title: Kesknädal

maintext:
Haige kassa ravib tervet riiki
TÕNIS MÖLDER, 05. October 2016
Tõdemused enam ei aita
Kuigi miinust põhjendab Haigekassa juhataja Tanel Ross eelkõige kolme teguriga – inimesed olid liialt haiged, haiglate ületöö, kallis C-hepatiidi ravim – on süsteem tegelikkuses hukule määratud, ning seda on nii siin- kui ka väljaspool piire teatud rohkem kui 10 aastat.
Mullu esimesel poolaastal oli haigekassa samuti 22 miljoniga miinuses. Muudatusi pole raatsitud seni aga teha, sest süsteem on keeruline ning ühel või teisel moel tuleb teha ebapopulaarseid otsuseid – kas raha kusagilt juurde leida ehk tõsta näiteks makse või haigekassakulusid vähendada ehk ravivõimalusi ja soodustusi koomale tõmmata.
20. septembril rõhutasid süsteemi patsiendivaenulikkust kõva häälega ka tervishoiutöötajad, kes korraldasid hoiatusstreigi. Streikijad ütlesid õigesti, et arstiabi pole juba praegu õigeaegselt kättesaadav, kuid ometi planeerib valitsus riigieelarves ikka ja jälle tegelikkusest väiksemaid tervishoiukulusid, sest riigi eelarvetasakaal on olulisem kui inimeste tervis.
Haigekassa reservis on 190 miljonit eurot. Riigi teine suur kassa – töötukassa – toodab aga plussi juba mitmendat aastat, ning selle reservid on juba enam kui 600 miljonit ja kasvavad veelgi, kuid taaskord lapitakse rahaga muid auke, et eelarve tasakaalu näidata.
Haiget haigekassat ravitakse aga järjepannu vaid plaastritega. Üks minister nõuab raha juurde ja teine minister vastab, et raha tuleb kõigepealt leida süsteemist endast ning eelarvet ei saa teha nii, et rahus minnakse kümnetes miljonites miinusesse. Iseenesest on kummalgi ju õigus, ainult et mõlemad istuvad eelarve tegemise ajal Haigekassa nõukogus ja nende teesid aitavad patsienti samapalju kui vaikne nördimusohe mitu kuud eriarsti juurde pääsemist oodates.
Maksud hoopis vähenevad
Millised on siis lahendused ajal, mil meie ootused ravile hoopis suurenevad, aga võimalused vähenevad? Koalitsioonipoliitikute arvates võiks see lahendus olla sotsiaalmaksu vähendamine 1% võrra, tehes seda mitte korraga, vaid kahe aasta vältel. Põhjendatakse seda tööjõukulude allatoomisega ja eeldusega, et teeme Eesti ettevõtjatele ihaldusväärsemaks.
See on muidugi tõsi, et tööjõumaksud on Eestis tööandjale küllaltki suured, kuid 1% sotsiaalmaksu langus on naeruväärne nii tööandjaid kui ka haigekassat silmas pidades. Eesti Arstide Liit on öelnud, et maksu vähendamine paneb löögi alla arstiabi rahastamise ja võib põhjustada niigi üleliia pikkade ravijärjekordade pikenemise. Tööandjate Keskliidu hinnangul ei mõjuta 1% langust aga põhimõtteliselt midagi.
Samal ajal kaitstakse aga ettevõtete, seejuures raha välja viivate välispankade kasumit ja maksuvaba dividende kõigi vahenditega. Ehk ettevõtete omanikud ja tihtipeale ka ühiskonna jõukam kiht maksab endale palgatulu asemel osanikutulu, kuid ei osale ühises sotsiaalmaksukatlas. Lisades siia näiteks moepärast enesele miinimumpalga maksmise, saab dividendivõtja väikese raha eest siiski ka ravikindlustuse, mille eest palgatööline annab riigile igal kuul suuri summasid sõltuvalt oma palgast
Kõva häälega on räägitud ka inimeste omaosaluse suurendamisest, mis taaskord on vesi pigem jõukamate veskile. Omaosalus on meil praegu juba ligi veerand tervishoiukuludest ja on oluliselt kõrgem Euroopa Liidu keskmisest. Seega on kriitiline piir selles valdkonnas juba käes ja edasi ei tohiks siit enam kindlasti minna. See tähendaks jõukamal järjel olevatele inimestele võib-olla tõesti paremat teenust, kuid omaosaluse suurenemisega kimpu jäävatele inimestele hoopis võimaluste halvenemist.
Rahandusministeeriumi asekantsler Dmitri Jegorov on märkinud, et praegu koheldakse töötuid, pensionäre, kõrgepalgalisi ja dividendimiljonäre ühtemoodi. Ta on välja pakkunud, et näiteks ravimisoodustus võiks sõltuda patsiendi sissetulekust. Kui tõepoolest arvestataks siin ka dividendivõtjaid, oleks mõttel jumet, sest ravimipaki eest välja käidav 25 eurot on ühe inimese jaoks hoopis teises väärtuses, kui sellisel inimesel, kes igal kuul püüab ots-otsaga välja tulla pere toidukuludega.
Kokkuvõttes tuleb tõdeda, et Haigekassa esimese poolaasta miinus on probleemi veepealne osa, mis poleks nii suurt tähelepanu väärt, kui süsteem ise oleks jätkusuutlik. Probleem pole Haigekassas või selle juhtimises ega isegi ainult sotsiaalmaksus, vaid Eesti üldises maksupoliitikas ja valikutes.
TÕNIS MÖLDER,
Tallinna Pirita linnaosa vanem
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
„Meedia keskpunkt“ kolmapäeval, 19. oktoobril kl 19.10
19. October 2016
1. Miks president Ilves nii ahneks läks ja oma maine pärast lahkumist maha mängis?
2. Kas Kalev Kallo eksib, kui arvab, et Keskerakond jääb samaks ka ilma Savisaareta?
3. Kellele on kasulik Reformierakonna ja Keskerakonna lagundamine?
Vaata saadet kindlasti! Saad teada, mis Eestimaal tegelikult toimub.
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|

fasttext_language: et


title: Kesknädal

maintext:
Euroopa Parlamendis tuleb arutlusele mittekodanike diskrimineerimine
12. October 2016
„Petitsioonikomisjoni otsus näitab, et Euroopa Parlamendi liikmed peavad kodakondsusetust EL liikmesriikides ebanormaalseks nähtuseks. Märkimisväärne on ka asjaolu, et seda teemat käsitletakse diskrimineerimisteemaliste debattide raames,“ märkis Euroopa Parlamendi petitsioonikomisjoni liige Yana Toom (Keskerakond).
Tema sõnul vajab kodakondsusetuse probleem radikaalset lahendust: „Kodakondsus on teadagi õigus õigustele. Rahvusvaheline õigus keelab kodakondsuseta isikute diskrimineerimise, kui see on endiselt laialt levinud EL liikmesriikides.“
Europarlamendi liikmed Yana Toom, Tatjana Ždanoka ja Andrejs Mamikins andsid juunis Euroopa Parlamendile üle mittekodanike õiguste kaitseks petitsiooni, millele koguti 20 tuhat allkirja. Petitsioonis kutsutakse üles tegema lõppu mittekodanike ebavõrdsele kohtlemisele Balti riikides, sealhulgas andma Eesti mittekodanikele õigus kuuluda poliitilistesse erakondadesse ning hääletada Euroopa Parlamendi valimistel.
Petitsioon võeti menetlusse ning vaadatakse läbi järgmise aasta alguses. Toom tunnistab, et alguses tekitasid Euroopa Parlamendis petitsioonide läbivaatamise tähtajad temas nördimust, kuid hiljem jõudis ta arusaamale, et seda aega peab ära kasutama „pinnase ettevalmistamiseks“. Nõnda aitavad kuulamised, milles osalevad rahvusvahelised eksperdid kodakondsusetuse teemal, selgitada olukorda neile kolleegidele Euroopa Parlamendis, kes on siiani olnud Eesti võimude ametliku retoorika küüsis.
„Õigus osaleda poliitilistes protsessides on esmatähtis kõikidele demokraatlike riikide elanikele. Ma arvan, et kolleegid Euroopa Parlamendis annavad õige hinnangu piirangutele, millega seisavad silmitsi Eesti mittekodanikud,“ ütles Toom lõpetuseks.
Eesti mittekodanike kogukond on Euroopa suurimaid: „hallipassimehi“ on ligi 80 tuhat ning nad moodustavad 6% elanikkonnast.
Euroopas elab praegu ligi poolmiljonit kodakondsuseta isikut, enamus neist Eestis ja Lätis. Üpris palju kodakondsuseta inimesi elab ka Saksamaal ja Rootsis.
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Erakorraline kongress ei anna tulemust!
AARNE PALMRE, 19. October 2016
Lp. simsonlased ja karilaidlased! Ka teie poolt soovitud erakorralisel kongressil võite jääda enamusele kasvõi ühe häälega alla, millega te jällegi ei suuda leppida ja austada kongressi otsust.
Mailis Repsist oleks saanud president, aga alt vedasid omad. Karilaiu tegevus seoses garantiikirjadega (mis toodi välja „õigeaegselt“) töötas kindlasti Mailise kahjuks. Saamata jäänud 3–4 häält jättis andmata sama seltskond. Nüüd nad ise süüdistavad Edgar Savisaart, leides põhjuse uueks tüliks ja häälestades ka Repsi Savisaare vastu. See, et erakonna esimees toetas Mailise kampaaniat ja erakonda saabus rahu, ei sobinud võimuhaarajatele. Mailise populaarsuse tõus ja presidendiks saamise oht tekitas kadedust, ja tuligi panna pidurit.
Kongress niisugusel kujul nagu te kindlasti plaanite – piirkonna esimees vastavalt oma meelsusele valib kongressile minejad – ei peegelda 15000 liikme tegelikku arvamust. Sellise kongressi ainus eesmärk on kaaperdada erakond, mis on suur osa Edgar Savisaare elutööst.
See töö, mida Keskerakond on teinud need aastad Edgar Savisaare juhtimisel kogu Eestis ja eriti Tallinnas, väärib austust ja lugupidamist, mida kinnitab ka 92% Tallinna elanike rahulolu. Kui poleks neid saavutusi, oleks Eestist lahkujaid kindlasti veel 100 000 või rohkemgi.
Enne viimast kongressi ütles kampaaniaüritusel Võrus üks Tartust pärit tohter (nime kahjuks ei mäleta) oma sõnavõtus, et ainus, mida saab hr. Savisaarele ette heita, on ebaõnnestumised kaadri valikul. Ta on inimesi liialt usaldanud.
Lp. Savisaare vastane opositsioon – oma poliitilise karjääri võlgnete ju Edgar Savisaarele. See, kuhu olete poliitikas tänaseks jõudnud, tuleneb erakonna esimehe toetusest ja usaldusest teie vastu. Kahjuks olete tänulikkuse asemel usaldust kuritarvitanud. Edgar Savisaar ei ole kindlasti igavene, aga seni, kuni temas on jõudu ja tahtmist erakonda juhtida, ei saa tema loodut alatute jõuvõtetega ära kiskuda.
AARNE PALMRE,
keskerakondlane Põlvamaalt
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jevgeni Ossinovski ja sotsid on pehmed kui plastiliin
12. October 2016
Ometi 10. oktoobril peetud erakorralisel, telefoni teel peetud valitsuse istungil otsustati, et Euroopa Kontrollikoja Eesti esindaja kandidaat on Juhan Parts.
Tegemist oli tõenäoliselt tagatoa-kokkuleppega, mis tehti seoses Kersti Kaljulaidi presidendiks määramisega eelmisel nädalal Riigikogus.
“Sotsiaaldemokraatide ega minu enda arvamus Juhan Partsist ei ole ajaga muutunud. Muutunud on olukord. Valides Kersti Kaljulaidi presidendiks, teadsime, et peame seejärel kiiresti leidma ka Kontrollikoja liikme. Alates tänasest on küsimuse all Eesti Vabariigi rahvusvaheline usaldusväärsus. Et Reformierakonna ja IRL-i ühisliit selles küsimuses on murdmatu, otsustasime sel korral astuda sammu tagasi, et Eesti saaks minna edasi,” ütles Ossinovski. Aga selle otsusega minetasid Ossinovski ja sotsid omaenda usaldusväärsuse valijate silmis lõplikult!
Keskerakonna fraktsiooni esimehe Kadri Simsoni sõnul ei saa Eesti esindajaks institutsioonis, mis on loodud reeglite kontrollimiseks, olla inimene, kes pole oma ministriaja jooksul reegleid täitnud ega neid ka kontrollida suutnud. „Eestis on mitmeid sobivaid inimesi antud positsioonile, kuid Juhan Parts ei ole üks neist.“
„Aasta aega tagasi lubasime, et Partsi lähetamine Kontrollikotta toob kaasa peaministri umbusaldamise. Oleme ausad, põhjuseid peaministri umbusaldamiseks leiab veel mitmeid, eesotsas parvlaevatehingutega, millest võib välja kooruda Eesti lähiajaloo suurimaid korruptsioonijuhtumeid. Kavatsen lähipäevil konsulteerida ka EKRE ja Vabaerakonna fraktsioonide juhtidega, et ühiselt peaminister Taavi Rõivasele umbusaldust avaldada,“ lõpetas Simson.
Konservatiivse Rahvaerakonna aseesimees Martin Helme nimetas toimunut tüüpiliseks kartellierakondlikuks poliittehnoloogiliseks farsiks. “See on ilmselgelt poliitika, millele Konservatiivne Rahvaerakond kui ausat ja läbipaistvat joont ajav erakond ei saa oma heakskiitu anda. Parts on meie arvates ebaõige ja halb valik pärast oma korduvaid äpardusi majandusministrina.”
Ka Vabaerakonna esimees Andres Herkel mõistis hukka valitsuse otsuse saata Juhan Parts presidendiks valitud Kersti Kaljulaidi asemel Euroopa Kontrollikotta ning peab seda inetuks sammuks nii uue presidendi kui ka Eesti avalikkuse suhtes.
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar YANA TOOM 50
TAAVI PUKK, 12. October 2016
Yana Toom sündis 1966. aastal Tallinnas, kus lõpetas keskkooli. Tartu Ülikoolis on ta õppinud vene keelt ja kirjandust, kuid õpingud jäid lõpetamata. 1994. aastast sidus ta oma elu järgnevaks 16 aastaks ajakirjandusega, mil asus tööle ajalehe MolodjožEstonii korrespondendina. Peatoimetaja Toomi kätt said tunda ajalehed Den zaDnjom, Vesti Nedeli ning loomulikult Tallinna linna poolt välja antav Stolitsa. Ei ole mingi saladus, et just tema tööd Stolitsa peatoimetajana peetakse väga oluliseks etapiks selle ajalehe arengus ning lugejate poolehoiu võitmisel.
2010. aastal jättis Yana, piltlikult öeldes, ajakirjanikutöö päriselt maha – temast sai Kaia Jäppineni tagasiastumise järel Tallinna linnavalitsuse liige, haridus- ja kultuurivaldkonda kureeriv abilinnapea. Poliitikuroll sobis talle, sest kuidas muidu seletada vaid pärast kaht ametisoldud aastat 4510 häält 2011. aasta Riigikogu valimistel.
Ja Riigikogu mandaat oli alles algus. Kui 2013. aasta kohalikel valimistel tegi Yana Tallinnas igati ootuspärase tulemuse, saades 5327 inimese toetuse, siis 2014. aastal Euroopa Parlamendi valimistel rabas ta kõiki 25 251 häälega, mis garanteeris kindla mandaadi Euroopas. 2015. aastal Riigikogu valimistel saadud 11 547 häält – kogu Eesti kolmas tulemus – näitas, et tegemist on esiliiga mängijaga. Viimaste Riigikogu valimiste tulemus on seda tähelepanuväärsem, et Ida-Viru valimisringkonnas, kus Yana kandideeris, sai ta iga kolmanda hääletusel osaleja hääle – tegu on selle ringkonna rekordiga läbi aegade.
Yana Toomi jõudmine Euroopa Parlamenti tekitas loomulikult tõelise tormi Eesti meedia veeklaasis. Leidus nii tunnustavaid kui ka kurtvaid emotsioone, kuid ühele nõule jõuti selles, et tema trump peitub oskuses olla inimestele lähedal. Toonaste valimiste järel leidis kommunikatsiooniekspert Aune Past, et “Yana Toom oli Keskerakonna valijale oma, tüdruk naaberkorterist. Valija uskus, et küllap on tal samasugused mured kui minul ja küll ta siis seal neile säru teeb ja minu mured ära lahendab.” (Õhtuleht, 27.05.2014)
Vahetult pärast 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisi selgitas Yana Kesknädalale antud intervjuus (04.06.2014), miks niiviisi arvati: “Ma sõidan ühistranspordiga ja rattaga, käin turul ja odavates kauplustes, iga nädal üritan vastu võtta kodanikke ja hommikul pesen hambaid ühe tavalise Eesti naisena, mitte Riigikogu liikmena. Ühesõnaga, egoga kahekesi me mahume ühte lifti küll. Ja tuleb välja, et valijale see sobib. Kuna minu valimisplatvorm põhines eelkõige sotsiaalküsimustel, siin väga valikuruumi pole – sotsiaalne suund jääbki ka Euroopas põhiliseks.”
Täpselt seda sotsiaalset suunda, mille nimel ta töötas Riigikogu liikmena, on Yana jätkanud ka Euroopa Parlamendis. Olles selgelt üks Eesti aktiivsemaid eurosaadikuid, tegeleb ta sotsiaalsete garantiide küsimustega ning võtab nendel teemadel ka ühiskonnas pidevalt sõna. Kõnekaimad on kahtlemata töö Euroopa Liidu ühtse miinimumpensioni teemal, kuid ka nn. sotsiaalenergia tariifid ehk teatud hulga energia või vee tasuta andmine vähekindlustatutele, samuti sellega haakuv küsimus kütte ja sooja vee kättesaadavuse seadustamisest. Yana on erinevates intervjuudes rõhutanud, et on poliitikas veel siiski suhteliselt uus inimene ning et tema suhtes pole valijatel saanud veel tüdimust tekkida. Samuti märgib ta pikaajalist ajakirjanikutööd, mis on andnud kampaania tegemise oskuse, lisaks oma kõva töötahet ning asjaolu, et ta pole oma valijaid kunagi petnud.
Siinkirjutaja lisab, et Yana puhul on lausa imetlusväärne tema ülimalt suur empaatiavõime, julgus ja otsekohesus, ning loomulikult meeletu töövõime. See juba mainitud “naabritüdruku efekt” töötab just seepärast, et Yana ei põlga ära ühegi inimesega suhelda, nende muresid ära kuulata ja lahendusi otsida. Riigikogu liikmena kasutas ta vabu hetki aktiivselt selleks, et inimesed saaksid tema juures vastuvõtul käia. Puudustkannatavatest pensionäridest paljulapseliste peredeni — kõik leidsid Yanaga ühise keele ning tema leidis aja neid ära kuulata.
Ka nüüd, Euroopa Parlamendi liikmena on Yana oma empaatiavõimet näidanud, pakkudes muu hulgas oma Eesti büroos kõigile abivajajatele tasuta õigusabi. Käesoleva aasta alguses jõudis tänu Yana sekkumisele oma pere juurde tagasi väikelaps, kes Šotimaal segastel asjaoludel sotsiaaltöötajate poolt kohtu abil vanematest lahutati. Teema tõstatamisega Euroopa Parlamendis ning lapsevanemate ja Eesti saadiku kohtumise korraldamisega Londonis viis Yana selle keerulise olukorra õnneliku lõpuni.
Sellesarnaseid inimeste jaoks raskeid küsimusi on ta aidanud lahendada väga palju. Kõik neist ei ole aga jõudnud ega peagi jõudma avalikkuse ette.
Kolleegi ja erakonnakaaslasena pean väga tähtsaks Yana otsekohesust ja ausust, mis teeb temaga koos töötamise väga lihtsaks. Tal ei ole tekkinud paljude poliitikute pseudohirmu asjadest otsekoheselt ja ausalt rääkida ning ta ei ole läinud oma positsiooni või saadud häälte arvu tõttu uhkeks.
Jah, Yana ei ole alati kõigis küsimustes diplomaatiline, aga just see ongi osa temast. Ta on Eesti jaoks kahtlemata juba palju head teinud. Ma ei mõtle siinkohal vaid tööd venekeelse elanikkonna kaasamisel ühiskonda ja tööd sotsiaalvaldkonnas, vaid just seda inimkeskset lähenemist, mida Eesti poliitika hädasti vajab.
Millega selle peadpööritava karjääri teinud juubilari lugu kokku võtta? Eks ikka sellega, mida Yana ise oma elus kõige õigemaks teoks peab: “Mida olen teinud õigesti? Seda, et sünnitasin oma lapsed. Sest kui sul on valida, kas laps või karjäär, siis pole küsimustki — kindlasti laps!”
Palju õnne sünnipäevaks, Yana!
TAAVI PUKK
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Paralleelmaailmadesse eksinud Eesti
ALAR NÄÄME, 19. October 2016
Lugu nr 1, milles kuritarvitused puuduvad
2012. aasta lõpul oli kogu progressiivsel kodanikkonnal rõõm näha riiklikus televisioonis pooletunniseid portreefilme meie aja tõelistest kangelastest – reformierakondlastest Mati Raidmast, Keit Pentus-Rosimannusest ja tollal veel „valgesse“ parteisse kuulunud Kristiina Ojulandist. Lisaks parteile sidus neid kõiki soov kandideerida valimistel Ida-Virumaal, mistõttu olid ka filmid venekeelsed.
Sellesarnane film vändati ka Tallinna vene elanike hääli püüdma kavandatud Andrei Korobeinikust, lisaks vähemtuntud oravatest Tiina Lokist, Jaanika Möldrist ja Margus Timmost. Need šedöövrid kandsid heroilisi pealkirju stiilis „Poliitik Mati Raidma ja tule taltsutamine“, „Keskkonnaministriga loodusest ja ilu olemusest“ ning „Kristiina Ojuland maal, maa all ja merel“.
Reformierakonna Ida-Viru löögirühma ülistavates valimistele ajastatud filmides polekski olnud midagi eriskummalist, kui poleks selgunud fakt, et AS Inforing toodangu maksis kinni Integratsiooni ja Migratsiooni Sihtasutus Meie Inimesed (MISA), mis tegutseb Eesti riigi ja Euroopa raha toel. Sihtasutuse juhid kuuluvad aga Reformierakonna raudvarasse – tegevjuht Tatjana Muravjova ja nõukogu esimees Laine Randjärv. Avalikkus protesteeris, sest nägi neile filmidele kulutatud 77 000 euro raiskamises korruptiivsust.
Tol ajal valitsusleivast alles unistav sots Jevgeni Ossinovski ei osanud esimese ehmatusega öelda, kas see viis, kuidas reformierakondlased filmi pääsesid, on korruptsioon või mitte, kuid tema hinnangul oli kindlasti tegemist riigi raha väärkasutamisega. „Mis on aga selge: Reformierakond üritab pugeda tehniliste nüansside taha – sõltumatu komisjon, meie ei teadnud –, vähemalt kaudne huvide konflikt on aga ilmne,“ leidis Ossinovski.
Selle peale kostis Raidma, et tema ei näe küll selles mingit probleemi, kui venelastele tutvustatakse Eesti poliitikuid. Ja mis seepeale juhtus? Mitte midagi. Ei kihutanud maskides mehed Raidma juurde läbiotsimist tegema ega kutsutud Randjärve kaposse ütlusi andma, Muravjovast rääkimata. Mõni aeg püsis teema üleval, aga seejärel soikus, ja valitsusparteilased ajasid oma rida segamatult edasi.
Lugu nr 2, mida aastaid uuritakse
Mõne aja eest saime teada, et kohtu otsusega Tallinna linnapea ametist kõrvaldatud Keskerakonna esimeest Edgar Savisaart kahtlustatakse linna eelarveliste vahendite ebaseaduslikus kasutamises enda ja kolmandate isikute, sh erakonna huvides. Kurja juureks on 2013. aastal Hiiu staadioni avamisele kutsuv plakat, millel musitseerib ebaharilik trio. Peale pikka ja põhjalikku uurimist on prokuratuur koos kapoga tuvastanud, et kuigi plakatil kutsutakse linlasi Hiiu staadioni avamisele, on selle tegelik eesmärk tutvustada neile hoopis Savisaart koos kahe abilinnapeaga. Kõik kolm kandideerisid ka valimistel.
Hiiu staadioni avamiseks toodetud plakatid on prokuratuuri hinnangul aga nii õõvastavalt kuritegeliku sisuga, et isegi nende valmistaja, praegune Põhja-Tallinna vanem Raimond Kaljulaid pidi oma rahvavaenulikust tegevusest aru andma.
Lugu sarnaneb eelmisega nagu kaks tilka vett, aga hinnang on sootuks teine. Paralleelmaailmades ongi need ju erinevad, kuigi seadused on ühed ja samad.
Nii on Hiiu staadioni kaasus otsustatud kohtusse viia. Arvestades Eesti õigussüsteemi kuldaväärt praktikat, kus süüdimõistev otsus langetatakse 99% kohtualustele, võib olla kindel, et vähemalt esimeses astmes saab Hiiu trio mängukeelu.
Lugu nr 3, kus tegutsevad vagurad moosivargad
Ere näide riigi ja erakonna rahakoti segiajamisest on 2009. aastal Sotsiaalministeeriumi korraldatud töömessi reklaamimiseks tellitud trükised. Ministeeriumi logo kõrval ilutses neil ka Reformierakonna rünnakuvalmis orav.
Kui Sotsiaalministeeriumi palgatud erakondlased said käsu luua reformiparteist hooliv kuvand ka majanduslikult vähekindlustatute seas, tõttasid nad poliitsõduritele omasel moel käsku täitma. Kahe silma vahele jäi aga tõsiasi, et olgugi valitsev partei, pole ministeerium siiski partei filiaal.
Loo avalikuks tulekul tekkis Reformi-leeris korraks hirm, et seekordne riigi rahakotis sobramine võib kaasa tuua ebameeldivusi. Ent mitte midagi sellist! Prokuratuur sai küll kuriteoteate, kuid prokurör Laura Vaik leidis, et „koosseis puudub“.
Siit said reformierakondlased innustust poliitürituste arveid edaspidigi riigi rahakotist tasuda. Meenutagem hiljutist skandaali Marina Kaljuranna juhitud Välisministeeriumis palgal olnud nõunike tegevuse pärast, kes riigitööst, aga mitte riigi palgast loobudes tegid kihutustööd oma ülemusest presidendikandidaadi kasuks. Ahjaa, Kaljurannal pole ju Reformierakonnaga midagi pistmist...
Lugu nr 4, kus peategelaseks on ohtlik kringel
2014. aasta lõpul sõlmisid Valga linn ja Tallinna Kesklinn koostööleppe, milles muu hulgas nähti ette kultuurivahetust. Tallinlased korraldasidki Valgas kolm kontserti, kus külastajatele oli kaetud ka tagasihoidlik kohvilaud. Osalema olid linnarahva seas kutsutud ka Valga linnaametnikud. Ent kohalikud kommunaalpoliitikud eesotsas linnapeaga ei pidanud võimalikuks tallinlastega ühiselt pidutseda. Kas kahetsusest pidamata peo pärast või muul põhjusel, aga Valgas jämedat otsa hoidvad sotsid tegid varsti peale kontserte prokuratuurile kaebuse.
Kaebus oli suunatud Tallinna Kesklinna vanema vastu, kes olevat kahe kontserdi korraldamisega ja kringlipakkumisega põhjustanud Tallinna linnale korvamatut kahju. Just kahe kontserdiga, sest kolmandaga tundus Valga sotsidele olevat kõik OK, kuna see toimus pärast valimisi! Tähelepanelik lugeja võib nüüd üllatunult küsida: kuidas osa sisult sarnastest kontsertidest kujutas endast roima, kolmas aga mitte? Tavamõistust kasutades on raske vastata.
Prokuratuurile pole siiski võimatuid asju. Otsekui tõestuseks paralleelmaailmade eksisteerimisest algatas nüüd uurimise sama Laura Vaik, kes Sotsiaalministeeriumi ürituse kaaperdamises midagi taunimisväärset ei leidnud. Ja kohus ka kinnitas tema versiooni, et koostööleppest ajendatud kahe kontserdi korraldaja on süüdi.
Kohtuotsus küll tõdes, et kontsertidel ei tehtud otsest valimispropagandat, ent nende ajastatus ja korraldamise viis viitas soovile kandidaati tutvustada ning teha talle valimisreklaami. Kui süüdistajalt kohtus küsiti, et kuidas 2009. aastal puudus riigi rahast kinni makstud erakonnareklaami puhul kuriteo koosseis, nüüd aga vägagi vaieldavatel asjaoludel seda nähakse, vastas prokuratuuri esindaja, et eks prokuratuuri hindamiskriteeriumid muutuvad ajas. Ehk olnuks ausam tunnistada, et kriteeriumid muutuvad vastavalt inimese erakondlikule kuuluvusele. Aga kuidas sa ikka tunnistad, et prokuratuur eirab põhiseadust, mis otsustavalt keelab veendumuspõhise vahetegemise.
Neli lugu ja erinevad tulemused
Need neli õpetlikku lugu näitavad, kuidas õiguskaitseorganid valivad neid, keda süüdistada, ja neid, kes seisavad seadustest kõrgemal.
Vahel tekib soov siiski teada saada, mismoodi nimetada riiki, kus (Riigikogu liiget Jaanus Karilaidi tsiteerides) – „… võimuliitu kuuluv sotsiaaldemokraatide esindaja tegi prokuratuuri avalduse 2800 euro väärkasutamises Alar Nääme poolt ning tulemuseks on pikk kohtuprotsess, parvlaevahanke juhtumis keeldub riigiprokuratuur aga avaldusse isegi süvenemast, kuigi üle 100 miljoni euroses hankes on selged kuriteotunnused ning miljonitesse ulatuva meelehea küsimine on halduskohtus saanud lisaks tõendusmaterjali”.
Kui mõelda Tallinna Sadama hiigelkorruptsiooni uurimise loidusele, huvipuudusele Eesti Energia poolt kõrbesse maetud miljonite vastu või Estonian Airis toimunud ja rahvale üle 100 miljoni euro maksma läinud korralageduse süüdlaste karistamatusele, siis pole vist lootustki eelnenud küsimusele vastust saada.
Paralleelmaailmades elatakse ühtesid vääramatu jõuga häbiposti naelutades ja teiste tegudele kõikeandestava ema kombel läbi sõrmede vaadates.
[fotoallkiri] VALIKULISUS: Õiguskaitseorganid valivad neid, keda süüdistada, ja neid, kes seisavad seadustest kõrgemal. Tallinna linnapea ametist kõrvaldatud Edgar Savisaart on vintsutatud õiguskaitseorganite kruustangide vahel pikka aega. Fotol nõuab rahvas Riigiprokuratuuri maja ees Savisaare ametisse ennistamist tänavu kevadel. Foto Indrek Veiserik.
ALAR NÄÄME,
Tallinna Kesklinna vanem, Keskerakond
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Eesti sai esimese naispresidendi!
KESKNÄDAL, 05. October 2016
Kas Eesti Vabariigi jaoks midagi uue presidendiga muutub? Kindlasti. Kas see on muutus paremuse poole? Seda loodab kogu rahvas. Kersti Kaljulaid rõhutas oma intervjuudes rahvaga rääkimise vajadust, rahva keskele mineku vajadust, rahvaga samastumise vajadust. Ühtlasi andis ta mõista, et sisepoliitika saab tema ametiajal vähemalt sama tähtsaks, kui seda oli Ilvese jaoks välispoliitika. Suurtes Euroopa institutsioonides omandatud kogemuste tõttu ei kahtle tõenäoliselt keegi uue presidendi oskuses suhelda teiste riikide ja riigijuhtidega. Sisepoliitikas peab Kaljulaid aga märgi maha panema ning Eesti inimeste jaoks end tõestama.
Meediasuhtluses presidendiks valimise eel oli Kaljulaid oma sõnumid selgelt läbi mõelnud. Tema tasakaalukas maneer, ratsionaalne lähenemine riigiasjadele, valmisolek pidevaks suhtluseks ning presidendikampaanias kaasa löönud kandidaatide tunnustamine jättis sümpaatse mulje. Samuti on märgilise tähendusega uue presidendi lubadus olla kogu rahva ja kõigi erakondade president ning rääkida segased asjad selgeks otse poliitiliste jõudude juhtidega, mitte meedia vahendusel.
Juba loendamatu hulk tekste on kirjutatud sellest, kuidas Toomas Hendrik Ilves väsis presidendiametist ning osa rahvast väsis tema presidentuurist. Kirglik välispoliitik ei suutnudki kümne aasta jooksul saada üheks tavainimeste hulgast, rahva isaks, kui ilukirjanduslikult väljendada. Kersti Kaljulaidil ei ole uue presidendina tõenäoliselt kuigi keeruline olla sisepoliitikas tugevam ning rahvale lähemal kui seda oli Ilves. Kõik eeldused selleks on tal olemas; ootus selle järele on samuti olemas.
Kesknädal omalt poolt soovib Kersti Kaljulaidile presidendiametis jõudu ning palju kordaminekuid. Hoiame silma peal, et president oleks võrdselt kriitiline kõigi poliitiliste jõudude suhtes ega jätaks sisepoliitikat unarusse. Kesknädal loodab väga, et uus president tuleb rahvale lähemale; seda on Eestile väga vaja.
KESKNÄDAL
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
„Meedia keskpunkt“ kolmapäeval, 12. oktoobril kl 19.10 TTV-s
12. October 2016
1. Kas president Ilves närbus meie silme all, nagu arvab seda Marju Lauristin?
2. Milleks Keskerakonnale uus kongress – eelmine toimus vähem kui aasta tagasi?
3. Kas Rõivas ja Ansip trikitavad, kui kordavad teineteise võidu, et Keskerakonda ei võeta valitsusse ka pärast esimehe väljavahetamist?
Vaata kindlasti! Saad teada, mis Eestimaal tegelikult toimub.
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Elame illusoorses maailmas, kus meid ümbritseb globaalne vale
IVARI VEE, 26. October 2016
Juhuslike kildudena ronib Eesti minu magamistuppa, röövides mult tihti unerahu ja söögiisu. Vahel on tekkinud tahtmine kirjutada mõni verine kommentaar järjekordse lauslolluse alla, mille keegi poolkirjaoskamatu „ajakirjanik” („analüütik”, „ekspert”) on kas Delfis või Postimehes või mõnel muul Eesti meediamaastikul kõrguval künkal ilmutanud. Tõsi küll, viimasel ajal on tihenenud tahtmine ka aplodeerida, millest järeldub, et mitte kõik ei ole veel kadunud.
Illusioon on musta kotina silmile kistud
Me elame illusoorses maailmas, kus meid ümbritseb globaalne vale. See vale väljendub kõiges, eelkõige aga selles, kuidas meid on õpetatud suhtuma endasse ja ümbritsevatesse inimestesse. Selles, kuidas meid on õpetatud suhtuma möödanikku ning tänasesse poliitikasse. Selles, kuidas meid on õpetatud suhtuma võimuladvikusse – ärihaidesse, poliitikutesse ning riigijuhtidesse, kuidas meid on õpetatud suhtuma religiooni ning usujuhtidesse. Meile on sünnist saati seletatud, kuidas targad ning tähtsad onud ja tädid öösiti ei maga ning neil pole aega isegi caviar´i ja Veuve Clicquot’dnautida, kuna nad aina otsivad teid, kuidas meie elu paremaks ja õnnelikumaks muuta. Muudkui otsivad ja otsivad, kuid kuidagi ei leia. Ikka neid segatakse – vaenlased segavad, kurat!
Meie ühiskonnakorra nimi on üks, sisu aga hoopis midagi muud. „Demokraatia” on võlusõna. Selle sõna varjus on võimalik teha kõike, mis aga manipulaatoritele pähe tuleb, vastutust oma tegude eest pole aga mingit.
Vastutab kõige eest „rahvas”, kuna kõike tehakse ju „rahva” õnne nimel. See, et „rahvas” millegipärast ei tunne, et tema elu on õnnelikumaks muutunud, on ikka sellesama „rahva” viga, kuna ta ei oska asjade peale globaalselt vaadata. Eestis on näiteks elu kordades parem kui kusagil Mosambiigis või Süürias, kus käib sõda. Ja ka Eestisse oleks Venemaa juba ammu tunginud, kui vaid valitsus poleks teinud tohutuid jõupingutusi, et tuhastada need koletud Karu plaanid, ostes miljonite eurode eest veel paar second-hand-soomukit ning tuues Tallinna külje alla kümmekond Ameerika commandos’t. Nood aga kaitsevad Eestit Venemaa invasiooni eest paljalt vasaku käega... Ja veel loomulikult need soomukid... Vaat selline ilus pilt!
Ja säärane äraspidisus ei toimu ju vaid Eestis. Kusagil mujalgi võidutseb „demokraatia” ja lahvatab konflikt, ning pangad ja sõjatööstus korjavad miljardeid. Mõnes džunglis algab epideemia, ja kohalik valitsus „palub”, et farmaatsiatööstus katsetaks uut mürki, ning korporatsioonid koos pankadega riisuvad kokku miljardeid. Kui kusagil toimub terrorirünnak, võimaldab see „demokraatia eest võitlejatel” tungida järjekordsesse väikeriiki, et hävitada sealne valitsus, panna asemele „omad” poliitikud,kes annavad suurkorporatsioonidele rohelise tule kasutada kohalikke maavarasid.
Loomulikult toimub see kõik „demokraatia nimel ning rahva tungival palvel”. Pangad ja tööstusgigandid saavad järjekordse rasvase jõuluhane, „maailma avalikkus” (loe: meedia) aga kinnitab üksteise võidu, milliste pikkade sammudega toimub „demokraatia võidukäik”.
On olemas terve rida rahva teadvusega manipuleerimise tehnoloogiaid. Neid kasutavad, vahel eneselegi teadmata, koolid ja muud kasvatusasutused, religioossed konfessioonid, ning loomulikult riigikaitsestruktuurid ja meedia.
Eliit
Kui heita kõrvale emotsioonid ja toetuda vaid külmale loogikale, saab selgeks, et kõik meid ümbritsevad süsteemid on loodud vaid ühel eesmärgil – selleks, et kindlustada eliidile külluslik elu ning lõppematu elujõu juurdevool, rahvas aga muuta mäletsevaks karjaks, kelle kohus on vait olla, eliiti teenida ja varustada seda oma elujõuenergiaga. Ja selleks, et ta kõike seda teeks omal vabal tahtel ning rõõmuga, on olemas pisikesed boonused – ilusam ja avaram kamber, kiirem ja suurem ratastega plekk-karp, maitsvam kõhu- ja peatäis.
Poliitikud kuuluvad aga kõik kohaliku „eliidi” hulka. Mastaabid on muidugi erinevad. Üks asi on olla külaeliit, hoopis teine asi on aga jalutada Brüsselis, Europarlamendi koridorides; rääkimata juba koridoridest, kus jalutavad need mehed ja naised, kes reaalselt maailmas toimuvaid globaalseid protsesse juhivad. Meie, lihtsurelikud, võime vaid oletada, kes need tegelased on, milliseid küsimusi nad arutavad ning millised on nende tõelised motiivid. Kõigi nende näod on kaetud maskidega, kuigi viimasel ajal on need maskid hakanud mõranema ja me kuuleme nimesid: Rothschild, Rockefeller, Soros... Lekib info „uue maailmakorra” kohta, info suurkorporatsioonidest, kõike ja kõiki kontrollivatest hüperpankadest.
Loomulikult on ka neid, kes soovivad muuta maailma kasvõi natukenegi paremaks ning teha selles maailmas elavate inimeste elu kergemaks ja õnnelikumaks, kuid eksisteerib teatud piir, mille ületanul pole enam tagasiteed. Pärast sa kas mängid „teatud“ reeglite kohaselt, või lõpeb sinu mäng imekiiresti. Poliitikas hägustuvad niisugused mõisted nagu ausus, südametunnistus, inimlikkus. Neid asendavad ratsionaalsus, pragmaatilisus, kasulikkus – kah ilusad sõnad...
Mõni aeg tagasi palus Jaapani peaminister rahvalt vabandust ning astus tagasi, kuna ei olnud suutnud ÕIGEAEGSELT oma valimislubadust täita. Kujutan ette, kuidas pool Eesti Riigikogust väänles seda uudist kuuldes naerukrampides, teine pool aga ei saanud üldse aru, millest jutt käib.
Eliidi tööriistad ning „Savisaareviha”
Eliit on välja töötanud kaitsemehhanismid: meedia, tavaline politsei ning kaitsepolitsei, kohtusüsteem, haridussüsteem, meditsiinisüsteem.
Meedia ülesanne on panna rahvale pähe teatud ühesuunalised mõtted, määratleda, kes on hea ja kes on paha. Kui Vanas Euroopas ja Ameerikas on mõõdukalt valitsusmeelsed ning mõõdukalt opositsioonilised väljaanded enamasti tasakaalusning tegelevad valitsuse tegevuse mõõduka kritiseerimise ja mõõduka õigustamisega, siis Eestis on asi kuidagi väga ühekülgne. Siin on „õige”, s.t valitsusmeelne ajakirjandus ning on „Kesknädal”. Noh ja esialgu veel ka „Pealinn” ning TTV, mis, juhul kui Keskerakond võimu linnas kaotab, tõenäoliselt lihtsalt likvideeritakse. Ebameeldivuste likvideerimine selliselt on ju kõige ratsionaalsem. Mafioossed struktuurid ja totalitaarsed režiimid on aegade algusest just sedasi, ratsionaalselt, käitunud. Nagu on öelnud mitmed totalitarismiklassikud – „pole inimest, pole probleemi”.
Kui uskuda Eesti „väga ausaid ja kompetentseid” võimupoliitikuid ja peavoolumeediat, on üks maailma totalitaarsemaid riike Venemaa. Paneb imestama see kogus Venemaa ajakirjandusväljaandeid, raadio- ja telejaamu, mis valitsust mitte lihtsalt ei kritiseeri, vaid seda päevast päeva konkreetse sõnnikuga üle valavad. Riik aga isegi tolereerib neid. Paradoks!
Eesti meedia ning selle palgalised kommentaatorid on peaaegu 25 aastat tegelnud ühe inimese kõntsaga ülevalamisega ning tema nime rahva teadvuses sõimusõnaks muutmisega. Eesti rahvas on nakatatud viirusega, mille nimi on „Savisaareviha”.
Liberaalidest võimuladvik kardab Savisaart kui Vanapagan välku. On ju too suutnud luua reaalse jõu – Keskerakonna, kes „normaalsetel inimestel” pidevalt jalus tolgendab ning segab neil rahulikult omi asju ajada. Savisaare hävitamiseks on süsteem pannud tööle kõik mehhanismid: lobby, meediapressing, Kapo koos prokuratuuri ja kohtuga, kes seda meest juba üle aasta „marineerivad“, üritades talle midagigi inkrimineerida.
Võimul polegi vaja Savisaare kohtucase’i kiirelt lõpetada ja „kurikael“ lõpuks ometi pikkadeks aastateks vangimajja sokutada. Ei! Tegelikult ju mingit alust teda vangi panna pole. Vaja on vaid, et meedia kogu see aeg, kui justkui mingi uurimine toimub, teda kurjategijaks, korruptandiks, putinistiks ja rahvavaenlaseks nimetaks; tehes seda tuima järjekindlusega, märkamata vastaspoole argumenteeritud vastuväiteid. Süsteem kasutab eriti musta töö jaoks palgalisi provokaatoreid, kes oma kommentaaridega igale viimasele kui Tamm-Tagametsa Mardile ja Marile ääretult lihtsalt selgeks teevad, et Savisaar on pätt ja kaabakas ning et teda on kõik need aastad asja eest vihatud.
Erinevalt klakööridest levitab press vihaviirust äärmiselt rafineeritud meetoditega. Juhtusin hiljuti Delfis lugema Savisaare artiklit, kus ta temale omasel rahulikul moel tõi välja kõik nn süüdistused, mida talle selle aasta jooksul justkui inkrimineerida onpüütud. Rääkis ta kõigist neist süüdistustest faktidele ja loogikale toetudes. Delfi trükkis artikli ära. Ma ei tea, kui palju nad originaali muutsid ja kas nad seda üldse muutsid, kuid pealkirja ja sisukokkuvõtte teeb toimetus, ning selle olid nad tõepoolest hästi teinud. Kõigile – nii Mardile ja Marile kui ka minule – sai kohemaid selgeks, et vana Savipäts valetab jälle nii kui suu suitseb ning räägib musta valgeks. Erinevalt minust Mart ja Mari ning suur osa Eesti inimestest artiklit ennast lugema ei vaevu – neil ju niigi kõik selge: Savisaar nagu oli kaabakas, kes istub Hundisilmal ning haub plaane, kuidas Eestit enesele kasulikumalt Venemaale maha parseldada, selliseks on ta ka jäänud.
Peab delfikate ees mütsi maha võtma – äärmiselt kvaliteetne töö! Neile ei või kohe midagi ette heita: esiteks, keegi ei saa öelda, et Savisaarele sõna ei anta ja teda kuidagi diskrimineeritakse; teiseks, Delfit ei saa ka informatsiooni äraspidiselt esitamises süüdistada – kõik oli ju sisuliselt õige; sõnade mõtte üle võib aga lõputult vaielda. Ning lõpuks oli lugejale diskreetselt märku antud, et seda artiklit ei ole vajagi lugeda – niikuinii mitte midagi tõsist ja sisuliselt uut te sealt ei leia. Minul ja enamikul inimestest, kes elavad väljaspool Eestit, tekib tunne, et Savisaar on tõesti Superman, Ämblikmees ja Kapten Ameerika ühes isikus, kui teda sedasi peedistatakse.
Kapo aastaraamat ning solidarité
Tahaks veel mõne sõna öelda ühe Eesti ainulaadse know-how kohta. Aastakümneid on otsitud Eesti NOKIA-t. Küll on selleks pakutud Skype’i, küll Laulupidu, kuid minu meelest on selleks Kapo Aastaraamat. Sellise asja peale ei ole vist küll keegi veel tulnud – kirjutada rahvale, meediale ja ettevõtjatele ette, kes on kes. Kes on ebademokraatlike ja totalitaarsete ehk putinlike vaadetega, Eestile ebalojaalne, ebausaldusväärne, ühesõnaga – vaenlane. Sellistega Kapo „ei soovita” tegemist teha. Soovitab hoopis kui pidalitõbistest eemale hoida ja mitte mingil juhul terekätt anda – vastasel juhul on oht samuti haigeks jääda ning Kapo Aastaraamatusse sattuda.
Eestis kui avatud ühiskonnas räägitakse kõigest avalikult, rahva eest varjamata, mitte kui mingis totalitaarses ühiskonnas, kus asjad toimuvad suletud kabinetiuste taga.
Riigivastases kuriteos süüdi olev inimene pannakse tavaliselt vangi, ja asi ants. Süüdistusega võib nõustuda või mitte, see on juba teine asi. Kuid „demokraatlikus” Eestis ütleb Kapo, et vangi me teda panna ei saa, kuna ta pole nagu kuritegu sooritanud, kuid „OLEME KINDLAD, et ta plaanib midagi riigivastast, ja üldse ei armasta meie valitsust”, ning see määratlebki inimese või organisatsiooni staatuse ja saatuse. Ja rahvas on siis kas vait või nõustub aktiivselt selle „riigi seisukohaga”, sest kes tahaks sattuda tõrjutu rolli.
Kui Prantsusmaal rääkida sellest „Eesti imest“, ei usu seda mitte keegi. Prantslasel jookseb kõvaketas kokku ning ta hakkab ebaadekvaatselt käituma, kui kuuleb sellisest üllitisest. Vana Euroopa, aga eelkõige prantslaste jaoks on inimese enesemääramise õigus püha. Nende jaoks ei ole sõnad Liberté, Egalité, Fraternité (Vabadus, Võrdsus, Vendlus) tühi kõlin, mis midagi ei tähenda. Need sõnad on raiutud igas kui pisemaski alevikus kivisse, kaunistades vallahoonet. Neid sõnu on prantslased juba rohkem kui kakssada aastat pühaks pidanud, ja seda igal tasandil – alates lihtrahvast ning lõpetadespoliitikutega. Nende sõnadega huulil läksid lahingusse nii Napoleoni väed kui ka vastupanuliikumise võitlejad Teise Maailmasõja päevil.
Eestlaste jaoks on need sõnad aga mitte lihtsalt tühi kõlin, vaid lausa sõimusõnad. Tuletavad need ju meelde Nõukogude Liitu, mida kõik meie vabadusaastad on isegi rohkem demoniseeritud kui Savisaart.
Prantslased, olgu nad siis põlisprantslased või emigrandid Alžeeriast, Marokost, Kongost, Hiinast, Portugalist, Hispaaniast või Eestist, isegi vihatud Venemaalt, teavad, mida tähendab see sõna – solidarité.
Võimalik, et kellelgi on mingi teistsugune kogemus, kuid mina näen enese ümber just sellist solidaarsust.
Aktsioon „Ie suis Charlie” oli selle ilmekas näide. Loomulikult oli too, sisult kõntsane ajakiri, oma õnnetuses ise süüdi, ja praktiliselt mitte keegi teda tõsiselt ei võtnud ja ei võta ka praegu. „Charlie Hebdo” on tänaseks õnnelikult unustusehõlma vajunud, nagu ta oli poolletargias ka enne 2015. aasta jaanuari, kuid see aktsioon ärgitas rahvast taaskord üksteisel käest kinni võtma ning tundma solidaarsust. Mitte korraldama moslemitele nõiajahti, nagu oli plaaninud süsteem, vaid nendega ühinema.
See magus sõna – Vabadus
Kui ma olin laps, siis maakohtades oli kombeks ka võõrastele inimestele tere öelda. Isegi täna võivat sellist asja kusagil metsakülas kohata. Prantslaste jaoks on see aga norm. Suurtes linnadeski naeratatakse üksteisele ning sulle soovivad head päeva täiesti võõrad inimesed. Usun, et ka Pariisi armastatakse mitte niivõrd tema kirikute, ilusate majade ja roostes Eiffeli torni pärast, kui just seepärast, et see on kõige stressivabam metropol maailmas. Ei usu, et asi on vaid prantslaste veini- ja šokolaadiarmastuses, või selles, et nad on lihtsalt niivõrd head inimesed. Ei, nad on oma enamuses küllalt vastiku iseloomuga üsna räpased tegelased, kuid nende jaoks on esmatähtis isikuvabadus. Nad austavad ja armastavad eelkõige iseennast, ning järelikult ka inimesi, kes neid ümbritsevad. Ja peaasi, nad näevad igas inimeses eelkõige sõpra ja seltsimeest, mitte aga vaenlast. Selle ühiskonna jaoks on iseenesestmõistetav, et igal inimesel on katus peakohal, puhas pesu seljas ning kõht täis.
Üks minu tuttav hulgus ütles kord, et kui ta üle piiri Prantsusmaa pinnale astub, vabaneb tema hing igasugusest ärevusest – ta teab, et mitte midagi halba temaga juhtuda ei saa. Ma olen temaga selles absoluutselt ühel meelel. Siin ei lubata isegi tühjaltseisva maja hõivanud hulguseid oktoobrist kuni märtsi lõpuni tänavale tõsta – liiga külm on ja nad võivad haigestuda. Politsei käib aeg-ajalt kontrollimas, kas uutel asukatel ikka kõik korras on ja kas neil jagub piisavalt riideid ning söögipoolist. Siin suhtutakse ka eluheidikusse kui Inimesse, kes on millegipärast keerulisse olukorda sattunud, ning ollakse valmis teda siiralt aitama, mitte aga ei targutata, et kõik need, kes saavad miinimumpalka, on oma olukorras ise süüdi, et nad ei ole piisavalt targad ja andekad ning lojaalsed süsteemiorjad, ja seepärast on ühiskonnale vaid koormaks.
Kõigest hoolimata tahaks loota, et kord ka Eestis muutub inimeste suhtumine eelkõige iseendasse. Vabanetakse vanadest ohvriksoleku tavadest ja lõpetatakse oma hädades süüdi oleva välisvaenlase otsimine – olgu selleks vaenlaseks siis Savisaar omapundiga, venelased koos Putiniga, moslemitest sõjapõgenikud või keegi muu, kelle süsteem parajasti välja pakub. Kuni inimene tegeleb vaenlase otsimisega, on ta oma muredega üksi ning seepärast kergesti haavatav ja manipuleeritav.
Loodan väga, et ka Eestis hakkavad inimesed oma lähedases eelkõige ISEENNAST nägema, sest oleme ju kõik Inimesed ja meil kõigil on ühesugune õigus ning ka vastutus oma planeedi saatuses kaasa rääkida. Ja seda hoolimata nahavärvist, rahvusest, usutunnistusest ja erakondlikust kuuluvusest.
IVARI VEE,
Kesknädala ajakirjanik aastail 2008–2011
[fotoallkiri] VAATAB ELU LAIEMALT: Endine Kesknädala ajakirjanik Ivari Vee elab juba viis ja pool aastat Eestist eemal. Ometi läheb Eestis toimuv talle endistviisi oluliselt korda. Vahepealse aja jooksul kogunenud mõtted ilmuvad seetõttu tänases Kesknädalas.
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
In memoriam Elmar Hoop (7.12. 1920 -- 29.09. 2016)
VÕRULANE, 05. October 2016
Elmar Hoop sündis 7. detsembril 1920 Uue-Saaluse rajooni politseiülema paljulapselises peres. Koolitarkust kogus ta Siksali algkoolis, Poksi koolis ja Uue-Saaluse mõisakoolis. Varakult algas tema töömehetee. Alustanud karjasena, õppis ta kiiresti kasutama masinaid ja mehhanisme ning meisterdas neid ka ise. Nii tegi ta juba poisiohtu noormehena käsisaage ja kudumisteljed. 1941 lõpetas Elmar Hoop rauaerialal Võru Tööstuskooli. Arvestades sünniaastat tuli tal kaasa teha Teine Maailmasõda, mille keerised viisid teda Tšehhimaale, kus tegutses relvameistrina.
Võrus töötas Elmar Hoop elektrijaamas ja pärast selle likvideerimist Gaasianalüsaatorite Tehases. Tema hobiks oli vanatehnika taastamine.
Kultuurielu panustas Elmar Hoop ennekõike koorilauljana. Ta laulis neljas kooris; iseäranis kaua Võru meeskooris, kus oli ka presidendiks. Suuresti tema algatusel laulis Võru meeskoor laulva revolutsiooni künnisel, kuid veel nõukogude võimu aastatel Kandles "Eesti mees ja tema sugu, miks ei peeta temast lugu". Balti ketis lõi meeskoor lauludega isamaalist meeleolu Läti piiril. Võru meeskooris laulis Elmar 70 aastat. Tema viimne esinemine oli veel tänavu suvel Parksepal.
Võru meeskoori lauljatest kujunes Rahvarinde tugigrupp – eestvedajaks Elmar Hoop. Peagi asus Eestimaa ja oma kodumaakonna käekäiku enda südameasjaks pidav mees juhtima Eestimaa Keskerakonna ühendust Võru linnas ja seejärel kogu Võrumaal.
Elmar Hoop kirjutas päevakajalistel teemadel artikleid nii Võrumaa Teatajas kui ka Kesknädalas. Muu hulgas avaldas ta arvamust, et kui euro ennast ei õigusta, võiks taas kasutusele võtta Eesti krooni, ning pooldas võru murde taaselustamist. Elmar Hoop kirjutas mitu mälestusteraamatut.
Haanja vald valis Elmar Hoobi aukodanikuks. Vaimuerksast ja tegusast Elmar Hoobist jääb kaunis ja väärikas mälestus nii Võrumaa kui ka kogu Eesti inimeste südameisse.
Keskerakonna Võru linnaosakond
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kesknädal ei ole üle võetud!
INDREK VEISERIK, 05. October 2016
Sooviksin mõned asjad lühidalt lahti rääkida. Esiteks, olen Urmi Reindele tänulik kaheksa ja poole koosoldud tööaasta eest. Nii pisikeses toimetuses kui Kesknädal on üksteise mõistmine lennult ja sujuv koostöö väga tähtis. Koos keeletoimetaja Tiit Maksimiga moodustasime pidevalt koos töötades ja ühiskonna valupunkte arutades kolmekesi justkui omamoodi pere. Seega kestab eelmiste peatoimetajate Heimar Lengi, Allan Alaküla ja Urmi Reinde vaimsus Kesknädalas edasi.
Kinnitan, et Kesknädala suunitlus ei muutu. Kesknädal pole simsonlaste poolt üle võetud, nagu osa inimesi üritab väita. Kesknädal seisab eelkõige oma lugejate huvide eest ja temast ei saa vaid Riigikogu Keskfraktsiooni pressiteadete edastajat nagu mõned kardavad.
Kesknädal ei muutu parempoolsete ripatsiks. Kui keegi mingil põhjusel peaks kunagi seda lehte selliseks tahtma muuta ja mind vastavalt survestama, siis mina sellesse toimetusse enam ei kuulu! Samas ei ole ma seni täheldanud, et Kadri Simson, Jüri Ratas või Mailis Reps ripsutaks tiiba parempoolsusega. Nad on minu hinnangul kaitsnud Keskerakonna programmilisi seisukohti sama hästi kui partei esimees. Jah, neil on Edgar Savisaare ja tema toetajatega tõsiseid erimeelsusi, kuid Keskerakonna programmi ja põhimõtteid nad pole reetnud.
Mitmed Edgar Savisaare veendunud toetajad, näiteks sundüürnik Rein Mark, karikaturist Hugo Hiibus jt kinnitasid mulle juba möödunud reedel, et jäävad Kesknädala toetajateks ka edaspidi, sest usuvad minu sõltumatusesse. Ka edaspidi on Kesknädalas õigus arvamust avaldada kõigil Keskerakonna liikmetel ja peavoolumeedia poolt alla surutuil. Selle printsiibita poleks Kesknädala ilmumisel mingit mõtet. Keskerakonna esimees Edgar Savisaar kui ideede genereerija on jätkuvalt austatud ja oodatud meie lehes arvamust avaldama.
Ainus, mida palun kõigilt: ärme tee üksteisele haiget! Rohkem kriitikat valitsuse ja vähem kriitikat üksteise suhtes! Oma mõtetega ja väljaöeldud sõnadega loomegi selle reaalsuse, milles parajasti elame. See on meie endi teha.
Lühidalt ka endast. Olen abielus ja kasvatan poega. Sündisin ja üles kasvasin Raplas. Õppisin 1990. aastate lõpul mõnda aega Tartu Ülikoolis ajakirjandust (vabakuulajana), kuid õpingud jäid pooleli. Olen töötanud Rapla maakonnalehes Nädaline (tänane Raplamaa Sõnumid). Elasin mitmeid aastaid Inglismaal, töötades sotsiaalvaldkonnas – aidates puuetega inimestel oma igapäevaeluga toime tulla. Pärast Eestisse naasmist otsisin mõnda aega oma kohta Eesti päikese all ja tulin 2008. aasta jaanuaris Kesknädalasse tööle.
Kesknädala õhkkond osutus mulle sobivaks. Inimlik ja hooliv; mitte pinnapealne, vaid sügavutiminev; empaatiline, vaimsust, aga mitte edukultust kummardav – just sellist suhtumist ma kodumaale tagasi tulles olin igatsenud ning selle Kesknädalast ja Keskerakonnast leidsin. Vaatamata praegustele sisevaidlustele erakonnakaaslaste vahel on need omadused Keskerakonnas siiani kõik ilusti olemas.
Kesknädal tegutseb senises rütmis julgelt edasi.
KESKMÕTE: Ka edaspidi on Kesknädalas õigus arvamust avaldada kõigil Keskerakonna liikmetel ja peavoolumeedia poolt alla surutuil. Selle printsiibita poleks Kesknädala ilmumisel mingit mõtet.
INDREK VEISERIK,
Kesknädala peatoimetaja kohusetäitja
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakond pidas 25. sünnipäeva
Kn, 19. October 2016
Sünnipäevaliste kokkusaamisel olid vastuolud unustatud – erakonna esimees Edgar Savisaar lõi kõigiga rõõmsalt šampanjaklaase kokku ja maitses suurepärast torti.
Kohal oli palju Keskerakonna liikmeid, sealhulgas Kadri Simson, Siret Kotka, Martin Repinski, Aadu Must, Kostel Gerndorf, Märt Sults, Marika Tuus-Laul, Jüri Ratas jne.
Kn
[fotodel]
Keskerakonna peasekretäri kohusetäitja Jaak Aab ja esimees Edgar Savisaar suruvad kätt.
Alati rõõmsad Anneli Ott ja Kadri Simson tulid erakonnale õnne soovima.
Palju Keskerakonna liikmeid ja sõpru kogunes büroosse sünnipäeva tähistama.
Uhke sünnipäevatort pakkus nii silmailu kui ka maitsmisrõõmu.
Fotod Indrek Veiserik
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tuleva aasta riigieelarve vajab keskerakondlikke muudatusi
KADRI SIMSON, 12. October 2016
Tuleva aasta eelarvet võib nimetada paigaltammumiseks, mis Eesti ühiskonnas suuremat muutust kaasa ei too. Oma üldilme poolest ei erine 2017. aasta eelarve kuigipalju viimastel aastatel tavapäraseks saanud mustrist. Näeme taas, et valitsusel puudub pikem plaan ning elatakse vaid tänases päevas. Valitsus mängib maksumuudatustega nullringi-mängu, mis pikaajaliselt kahjuks jätkusuutlik pole. Võtame näiteks plaani võetud sotsiaalmaksu langetamise, mis viiks 2018. aastaks selle maksumäära tänaselt 33 protsendilt 32 protsendile. Tuletan meelde: seda tehakse oludes, kus Haigekassa on sügavalt miinuses.
Kahjulikud ja tarbetud maksumuudatused tuleb ära jätta
Sotsiaalmaksu langetamise tagajärjel prognoositakse 2017. aastal laekumise vähenemist 40,5 miljoni ning 2018. aastal 86 miljoni euro ulatuses. Tegemist on sammuga, mis kahjustab tervishoidu ja millest reaalseid võitjaid on raske näha. Isegi Eesti Maksumaksjate Liit ei kiida seda maksulangetust, kuna nende hinnangul ei anna see tööandjatele piisavalt suurt efekti, et luua uusi töökohti või viia majanduses läbi struktuurseid reforme. Meie ettepanek on ära jätta selline tarbetu maksudega mängimine. Me ei vaja protsentide liigutamist, vaid terviklikku maksureformi.
Kahjuliku maksudega mängimise alla läheb kahtlemata ka valitsuse otsus kasvatada järgnevatel aastatel kütuseaktsiisi määrasid. Need aktsiisid tõusid esmakordselt käesoleva aasta 1. veebruaril ning paika on pandud ka aktsiiside tõstmine 2017. ja 2018. aastaks.
Juba täna on diislikütuse aktsiis Eestis enam kui 30 protsenti kõrgem kui Lätis, aga erinevalt Eestist ei plaani Läti järgmisel aastal aktsiisimäära tõsta. Eesti aktsiise uuesti kasvatades käriseb diislikütuse aktsiisimäärade vahe juba üle 44 protsendi. Peaministri sõnul on eelarve eesmärk anda majandusele tõuge, kuid ma ei usu, et kütuseaktsiisi määrade täiendav tõstmine meie majandusele positiivse tõuke annaks, pigem vastupidi. Seetõttu tuleks järgmiseks aastaks planeeritud kütuseaktsiisi kergitamisest loobuda.
Ettepanekud eelarvesse
Vaadates tuleva aasta riigieelarve kavandit, on selge, et Keskerakond kavatseb ka tänavu esitada eelarvele kümneid omapoolseid muudatusettepanekuid. Juba kevadel, mil riigi eelarvestrateegiat kokku pandi, saatsime rahandusministrile omapoolsed ettepanekud. Tegime seda selleks, et minister ei saaks jälle öelda, et meie ettepanekud jõudsid eelarvekoostajateni liiga hilja ning et seepärast ei saadud nendega arvestada.
Keskfraktsiooni esitatavad muudatused puudutavad mitmeid valdkondi, mille eest meie erakond on aastaid aktiivselt seisnud. Lühidalt kokku võttes – meie tehtavate muudatusettepanekute hulka kuuluvad tulumaksuvaba miinimumi senisest suurem tõus, omavalitsuste tulubaasi kasvatamine ning põllumeestele maksimaalse üleminekutoetuse maksmine. Maapiirkondade kestmajäämine ja põllumajanduse hea käekäik on omavahel väga tihedalt seotud ning meie hinnangul lihtsalt ei tohi põllumehi tormituulte kätte jätta.
Kindlasti leiab meie muudatuste seas ka sotsiaalpoliitilisi ettepanekuid, mis peaksid olema ühe endast lugu pidava riigi jaoks iseenesestmõistetavad. Pean siinkohal silmas laste koolilõunatoetuse suurendamise vajadust, toimetulekutoetuse kasvatamist ning riikliku matusetoetuse taastamist. Kuid meie ettepanekud ei piirdu kindlasti ainult siinloetletud punktidega.
Fantastiline eelarve? Siiski mitte
Kuulates peaministri kommentaare tuleva aasta eelarve kohta, jääb ekslikult mulje, et tegemist on kogupaketi ning igati suurepärase eelarvega, mille üle oleks uhke iga tõeline põhjamaine riik. Paraku päris nii siiski pole. Lisaks eeltoodud puudustele hirmutab mind ka asjaolu, et peaminister on lubanud tõmmata järgmisel aastal kogu valitsussektor trimmi.
Kui vaatame, kuivõrd õhukeseks on riik maapiirkondades lihvitud ning kuidas juba praegu põhineb siseturvalisus suuresti vabatahtlikkusel ja missioonitundel, siis on veel täiendav kokkuhoidmine vastutustundetu. Lisaks tähendab taoline trimmimine, et sektori palgakasvud tulevad suuresti sisemiste ressursside arvelt. Ühel hetkel pole meil aga enam midagi trimmida. Kahju, et see teadmine valitsusel kohale jõuda ei taha, ükskõik kuidas seda ka selgitada.
Selleks et paigaltammumisest väljuda, tuleb meil ette võtta julgemaid samme ja reforme, mida tänane koalitsioon tegema ei hakka. Riigieelarvesse täiendavate tulude saamiseks peab valitsus lahti ütlema maksudogmadest ning tunnistama, et see tee, mis tõi meid siia, ei vii meid enam samas tempos edasi.
Olen veendunud, et Eesti vajab edasiminekuks keskerakondlikke lahendusi.
[pildiallkiri] KADRI SIMSON:Selleks et paigaltammumisest väljuda, tuleb meil ette võtta julgemaid samme ja reforme, mida tänane koalitsioon tegema ei hakka. Riigieelarvesse täiendavate tulude saamiseks peab valitsus lahti ütlema maksudogmadest ning tunnistama, et see tee, mis tõi meid siia, ei vii meid enam samas tempos edasi.
Olen veendunud, et Eesti vajab edasiminekuks keskerakondlikke lahendusi.
KADRI SIMSON,
Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Võrus esitati Keskerakonna esimehe kandidaadiks Jüri Ratas
26. October 2016
Jüri Ratas kohtus Võrumaa piirkonna juhatuse liikmete ja osakondade esimeestega. Toimus sõbralik vestlusring erakonna ja Eesti elu puudutavate küsimuste üle.
Juhatuse koosoleku järel toimus Võru kultuurimajas „Kannel“ Võru linna osakonna igakuine kohtumine, kus sel korral osalesid Riigikogu liikmed Jüri Ratas ja Jaanus Karilaid. Võrumaa piirkonna liikmeid tervitasid Anneli Ott ning Põlvamaa piirkonna esimees Tarmo Tamm ja Valgamaa piirkonna esimees Alar Nääme.
Kahe tunni jooksul arutleti päevapoliitilisi teemasid. Päevakorras olid ülevaated Keskerakonnas toimuvast ja Eesti poliitilisest olukorrast. Saadikutele esitati mitmesuguseid küsimusi, sh erakorralise kongressi kokkukutsumise põhjuste kohta. Kõik saalisviibijad said palju vajalikku teavet ning jagasid omapoolseid ettepanekuid esinejatele.
Kohtumise lõpus tähistati ühiselt erakonna 25. sünnipäeva ning nauditi selleks puhuks valminud sünnipäevatorti.
Võrumaa piirkonnast osaleb Keskerakonna kongressil 47 delegaati, kellest 27 esindavad Võru linna.
Võru linnaosakonna esimees Toomas Paur ja piirkonna seenioride juht Gleeri Paur korraldasid ilusa pidupäevalaua.
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Viied USA presidendivalimised õigesti ennustanud professor: Trump võidab!
26. October 2016
Norpothi kinnitusel on sel kandidaadil, kes oma parteisisestel eelhääletustel edukamalt esines, suurem tõenäosus presidendiks saada. Ja Trump oli vabariiklaste seas toimunud hääletustel ilmselgelt märksa edukam, kui Bernie Sandersiga rinda pistnud Hillary Clinton.
Teine oluline faktor Norpothi väitel on võimu vahetumine. Kuna demokraadid on Valget Maja juhtinud 8 aastat, siis on Trumpil suuremad võimalused valituks osutuda. Erinevalt Eestist, kus Reformierakond on terve igaviku järjest riiki juhtinud, tahavad inimesed Läänes poliitiliste jõudude vahetumist aastate möödudes, et säiluks ühiskondlik tasakaal.
Portaal rense.com toob välja huvitava asjaolu – just peavoolumeedia-poolne pidev kritiseerimine ja nuhtlemine tuleb tegelikult sellele poliitikule kasuks. Sama on toimunud aastate jooksul Edgar Savisaarega – mida rohkem Savisaart on peavoolumeedias halvustatud, seda enam on see kinnistanud tema populaarsust Keskerakonna valijate hulgas.
Tavaameeriklased tänu alternatiivmeedia levikule teavad juba hästi, et USA peavoolumeedia kuulub käputäiele ülirikastele, kelle eesmärgiks inimeste ajusid pesta. Ja seetõttu tegevat rense.com teatel peavoolumeedia pidev sõim Trumpi pihta tavaameeriklastele pigem nalja.
Portaal soovitab tõesema info saamiseks vaadata sotsiaalmeedia poole. Ja see pilt, mis avaneb sotsiaalmeedias, on vaieldamatult Trumpi kasuks. 24. oktoobril ilmunud sissekandes toob rense.com välja, et Trumpil on Facebookis kolm korda rohkem järgijaid kui Hillary Clintonil. Trumpil 12 miljonit jaClinton 4 miljonit meeldimist. Twitteris on Trumpi järgijaid 18,6 miljonit Clintoni 6,1 miljoni vastu. Trumpil on 6,2 miljonit Instagrami järgijatClintoni 800,000 vastu.
Seega peaks suure tõenäosusega USA järgmiseks presidendiks saama Donald Trump. Seda juhul, kui ei toimu massilist valimispettust. Nii nagu juhtus näiteks 2000. aasta presidendivalimistel, kus Florida osariigis sealne kuberner Jeb Bush aitas „häältelugemisega“ viimasel hetkel presidendiks oma venna George W. Bushi.
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakond algatas eelnõu presidendi otsevalimiseks
KE, 05. October 2016
Algatatud põhiseaduse muutmise kohaselt antakse edaspidi presidendikandidaadi ülesseadmise õigus nii erakondadele kui ka vähemalt 10 000 hääleõiguslikule kodanikule. Valituks osutuks kandidaat, kes saab üle poole hääletamisel osalenute häältest.
KE
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kuidas konn surnuks keeta ja Põhiseadus ära riivida
HEINO HARJU, 12. October 2016
Kui visata konn kuuma vette, siis hüppab ta välja ja pääseb eluga.
Kui panna konn külma vette ja seda tasakesi kuumutama hakata, siis konn välja ei hüppa ja keeb ära.
Kui võtta Põhiseadus ja riputada ta otse ja avalikult tühjendusministeeriumi naela otsa, siis tõuseb suur kisa. Põhiseadus pannakse oma aukohale tagasi ja asemele riputatakse sellise tembu autorid.
Kui aga hakata Põhiseadust tasakesi riivima (juristide keeles – riivama), siis on varsti järel närilistepesa moodi paberiprahihunnik ning kõik laiutavad selle juures käsi.
HEINO HARJU
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jüri Ratas kandideerib Keskerakonna esimehe kohale
12. October 2016
„Kakskümmend viis aastat tagasi Rahvarindest võrsunud Keskerakond on tulnud Eesti poliitikasse, et jääda. Solidaarsus, iga inimese eest seismine ja ühiskonna liitmine on Keskerakonna alusväärtused, mida vajab kogu Eesti,“ lausus Jüri Ratas. „Kandideerin Keskerakonna esimehe kohale, et tuua põhimõttelisi muutusi Eesti poliitikasse. Soovin anda oma panuse Keskerakonna programmi elluviimiseks riigi tasandil ja kohalikes omavalitsustes.“
„Eesti poliitikas on toimunud tõsine murdepunkt. Presidendivalimised näitasid selgelt, et peaministrierakonnal ei õnnestu enam igas küsimuses oma tahtmist läbi suruda. Eesti rahvas ootab ja väärib vajalikke muutusi ka laiemal poliitilisel tasandil. Olen kindel, et Keskerakond suudab Jüri Ratase juhtimisel Eesti poliitikas jõulisemalt kaasa rääkida ning paremini oma valijate huvide eest seista,“ selgitas Kadri Simson.
„Soovime lõpetada jutud erinevatest leeridest ja konkureerivatest meeskondadest. Keskerakonnas ei ole „omasid“ ja „võõraid“ ning kohe kindlasti pole meie erakonnas üleliigseid inimesi. Meie soov ja eesmärk on minna edasi ühtse Keskerakonna koondisega, kuhu on oodatud kõik, kes soovivad panustada erakonna ja Eestimaa tulevikku,“ rõhutasid Kadri Simson ja Jüri Ratas.
Pressikonverentsi on võimalik järele vaadata Jüri Ratase Facebooki lehel https://www.facebook.com/ratasjuri/
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Ida-Virumaast, riigisaladuse lekkimisest ja 101 lambast
FB, 05. October 2016
Kurat, nemad võtavad selliseid halbu otsuseid vastu ja siis, kui kusagilt miski väga viltu kisub, siis on esimene reaktsioon pea jaanalinnu kombel liiva alla peita. Selle üle, et dokument lekkis, ja ka selle üle, kas olukord ka päriselt selline paistab, ma ei spekuleeri, kuna tegelikult see pole esimene kord, kus mingi riigisaladuse kvalifikatsiooni saanud dokument lekib ajakirjandusse. Isegi üks kaitseminister kunagi oskas oma tööläpaka lasta ära varastada või suutis kuhugi kaotada.
Kuidas tulid lagedale elamisloaskandaaliga seotud asjad??? See info on järelikult kergesti müüdav ja ostetav, vastasel juhul selliseid lekkeid ei eksisteeriks. Või kui eksisteeriks, siis ilmselt siis, kui keegi avaldaks materjale nagu Snowden, kes USA kohta kompromiteerivat materjali levitas ja seejärel Venemaale pages.
Teine küsimus aga, mis puudutab Ida-Virumaad, siis on seal suur protsent rahvast neid, kellel kortermajades toasoe ja vesi väljas, mingi protsent elamuid elamiskõlbmatud, sest keegi neid ei hoolda. Keegi midagi olukorra parandamiseks ka ette ei võta ja viimase piisana siis fakt, et elukeskkond Kiviõli külje all on lihtsalt hävimas, keemiatööstuse reostuse tõttu.
Lisame juurde näiteks Ida-Viru põhimaanteed, kõrvalteedest rääkimata, Maanteeameti korraldatud teehooldushangete võitjate tegematajätmisest, mis viis mitu bussi möödunud talvel inimohvriga kraavi, mitu autotreileritäit mersusid kraavi.
No ja mis me kokku saame – hüljatud riigi osa. Kokkuvõttes, tehku need 101 lammast koos oma megaministeeriumidega (ministeeriumides on ametnike armeed, kus ministeeriumid koosnevad umbes 30-st erinevast üksusest, igal üksusel oma osakonnajuhataja, peaspetsialistid, spetsialistid, nõunikud, sekretärid jne. Ainult koristajat ei ole.), mis nad tahavad, aga ühel hetkel nagunii saevad oksa, millel istuvad.
13. septembril Facebookis, kus meediaanalüütik Toomas Mattsoni ajajoonel käis äge ennetav arvamustevahetus 14. septembri Eesti Ekspressi loo üle, mis käsitles riigisaladuse lekkimist – „Salamemo: Eesti on kaotamas Ida-Virumaad“.
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jaanus Karilaid: Edgar Savisaarega hirmutamine ei pruugi Reformierakonnal enam läbi minna
12. October 2016
Karilaid ennustab, et peaminister Taavi Rõivase valitsus kukub juba enne jõule ja kukutajaks pole 5. novembril toimuv Keskerakonna kongress, vaid valitsusel lahendamata jäänud probleemid ning pea liiva alla peitmine parvlaevahanke korruptsioonis.
“Tuletan meelde, et just Andrus Ansip oli see, kes hiljuti solvunult ründas Riigikontrolli auditit Estonian Airi kohta, millest tuli välja, et valitsus on riigiettevõtet toetanud Euroopa Liidu reeglite vastaselt peaaegu 85 miljoni euroga ning et see kulu oleks olnud välditav, kui valitsus järginuks riigivaraseaduse põhimõtteid,“ ütles Karilaid. “Ka Taavi Rõivase meeleheide on mõistetav, sest kui ühe praamihanke korraldamine suursaarte ja mandri vahel läheb 10 aasta jooksul maksma üle 200 miljoni euro ning seda saadab Eesti ajaloo suurim korruptsiooniafäär, siis on põhjust muretseda küll opositsiooni juhtiva jõu elavnemise pärast,” nentis Keskerakonna aseesimees.
Karilaid tõi välja, et Haigekassa ja tervishoiu rahastamine oli kriisis juba siis, kui Taavi Rõivas oli sotsiaalminister. „Peaminister on kutsunud enda büroo juurde majandusgrupi, kes peaks kohe nüüd tulema meie ette oma aasta töövilju tutvustama, kuidas panna majandus tööle. Milline tuimus! Majandus kiratseb aastaid, üks erakond on 18 aastat järjepanu võimul ja nad kasutavad võimu selleks, et probleeme aastaid kaardistada, siis aastake tutvustada, siis vaielda oma partneritega kuni järgmiste valimisteni. Pole ju peaministrit!“ tunnistas Karilaid.
„Puudulikust õhutõrjest, merekaitsest, olematust kodanikukaitsest kriisiajal on räägitud samuti aastaid. Maksimum, mida Taavi Rõivas tegi, oli „rakkerühm” valitsuse juures – jälle aja ja ruumi võtmine,“ arvas Karilaid. Tema sõnul peab Reformierakond hülgama Eesti rahvast hukkava äärmusideoloogia, mille kohaselt suurem osa inimesi on väärt vaid miinimumpalka, ning tervishoidu ja haridust näljutava ja rikkaid nuumava maksupoliitika.
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Leedo läks ja viis mere minema…
TÕNIS MÖLDER, 26. October 2016
Nii on Hiiumaa ja Saaremaa ettevõtjad kurtnud väga tõsiste tagajärgede üle, mis ebaregulaarse praamiliikluse pärast on tekkinud. Tooraine ei pääse saartele ja kaubad mandrile ning edasi välismaale. Eks nii mõnelegi ettevõtjale ja saareelanikule ongi juba jäänud mulje välismaal elamisest, sest kojuminekut on võinud võrrelda pikema ettevõtmisena. Madalat veetaset trotsinud “Harilaid” sai viimaks enda kõrvale vähemalt sõsarlaeva “Kõrgelaid”, mida ettevõtjad palusid liinile juba tükk aega, kuid mille vajalikkuses riiklik operaator väga veendunud polnud.
Läänemaal sündinud ja üles kasvanud, osaliselt saare verd inimesena on mul kahju vaadata vintsutusi, mis suursaarte elanikele ja külalistele on tekitatud. Madal veeseis, mis pani praamid seisma, tulenes küll tuulest, mitte poliitikutest, kuid Tuulelaevade asendamine TS Laevadega on küll juba maisem otsus.
Tegelikult on merevee seis vaid kirsiks mõrul tordil seoses algusest peale kiiva kiskunud praamiliikluse muutmisega, mille jäljed ulatuvad Tallinna Sadama endiste juhtide ja võimupoliitikute korruptsioonini ning teadaolevalt maailma kallimate sidruniteni ehk nelja miljoni euroni, mida Saaremaa Laevakompanii omanik Vjatšeslav Leedo tema enda väidete järgi pidi poliitilise toetuse eest maksma.
Mitme valitsuse ja ministri näol reaalsuseks saanud idee, et Leedolt praamiliikluse äravõtmine riigi kätesse hoiab raha kokku, jäigi vaid ilusaks mõtteks paberil. Sisuliselt on asi ära vussitud ning hetkel on lisaks teenuse halvenemisele muutunud ka rahaline kokkuhoid järjest kaugemaks. Kuigi 1. oktoobril pidid uued laevad liinil olema, pole need veel siiapoole liikuma hakanudki, ning inimesi veavad ikka Leedo laevad, mille eest uus operaator TS Laevad heldelt tasub. Vägagi võimalik, et ka uuel aastal ei ole rahvusmustris uued praamid tööd alustamas.
Küll aga saab loodetavasti selleks ajaks TS Laevade teenindus, piletimüük ja kommunikatsioon lapsekingadest välja, ning suursaarte elanikud ja ettevõtjad suudavad otsustajate ebakompetentsust veel taluda. Kindlasti on aga vajalikud otsused ja tegevused, mis kindlustaksid selle, et pikemalt püsiv madal veetase ei suretaks meie saari välja. Laevateed on vaja üle vaadata ja süvendada, ning kuigi tööde maksumus osutub kahtlemata suureks, võib seda lugeda kompensatsiooniks kahjude ja ebamugavuste eest, mida tagatoapoliitika on tekitanud. Mis puudutab aga mingit poliitilist vastutust seoses parvlaevadega või vabandustki, siis seda loota ei tasu.
Tõenäolisem on, et enne valmib Saaremaa sild, kui mõni võimupoliitik praamiskandaali pärast tagasi astub.
TÕNIS MÖLDER, Tallinna Pirita linnaosa vanem
[fotoallkiri] LÕPUTU OOTUS: Lisaks uute parvlaevade pikaleveninud ootusele on merevee madalseis ja riigi suutmatus korraldada laevaliiklust pannud suursaarte ettevõtjad ja tavareisijad väga raskesse olukorda. Fotol autode järjekord „Muhumaa“ pardale Virtsu–Kuivastu liinil. Tänaseks mõõdab „Muhumaa“ laineid juba Saksamaal. raskesse olukorda. Fotol autode järjekord „Muhumaa“ pardale Virtsu–Kuivastu liinil. Tänaseks mõõdab „Muhumaa“ laineid juba Saksamaal.
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Hurraa! Võtame Keskerakonnas võimu üle! Enamik toetab meid!
ARVO JAAKSON, 05. October 2016
Kulla noored, kui leiate, et aeg läheb, aga suured teod on tegemata (seisavad Suure Savisaare taga), tehke siis uus oma erakond, ärge võtke jõuga üle teiste valmistehtut. Mis õigusega?
Kõik vana hääbub ükskord nagunii. Miks te tahate sellisele vanale vundamendile uut ehitada? Selge, et see hakkab teie käes murenema. Ei tule sugugi enamik teiega kaasa.
Ja üleüldse, me ei tea, milleks te oma võimu tahate kasutada. Kas ikka ainult omakasu pärast? Kas jätkub meie senine „majanduspoliitika – kõik müügiks“? Mida te konkreetselt Eestimaa, tema inimeste, majanduse, välissuhete jne jne heaks teete?
Suurt tööd tuleb alustada baasi loomisest, siis tuleb pealisehitus, sisust rääkimata.
Teiste elutöö koore riisumise kava ei kutsu inimesi teiega kaasa tulema.
Mõelgem suurelt, mõelgem eeskätt meie väikesele Eestimaale!
Edu soovides
Eesti Keskerakonna asutajaliige ARVO JAAKSON
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Eesti ekspordipoliitika lühinägelikud sammud
MAILIS REPS, 26. October 2016
EAS on lubanud, et Shanghai majandusesinduse sulgemisega seoses taasavatakse esindus Pekingis, kuid olen veendunud, et see ei kompenseeri tehtud otsuse negatiivset mõju meie ettevõtjatele ning Eesti ekspordile. Tundub, et suuri otsuseid tehakse endiselt vaatega Tallinnast eksportturu poole, kuid arvestamata sealsete olude ja tavadega. Nii aga läbi ei löö.
Majandusesinduse sulgemise varjus on selgelt näha, et on ära unustatud: Hiinas on eksporditurul osalejate füüsiline kohalolek ülioluline ning Pekingit ja Shanghaid eraldab kahetunnine lennureis. Shanghai on arenev tööstus- ja äripiirkond ning seepärast peab Eesti esindaja seal olema kohapeal ning muidugi aktiivselt tegutsema. Shanghai näol on tegemist maailmatasemel majanduskeskusega ning sealse esinduse sulgemist ei korva ühe esindaja täiendav töölerakendamine Pekingis.
Eesti majandusesinduse sulgemine tuli halva uudisena paljudele Eesti eksportööridele ning nad on nimetanud seda väga valeks otsuseks. Leian, et selle teema võttis väga hästi kokku A. Le Coq’i arendusdirektor Peep Akkel, kes tõdes EAS-i otsust kommenteerides: Eestil on piiratud ressursid, aga kõige kontsentreeritumast kohast, kus kaubandus kasvab ja on suur turg, otsustame võtta oma esindaja ära. Akkeli sõnul ei saa ta sellest otsusest ei välisest ega sisulisest küljest aru.
Ma täiesti mõistan ettevõtjate pahameelt. Alles hiljuti ilmus Eesti meedias uudis sellest, kuidas Soomes asuv Atria tehas sai loa lihatoodete müügiks Hiinasse. Atria Eesti hinnangul pole aga Eesti valitsus suutnud teha koostööd, et avada uusi turge Eesti sealihale. Kahjuks pole see mingisugune üksiknäide. Kui soovime nii suurtel turgudel nagu Hiina läbi lüüa, tuleb meil riiklikul tasandil väga kõvasti pingutada. Tänane reaalsus on, et uusi turge Eesti tootjatele avanenud ei ole, kuid loodan, et olukord muutub. Selleks aga ei piisa ainult ettevõtjate ponnistustest.
Tuletan meelde, kuidas Eesti transiidiettevõtjad pidid oma kulu ja kirjadega tooma Eesti saatkonda Kasahstanis välisesindaja, kes aitaks Eesti ekspordile kaasa. EAS-i juht Hanno Tomberg on tänaseks küll kinnitanud, et EAS on järgmisel aastal valmis katma poole Kasahstanis oleva esindaja kuludest, kuid sedagi juhul, kui Eesti saatkond Astanas üldse jätkab sel ajal tegevust.
Tundub, et vabatahtlik lähenemine on juba jõudnud ka Eesti ekspordipoliitikasse ning ettevõtjate seas prevaleerib arusaam: kui tahad miskit tehtud saada ja saavutada, tuleb seda ise teha. See ei peaks aga nii olema. Erinevate piirkondade eksportööridega peaks riiklikult enam selget koostööd tegema ning otsuseid tehes lähtuma ka nende huvidest.
Seoses Shanghai majandusesinduse sulgemisega on Keskfraktsiooni liikmed otsustanud ettevõtlusminister Liisa Oviirilt aru pärida. Tahame kuulda neid põhjendusi, mis viisid niisuguse otsuse langetamiseni. Mulle tundub, et ettevõtlusministril on peagi aeg anda Eesti avalikkusele senisest suuremat ülevaadet, milline on valitsuse ekspordipoliitika suund ja eesmärk. Kas Eesti ettevõtjatel aidatakse uutele turgudele jõuda või mitte? Eesti-sugune väikeriik ei löö ilma kõva tööd tegemata maailmaturgudel lihtsalt läbi, ja mida varem niisugune arusaam ka valitsusel kohale jõuab, seda parem.
KESKMÕTE: Eesti ekspordipoliitika on endiselt lapsekingades.
MAILIS REPS,
Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni aseesimees,
Eesti–Hiina parlamendirühma esimees
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Veerandsada aastat Keskerakonda!
PEETER RAHNEL, 12. October 2016
Ja siis loen eelmisest Kesknädalast Arvo Jaaksoni kirjatükki, mille pealkiri räägib võimu ülevõtmisest Keskerakonnas ja Jaaksoni sügavast kahtlusest selles, kuna “eestlane ei tule kergesti avalikult tänavatele“. Järgneb dotseeriv: “Kulla noored, kui leiate, et aeg läheb, aga suured teod on tegemata (seisavad Suure Savisaare taga), tehke siis uus oma erakond, ärge võtke jõuga üle teiste valmistehtut. Mis õigusega? Kõik vana hääbub ükskord nagunii.“ Siin pean Jaaksonile küll meelde tuletama, et „Suur Savisaar“ ei ole üksi Keskerakonda loonud. Minuealised mäletavad koolisõpitut, et „mõtleme partei, ütleme……; mõtleme ….., ütleme partei“. Kuid suhtudes samaväärselt Keskerakonda, madaldab Jaakson nii erakonda kui ka erakonna kauaaegset esimeest. Edasi: „Ja üleüldse, me ei tea, milleks te oma võimu tahate kasutada. Kas ikka ainult omakasu pärast?“
Hea Arvo, erakonnaliikmed tahavad võimu ikka ja ainult erakonna programmiliste seisukohtade elluviimiseks, Eesti inimeste hüvanguks. Ja seda saab teha, olles ikka valitsuses. Mõtleme kas või ainult tasuta koolilõunate tagamisele või raudtee tagasiostmisele. Ma ei usu, et erakonna liikmed, sh sina (sinu väljend) on „ainult koort riisunud Suure Savisaare tagant“. Minu meeleston Keskerakonnas ühiselt seistud programmiliste seisukohtade ja nende elluviimise eest nii riigi tasandil kui ka kõigis omavalitsustes üle Eesti.
P.S. Pühapäevahommikuses ETV jutusaates Anuga ütles Keskerakonna esimees, et Reformierakonna juhitavasse valitsusse ei tohi Keskerakond minna, kuna seal muututakse Reformierakonna puudliks. Minu mäletamist mööda on Keskerakond olnud viimase viieteist aasta jooksul valitsuses kaks korda just tema juhtimisel ja just Reformierakonna valitsuses. Seekord on meil võimalus tõesti teha teisiti!
Tegusaid aastaid ja mõistlikku meelt! Elagu Keskerakond, elagu Eesti!
Eesti Keskerakonna asutajaliige
PEETER RAHNEL,
Abja vallavanem
09.10.2016
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Rüütlieetikast
05. October 2016
Vahest on see õige ja hea, et Keskerakonnas tuleb ilmselt võimuvahetus; küll aga leian, et see, kuidas seda vahetust läbi viiakse, on inetu ja alatu. Maaslamajat jalgadega ei peksta...
Üldiselt – ajaloos on olnud kahte sorti lahinguid. Ühtedes võitjad pidasid lugu ka neist, kes neile kaotasid; ja oli teised lahingud, kus kaotajate üle hakati homeeriliselt parastama, neid mõnitama, pilastama jne. See viimane on barbarite komme ja „eetika“. Rüütlieetika eeldab ka oma vaenlasest lugupidamist...
„Urmi Reinde Keskerakonna sisevõitlusest: ninasarvik sureb aeglaselt“, Delfi
Kommentaar 26.09.2016 21:03
Viimati muudetud: 10/05/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakondlased, toetagem muutusi!
M. E., 26. October 2016
Ma ei kahtle, et Edgar Savisaar on üks Eesti Vabariigi loojaid ning tema osa esimese peaministrina oli kõigist suurem. Ta on kahtlemata meie võimekam poliitik, kuid ta ise ei suuda mõista, et vähemalt viimasel 10-l aastal on tema kompromissitu iseloom peamiseks takistuseks Keskerakonna programmi mõistmisel ja levikul. Valitsuses peab valitsema meeskonnavaim, parimate lahenduste otsimine ka kõrvalteede läbimise abil. Meeskonnas ei ole üksmeelt, kui nende hulgas on üks, kes ainuõigeks peab ainult enda arvamust, kes ei vaidle ja ei otsi erinevaid võimalusi, kes alati peab paarilise arvamust ekslikuks. Kui 10-st üks iga päev püüab 9-t tobuna näidata, siis need 9 otsivad võimalusi, et see üks ei oleks meeskonnas. E.S. peaks mõistma, et temaga koos ei sobi töö ühelegi kahtlematult temast vähema taibuga, kuid siiski tarkadele kolleegidele juhatuses või valitsuses. Kõik nad ootavad häid nõuandeid ja plaane tuleviku kujundamiseks, kuid enamik ei suuda taluda ülbe muige saatel öeldud eriarvamust, tema seisukoha mittearvestamist. Meie presidendid (Meri, Ilves) on öelnud avalikult, et Savisaarele nad valitsuse moodustamise ettepanekut ei tee. Ka Ansip ja Rõivas on öelnud, et nemad Savisaarega koos ei tööta.
Ja ikka meie lugupeetud esimees ei mõista, et valitseva olukorra muutmiseks Eestis on ainult vaja temal tõmbuda esiplaanilt kõrvale; jätkata oma mõttetööd ja abi alul erakonna juhatusele, hiljem juba nende moodustatud valitsuse paremaks tegutsemiseks. Ei ole vaja olla esimees või linnapea, vaid on vaja, et Keskerakonna rahvast väärtustav programm jõuaks eelarvetesse ja tuleviku tegudesse.
Ratas ütleb, et tema kandideerib Savisaare kõrval, kuid Savisaar ütleb, et Ratas kandideerib tema vastu. Kas on vahe mõistetel „kõrval“ ja „vastu“? Minu arust see määrabki meie jõuetuse. Olgem kõik üksteise kõrval, toetame üksteist, otsime paremaid mõtteid ja inimesi, kes need suudaks ellu viia. Edgar suutis seda 25 aastat tagasi, kuid nüüd on teine aeg ja olukord ning on aeg otsida uusi tegijaid.
M. E., KE liige Valgast
(Kirjasaatja nimi toimetusel teada.)
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Soovin hoida erakonna ühtsust ja seetõttu ei kandideeri erakonna volikogu esimeheks
KALEV KALLO, 12. October 2016
Asutajaliikmena on mul tulnud selle kahekümne viie aasta jooksul kaasa elada erakonna elu nii parematele kui ka raskematele päevadele. Oleme olnud valitsuses ja viimaste neljade valimiste tulemusel ainuvõimul Eesti pealinnas Tallinnas. Kahjuks täna, Eesti Keskerakonna veerandsajandijuubelil oleme jõudnud järjekordselt sellisesse olukorda, kus selle asemel, et pidulikult ja ühtse perena tähistada oma erakonna erilist tähtpäeva, seisame eri nurkades, ja käsi taskus ning igaks juhuks rusikas.
Põhjust rõõmustamiseks on palju
Vaatamata sellele, et meil on, mille üle rõõmustada; meie reiting on kõrge, mis tähendab, et rahvas usaldab meid. Pealinnas ja paljudes omavalitsustes oleme võimul, Riigikogus on meil 27-liikmeline esindus, ning palju muud. Põhjust pidutsemiseks on küllaga, aga tegeleme omavahelise rivaalitsemisega. Minu arvates on Keskerakonna halvim omapära selles, et lahkarvamusi tormatakse klaarima ajakirjanduse veergudel. Kahjuks mõned väljaütlemised isegi viitavad sellele, et ütlejal on lastetuba vahele jäänud. See rõõmustab mitte ainult uudistenappuses ajakirjanikke, vaid kurvastab meie tublit liikmeskonda. Leitakse mõnuga, et Keskerakond on lõhki, ehkki omavahel kaklevad neli-viis ambitsioonikat poliitikut. Võin ainult kinnitada, et järjekordselt ei suuda võimu jaotada osa meie juhtidest. Meenutada võiks tänasega mingil moel sarnast perioodi, kui Keskerakonnast lahku löönud liikmed lõid Arengupartei. Tol ajal oli meie liikmeskond ligi kaks tuhat; Arenguparteiga lahkus ca 70 inimest. See ei ole ju lõhkiminek.
Tähtis volikogu
Käimasolevas võitluses on ootamatult väga tähtsaks muutunud ka Keskerakonna Volikogu esimehe koht, mis tegelikult on seotud siiski pideva järjekindla tööga ja mille vastu varem pole erilist huvi ega soovi olnud. Mulle on isegi öeldud, et minu senise töö vastu mingeid pretensioone ei ole ja et minu tegevusega Volikogu esimehena on oldud ja ollakse rahul. Seda kohta olevat kindlasti tarvis võimuambitsioonide rahuldamiseks. Ma olen korduvalt nimetanud Volikogu erakonna auks ja südametunnistuseks, kuna siia on koondunud minu arvates erakonna au ja mõistus. Mõelge ise: Volikogus on juhatuse liikmed, kes on saanud mandaadi kongressilt; piirkondade esimehed, kes on saanud mandaadi sadadelt ja sadadelt piirkonnaliikmetelt; Riigikogu liikmed, kes on saanud mandaadi nii erakonnalt kui ka rahvalt. Igal Volikogu liikmel on seljataga suur hulk erakonnaliikmeid, kelle ees ja kelle eest me vastutame. Ma isegi ei tea täpselt, mitu leeri seal tipus praegu on, aga võin kindlalt kinnitada, et mina ei ole ühegi konkreetse isiku leeri liige, mina olen ühtse Keskerakonna leeri liige.
Selleks et Eesti Keskerakonna au ja südametunnistus – Volikogu – ei peaks lõhenema kahte leeri ja piidlema teineteist altkulmu, olen otsustanud, et ei kandideeri enam 15. oktoobri Volikogu istungil Volikogu esimehe ametikohale. See on minu panus oma erakonna ühtsusele tema soliidse juubeli puhul.
Aktiivne olen olnud Keskerakonna sünnist saati
Erakonna sünnist peale lülitusin aktiivsesse poliitikasse. Olin esimese piirkonnakampaania eest vastutav 1992. aasta Riigikogu valimistel. Meie nimekirjast said Riigikokku kaks esindajat – Arvo Haug ja Ants-Enno Lõhmus. Erakonna teisel kongressil 17. aprillil 1993. aastal valiti mind esimest korda erakonna juhatusse. Samal kongressil võeti vastu ka Keskerakonna esimene programm ja asusime tegutsema Eesti Keskerakonna nime all (erakond asutati Rahva-Keskerakonnana). Edasiselt olen olnud enamiku Keskerakonna juhatuste liige. Asutajaliikmena on mul olnud võimalus aktiivselt kaasa lüüa meie tänasel kujul toimiva Volikogu ülesehitamisele. Üsna pea pärast erakonna asutamist ja osakondade loomist maakondades tekkis vajadus omavaheliseks suhtlemiseks ja ühiste sihtide seadmiseks. Hakkasime korraldama regulaarseid kokkusaamisi. Kokkusaamistest kasvas välja juba ka põhikirjas fikseeritud Osakondade Esindus, kuhu kuulusid osakondade esimehed ja üks liige iga 50 osakonnaliikme kohta. Osakondade Esinduse ja erakonna juhatuse ühiseid koosolekuid hakati nimetama Volikoguks. Hiljem lisandusid Volikogu koosseisu ka Riigikogu liikmed, mis ehk ei olnudki kõige õigem otsus. Täna oma põhiosas kehtiv Volikogu töökord on vastu võetud 1. juunil 2002. aastal Toilas toimunud Volikogu istungil, ja seda on hilisemalt vähesel määral korrigeeritud. Paljud Volikogu koosseisud on usaldanud mind neid juhtima. Olen olnud Volikogu esimees novembrist 1997 kuni maini 2001 ja edasiselt septembrist 2004 kuni käesoleva ajani ehk kokku ümmarguselt 15 ja pool aastat. Selle aja jooksul on Volikogu vastu võtnud märkimisväärsel hulgal Eesti Keskerakonna poliitikat määratlevaid otsuseid ja päevapoliitilisi seisukohti väljendavaid avaldusi. Mul on hea meel tõdeda, et kõik need otsused ja avaldused ei ole läinud kaduma, vaid on avaldatud brošüüridena. 2004. aastal püüdsin kokku koguda kõik dokumendid, mis olid vastu võetud alates 1997. aastast, ja tulemuseks oli esimene „Volikogu dokumentide kogumik 1997–2004“. Hilisemalt on see välja antud iga kaheaastase tööperioodi järel. 15. oktoobri Volikogu istungil on teil võimalus käes hoida ja lugeda „Volikogu dokumentide kogumikku 2014–2016“.
[esiletõste:] Selleks, et Eesti Keskerakonna au ja südametunnistus – Volikogu – ei peaks lõhenema kahte leeri ja piidlema teineteist altkulmu, olen otsustanud, et ei kandideeri enam 15. oktoobri Volikogu istungil Volikogu esimehe ametikohale. See on minu panus oma erakonna ühtsusele tema soliidse juubeli puhul.
[fotoallkiri] RAUDVARA: Kalev Kallo lülitus alates Keskerakonna sünnist kohe aktiivsesse poliitikasse. Lisaks teistele vastutavatele ametikohtadele on ta olnud Keskerakonna volikogu esimees aastast 1997 kuni 2001. aastani ja 2004. aastast kuni käesoleva ajani. Foto Ivari Vee
KALEV KALLO,
Keskerakonna asutajaliige, Keskerakonna volikogu esimees
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tulge Paide vallitorni!
19. October 2016
E
estimaa südames, Paide ordulinnuses asub kauni vaatega hubane klaasgalerii. Pakume seminariteenust maitsvate toitude ja ainulaadse rännakuga läbi Eestimaa ajaloo. Korraldame ka meeldejäävaid pidusid.
Läheme vallitornis ajalukku, mis täis nalja ja naeru, laulu ja tantsu. Erinevaid aegu tunnetame ka maitsemeeltega. Unustamatule reisile läbi ajastute panevad punkti hõrgutised, kvaliteetvein, videodisko ja õhtujuht.
Einestada saab mõnes ajastus: orduajas Järva foogti pidusöögil, keskaegses kõrtsis või tsaarinna seltsis tsaariajal!
Tuleme ka teile külla – meilt toitlustus, eriprogramm, LED-ekraan, retrodisko.
Rohkem infot tel 55 543 170 või e-mail sander@wittenstein.ee
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Semukorruptsiooni jäljed Kadriorus
VIRGO KRUVE, 26. October 2016
nne teist ametiaega olid Toomas Hendrik Ilvesele kuuluval Erma kinnistul asuva Ärma taluga toimunud tehingud jutuks vaid põgusalt. Tema moepärast vastaskandidaat Indrek Tarand lubas neid põhjalikult uurida, kuid tegemist oli vaid sõnadega, millele ei järgnenud ühtegi tegu; EÜS-i jutumees ei vaevunud vaatama Kinnistusraamatusse, et välja selgitada tegelikud omandisuhted.
Presidendi vahetumine tõmbas meedia käima
Meedia käsitluse järgi oli presidendikantselei Toomas Hendrik Ilveselt rentinud Ärmal asuvaid ruume. Tegelikult oli hoonestusõigus seatud presidendi tollase abikaasa Evelin Ilvese omanduses oleva äriühingu OÜ Ermamaa kasuks 25 aastaks juba 7. septembril 2005 ehk enne EAS-ilt toetuse taotlemist ja aasta enne Estonias ametisse valimist.
Vabariigi Presidendi ametihüve seadus annab presidendile töö-, elu- ja esindusruumid ning ametiauto (§ 4). Kantseleile selleks eraldatud raha suunamine oma abikaasa firmasse rendina oli korruptiivse tulu teenimine, sest tehinguid tehti abikaasa ja temale kuuluva äriühinguga OÜ Ermamaa. Esimese viie aastaga tegi Toomas Hendrik Ilves järgmised kahtlased vead: 1) Ilves kirjutas 5 aastat järjest majandushuvide deklaratsiooni võõra kinnistu numbri; 2) Ilves varjas Ermale seatud 3 hüpoteeki Soome pankadest summas 2,28 miljonit krooni; 3) Ärma talu hooned ei kuulu Ilvesele, vaid on hoonestusõiguse seadmisega antud 2030. aastani OÜ Ermamaa omandusse; 4) Ilves ei ole deklareerinud tulu hoonestusõiguselt, mida pidi tasuma Ermamaa OÜ. See on oluline erinevus, kas presidendil oli kohustusi 8,33 miljonit krooni või 10,61 miljonit krooni.
See info Erma hüpoteekidest ja hoonestusõiguse seadmisest ilmus juba 16.11.2011 ajalehes „Kesknädal“ pealkirjaga „President Ilvese salalaenud“. http://www.kesknadal.ee/est/uudised?id=17893
Presidendi vahetumine tõstis uuesti ajakirjanike huvi Erma-sobingute suhtes. Justkui oleks suurte toimetuste töötajatel silmad avanenud. Kolmapäeval, 12. oktoobril oli ERR-is teade, et abielu lahutamise järel Toomas Hendrik Ilves OÜ Ermamaa uue ainuosanikuna loobus toetuse aluseks olnud äriplaani täitmisest, mis nägi ette turismitalu pidamist 1. jaanuarist 2017 kuni 31. juulini 2020. Tal ei olnud kohustust ise konverentse korraldada, sest inimesi saab palgata ja hooneid rentida. Meenutan, et hoonestusõiguse seadmisega OÜ Ermamaale muutus T.H.I. ise seal üürnikuks, kes oleks pidanud saama hoonestusõiguse tasu kinnistu omanikuna.
EAS tegi kingituse
Skandaalne on EAS-i juhtkonna otsus 30. märtsil 2012, et 190 392,80 euro suuruse toetuse saanud äriplaani täitmata jätmisel esitatakse tagastusnõue 10% ulatuses (19 039 eurot). Samaks aastaks tehti vähemalt 4 tagasinõuet 100% summas. Näiteks augustis oli teade, et Jürgen Veberi firma JJV Productions OÜ peab EAS-ile tagastama 2010. aasta lõpus eksporditurunduse toetuse programmi ning alustava ettevõtja stardi- ja kasvutoetuse programmi raames saadud 166 000 eurot, sest käive jäi allapoole prognoose. Siiani ei ole lugeda olnud juhusest, kus toetuse väärkasutajale kingitakse 90% toetusrahast. Igatahes lõhnab Toomas Hendrik Ilvese soosimise ja talle kingituse tegemise järele.
„Ärileht“ kirjutas 14. oktoobril, et EAS-i otsuse taga oli Ilvese heaks sõbraks peetav Maria Alajõe, kes on tööalaselt tõusnud Riigikantselei juhiks; Ilves olevat teda aidanud sinna. EAS-iga aitas äriplaani täitmiseks pikenduse saamisel läbirääkimisi pidada tookordne kantseleiülem Siim Raie, kes enda sõnul oli lihtsalt Evelin Ilvesega kaasas. EAS väitis 8. septembril ajalehele „Sakala“, et OÜ Ermamaa toetuse tagastamise küsimus on spekulatiivne, kuigi tingimused olid kokku lepitud juba 30. märtsil 2012. Puhkusel viibinud Ilves teatas, et tema ei teadnudki sellest nelja aasta vanusest otsusest. Ometigi esitas ta 10. oktoobril kirjaliku avalduse äriplaanist loobumise kohta ja juba ülejärgmisel päeval oli tasunud nõutud summa 19 039 eurot. Ta pidi teadma! Miks seda salata? Semukorruptsioon jätab ju jälgi.
„Konsulteerimine“ kui tavapärane sissetulekuvorm
Maksumaksja jättis perekond Ilvesele renoveeritud ja ehitatud hoonetena Ärma talus EAS-i toetusena 171 353,8 eurot ehk 2 681 104 krooni. Lisaks presidendikantselei kaudu tasutud üürirahad, uued köögiseadmed (amortiseeriti 3 aastaga) ning mitme töötaja palgaraha 10 aasta jooksul. Keskmiselt kulus aastas ermatamisele 1 miljon krooni kantselei eelarvest. See annab uue tähenduse Ilvese 9. oktoobril ETV eetris kell 20.59 tehtud pöördumise lõpule: „Ma tänan, hea eesti rahvas, et sain presidendina teenida. See on olnud mulle suurim au. Elagu Eesti!“
Ermatamise kohta info avaldamise järel algatas 14. oktoobril ettevõtlusminister Liisa Oviir (SDE) toetust puudutava auditi tellimise, et selgitada EAS-i juhatuse poolt tehtud otsuste kooskõla toonaste õigusaktidega. Jäetakse uurimata, mitu sellist 90% toetusraha kinkimist on EAS varem või hiljem teinud. Oma uurimise käivitasid Rahandusministeerium, Euroopa Komisjon ja Riigikogu korruptsioonivastane komisjon.
Ärma talus registreeriti 12. oktoobril juba uus firma Ilves Consulting Group OÜ, mille osanikud on Toomas Hendrik Ilves ja Ieva Ilves. Poliitikutele on „konsulteerimine“ tavapärane sissetulekuvorm. Näiteks Siim Kallas, Märt Rask ja Andres Lipstok „konsulteerisid“ R-Hooldusega poole Reformierakonna 1999. a. valimiste kuludest ning Indrek Raudne „konsulteeris“ elamislubade saamist.
Toomas Hendrik Ilves on peatunud liikmelisusega SDE liige ja „kallutatud jõud struktuurides“ ei mõista teda süüdi. Kõik riigi ja eliidi hädad nuheldakse opositsioonile, alates seoses maadevahetusega Rahvaliidule (nüüd EKRE) või selle järel Keskerakonnale, sõltumata esimehe nimest.
VIRGO KRUVE,
vaatleja
[fotoallkiri] Perekond Ilves läheb ajalukku ermatamisega, kus hämaruse varjus suunati maksumaksja raha presidendi abikaasa firmasse OÜ Ermamaa.
Viimati muudetud: 10/26/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kuhu ja kuidas?
LINDA AVIK, 19. October 2016
Kes on temale sellise võimu andnud? Tehku omale erakond, aga ärgu lõhkugu teise inimese elutööd! Meile kõigile, kes me oleme Keskerakonna toetajad, on Savisaar sobinud sellisena nagu ta on; meie ei vaja mingit uut. Ärge uuristage Savisaare jalgealust! Kõiki teid on Savisaar arvanud kunagi oma erakonda. Miks on lugupidamine, sõprus, eetika, tänumeel maailmast kadunud?
Keskerakonnal on palju toetajaid tänu Savisaarele, aga sellel, kuidas täna lõhutakse erakonda, on küll väga halb maik juures. Paljud, kes Keskerakonnast lugu pidasid, on toetamisest loobunud.
See, mida ei suudetud teha väljastpoolt, tahetakse nüüd teie endi toel teha seestpoolt. Tekib küsimus: mida on selle eest lubatud ja mida on makstud? Võib-olla ulatub see Eesti piiridest kaugemale?
LINDA AVIK, Turba, Harjumaa
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tulge Paide vallitorni!
12. October 2016
Korraldame ka meeldejäävaid pidusid.
Läheme vallitornis läbi eri ajastute korruste ajalukku, mis on täis nalja ja naeru, laulu ja tantsu. Erinevaid aegu tunnetame ka maitsemeeltega. Unustamatule reisile panevad punkti hõrgutised, kvaliteetvein, videodisko ja õhtujuht.
Einestada saab ka mõnes ajastus: orduajas Järva foogti pidusöögil, keskaegses kõrtsis või tsaarinna seltsis tsaariajal!
Tuleme ka teile külla – meilt toitlustus, eriprogramm, LED-ekraan, retrodisko.
Rohkem infot tel 55 543 170 või e-mail sander@wittenstein.ee
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tallinnas toimub rahvusvaheline muinsuskaitsekonverents
12. October 2016
Tänavu on kahe olulise muinsuskaitselise regulatsiooni kehtestamise juubeliaasta. 350 aastat tagasi, 1666. aastal kinnitas Rootsi kuningas Karl XI muinsuskaitse seaduse ja 50 aastat tagasi, 1966. aastal kehtestati Tallinna vanalinna kaitsetsoon.
Rootsi kuninga seaduse rakendamisest Eestis on vähe teada, küll aga on see alus muinsuskaitse korraldusele Põhjamaades. Tallinna vanalinna muinsuskaitseala on aga käega katsutav tähis Eesti muinsuskaitse korralduses ja väärtushinnangute kujunemises.
Konverentsi avab Tallinna linnapea ülesannetes abilinnapea Taavi Aas. Konverentsil osalevad muinsuskaitsespetsialistid kogu maailmast, lisaks Euroopa riikidele on esindatud ka Jaapan, Singapur, USA ja Argentina.
Kaaluka osalejaskonnaga ingliskeelse konverentsi korraldavad ICOMOS Eesti ja rahvusvaheline muinsuskaitse seadusandluse, administreerimise ja rahastamise teaduskomitee ICLAFI koos Põhja- ja Baltimaade ICOMIOS-idega. ICOMOS on 1965. aastal loodud rahvusvaheline muinsuskaitse eksperte ühendav organisatsioon.
Konverentsi korraldamist toetavad Tallinna Linnaplaneerimise Amet, Muinsuskaitseamet, Kultuuriministeerium, Põhjamaade Ministrite Nõukogu ja Eesti Kunstiakadeemia.
Viimati muudetud: 10/12/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kersti Sarapuu: Eesti vajab Keskerakonna programmi elluviimist
INDREK VEISERIK, 19. October 2016
Kuidas kavatsete ühendada oma ametis erinevad leerid ja tagasi tuua harmoonia Keskerakonna siseellu?
Ma arvan, et esimene asi, mida mõistma peame, on see, et Keskerakonnas ei eksisteeri mingeid põhimõttelisi leere. Me ajame kõik Keskerakonna asja. Täna ei ole ju küsimus erakonna programmis või põhimõtetes; ainuke vaidluskoht on erinevad arusaamad erakonna juhtimisstiilist ning erakonna esimehe positsioonist konkreetsemalt.
Olen lubanud erakonna volikogus, et asun esmalt ühendama meie erakonna piirkondi maal ja linnas. Meie ees on lihtne, kuid oluline valik: kas me suudame ja soovime Eesti arengus kaasa rääkida või jääme olulistest otsustest ka tulevatel aastatel kõrvale? Minu soov on, et Keskerakond oleks tugev igas Eestimaa omavalitsuses – vallas, külas ja linnas. Selleks vajame järjepidevat koostööd erakonna piirkondadega ja hästitöötavat volikogu.
Olen pikaaegne Keskerakonna liige ning tunnen meie erakonna inimesi. Ma usun, et kui inimestega tegelda ning nendega pidevalt suhelda, siis ei teki meil mingit lõhet. Loodan siiralt, et edaspidi lõppevad ära jutud sellest, kuidas keegi planeerib järgmistele valimistele vastu minna oma nimekirjaga või kuidas kedagi soovitakse välja visata. Minu hinnangul vajab Keskerakond iga inimest ja keegi meist pole üleliigne. Ma kavatsen selle eest ka edaspidi seista.
Millised on Teie peamised eesmärgid Keskerakonna volikogu esimehena? Mida kavatsete lähiajal ellu viia?
Nagu juba mainitud, siis saab minu peamiseks ülesandeks meie maapiirkondade tugevdamine. Kohalike valimisteni on jäänud kõigest üks aasta, ning konkurents Eesti poliitikas on ääretult tugev. Esile on tõusnud mitmed uued poliitilised jõud, mis tähendab, et peame varasemast kõvemini pingutama. Keskerakond on ennast aastatega tõestanud Tallinnas ja teistes suuremates keskustes. Kuid ma tunnen, et peame sama ühtselt ja jõuliselt töötama ka väiksemate linnade ning maapiirkondade hüvanguks. Minu eesmärk on teha aktiivset koostööd kõigi meie erakonna piirkondade ja osakondadega.
Ma näen Keskerakonna volikogu otsekui erakonna selgroogu, mis ühendab kõiki meie piirkondi ning aitab hoida erakonda õigel kursil. Selleks, et tagada volikogule adekvaatne ülevaade meie erakonnas toimuvast, asun korraldama regulaarseid kohtumisi maapiirkondades. Leian, et meie komisjonid peavad samuti aktiivsemaks muutuma.
Iseloomustage palun eelmist pikaaegset volikogu esimeest Kalev Kallot, tema tööd ja selle tähtsust.
Kalev Kallo on volikogu eesotsas olnud väga kindlakäeline ning teinud head tööd, ma tunnustan teda. Tema koha täitmine saab olema paras väljakutse, kuid olen selleks valmis. Ma jagan mitmeid Kalev Kallo väljahõigatud väärtusi, eesotsas asjaolu, et erakonda tuleb hoida ning edasi viia. Loodan Kalevi alustatut edasi viia ning muuta meie volikogu veelgi tugevamaks.
Milliseid teadmisi ja kogemusi olete saanud Keskerakonna omavalitsuskogu esimehena? Kuidas need aitavad paremini tegutseda nüüd volikogu esimehena?
Ma tean võrdlemisi täpselt, millises seisus on meie maapiirkonnad ning mida nad vajavad, et olukorda parandada. Lisaks tähendab omavalitsuskogu juhiks olemine seda, et tunnen meie piirkondade inimesi ning suhtlen nendega vabalt. See on väga tähtis. Liialt tihti juhtub, et erakondade tipp-poliitikud kaovad Toompea võimukoridoridesse ära ning ei suhtle enam piirkondadega, kust nad on valitud. Sellist trendi tuleb muuta.
Endise Paide linnapeana on mul olemas ka väga reaalne omavalitsuse juhtimise kogemus. Tunnen omavalitsuste valu, mida toob endaga kaasa KOV-i inimestest tühjaks jooksmine. Me ei saa siinkohal eraldada Keskerakonda ja Eestit. Samuti nagu meie piirkonnad vajavad tuge ja paremat juhtimist, on sama soov kogu Eestil. Olen veendunud, et meie riik vajab Keskerakonna programmi elluviimist, ning seda üle kogu Eestimaa.
Millises seisus on praegu Keskerakonna erinevad piirkonnad? Kas neile peaks rohkem aega ja raha panustama?
Olen kuulunud Keskerakonda 2002. aastast alates ning viimased 15 aastat juhtinud ka Järvamaa piirkonda. Tean, et piirkonnad vajavad senisest enam raha. Minu hinnangul ei saa meie referendid oma töö eest piisavat töötasu. Kui meie soov on, et ka piirkonnad võiksid julge südamega vastu minna kohalikele valimistele, vajavad nad erakonna büroolt senisest suuremat tuge.
Küsis INDREK VEISERIK
[esiletõste:] Ma näen Keskerakonna volikogu otsekui erakonna selgroogu, mis ühendab kõiki meie piirkondi ning aitab hoida erakonda õigel kursil.
[fotoallkiri] Kersti Sarapuu koos eelmiste, tublit tööd teinud Keskerakonna volikogu aseesimeeste Siret Kotka (vasakul) ja Tarmo Tammega. Foto Facebook.
Viimati muudetud: 10/19/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jüri Pihl saates „Teie arvamus, palun!“
12. October 2016
Et teada saada, kas paljastame midagi uut või avastame mingeid skeeme praeguste poliitiliste arengute põhjal, selleks tuleb eeloleval neljapäeval, 13. oktoobril kell 21.20 lülitada oma teler TTV kanalile.
Viimati muudetud: 10/12/16
Jaga
|