevprodutsent Aivar Sipelgas. Lisaks ootab remondibrigaadi ees 130 ruutmeetrit trepikoja seinapinda.Kogu töö koos materjali ja transpordiga läheb maksma 36 000 euro ringis. Raha saadi annetustest ning oma panuse eraldas ka Lääne-Saare vald. Osa materjalist hangiti abi korras.Kui tavaliselt on “Kodutunne” abiks käinud kahel-kolmel päeval, siis Astes läheb suure töömahu tõttu kindlasti kauem. “Laupäevaks tahaks ikka siit ära saada,” prognoosis Sipelgas. Seda muidugi juhul, kui töö käigus ootamatusi ei ilmne.“Kodutunne” Aste kortermaja trepikoja töödest läheb Kanal 2 eetrisse tõenäoliselt jõulupühadele eelneval viimasel esmaspäeval ehk 19. detsembril. Ühtlasi on tegemist selle hooaja viimase saatega. Nii suurt ettevõtmist nagu kortermaja trepikoja remont ei ole “Kodutunne” ette võtnud, küll aga on käidud abiks neljatoalist korterit korda tegemas.Saare 4 kortermaja süütas mullu 3. juuli öösel Gevin Kütt, pannes krõpsupakile välgumihklist tule otsa ja visates paki puidust trepi alla. Nii sattus ohtu majas viibinud 19 inimese elu. Kuna trepi all olid lapsevankrid ja pappkastid, levis tuli kiiresti edasi.Teisel korrusel elanud 63-aastane naine ja 56-aastane mees hukkusid vingumürgituse läbi.Kaks meest, üks 71-aastane ja teine 63-aastane, said vingu tõttu tervisekahjustuse. Gevin Kütt kannab praegu kuritegude eest rohkem kui 12 aasta pikkust vangistust.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuus nädalat mihklipäevast mardipäevani on hingedeaeg. Viru rannikul on seda kutsutud ka jaguajaks. Kohati on hingedeaeg pikem olnud. Oktoobrit on nimetatud hingede- ja ka kooljakuuks. Mõnes kohas on toda nime kandnud ka november, mis soomlastele on marraskuu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
VOOTELE HANSEN AINULT MEIE MAAS: Muutuvad rituaalid
Kolmapäev, 02. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vootele Hansen, kolumnist Kolmapäev, 02. november 2016. Meie Maa kolumnist Vootele Hansen. Kuus nädalat mihklipäevast mardipäevani on hingedeaeg. Viru rannikul on seda kutsutud ka jaguajaks. Kohati on hingedeaeg pikem olnud. Oktoobrit on nimetatud hingede- ja ka kooljakuuks. Mõnes kohas on toda nime kandnud ka november, mis soomlastele on marraskuu.
Ajal, mil päevavalgust ja -soojust jääb aina vähemaks, on paslik mõelda meie surma ja surnutega seotud kommete ja nende muutumise üle. Usus on nii pärimus ja õpetus kui ka käitumuslik osa, mis seisneb rituaalides, kommetes ja palvetes, seega võib mõelda ka muutustest usus.
Usus on koos nii üldine kui ka kohalik. Hingedepäevast 2. novembril on Eestis teateid keskajast, ülemöödunud sajandivahetusel on sellega seotud kommete tähistamine vähenenud. Tähtpäev jäi märgituks kirikukalendrisse, kuid 1980-ndate lõpul taaselustati.
Varem tuntud hingede koduse vastuvõtu tähistusena süüdati akendel küünlad, kuid mindi ka kalmistule. Nii on Eestis. Kes on näinud viimast James Bondi filmi “007 Spectre“ algust, mäletab kirevat luukerekostüümides inimeste rongkäiku ja kolbakujulisi kaunistusi. Filmi algusstseen on dateeritav 2. novembrile, mil on Dia de los Muertos.
Kirikus mõtiskleti igaviku üle
Vana tava kehtestati läänekirikus ametlikult hiljemalt X sajandil usus lahkunud hingede mälestuspäevana. Eelnev päev, 1. november on kõigi pühakute mälestuspäev. Tolle tähtpäeva eelõhtu on anglosaksi maades tuntud kui All Hallows Evening ehk halloween.
Luterlikud maad tähistavad aga 31. oktoobril usupuhastuspüha, sest pärimuse järgi oli Luther riputanud just selle püha eelõhtul kiriku uksel olevale teadetetahvlile oma teesid väitluse algatamiseks indulgentside küsimuses.
Möödunud sajandil oli kalmistutel rahvarohke surnutepühal ehk igavikupühapäeval, mis on kirikuaasta viimane pühapäev enne advendiaja algust. Tolle pühapäeva teemaks kirikus on lõpuaja ja igaviku üle mõtisklemine.
Surnute mälestamise kombe seadis sisse Preisi kuningas pärast Napoleoni sõdade lõppu, kust see ka meie maale laienes.
Viimasel aastakümnel on surnutepüha ajal mälestussoovide arv jumalateenistusel vähenenud ja ka kalmistud pole enam nii rahvarohked. XX sajandil juurdus jällegi komme viia jõulude ajal lähedaste kalmudele küünal.
Jaanipäev on paljudes maakihelkondades tavapärane ja rahvarohke kalmistupüha.
Terved suguvõsad on siis kokku tulnud ja omaste kaudu koristanud. Viimasel Vene ajal ei andnud täitevkomiteed kiriklikule kalmistupühale enne ilmalikku riitust luba ja seetõttu nihkusid need hilisemale ajale. Kuid taasiseseisvuse taastamise järel peeti neid uuesti jaanipäeva paiku.
Seos maakalmistutega kadumas
XVIII sajandil kaotati paljude pühakute mälestuspäevad töövabade päevadena, sest uus ja ratsionaalse ellusuhtumisega aeg vajas teomehi mõisapõllule ja töölisi tehasesse. Mitme pärimuse kohaselt olla siis jaanipäeva vaba päevana säilitamiseks hakatud kalmistupühi pidama.
Kas ainult selles oli tugeva traditsiooni põhjus või oli surnute mälestamise komme ka varem jaanipäevaga seotud, ei oska öelda. Tuli on seotud selle pühaga üle Euroopa, kuid lahkunutega seotud kommete kohta ei tea öelda.
Tänapäev on ka siin muutusi toonud. Linnas elatakse juba mitut põlve ja seos maakalmistule maetutega on kadunud ning enam ei ole endist rahvarohkust.
Kalmistud on Eestis endiselt kui metsasalud. Võrreldes neid Rootsi või Saksamaa surnuaedadega, on mõistetav varasematel sajanditel mujalt tulnud vaimulike kurtmine, et eestlased matavad oma lahkunud metsa.
Kohalikku päritolu Rapla kirikuõpetaja Carl Eduard Malm kirjutab 1868. aastal (“Rapla kirik Harjumaal“): “Suuremat ilu mina sest surnuaiast ei tea kiita, lage ta on ja puude varju on pisut“ ning loodab, et koguduseliikmed usinasti puid istutavad endisele Laadamäele rajatud kalmistule.
Malm osutab ka matmiskommete muutusele meie maa ülemkihi seas. Varem asetati lahkunute puusärk hauakambrisse, kust luud hiljem luukambrisse viidi. Katariina II ajal keelati matmine kirikutesse ja elamute lähedale tervishoidlikel põhjustel (Malmi sõnul “hakati karma, et surnukehade õhk elavatele pidi kahju tegema“).
Uuele Rapla kihelkonna kalmistule rajati esialgu vana kombe järgi suur kabel. Eelnimetatud kirjatöös kirjutatakse: “Kabel /…/ pidi Rapla kihelkonna saksarahvale matmise paigaks jääma ja selle pärast said sinna sisse ka mitu hauda tehtud, aga sest et suurem hulk ei armastanud ummuksis oma ülestõusmist oodata, vaid ennemini lausa taeva all, said need hauad kinni visatud.“
Tema tähelepanek käib kogu Eesti kohta, kus hauakambri traditsioon hääbus.
Lugedes meie arheoloogide kirjutatut, võib tähele panna, et jääajajärgsel ajal on meil mitmesuguseid viise olnud surnukehade matmiseks. Maailmas ringi vaadates võib samuti suurt mitmekesisust näha.
Meie jaoks on vahest üks kummastavamaid palvete ja laulude saatel surnukeha ettevalmistamine lindude söögiks, mida harrastatakse mõnel pool Tiibeti kandis.
Kas muinasaja lõpus tekkivad väheste panuste ja ida-läänesuunalised matused (näoga itta) viitavad ristiusu mõjule või on see uus mood, kes seda tagantjärele teab.
XIII sajandi uued võimud olla püüdnud siinsete varasemate matusekommete suhtes leebed olla, sest tegu on ju üsna alalhoidliku eluosaga.
Urnimatmispaigad ja kolumbaariumid
Enam kui kakskümmend aastat tagasi rajati Tallinnas krematoorium. Nüüd on selline asutus ja seade mitmes Eesti linnas. Tundub, et Tallinna eestlaste seas on vaekauss kaldunud või kaldumas krematooriumi kasuks. Seoses sellega on tekkinud urnimatmispaigad, tuha puistamise platsid kalmistutele ja kolumbaariumid (viimane mõiste tuleneb tuvikasvatusest, ladina keeles Columba, kus samuti kasutatakse kambritega ehitist).
Milliseid järeldusi arheoloogid ja ajaloolased meie kommete ja uskumuste muutuste kohta näiteks tuhande aasta pärast teevad, ei oska küll arvata.
Paljudele rahvastele on omane esivanemate kultus ja selle jätkumiseks on oluline ka poja sünd perre. Meil esivanemate altareid kodus pole, kuid eks lahkunute kalmude eest hoolitsemine ja nende mälestamine ole samuti kultus.
Viimasel ajal olen mitmel korral kuulnud inimese soovi, et tema tuhk puistataks laiali, sest siis pole järeltulijail vaeva haua eest hoolt kandmisega.
Tavad võivad ju muutuda, kuid nõutuks teeb surm meid ikka. Ajal, mil palju on juttu meelelahutusest, oleks hea õppida nii üksikisikuna kui ka rahvana meelt koondama, et elu elatud saaks. Ajal, mil päevavalgust ja -soojust jääb aina vähemaks, on paslik mõelda meie surma ja surnutega seotud kommete ja nende muutumise üle. Usus on nii pärimus ja õpetus kui ka käitumuslik osa, mis seisneb rituaalides, kommetes ja palvetes, seega võib mõelda ka muutustest usus.Usus on koos nii üldine kui ka kohalik. Hingedepäevast 2. novembril on Eestis teateid keskajast, ülemöödunud sajandivahetusel on sellega seotud kommete tähistamine vähenenud. Tähtpäev jäi märgituks kirikukalendrisse, kuid 1980-ndate lõpul taaselustati.Varem tuntud hingede koduse vastuvõtu tähistusena süüdati akendel küünlad, kuid mindi ka kalmistule. Nii on Eestis. Kes on näinud viimast James Bondi filmi “007 Spectre“ algust, mäletab kirevat luukerekostüümides inimeste rongkäiku ja kolbakujulisi kaunistusi. Filmi algusstseen on dateeritav 2. novembrile, mil on Dia de los Muertos.Vana tava kehtestati läänekirikus ametlikult hiljemalt X sajandil usus lahkunud hingede mälestuspäevana. Eelnev päev, 1. november on kõigi pühakute mälestuspäev. Tolle tähtpäeva eelõhtu on anglosaksi maades tuntud kui All Hallows Evening ehk halloween.Luterlikud maad tähistavad aga 31. oktoobril usupuhastuspüha, sest pärimuse järgi oli Luther riputanud just selle püha eelõhtul kiriku uksel olevale teadetetahvlile oma teesid väitluse algatamiseks indulgentside küsimuses.Möödunud sajandil oli kalmistutel rahvarohke surnutepühal ehk igavikupühapäeval, mis on kirikuaasta viimane pühapäev enne advendiaja algust. Tolle pühapäeva teemaks kirikus on lõpuaja ja igaviku üle mõtisklemine.Surnute mälestamise kombe seadis sisse Preisi kuningas pärast Napoleoni sõdade lõppu, kust see ka meie maale laienes.Viimasel aastakümnel on surnutepüha ajal mälestussoovide arv jumalateenistusel vähenenud ja ka kalmistud pole enam nii rahvarohked. XX sajandil juurdus jällegi komme viia jõulude ajal lähedaste kalmudele küünal.Jaanipäev on paljudes maakihelkondades tavapärane ja rahvarohke kalmistupüha.Terved suguvõsad on siis kokku tulnud ja omaste kaudu koristanud. Viimasel Vene ajal ei andnud täitevkomiteed kiriklikule kalmistupühale enne ilmalikku riitust luba ja seetõttu nihkusid need hilisemale ajale. Kuid taasiseseisvuse taastamise järel peeti neid uuesti jaanipäeva paiku.XVIII sajandil kaotati paljude pühakute mälestuspäevad töövabade päevadena, sest uus ja ratsionaalse ellusuhtumisega aeg vajas teomehi mõisapõllule ja töölisi tehasesse. Mitme pärimuse kohaselt olla siis jaanipäeva vaba päevana säilitamiseks hakatud kalmistupühi pidama.Kas ainult selles oli tugeva traditsiooni põhjus või oli surnute mälestamise komme ka varem jaanipäevaga seotud, ei oska öelda. Tuli on seotud selle pühaga üle Euroopa, kuid lahkunutega seotud kommete kohta ei tea öelda.Tänapäev on ka siin muutusi toonud. Linnas elatakse juba mitut põlve ja seos maakalmistule maetutega on kadunud ning enam ei ole endist rahvarohkust.Kalmistud on Eestis endiselt kui metsasalud. Võrreldes neid Rootsi või Saksamaa surnuaedadega, on mõistetav varasematel sajanditel mujalt tulnud vaimulike kurtmine, et eestlased matavad oma lahkunud metsa.Kohalikku päritolu Rapla kirikuõpetaja Carl Eduard Malm kirjutab 1868. aastal (“Rapla kirik Harjumaal“): “Suuremat ilu mina sest surnuaiast ei tea kiita, lage ta on ja puude varju on pisut“ ning loodab, et koguduseliikmed usinasti puid istutavad endisele Laadamäele rajatud kalmistule.Malm osutab ka matmiskommete muutusele meie maa ülemkihi seas. Varem asetati lahkunute puusärk hauakambrisse, kust luud hiljem luukambrisse viidi. Katariina II ajal keelati matmine kirikutesse ja elamute lähedale tervishoidlikel põhjustel (Malmi sõnul “hakati karma, et surnukehade õhk elavatele pidi kahju tegema“).Uuele Rapla kihelkonna kalmistule rajati esialgu vana kombe järgi suur kabel. Eelnimetatud kirjatöös kirjutatakse: “Kabel /…/ pidi Rapla kihelkonna saksarahvale matmise paigaks jääma ja selle pärast said sinna sisse ka mitu hauda tehtud, aga sest et suurem hulk ei armastanud ummuksis oma ülestõusmist oodata, vaid ennemini lausa taeva all, said need hauad kinni visatud.“Tema tähelepanek käib kogu Eesti kohta, kus hauakambri traditsioon hääbus.Lugedes meie arheoloogide kirjutatut, võib tähele panna, et jääajajärgsel ajal on meil mitmesuguseid viise olnud surnukehade matmiseks. Maailmas ringi vaadates võib samuti suurt mitmekesisust näha.Meie jaoks on vahest üks kummastavamaid palvete ja laulude saatel surnukeha ettevalmistamine lindude söögiks, mida harrastatakse mõnel pool Tiibeti kandis.Kas muinasaja lõpus tekkivad väheste panuste ja ida-läänesuunalised matused (näoga itta) viitavad ristiusu mõjule või on see uus mood, kes seda tagantjärele teab.XIII sajandi uued võimud olla püüdnud siinsete varasemate matusekommete suhtes leebed olla, sest tegu on ju üsna alalhoidliku eluosaga.Enam kui kakskümmend aastat tagasi rajati Tallinnas krematoorium. Nüüd on selline asutus ja seade mitmes Eesti linnas. Tundub, et Tallinna eestlaste seas on vaekauss kaldunud või kaldumas krematooriumi kasuks. Seoses sellega on tekkinud urnimatmispaigad, tuha puistamise platsid kalmistutele ja kolumbaariumid (viimane mõiste tuleneb tuvikasvatusest, ladina keeles Columba, kus samuti kasutatakse kambritega ehitist).Milliseid järeldusi arheoloogid ja ajaloolased meie kommete ja uskumuste muutuste kohta näiteks tuhande aasta pärast teevad, ei oska küll arvata.Paljudele rahvastele on omane esivanemate kultus ja selle jätkumiseks on oluline ka poja sünd perre. Meil esivanemate altareid kodus pole, kuid eks lahkunute kalmude eest hoolitsemine ja nende mälestamine ole samuti kultus.Viimasel ajal olen mitmel korral kuulnud inimese soovi, et tema tuhk puistataks laiali, sest siis pole järeltulijail vaeva haua eest hoolt kandmisega.Tavad võivad ju muutuda, kuid nõutuks teeb surm meid ikka. Ajal, mil palju on juttu meelelahutusest, oleks hea õppida nii üksikisikuna kui ka rahvana meelt koondama, et elu elatud saaks.
Veel artikleid samast teemast »


description: Esmaspäeval, 14. novembril esietendub Kuressaare Linnateatris Urmas Lennuki kirjutatud näidend “Paljasjalgne Debora“. Lavastus on pühendatud Debora Vaarandi 100. sünniaastapäevale. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Debora jõuab linnateatri lavale

maintext:
NÄDALALÕPP
Debora jõuab linnateatri lavale
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 11. november 2016. Etendus Paljasjalgne Debora. Neljapäeval teatriproovis. Esiplaanil vasakul Merilin Kirbits (noor Debora) ja Piret Rauk (vana Debora), taga Arvi Mägi (Aadu Hint). FOTO: Valmar Voolaid Esmaspäeval, 14. novembril esietendub Kuressaare Linnateatris Urmas Lennuki kirjutatud näidend “Paljasjalgne Debora“. Lavastus on pühendatud Debora Vaarandi 100. sünniaastapäevale.
“Ma peaks ütlema, et olen väga rahul nii teksti, oma töö kui ka näitlejatega,“ ütles lavastaja Raivo Trass kolmapäeval Nädalalõpule. Ta viitas, et “Paljasjalgne Debora“ on üks väga hingeline lugu ühest Eesti poetessist, kes on Saaremaaga seotud ja on seotud ka Saaremaalt pärit kirjanikega. “See on niisugune väga lüürilise, romantilise hingeeluga luuletaja, tõlkija, tema kannatuste rada, ütleme niimoodi,“ kirjeldas Raivo Trass, kelle sõnul on etendust vaatama oodatud kõik. Ning kindlasti ka just noorem publik. “Sest see on meie kultuurilugu,“ põhjendas ta. Samas lisas, et saarlane on nii tugev inimene ja teda on alati huvitanud, kes on siin elanud, mida nad on siin teinud.
Raivo Trassi sõnul kogu lavastamisprotsessi juures midagi keerulist ei olnud. Sügisest peale on sellega tegeletud ja nüüd on lõppetapp. Täna ja homme antakse etendusele veel viimane, lõplik lihv. “Me oleme head tööd teinud, igatahes mina tunnen ennast hästi,“ kinnitas lavastaja veel kord.
Saaremaal Raivo Trassile enda sõnul väga meeldib. “Saaremaa on väga kallis maa, ja seda mitmes mõttes. Ta on nii armas kui ka kallis. Aga mulle meeldib siin olla ja loodan, et siin on tulevikku. Kui ma kuulsin, et siin on nii palju õpilasi gümnaasiumides, siis see teeb ainult rõõmu, ja muidugi on siin toredat teatrit ka,“ muheles Raivo Trass.
Tugev taustatöö
Etenduses kirjanik Juhan Smuuli kehastav näitleja Andres Raag Tallinna Linnateatrist ütles, et ta on teinud tõsist tööd ja kirjanik Smuuli kohta uurinud piisavalt palju tausta. “Tema teoseid just sellega seoses väga palju lugenud ei ole, aga ERR-i arhiivist võtsin materjali ja kuulasin just intervjuusid,“ rääkis Raag. Küsimusele, kuidas ta ise tulemusega rahul on, vastas hinnatud näitleja, et alati võib ju paremini olla. “Aga vastavalt võimalustele ja algmaterjalile teen nii hästi kui suudan.“ Kuressaare Linnateatris on Andres Raag kaasa löönud päris paljudes etendustes. Viimane lavastus, kus ta mängis ja mida praegugi veel lavalaudadel näha saab, on “Ülevaataja“.
Direktori asetäitja loomealal Aarne Mägi kehastab etenduses episoodiliselt Anton Vaarandit, kes kohtub noore Deboraga neljas stseenis, ja “päris vilksamisi“ ka Alo Hoidret. “Aga näidendi kogumahust on see vaid kümnendik,“ märkis Aarne Mägi, viidates, et tal on väike roll, “selline magus kohe“ – hea mängida. Samuti ütles ta, et Raivo Trassi puhul on tegemist suurepärase lavastaja ja kindlasti ka näitejuhiga, kes ei jäta ühtki olulist, ka pisidetaili mängust välja. “Meeldiv töö, igatahes,“ kinnitas Aarne Mägi.
Kuressaare Linnateatri direktor, etenduses eaka Debora rolli mängiv Piret Rauk ütles, et väga suurt abi selle lavastuse väljatoomisel ja ka näidendi kirjutamisel on saadud Ülo Tuulikult. “Tema lood ja mälestused on hindamatu väärtusega,“ tähendas Rauk, viidates, et oluline on märkida ka see, et näidendi kirjutamise idee tuli Laimjalast. Teatripoolsed tänud kuuluvad Anna-Liisa Õispuule, Kaja Sepale, Milvi Rapile. Etendus on ka sünnipäevakingitus kogu ettevõtmise algatajale, sest just 14. novembril on Kaja Sepal sünnipäev.
Kaja Sepp tähendas, et tema ootused etendusele on, et see oleks huvitav, haarav ja siiras. “Saaksime rohkem teadvustada, kes Debora Vaarandi oli, millised olid tema elukaaslased ja ellusuhtumine.“ “ Kuna Debora isik on vastuoluline - ühelt poolt tema kaunis luule ja teiselt poolt poliitiline roll, siis tema elu tutvustav näidend aitaks neid inimesi mõista, kes ei põgenenud Eestist, läksid kaasa uue võimuga, kuid üsna pea pettusid selles ja hoidsid alal eesti kirjandust ka nõukogule ajal just nii nagu see oli võimalik. Meie keel ja kultuur ju püsis,“ rääkis Kaja Sepp, viidates et ka Kuressaare linnateatril on siin väga tänuväärne osa. Piret Rauk käis nende koosolekutel ja oli väga toetav. Sepa sõnul on kogu ettevõtmine olnud pisut müstiline. “See, et ongi kuju ja on Laimjala Valss ja nüüd see etendus - järelikult ajasime õiget asja,“ tähendas Kaja, kelle sõnul on ideed olnud suured, kuid ometi enamuses teoks saanud. “Ma peaks ütlema, et olen väga rahul nii teksti, oma töö kui ka näitlejatega,“ ütles lavastaja Raivo Trass kolmapäeval Nädalalõpule. Ta viitas, et “Paljasjalgne Debora“ on üks väga hingeline lugu ühest Eesti poetessist, kes on Saaremaaga seotud ja on seotud ka Saaremaalt pärit kirjanikega. “See on niisugune väga lüürilise, romantilise hingeeluga luuletaja, tõlkija, tema kannatuste rada, ütleme niimoodi,“ kirjeldas Raivo Trass, kelle sõnul on etendust vaatama oodatud kõik. Ning kindlasti ka just noorem publik. “Sest see on meie kultuurilugu,“ põhjendas ta. Samas lisas, et saarlane on nii tugev inimene ja teda on alati huvitanud, kes on siin elanud, mida nad on siin teinud.Raivo Trassi sõnul kogu lavastamisprotsessi juures midagi keerulist ei olnud. Sügisest peale on sellega tegeletud ja nüüd on lõppetapp. Täna ja homme antakse etendusele veel viimane, lõplik lihv. “Me oleme head tööd teinud, igatahes mina tunnen ennast hästi,“ kinnitas lavastaja veel kord.Saaremaal Raivo Trassile enda sõnul väga meeldib. “Saaremaa on väga kallis maa, ja seda mitmes mõttes. Ta on nii armas kui ka kallis. Aga mulle meeldib siin olla ja loodan, et siin on tulevikku. Kui ma kuulsin, et siin on nii palju õpilasi gümnaasiumides, siis see teeb ainult rõõmu, ja muidugi on siin toredat teatrit ka,“ muheles Raivo Trass.Etenduses kirjanik Juhan Smuuli kehastav näitleja Andres Raag Tallinna Linnateatrist ütles, et ta on teinud tõsist tööd ja kirjanik Smuuli kohta uurinud piisavalt palju tausta. “Tema teoseid just sellega seoses väga palju lugenud ei ole, aga ERR-i arhiivist võtsin materjali ja kuulasin just intervjuusid,“ rääkis Raag. Küsimusele, kuidas ta ise tulemusega rahul on, vastas hinnatud näitleja, et alati võib ju paremini olla. “Aga vastavalt võimalustele ja algmaterjalile teen nii hästi kui suudan.“ Kuressaare Linnateatris on Andres Raag kaasa löönud päris paljudes etendustes. Viimane lavastus, kus ta mängis ja mida praegugi veel lavalaudadel näha saab, on “Ülevaataja“.Direktori asetäitja loomealal Aarne Mägi kehastab etenduses episoodiliselt Anton Vaarandit, kes kohtub noore Deboraga neljas stseenis, ja “päris vilksamisi“ ka Alo Hoidret. “Aga näidendi kogumahust on see vaid kümnendik,“ märkis Aarne Mägi, viidates, et tal on väike roll, “selline magus kohe“ – hea mängida. Samuti ütles ta, et Raivo Trassi puhul on tegemist suurepärase lavastaja ja kindlasti ka näitejuhiga, kes ei jäta ühtki olulist, ka pisidetaili mängust välja. “Meeldiv töö, igatahes,“ kinnitas Aarne Mägi.Kuressaare Linnateatri direktor, etenduses eaka Debora rolli mängiv Piret Rauk ütles, et väga suurt abi selle lavastuse väljatoomisel ja ka näidendi kirjutamisel on saadud Ülo Tuulikult. “Tema lood ja mälestused on hindamatu väärtusega,“ tähendas Rauk, viidates, et oluline on märkida ka see, et näidendi kirjutamise idee tuli Laimjalast. Teatripoolsed tänud kuuluvad Anna-Liisa Õispuule, Kaja Sepale, Milvi Rapile. Etendus on ka sünnipäevakingitus kogu ettevõtmise algatajale, sest just 14. novembril on Kaja Sepal sünnipäev.Kaja Sepp tähendas, et tema ootused etendusele on, et see oleks huvitav, haarav ja siiras. “Saaksime rohkem teadvustada, kes Debora Vaarandi oli, millised olid tema elukaaslased ja ellusuhtumine.“ “ Kuna Debora isik on vastuoluline - ühelt poolt tema kaunis luule ja teiselt poolt poliitiline roll, siis tema elu tutvustav näidend aitaks neid inimesi mõista, kes ei põgenenud Eestist, läksid kaasa uue võimuga, kuid üsna pea pettusid selles ja hoidsid alal eesti kirjandust ka nõukogule ajal just nii nagu see oli võimalik. Meie keel ja kultuur ju püsis,“ rääkis Kaja Sepp, viidates et ka Kuressaare linnateatril on siin väga tänuväärne osa. Piret Rauk käis nende koosolekutel ja oli väga toetav. Sepa sõnul on kogu ettevõtmine olnud pisut müstiline. “See, et ongi kuju ja on Laimjala Valss ja nüüd see etendus - järelikult ajasime õiget asja,“ tähendas Kaja, kelle sõnul on ideed olnud suured, kuid ometi enamuses teoks saanud.
Veel artikleid samast teemast »


description: On ikka tunda küll, et lähemal ajal valimisi ette näha pole. Millegi muuga on raske seletada kergust, millega poliitikud räägivad palgarallist. Et tõusevad ja see olla ohtlik. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Palgaralli, änn-änn

maintext:
Arvamus
Palgaralli, änn-änn
Neljapäev, 03. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
On ikka tunda küll, et lähemal ajal valimisi ette näha pole. Millegi muuga on raske seletada kergust, millega poliitikud räägivad palgarallist. Et tõusevad ja see olla ohtlik.
Tõsise näoga. Vist usuvad ka.
Oleks valimised ukse ees, nad ei piiksataks kah nii rumalaid sõnu. Ei, siis oleks tavaline silmad-märjad-jutt vaeste ja nõrkade abistamisest, tööhõivest ja kohe-kohe hakkavad palgad tõusma, kui vaid valija teeb läbikaalutud demokraatliku otsuse.
Taevas, kuidas moodne kantseliit külge hakkab!
Praegu võib. Milline jutt arvatavasti käib üle nende peade, kellele see justkui oleks suunatud. Ega seda räägita vaatajatele-kuulajatele-lugejatele, tegelikult. Meediat pruugitakse selleks, et mingid tähtsad onud ja tädid kuskil keskorganites saaksid sõnumi kätte: me mõistame probleemi, me julgeme sellest ka avalikult rääkida.
Muidugi julgevad. Nagu öeldud, valimiste vahepeal ei ohusta ühegi poliitiku heaolu ükski kohalik kodanik. Aga suurte pealikega tuleb ikka hästi läbi saada. Nende käes on tegelik võim ja raha. Neile tuleb näidata, et kohtadel ollakse ustav ideedele ega kardeta ebapopulaarsust vaimupimeduses elanikkonna seas.
Tahaks palgarallist osa võtta
Kumb väidab, et nemad küll mingit palgarallit ei tunne? Pigem läheb kõik tasa ja pisi ikka kallimaks. Aina kae, kust näpistada, et palgapäevani välja vedada. Mõned õelamad ei ütlegi enam “palk“, vaid “ellujäämisraha“. Kindlasti on veel sapisemaid väljendeid, me oleme ju keeleandekas ja teravmeelne rahvas. Kibe kiruma ka veel. Arutama, et kus, oh, kus see palgaralli küll käib, tahaks osa võtta.
Millele vastavad valitsejad ja nendele lähedal olevad isikud kõiketeadja selgesilmsusega, et vaadake ise, luusige interneeduses, seal on kõik kirjas, millistes sektorites palgad viimasel ajal või siis muudkui tõusevad. Umbes nii, et ise oled loll, kui ei ole omandanud õiget haridust või ei saatnud õigesse kohta oma CV-d. Hellemad lohutavad, et pole ju hullu midagi, näe, kassapidajaid ja muidu poemüüjaid olevat viimasel ajal väga raske leida.
Nad vist ei ole kunagi ühegagi juttu puhuma jäänud... või olnud 11 tundi leti taga kahe veerandtunnise lubatud pissipausiga. Ja võibolla on neil õigus lohutusega, et pole midagi, kõik on omavahel seotud nagu ämblikuvõrk või sipelgapesa – kui ühes palgad tõusevad, küll varsti teiste alade peal ka. Palgad lüüakse ju läbi, ostetakse asju ja teenuseid, rahakene niriseb ka kõige pisema kolli taskusse. Näiteks ei viitsita enam ise pudeleid ära viia, haa, kilekotiinimestel rõõmu... Miks ka mitte lõpuni välja arutada?
Interneeduses luusida muidugi võib. Aga, nagu korduvalt kurdetud, seal võib eiteakuhu eksida. Andes hoogu juurde isiklikele vandenõuteooriatele.
Kõigepealt, kellele selle palgaralli jutuga poetakse – arvatavasti viimati IMF-i tähtsatele, kes siia visiidi tegid ja nähtust ettekande koostasid. 24. oktoobri ERR-i vastavast majandusuudisest leiab pahatahtlikuks kasutamiseks tsitaadi:
“Avalik sektor peab silmas pidama, et ta ei tohiks pidevalt olla palgatõstjate esirinnas. Viimasel kolmel aastal on palgad valitsemissektoris kasvanud märgatavalt kiiremini kui erasektoris.”
Üldiselt oleks kena, kui ükskord lõpetataks see avaliku sektori jutt. Öelge tuimalt välja, et riik. Milleks need peenutsevad ümberütlemised, kui kõik niikuinii ära tõlgivad.
Riik tõstab oma palku
See võis mõnedki isikud norgu võtta küll. Muidu ju IMF kiitis, nagu aastaid, aga nüüd järsku läheb ühe kohaliku arusaama kallale. Nii jõhkralt, hea meel, et on toiduahelas kõrgemal, siis laiab.
On ju siin maal aastaid lohutatud jutuga, kuis riik saab kõiki palku tõsta, tõstes enda omi. Et siis selleks, et mitte jääda ilma tublist töötajast, kes muidu riigileivale jookseks, on paha kapitalist sunnitud talle rohkem raha andma. Mis omakorda tähendab, et riik saab rohkem makse ja kui tore see siis kõik on. Ouroboros ja Münchhausen oleksid selle jutu peale uhked. Üks toituvat oma sabast, teine tõmbas end juukseidpidi soost välja.
Sest kuidas on võimalik oimetult riigipalku tõsta, kui ei tõsta makse? Ja kuidas on võimalik maksta erasektoris suuremaid palku, kui maksud tõusevad, jääb jube segaseks. Rääkimata sellest, kuidas on võimalik osta moodsamat tootmiskolu, kui maksudega võetakse raha kanalüütikute kohvimasinatele?
Samas, keda see huvitab? Revisjonikomisjon ehk IMF on öelnud, et üldiselt korras, ära sõitnud... Järgmise korrani võib jälle rahulikult võtta.
Nii nunnu. Autor: Jüri Pino, kirjamees Neljapäev, 03. november 2016.Tõsise näoga. Vist usuvad ka.Oleks valimised ukse ees, nad ei piiksataks kah nii rumalaid sõnu. Ei, siis oleks tavaline silmad-märjad-jutt vaeste ja nõrkade abistamisest, tööhõivest ja kohe-kohe hakkavad palgad tõusma, kui vaid valija teeb läbikaalutud demokraatliku otsuse.Taevas, kuidas moodne kantseliit külge hakkab!Praegu võib. Milline jutt arvatavasti käib üle nende peade, kellele see justkui oleks suunatud. Ega seda räägita vaatajatele-kuulajatele-lugejatele, tegelikult. Meediat pruugitakse selleks, et mingid tähtsad onud ja tädid kuskil keskorganites saaksid sõnumi kätte: me mõistame probleemi, me julgeme sellest ka avalikult rääkida.Muidugi julgevad. Nagu öeldud, valimiste vahepeal ei ohusta ühegi poliitiku heaolu ükski kohalik kodanik. Aga suurte pealikega tuleb ikka hästi läbi saada. Nende käes on tegelik võim ja raha. Neile tuleb näidata, et kohtadel ollakse ustav ideedele ega kardeta ebapopulaarsust vaimupimeduses elanikkonna seas.Kumb väidab, et nemad küll mingit palgarallit ei tunne? Pigem läheb kõik tasa ja pisi ikka kallimaks. Aina kae, kust näpistada, et palgapäevani välja vedada. Mõned õelamad ei ütlegi enam “palk“, vaid “ellujäämisraha“. Kindlasti on veel sapisemaid väljendeid, me oleme ju keeleandekas ja teravmeelne rahvas. Kibe kiruma ka veel. Arutama, et kus, oh, kus see palgaralli küll käib, tahaks osa võtta.Millele vastavad valitsejad ja nendele lähedal olevad isikud kõiketeadja selgesilmsusega, et vaadake ise, luusige interneeduses, seal on kõik kirjas, millistes sektorites palgad viimasel ajal või siis muudkui tõusevad. Umbes nii, et ise oled loll, kui ei ole omandanud õiget haridust või ei saatnud õigesse kohta oma CV-d. Hellemad lohutavad, et pole ju hullu midagi, näe, kassapidajaid ja muidu poemüüjaid olevat viimasel ajal väga raske leida.Nad vist ei ole kunagi ühegagi juttu puhuma jäänud... või olnud 11 tundi leti taga kahe veerandtunnise lubatud pissipausiga. Ja võibolla on neil õigus lohutusega, et pole midagi, kõik on omavahel seotud nagu ämblikuvõrk või sipelgapesa – kui ühes palgad tõusevad, küll varsti teiste alade peal ka. Palgad lüüakse ju läbi, ostetakse asju ja teenuseid, rahakene niriseb ka kõige pisema kolli taskusse. Näiteks ei viitsita enam ise pudeleid ära viia, haa, kilekotiinimestel rõõmu... Miks ka mitte lõpuni välja arutada?Interneeduses luusida muidugi võib. Aga, nagu korduvalt kurdetud, seal võib eiteakuhu eksida. Andes hoogu juurde isiklikele vandenõuteooriatele.Kõigepealt, kellele selle palgaralli jutuga poetakse – arvatavasti viimati IMF-i tähtsatele, kes siia visiidi tegid ja nähtust ettekande koostasid. 24. oktoobri ERR-i vastavast majandusuudisest leiab pahatahtlikuks kasutamiseks tsitaadi:“Avalik sektor peab silmas pidama, et ta ei tohiks pidevalt olla palgatõstjate esirinnas. Viimasel kolmel aastal on palgad valitsemissektoris kasvanud märgatavalt kiiremini kui erasektoris.”Üldiselt oleks kena, kui ükskord lõpetataks see avaliku sektori jutt. Öelge tuimalt välja, et riik. Milleks need peenutsevad ümberütlemised, kui kõik niikuinii ära tõlgivad.See võis mõnedki isikud norgu võtta küll. Muidu ju IMF kiitis, nagu aastaid, aga nüüd järsku läheb ühe kohaliku arusaama kallale. Nii jõhkralt, hea meel, et on toiduahelas kõrgemal, siis laiab.On ju siin maal aastaid lohutatud jutuga, kuis riik saab kõiki palku tõsta, tõstes enda omi. Et siis selleks, et mitte jääda ilma tublist töötajast, kes muidu riigileivale jookseks, on paha kapitalist sunnitud talle rohkem raha andma. Mis omakorda tähendab, et riik saab rohkem makse ja kui tore see siis kõik on. Ouroboros ja Münchhausen oleksid selle jutu peale uhked. Üks toituvat oma sabast, teine tõmbas end juukseidpidi soost välja.Sest kuidas on võimalik oimetult riigipalku tõsta, kui ei tõsta makse? Ja kuidas on võimalik maksta erasektoris suuremaid palku, kui maksud tõusevad, jääb jube segaseks. Rääkimata sellest, kuidas on võimalik osta moodsamat tootmiskolu, kui maksudega võetakse raha kanalüütikute kohvimasinatele?Samas, keda see huvitab? Revisjonikomisjon ehk IMF on öelnud, et üldiselt korras, ära sõitnud... Järgmise korrani võib jälle rahulikult võtta.Nii nunnu.
Veel artikleid samast teemast »


description: Leisis toimus möödunud nädalal kogukondlik mõttekoda teemal “Huvitav kool”. Päeva viis läbi äsja Tallinnas Ülemistel avatud Emili kooli direktor Indrek Lillemägi, kes on eelnevalt sarnast mõttekoda juhtinud Väike-Maarja koolis ning osalenud ka maakondlikus mõttekojas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Leisi kool kaasab arenguks kogukonda

maintext:
Uudised
Leisi kool kaasab arenguks kogukonda
Laupäev, 19. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Laupäev, 19. november 2016. Leisi vallavanem Ludvik Mõtlep. FOTO: Valmar Voolaid Leisis toimus möödunud nädalal kogukondlik mõttekoda teemal “Huvitav kool”. Päeva viis läbi äsja Tallinnas Ülemistel avatud Emili kooli direktor Indrek Lillemägi, kes on eelnevalt sarnast mõttekoda juhtinud Väike-Maarja koolis ning osalenud ka maakondlikus mõttekojas.
“Huvitava kooli” mõttekodade idee ja algatus pärineb haridus- ja teadusministeeriumilt. Sellega kutsutakse kokku kõik haridushuvilised, et kogukonna kaasamisega muuta koolielu huvitamaks.
Mõttekoja eesmärk oli mõnusas ja positiivses õhkkonnas kõikide huvigruppidega koos ühiselt kaardistada Leisi kooli ja valla hariduskorralduse tugevused ja eripära.
“See oli kogukondlik koosolek, mis andis võimaluse kaasata kogukonda koolielu tuleviku arendamisse ja tekitada arutelude tsükkel,“ ütles Leisi vallavanem Ludvik Mõtlep. Üheskoos tehti mitmeid grupitöid ja seejärel kokkuvõtted, millised võiksid olla arengukohad ja väljakutsed, millega saab ja tuleb tegeleda kohe.
Koos mõeldi välja lahendused ning huvirühmade tegevused ideede elluviimiseks, et ühiselt muuta Leisi kool huvitavamaks, atraktiivsemaks ja omanäolisemaks.
Lillemägi tõdes, et kõrvaltvaatajana oli väga huvitav näha, kui palju inimesed hoolivad kooli tulevikust. Nii aktiivseid ja ühtseid kogukondi kohtab Eestis siiski vähe, arvas ta.
Aktiivsemad lapsevanemad lubasid kokku saada ja rääkida mitte sellest, mida koolijuht või vallavalitsus valesti teeb, vaid mida nemad ise saaksid teha, et Leisi vallas antav haridus veel paremaks muuta.
“Käidi välja ka mõni esmapilgul hullumeelsena tunduv idee. Näiteks katta kooli katus päikesepaneelidega, aga nii, et õpilased osaleksid ka projekti kirjutamises. Et see oleks osaliselt õppetöö osa ja samas aitaks koolil kokku hoida kulusid,“ rääkis Lillemägi.
Teemade üle arutleti terve pika päeva ja jõuti ühisele arvamusele, et taolist ettevõtmist tuleks korrata. “Huvitava kooli” mõttekodade idee ja algatus pärineb haridus- ja teadusministeeriumilt. Sellega kutsutakse kokku kõik haridushuvilised, et kogukonna kaasamisega muuta koolielu huvitamaks.Mõttekoja eesmärk oli mõnusas ja positiivses õhkkonnas kõikide huvigruppidega koos ühiselt kaardistada Leisi kooli ja valla hariduskorralduse tugevused ja eripära.“See oli kogukondlik koosolek, mis andis võimaluse kaasata kogukonda koolielu tuleviku arendamisse ja tekitada arutelude tsükkel,“ ütles Leisi vallavanem Ludvik Mõtlep. Üheskoos tehti mitmeid grupitöid ja seejärel kokkuvõtted, millised võiksid olla arengukohad ja väljakutsed, millega saab ja tuleb tegeleda kohe.Koos mõeldi välja lahendused ning huvirühmade tegevused ideede elluviimiseks, et ühiselt muuta Leisi kool huvitavamaks, atraktiivsemaks ja omanäolisemaks.Lillemägi tõdes, et kõrvaltvaatajana oli väga huvitav näha, kui palju inimesed hoolivad kooli tulevikust. Nii aktiivseid ja ühtseid kogukondi kohtab Eestis siiski vähe, arvas ta.Aktiivsemad lapsevanemad lubasid kokku saada ja rääkida mitte sellest, mida koolijuht või vallavalitsus valesti teeb, vaid mida nemad ise saaksid teha, et Leisi vallas antav haridus veel paremaks muuta.“Käidi välja ka mõni esmapilgul hullumeelsena tunduv idee. Näiteks katta kooli katus päikesepaneelidega, aga nii, et õpilased osaleksid ka projekti kirjutamises. Et see oleks osaliselt õppetöö osa ja samas aitaks koolil kokku hoida kulusid,“ rääkis Lillemägi.Teemade üle arutleti terve pika päeva ja jõuti ühisele arvamusele, et taolist ettevõtmist tuleks korrata.
Veel artikleid samast teemast »


description: Äripäev tegi taas kokkuvõtte ja reastas 550 paremat palgamaksjat, kelle hulka mahtus ka kolm Saaremaa ettevõtet. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Parimat palka maksab töötajale hambapolikliinik
Neljapäev, 03. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 03. november 2016. Äripäev tegi taas kokkuvõtte ja reastas 550 paremat palgamaksjat, kelle hulka mahtus ka kolm Saaremaa ettevõtet.
Tabelis oli võrreldes eelmise aastaga tõusnud 438. kohalt 319-ndaks Kuressaare Hambapolikliinik SA, kus mullune keskmine palk oli tõusnud varasemalt 1723-lt 1924 eurole.
370. kohalt leiab Saaremaa ralli suurtoetaja Silveston OÜ, kus töötab 64 inimest, kelle keskmine töötasu oli 2015. aastal 1825 eurot.
Taas oli parimate hulgas ka AS Baltic Workboats, kes oli varasemalt 573. kohalt tõusnud 486. kohale. Aastaga kasvas töötajate arv 20 võrra, 135 inimeseni ning keskmine palk 1553 eurolt 1605 euroni.
Sel aastal aga ei leidu tabelist toona 256. kohal olnud metall- ja klaaslahendusi valmistavat ja paigaldavat Kingli Grupp OÜ-d. Firma juhatuse liige Viljar Rei selgitas, et eelmised andmed ei pidanud paika, sest tookord olid sinna sisse arvestatud ka Soome palgad.
“Nüüd on arvestatud Eesti osa firmast eraldi ja tulemus on selline. Sellest oli ka eelmisel aastal juttu, et lehed ei uuri tabeleid tehes firmade taustu, sest Soome osa on Soomes ja Eesti osa Eestis,” lisas Rei.
Edetabelid on koostatud ettevõtete viimaste, üldjuhul 2015. aasta majandusaasta aruannete alusel.
Keskmine brutopalk on saadud ettevõtte palgakulu jagamisel keskmise täistööajale taandatud töötajate arvuga aruandeperioodi jooksul. Tabelis oli võrreldes eelmise aastaga tõusnud 438. kohalt 319-ndaks Kuressaare Hambapolikliinik SA, kus mullune keskmine palk oli tõusnud varasemalt 1723-lt 1924 eurole.370. kohalt leiab Saaremaa ralli suurtoetaja Silveston OÜ, kus töötab 64 inimest, kelle keskmine töötasu oli 2015. aastal 1825 eurot.Taas oli parimate hulgas ka AS Baltic Workboats, kes oli varasemalt 573. kohalt tõusnud 486. kohale. Aastaga kasvas töötajate arv 20 võrra, 135 inimeseni ning keskmine palk 1553 eurolt 1605 euroni.Sel aastal aga ei leidu tabelist toona 256. kohal olnud metall- ja klaaslahendusi valmistavat ja paigaldavat Kingli Grupp OÜ-d. Firma juhatuse liige Viljar Rei selgitas, et eelmised andmed ei pidanud paika, sest tookord olid sinna sisse arvestatud ka Soome palgad.“Nüüd on arvestatud Eesti osa firmast eraldi ja tulemus on selline. Sellest oli ka eelmisel aastal juttu, et lehed ei uuri tabeleid tehes firmade taustu, sest Soome osa on Soomes ja Eesti osa Eestis,” lisas Rei.Edetabelid on koostatud ettevõtete viimaste, üldjuhul 2015. aasta majandusaasta aruannete alusel.Keskmine brutopalk on saadud ettevõtte palgakulu jagamisel keskmise täistööajale taandatud töötajate arvuga aruandeperioodi jooksul.
Veel artikleid samast teemast »


description: Täna õhtul toimub Tallinnas Muhu Pagarite Telliskivi pagarikojas leivalõhnaliste kontsertide sarja avakontsert, millest tegijad loodavad kujundada kena traditsiooni. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Muhu leib kerkib ja küpseb muusika saatel
Neljapäev, 17. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Neljapäev, 17. november 2016. Avakontserdil esinevad etnomuusikud Maarja Sarv viiulil ja Leanne Barbo torupillil. FOTO: erakogu Täna õhtul toimub Tallinnas Muhu Pagarite Telliskivi pagarikojas leivalõhnaliste kontsertide sarja avakontsert, millest tegijad loodavad kujundada kena traditsiooni.
“Ei noh, kui juba loomelinnak, siis olgu ka leivateos veelgi rohkem loomingut,” muheles Muhu Pagarid OÜ omanik ja juhatuse liige Martin Sepping, kes on Telliskivi pagarikoja juhtimise üle andnud Liisi Kurvitsale.
Telliskivi pagarikoja juhataja kavatseb muusika saatel leiba küpsetada iga kuu ühel neljapäevaõhtul.
“Tegelikult tuli idee Jazzkaarelt, kes ühel pühapäeval korraldas kontserte loomelinnaku asutustes, teiste hulgas ka meil,” selgitas Kurvits. “See oli nii tore, rahvas ei mahtunud sisse äragi ning hiljem on käidud küsimas, et millal jälle kontsert on. Nõnda siis otsustasime iseseisvalt proovida.”
Tänasel avakontserdil esinevad pagaritele ja pagarikoja külalistele etnomuusikud Leanne Barbo torupillil ja Maarja Sarv viiulil. Kontsert algab kell 20 ja kestab umbes 45 minutit. Uksed avatakse pool tundi varem.
“Veidi pelgame, et algus on hiline, aga kuna üks muusikutest tuleb Tabasalust, pole parata,” ütles Kurvits ja lisas, et järgmised kontserdid on kavas alustada kell seitse. Enne ja pärast kontserti saab osta ahjusooja Muhu leiba.
Avakontserdi puhul pakutakse ka piparkooke, mille taina on valmistanud Muhu Pagarite tegevjuht Jaan Mõttus isiklikult. Kontsert on kõigile tasuta – muusikutele saab hea elamuse eest annetusi teha, selleks lastakse kontserdi lõpus ringlema korjanduskarp.
“Jah, muusikud saavad tasu natuuras ehk värske Muhu leiva,” naeris juhataja. “Ja loodame, et annetused kuulajate heldusest katavad vähemalt osaliselt esinejate kulusid. Tegelikult on meie pagarikoda-kontserdisaal avatud just neile muusikutele, kes erinevatel põhjustel esinema ei pääse. Näiteks pakume kogemusvõimalust tudengitele.”
Kas muusika saatel küpsenud leib ka magusam maitseb, saab teada see, kes kontserdile läheb. “Ei noh, kui juba loomelinnak, siis olgu ka leivateos veelgi rohkem loomingut,” muheles Muhu Pagarid OÜ omanik ja juhatuse liige Martin Sepping, kes on Telliskivi pagarikoja juhtimise üle andnud Liisi Kurvitsale.Telliskivi pagarikoja juhataja kavatseb muusika saatel leiba küpsetada iga kuu ühel neljapäevaõhtul.“Tegelikult tuli idee Jazzkaarelt, kes ühel pühapäeval korraldas kontserte loomelinnaku asutustes, teiste hulgas ka meil,” selgitas Kurvits. “See oli nii tore, rahvas ei mahtunud sisse äragi ning hiljem on käidud küsimas, et millal jälle kontsert on. Nõnda siis otsustasime iseseisvalt proovida.”Tänasel avakontserdil esinevad pagaritele ja pagarikoja külalistele etnomuusikud Leanne Barbo torupillil ja Maarja Sarv viiulil. Kontsert algab kell 20 ja kestab umbes 45 minutit. Uksed avatakse pool tundi varem.“Veidi pelgame, et algus on hiline, aga kuna üks muusikutest tuleb Tabasalust, pole parata,” ütles Kurvits ja lisas, et järgmised kontserdid on kavas alustada kell seitse. Enne ja pärast kontserti saab osta ahjusooja Muhu leiba.Avakontserdi puhul pakutakse ka piparkooke, mille taina on valmistanud Muhu Pagarite tegevjuht Jaan Mõttus isiklikult. Kontsert on kõigile tasuta – muusikutele saab hea elamuse eest annetusi teha, selleks lastakse kontserdi lõpus ringlema korjanduskarp.“Jah, muusikud saavad tasu natuuras ehk värske Muhu leiva,” naeris juhataja. “Ja loodame, et annetused kuulajate heldusest katavad vähemalt osaliselt esinejate kulusid. Tegelikult on meie pagarikoda-kontserdisaal avatud just neile muusikutele, kes erinevatel põhjustel esinema ei pääse. Näiteks pakume kogemusvõimalust tudengitele.”Kas muusika saatel küpsenud leib ka magusam maitseb, saab teada see, kes kontserdile läheb.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Nädal tagasi kirjutas Meie Maa Vätta poolsaare lähedal merel kadunuks jäänud 61-aastasest mehest, kes tõenäoliselt uppus. Merelt leiti kummuli läinud Kasse paat, rannast kadunud mehe müts ja saapad.
Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Kalamehe uppumise võisid põhjustada mõrda sattunud hülged (1)
Laupäev, 05. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 05. november 2016. Vätta poolsaare lähedal merele läinud ja kadunuks jäänud kalameest jäi kaldale ootama tema paat. FOTO: Valmar Voolaid Nädal tagasi kirjutas Meie Maa Vätta poolsaare lähedal merel kadunuks jäänud 61-aastasest mehest, kes tõenäoliselt uppus. Merelt leiti kummuli läinud Kasse paat, rannast kadunud mehe müts ja saapad.
Kui algselt arvati, et õnnetuse võis põhjustada lainetus, mis võrkude kontrollimise ajal paadi ümber lükkas, on kohalikel juhtunu kohta oma versioon, kirjutab Postimees.
Näiteks teadis Saaremaa Pihtla vallavanem Jüri Saar rääkida, et paadi võis uppi ajada hoopis asjaolu, et kalamehel olla mõrda jäänud kolm hüljest. Arvestades, kui palju kõigest üks hüljes kaalub, võiski selle mõrra väljatõmbamine mereõnnetuseni viia.
Ka politseist kinnitati Postimehele, et mõrras oli tõepoolest kolm hüljest. "Võib arvata, et mõrra paati tõmbamisel kallutas see oma raskusega paadi serva liiga madalale ning õnnetus juhtuski. Täna seda versiooni siiski kinnitada ei saa ning õnnetuse täpsetest põhjustest on veel vara rääkida," ütles Kuressaare politseijaoskonna juhtivpiirivalvur Tanel Nuut.
Seda, et kalurid hüljeste pärast mures on, kinnitas ka MTÜ Saarte Kalandus juhatusse kuuluv Jüri Saar.
"Kui esimene probleem on kõhutäiteküsimus, siis omaette küsimus on püüniste lõhkumine. Püünised on ikka päris kallid," rääkis Saar Postimehele.
Ka numbrid räägivad selgelt, et hallhülgeid on üha rohkem. Kui umbes sada aastat tagasi oli Läänemeres hallhülge populatsioon 100 000 ringis, siis küttimise tõttu oli 1970. aastate lõpuks liigi arvukus siinmail kahanenud 4000 isendini. Seejärel nende küttimine keelustati ja juba 2007. aastal loendati Läänemeres karvavahetusaegse loenduse käigus 22 000 isendit.
Kuna arvukus kasvas jõudsalt, on möödunust aastast alates ka Eestis küttimine taas lubatud, kuid seda väga vähesel määral. Just see – hüljeste tekitatud kahju kalandusele – sai üheks kaalukeeleks, miks küttimist jälle lubada.
Hallhülge jahihooaeg sai tänavu alguse aprilli keskel ning keskkonnamet teatas toona, et aasta lõpuni võib küttida 42 hüljest. Aasta varem oli see number pisut suurem, 53. Võrdluseks, samal aastal loendati Eestis kokku üle 5000 looma. Sealjuures on hülgejahikvoot jagatud kolme piirkonna vahel: Liivi lahes 30, saarte põhja- ja läänerannikul kuus ning Soome lahes kuus looma.
Ehkki ühelt poolt näib hüljestele jahipidamise lubamine kalameestele rõõmuudisena, ei ole Saare hinnangul kõik nii mustvalge. Küttimine on lubatud, kuid traditsioonid on vahepeal muutunud ning seda ei tehta loast hoolimata.
Näiteks ei kütitud tema teada mullu Saaremaal mitte ühtegi hüljest. Keskkonnaametist öeldi Postimehele, et tänavu lubatud 42 hülgest on kütitud kokku vaid seitse.
Pihtla vallavanem pakub välja teisegi põhjuse, miks on huvi hülgeküttimise vastu leige: kui vanasti oli hülgeproduktile palju kasutust, näiteks võõbati hülgerasvaga majaseinu, siis nüüd on asjalood teisiti.
"Mulle tundub, et enam ei teata, mida selle maha lastud hülgega edasi teha," rääkis Saar Postimehele. "Ahel on vahepeal ära lõhutud ning selle taastamine on ilmselt päris keeruline." Kui algselt arvati, et õnnetuse võis põhjustada lainetus, mis võrkude kontrollimise ajal paadi ümber lükkas, on kohalikel juhtunu kohta oma versioon, kirjutab Postimees.Näiteks teadis Saaremaa Pihtla vallavanem Jüri Saar rääkida, et paadi võis uppi ajada hoopis asjaolu, et kalamehel olla mõrda jäänud kolm hüljest. Arvestades, kui palju kõigest üks hüljes kaalub, võiski selle mõrra väljatõmbamine mereõnnetuseni viia.Ka politseist kinnitati Postimehele, et mõrras oli tõepoolest kolm hüljest. "Võib arvata, et mõrra paati tõmbamisel kallutas see oma raskusega paadi serva liiga madalale ning õnnetus juhtuski. Täna seda versiooni siiski kinnitada ei saa ning õnnetuse täpsetest põhjustest on veel vara rääkida," ütles Kuressaare politseijaoskonna juhtivpiirivalvur Tanel Nuut.Seda, et kalurid hüljeste pärast mures on, kinnitas ka MTÜ Saarte Kalandus juhatusse kuuluv Jüri Saar."Kui esimene probleem on kõhutäiteküsimus, siis omaette küsimus on püüniste lõhkumine. Püünised on ikka päris kallid," rääkis Saar Postimehele.Ka numbrid räägivad selgelt, et hallhülgeid on üha rohkem. Kui umbes sada aastat tagasi oli Läänemeres hallhülge populatsioon 100 000 ringis, siis küttimise tõttu oli 1970. aastate lõpuks liigi arvukus siinmail kahanenud 4000 isendini. Seejärel nende küttimine keelustati ja juba 2007. aastal loendati Läänemeres karvavahetusaegse loenduse käigus 22 000 isendit.Kuna arvukus kasvas jõudsalt, on möödunust aastast alates ka Eestis küttimine taas lubatud, kuid seda väga vähesel määral. Just see – hüljeste tekitatud kahju kalandusele – sai üheks kaalukeeleks, miks küttimist jälle lubada.Hallhülge jahihooaeg sai tänavu alguse aprilli keskel ning keskkonnamet teatas toona, et aasta lõpuni võib küttida 42 hüljest. Aasta varem oli see number pisut suurem, 53. Võrdluseks, samal aastal loendati Eestis kokku üle 5000 looma. Sealjuures on hülgejahikvoot jagatud kolme piirkonna vahel: Liivi lahes 30, saarte põhja- ja läänerannikul kuus ning Soome lahes kuus looma.Ehkki ühelt poolt näib hüljestele jahipidamise lubamine kalameestele rõõmuudisena, ei ole Saare hinnangul kõik nii mustvalge. Küttimine on lubatud, kuid traditsioonid on vahepeal muutunud ning seda ei tehta loast hoolimata.Näiteks ei kütitud tema teada mullu Saaremaal mitte ühtegi hüljest. Keskkonnaametist öeldi Postimehele, et tänavu lubatud 42 hülgest on kütitud kokku vaid seitse.Pihtla vallavanem pakub välja teisegi põhjuse, miks on huvi hülgeküttimise vastu leige: kui vanasti oli hülgeproduktile palju kasutust, näiteks võõbati hülgerasvaga majaseinu, siis nüüd on asjalood teisiti."Mulle tundub, et enam ei teata, mida selle maha lastud hülgega edasi teha," rääkis Saar Postimehele. "Ahel on vahepeal ära lõhutud ning selle taastamine on ilmselt päris keeruline."
Veel artikleid samast teemast »


description: 12. detsembril hakkab Kanal 2 eetris taas Pajuvärava talu pererahva seekord talviste seikluste maraton. Filmimehe meeskond juba käis Paljuvärava talus võttepäeval, mis kujunes oodatust seiklusterohkemaks. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pajuvärava talu lood tulevad taas

maintext:
Uudised
Pajuvärava talu lood tulevad taas
Teisipäev, 08. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Teisipäev, 08. november 2016. 12. detsembril hakkab Kanal 2 eetris taas Pajuvärava talu pererahva seekord talviste seikluste maraton. Filmimehe meeskond juba käis Paljuvärava talus võttepäeval, mis kujunes oodatust seiklusterohkemaks.
“Reality hakkas peale hetkel, kui kaamera oli kotist väljas, sest mina sain kõne oma isalt ja kohe ka lasteaia direktorilt, kellele oli tirtsatud, et minu hobused on üle asfalttee plehku pannud,” kirjutas Pajuvärava talu perenaine Heidi Hanso Facebookis.
Seiklust, kuidas hobuste püüdmine ja aia kordasättimine läks, saabki näha juba saates. Ootamatused jätkusid ka järgmisel päeval, kui perenaine pealinna pidi sõitma. Nimelt panid hobused öösel taas plehku. Sel korral jättis Heidi hobused õe juurde. Kõik sellega aga ei lõppenud.
20 kotti saepuru
“Saime teadlikuks asjaolust, et minu noor suur elukas Ränk Ruudi harrastab kohalt-hüppeid üle 1.40 m kõrgete plankaedade ühest boksist teise, ajaviiteks lammutades muruniidukeid, varustusekaste, sadulaid, vutipuure ja palju muud. Noh, 20 kotti saepuru näiteks,” tõi Heidi näiteks.
Appi tõtanud pereliikmetega saadi kõik lõpuks kontrolli alla. Talgute korras võeti ette ka talli ehitus
“Elu on jabur ja ilus, kui sul on meie pere ja muud loomad,” tõdes Heidi. “Reality hakkas peale hetkel, kui kaamera oli kotist väljas, sest mina sain kõne oma isalt ja kohe ka lasteaia direktorilt, kellele oli tirtsatud, et minu hobused on üle asfalttee plehku pannud,” kirjutas Pajuvärava talu perenaine Heidi Hanso Facebookis.Seiklust, kuidas hobuste püüdmine ja aia kordasättimine läks, saabki näha juba saates. Ootamatused jätkusid ka järgmisel päeval, kui perenaine pealinna pidi sõitma. Nimelt panid hobused öösel taas plehku. Sel korral jättis Heidi hobused õe juurde. Kõik sellega aga ei lõppenud.“Saime teadlikuks asjaolust, et minu noor suur elukas Ränk Ruudi harrastab kohalt-hüppeid üle 1.40 m kõrgete plankaedade ühest boksist teise, ajaviiteks lammutades muruniidukeid, varustusekaste, sadulaid, vutipuure ja palju muud. Noh, 20 kotti saepuru näiteks,” tõi Heidi näiteks.Appi tõtanud pereliikmetega saadi kõik lõpuks kontrolli alla. Talgute korras võeti ette ka talli ehitus“Elu on jabur ja ilus, kui sul on meie pere ja muud loomad,” tõdes Heidi.
Veel artikleid samast teemast »