title: Kesknädal

maintext:
Kas 2017. aasta e-valimised tulevad vanade vigadega?
VIRGO KRUVE, 30. November 2016
Kaotatakse maakondlikud valimiskomisjonid, likvideeritakse elektroonilise hääletamise komisjon, Vabariigi Valimiskomisjon jääb töötuks esindusfiguuriks ning kogu töö ja vastutus läheb loodavale riigi valimisteenistusele ja maakonna valimisjuhtidele. Muutuste eestvedaja Martin Kukk (Reformierakond) lahkus suvel parlamendist. Veel jõuab ausate valimiste juurde naasta.
Mida on vaja muuta?
Esiteks peab e-valimine toimuma ka valimispäeval ehk pühapäeval, sest Põhiseadus ei sisalda mõisteid „eelhääletus“ ega „e-hääletus“ ja kogu valimine toimub valimispäeval. Kui maksuametile tuleb deklaratsioon esitada seaduses antud kuupäevaks, siis e-maksuamet ei lõpeta arvutis deklaratsiooni esitamist 4. päeval enne tähtaega.
See oli algusaegadel tehniline põhjus, miks arvutis antud e-hääli ei oleks valimispäeval suudetud eraldada paberil antud häältest.
Valijate elektroonilist nimekirja ehk pabersedeli saanute kandmist andmebaasi ja nende võimalike topelthäälte (e-häälte) tühistamist lubati juba 2011. valimiste järel moodustatud Riigikogu komisjonile. Vahepeal möödunud kolme valimisega ei ole seda tulnud. Mina kahtlen Eesti e-riigi võimekuses valijate elektroonilise nimekirja realiseerimiseks lähiajal ja pakun valimispäevaks e-hääletust ainult eelhääletusel antud e-hääle muutmiseks.
Valimispäeval ehk pühapäeval ei saaks esmakordselt e-häält anda ega jaoskonnas e-häält ümber valida. Nii teavad kõik jaoskonnad, kellel on valimata ja kellel on antud hääl paberil või arvutis. Keegi ei saaks anda rohkem kui ühe hääle. Selle muudatuse kulu on väike, piirdudes serveri sisselülitamisega pühapäeval. Samuti võib see olla lühemalt avatud kui jaoskonnad, et jõuaks tehnika transportida valimistulemuse kokkulugemise ruumi.
Teiseks on vajalik seaduses laiendada auditeerimise ulatust, et see toimuks sõnaselgelt ka erafirmalt tellitud tarkvarale, millega valijad annavad hääle ja loetakse kokku tulemus. Seda ei ole kindlasti tehtud neljal viimasel valimisel ja auditeerimine on tähendanud osalusvaatlust, et tarkvara paigaldatakse juhendi järgi. Samuti ei hõlmanud auditeerimine seaduses antud nõuete järgimise kontrolli. Näiteks toimus logifailide tervikluse kontroll enne tulemuse sisestamist valimiste serverisse 2013. kohalike ja 2014. Euroopa Parlamendi valimistel, aga 2015. Riigikogu valimisel toimus see järgmise päeva hommikul. Kuidas saab logifaile kontrollimata teada, et loeti neid e-hääli, mille olid andnud valijad, korduvad hääled tühistati ja loeti kõik viimasena antud ja kehtivad hääled? Selles tuleb veenduda enne, kui valimistulemus andmebaasi sisestatakse. Ka tulevane seadus ei nõua seda valimispäevaks: § 601. (10) Riigi valimisteenistuse juht allkirjastab elektroonilise hääletamise tulemused pärast elektroonilise hääletamise süsteemi andmete tervikluse kontrolli.
Kolmandaks tuleb seaduses luua võimalus e-häälte lugemiseks ka mõnel teisel päeval kui valimispäev. Mõelge erakorralisele olukorrale, kus valimistulemuse kokkulugemise hoonet ei saa kasutada, näiteks tehti pommiähvardus. Või olukord, kus korraldajad tahtlikult manipuleerivad tulemusega. Praeguse seaduse järgi ei oleks hilisem lugemine kuidagi seaduslik. Isegi kui tuvastaksime e-valimiste tulemuse lugemisel pettuse, jääks kehtima valimispäeval saadud tulemus.
Neljandaks jätkub huvide konflikt elektrooniliste häälte kokkulugemisel, milles osalevad Vabariigi Valimiskomisjoni liikmed krüptovõtmete omanikena ja nende pädevusse kuulub siiani elektroonilise hääletuse kohta esitatud kaebuste lahendamine. Mullu otsustasid nad jätta minu kaebuse läbi vaatamata. Uue seaduse ainus positiivne areng ongi esmakordselt võimalus esitada kaebus seaduse täitmata jätmise kohta, kui valimistoiming erineb seaduses sätestatust. § 68. (1) Isik, kes leiab, et valimiste korraldaja on rikkunud tema õigusi või rikkunud seadust muul viisil, võib esitada avalduse puuduse kohta valimiste korralduses.
Viiendaks on oluline lükata 1 tunni võrra edasi e-häälte lugemisega alustamist ja alustada seda alles 20.00 ehk valimisjaoskondade sulgemise järel. § 601. (1) Riigi valimisteenistus teeb elektroonilise hääletamise tulemused kindlaks valimispäeval pärast kella 19.00.
See aeg oli viimati ettekääne, miks ei lubatud protsessi pildistada ega filmida. Ideaalis on e-valimiste lugemine telestuudios ja otseülekandes.
Kuuendaks tuleb lühendada e-valimiste aega ja võrdsustada see jaoskondade lahtiolekuga, et vähendada häälteostjate tõhusust. See ei ole normaalne, et tsaar Nikolai II ajal sündinud ja Eesti Wabariigis Konstantin Pätsi ajal valimisõiguse saanud inimesed on e-valimistel nobenäpud, kes tegutsevad vähemalt minuti kiiremini neist 60 aastat noorematest. 104-aastase naise poolt e-valimine alla 35 sekundiga on häälteostu tunnusega. Kui presidenti valinud saadikud said noomida õiguskantslerilt ja justiitsministrilt oma sedeli pildistamise ja foto avaldamise eest, siis miks lubada Reformierakonna sisevalimiste sarnaselt väärkasutada inimeste identiteeti nende nimel hääletamiseks?
Mis viib seitsmenda ja eelnevatest tuleneva probleemini, et väljaspool jaoskonda ei saa garanteerida vaba ega salajast hääletamist? Äkki tuleks võtta eeskuju teistest elektroonilist valimist kasutavatest riikidest, kus see toimub jaoskondades valimismasinatega? Meil ei ole vaja neid ehitama hakata, sest tarkvara ja personaalarvutiga süsteem on olemas. Me viime internetis hääletamise lihtsalt sisevõrgu põhimõttele, mis kaotab üsna kõik e-valimise rünnatavuse probleemid. Kaovad ründevektorid valimise vabadusele, hääle salajasusele, valija arvutile, valimiste serverile ja kahtlused ebaturvalisuses. Valija sisend on ainult hiire ja klaviatuuriga.
Valimisi ei võideta hääle andmisega, vaid tulemuse lugemisega. See oli Reformierakonna valimisreklaamis 2011, et 2007. aastal oli kaalukeeleks vaid 1% valijatest.
VIRGO KRUVE,
e-valimiste vaatleja
[esiletõste:] See ei ole normaalne, et tsaar Nikolai II ajal sündinud ja Eesti Wabariigis Konstantin Pätsi ajal valimisõiguse saanud inimesed on e-valimistel nobenäpud, kes tegutsevad vähemalt minuti kiiremini neist 60 aastat noorematest.
[fotoallkiri] Logifailide kontroll häältelugemise järel paljastas 2014. aastal kriitilise vea „Logi terviklikkus on rikutud“, kuid seda ei uuritud ega selgitatud enne tulemuse kandmist valimiste infosüsteemi. 2015. aasta Riigikogu valimistel logifaile enam avalikult ei kontrollitud ja keelatud oli pildistamine ning filmimine.
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Edu uuele koalitsioonile!
Siiani, ligi veerand sajandit, Eestis püsisid Mart Laari esimese valitsuse juurutatud paremultraliberaalne maailmavaade ja majandusmudel, peaaegu ainuke Euroopa Liidu riikide seas, ning seda peeti iseenesestmõistetavaks ja sellega koos tuli võimaluste piires edasi elada. Mäletame ju Laari loosungeid, et meie läheme Euroopa Liitu oma paremliberaalse majandusmudeliga ja levitame seda üle Euroopa koos ühetaolise, astmeteta tulumaksuga. Levitatakse tänini, aga Euroopa ei võtnud seda (kahjuks või õnneks?) kuulda.
Euroopa riigid on valdavas enamikus kas vasak- või paremtsentristliku maailmavaate ja majandusliku suunitlusega. Nüüd, kui Eesti on hakatud aru saama, et paremäärmuslus on tupiktee, mille tagajärjel on riigi äärealad tühjenenud – Euroopa üht väikseimat miinimumpalka saajad põgenevad üle Soome lahe, sest nii pisukese töötasuga pole võimalik kodumaal ots-otsaga kokku tulla, asusid opositsioonierakondadele appi kaks senist koalitsioonierakonda – SDE ja IRL. Lootkem parimat, ehk suudame uue sündiva koalitsiooniga taastada Eesti riigi jätkusuutlikkuse.
Samas pole parempoolsed reformistid aga ikka veel järele andnud. Vahendeid valimata – alates laimu levitamisest kuni Vene mõjusfääri langemisega hirmutades – käiakse välisriikide esindustes ja välismeedias kaeblemas: Eestis toimub vasakpööre!!!
Kuidas näeb see „vasakpööre“ välja?
Tegelikult toimub tõesti mingisugune muutus, aga see ei ole vasakpööre, vaid lihtsalt paremliberaalsusest eemale nihkumine... Jah, loomulikult vasakule poole, kuid mitte vasakpöördeks, vaid näiteks paremäärmusest paremtsentrismi suunas või keskerakondlikku tsentrismi... Paha poleks ka vasaktsentrism, mis koos paremtsentrismiga kuulub Euroopas enim tunnustatud riiklike maailmavaadete hulka. Need tagavadki Euroopa rahvastele sotsiaalse turvalisuse, seda Saksamaalt, Prantsusmaalt ja Hollandist Põhjamaadeni välja, kuid mis kahjuks on seni puudunud Eestis. Lootkem siiralt, et nüüd ehk saab see laarlaste-ansiplaste-rõivaslaste suur viga parandatud.
Parempoolsed otsivad uusi ettekäändeid
sündiva valitsuskoalitsiooni halvustamiseks. Üheks „suureks“ halvustamisvahendiks on võetud Keskerakonna „kurikuulus“ lepe parteiga Ühtne Venemaa. Keda segab see Mailis Repsi ja Ain Seppiku (tänane reformierakondlane!) allkirjastatud paber? Mis kõige kummalisem – see protokoll töötab kogu aeg ja ka täna! Näiteks selle alusel toimuvad ja toimivad edukalt Peterburi ja Moskva kunstidelegatsioonide esinemised Tallinnas ning vastupidi. Keda häirib positiivne suhtlemine naabritega? Kõik demokraatlikud riigid püüavad ju oma naabritega heanaaberlikult, vähemalt pragmaatilisuse tasandil, läbi käia. Eesti võtku Soomest eeskuju!
Hoidkem pöialt meie uuele valitsuskoalitsioonile!
UDO KNAPS, Märjamaa, Rapla maakond
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|
UDO KNAPS, 23. November 2016

fasttext_language: et


title: Kesknädal

maintext:
Poliitiliste muutuste aasta
KALEV KALLO, 16. November 2016
Sellesuvisel jaanipäeval tabaski Euroopat ja kogu maailma ootamatusena uudis, et Suurbritannia kodanikud on otsustanud oma riigi Euroopa Liidust lahkumise kasuks, rahvakeeli – otsustasid Brexit’i kasuks. Skeptikud ennustasid Euroopa Liidu kohest lõppu, Suurbritannia pankrotti, väljarännet ja vähemalt poolte börside kokkuvarisemist. Tänaseks näeme, et midagi sellist pole juhtunud – vahetus vaid Suurbritannia valitsus. Kardetud lahkulöömine toimub rahumeelselt ning pika perioodi jooksul.
Oktoobri lõpul toimusid korralised parlamendivalimised Leedus, kus täiesti ootamatult võttis ülekaaluka võidu Talurahva ja Roheliste Liit, keda eelmises Seimis esindas vaid üks saadik. Valimisvõit andis neile aga koguni 56 kohta. Erinevad hinnangud leiavad, et tegemist oli põhiliselt protestivalimistega senise võimuliidu vastu. Tänaseks on võitjail moodustatud valitsus koalitsioonis sotsiaaldemokraatidega.
Vaid mõni nädal hiljem, 8. novembril pandi punkt pikalt kestnud presidendivalimiste kampaaniale Ameerika Ühendriikides. Vastupidiselt kõikide uuringufirmade, poliitikaekspertide ja meediaväljaannete kindlale Clintoni-eelistusele valiti USA 45. presidendiks ärimees Donald Trump. Oma kampaanias endale jõulisi, tihti ka paljusid solvavaid väljaütlemisi lubanud Trumpi võit näitas selgelt ameeriklaste tüdimust seniaetud poliitikast. Esmase ehmatuse möödumisel asuti otsima põhjust, miks keegi ei suutnud ennustada kohati ekstsentrilise Trumpi võitu, ning nenditi, et küllap inimesed ei julgenud lihtsalt avalikult öelda, et nad tegelikult soovivad riigi poliitikasse sedavõrd radikaalset muutust.
Juba järgmisel päeval, 9. novembril toimus tähelepanuväärne sündmus ka meie kodusel poliitikamaastikul – Taavi Rõivasest sai Mart Laari järel teine Eesti peaminister, kellele Riigikogu on avaldanud umbusaldust. 63 parlamendisaadiku poolthäälega lõpetati Reformierakonna 17 aastat vastu pidanud jõupositsioon valitsuses ning anti neile võimalus parlamendiopositsioonis vähemalt järgmiste Riigikogu valimisteni mõtteid koguda. Senised valitsuskoalitsiooni partnerid IRL ja SDE väljendasid selgelt, et Reformierakonna juhtimisel Eesti seisakust välja ei saa ning et nii pole nad nõus edasi minema. Selle kaotusvalu traagikat võis igaüks näha, kui reformierakondlastelt hakkas järjepanu tulema sõnavõtte ning ilmuma kirjutisi, mis ähvardasid riiki pankroti, julgeolekukriisi ja veel paljude muude kohutavate hädadega. Iga kaotus on esialgu kibe, kuid loodetavasti lõpeb seesugune paanikakülvamine peatselt.
Kõik need poliitilised muutused, kaugemal ja kodumaal, võib kokku võtta mõttega: rahvas ootab muudatusi ning pole rahul tekkinud seisakuga. Nii nagu Trumpi kampaanialause oli „Teeme Ameerika jälle vägevaks!“, ootavad ka Eesti inimesed, et „peenhäälestamise“ asemel muutuks abivajajate elu käegakatsutavalt paremaks ning kinnijooksnud majandus hakkaks jälle hoogu koguma. Hetkel pole veel selge, milline on uue valitsuskoalitsiooni lepe ning kuidas jaotuvad ministriportfellid, kuid kindlalt võib öelda, et riik saab uue hingamise. Seda on Eestile väga vaja.
KESKMÕTE: Kõik poliitilised muutused, nii kaugemal kui ka kodumaal, võib kokku võtta: rahvas ootab muudatusi ning pole rahul tekkinud seisakuga.
KALEV KALLO, Tallinna Linnavolikogu esimees
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Võtame laenu kõige selleks jaoks, mida Reformierakond jättis tegemata!
HEIKI VEIDEBAUM, 30. November 2016
Mind ajas päris vihale, kui Andrus Ansip, kelle töömaa asub hoopis Brüsselis, hakkas häälekalt sõna võtma Eestile laenu võtmise vastu. Teine persoon, kes nagu rikkis grammofon ketrab juba ammugi ajaloo prügikasti viskamist ootavaid Reformierakonna tõdesid, on endine haridus- ja teadusminister Maris Lauri.
Nende Reformierakond pole rahvast mitte kunagi hoolinud ega hooli tõenäoliselt ka tulevikus, kui just mingit imelist ümbersündi ei juhtu, millesse mina aga ei usu. Euroopa Komisjoni asepresident Ansip ei saa meie valitsusel keelata laenu võtta, eriti kui selle tagajärjel hakkame rohkem raha teenima.
Mulle tundub, et just nii lähebki, sest uus valitsus paistab olevat tegude valitsus, aga mitte selline nagu oli kunagine Ansipi oma, kes lubas Eesti viia viie rikkama riigi hulka. Ega pole see ka niisugune nagu Rõivase valitsus, kelle arvates Eesti juba oligi rikas Põhjamaa, kus peab tegelema ainult „peenhäälestamisega“.
Kui Eesti valitsus võtab laenu
selleks, et aidata siin käima lükata mingit kõrgtehnoloogilist tööstusharu, mille tulemusel saame hakata suurt raha teenima, siis saab varsti tagasi makstud nii see laen kui ka valmis ehitatud kiirteed, remonditud lasteaiad ja koolid, tõstetud õpetajate jt haridustöötajate palgad inimväärseks. Nii isegi võime mõne aja pärast, kes teab, jõuda kümne rikkama riigi hulka. Maailmas on olemas palju häid tehnoloogiaid, me ei pea neid isegi hakkama välja töötama. Mõistliku tasu eest on neid võimalik siin kohe rakendama hakata! Nii saamegi paljuigatsetud kalleid töökohti. Kõik see aga peab teenima rahvast, kelle elujärge saab siis ka tegudes, mitte ainult sõnades, parandama hakata.
Siis hakkavad viimaks ka palgad kasvavatele hindadele järele jõudma ja inimesed ei pea elu seeshoidmise nimel end surnuks töötama, nagu mingi tarkade ekspertide rühm soovitas. Minuteada tehakse nn rikastes riikides palju vähem tööd kui meil, aga ikka teenitakse seal mitmeid kordi rohkem raha.
Ei maksa tähelegi panna
oravapartei tegelaste kibestunud väljaütlemisi, mida kolletavad ajalehed varmalt üles nopivad ja oma lugejaskonna hoidmiseks kasvõi iga päev ära trükivad. Veel hullem on, kui valitsus laseks end sellest infomürast eksitada ja ennast igast pahatahtlikust torkest häirituna tunneks. Samas tuleks ikka kuulda võtta ka tavaliste inimeste ettepanekuid, milles on iva. Lootkem, et praeguse ja eelmise valitsuse vahe olekski selles, et uus valitsus ei suhtu oma rahvasse pahatahtliku üleolekuga, mida eelmine valitsus igal sammul välja laskis paista. Samas ei tohi ka lasta end igasugustest pahatahtlikest rünnakutest eksiteele viia.
Väärikas lipukiri
Nii nagu Keskerakonna ja selle rajaja Edgar Savisaare juhtmõtteks on alati olnud võitlus vaesuse ja ülekohtu vastu, nõnda peab see olema ka Jüri Ratase valitsuse lipukiri.
HEIKI VEIDEBAUM,
Keskerakonna liige Tallinnast
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Uus valitsus töötagu lihtrahva heaks ja tema soovidest lähtuvalt
HILLAR KOHV, 16. November 2016
Tuleb peatada väikeste valdade sunniviisiline liitmine, oma põllumajandus tuleb tõsta au sisse. Ei taha poelettidel näha välismaiseid õunu, tomateid, kurke jne – seda kaupa, mida toodame ise. Vaja on hakata eelistama eestimaist ning mõtlema ka sellele, et omatoodetu oleks müügil soodsama hinnaga.
Üle terve vabariigi peaks olema võimalik sõita ühistranspordis tasuta. Tagasi on vaja tuua postkontorid postipunktide asemele, või kui seda olukorda tõesti ei saa enam muuta, siis peaks maakohtadesse riigi toetuse ja abiga üles panema sularahaautomaadid, et pensionipäevadel ei peaks maarahvas olema sunnitud linnas sularahaautomaadist raha välja võtmas käima.
Tuleks leida moodus, kuidas ravimid oleksid apteekides ka vaesemale inimesele soodsamad osta, ning peaks eksisteerima riiklik hambaravi.
Just neid ja paljusid muid rahvale huvi pakkuvaid teemasid peaks uus moodustatav valitsus arutama.
HILLAR KOHV Viinahaualt, Tori vald, Pärnumaa
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
70 aastat Balti koostööd tähistavaid postmarke
Tegemist polnud siiski kolme Balti riigi esimese ühismargiga.
Ka 23. augustil 2014 anti välja ühine postmark, pühendatuna Balti keti 25. aastapäevale. Nüüd esitletud margi väljaandmisel oli aga veel üks varjatud ning vähestele tuntud tähendus, millest rääkisin ka 2015. aastal Balti Assamblee presiidiumis nüüd jutuksoleva margi ideed esitades. Nimelt tähistame sellega kaudselt Eesti, Läti ja Leedu esimese ühismargi väljalaskmise 70. aastapäeva. Tõsi – tollane ei olnud päris tavaline mark ega ilmunud ka N Liidu poolt okupeeritud ja annekteeritud kodumaal. See oli dipii-laagriteühine postmark.
Dipii – nii kõlavad ingliskeelsete sõnade Displaced Persons esitähed. See tähendas kodumaalt ümberasustatud, sealt lahkuma sunnitud isikuid. Nii nimetati peale Teise maailmasõja lõppu Euroopas pagulasi, kes olid põgenenud kommunistliku režiimi eest ja elasid lääneliitlaste rajatud põgenikelaagrites. Neid Saksamaal, Austrias ja Itaalias loodud laagreid valitses esialgu nn põgenikeadministratsioon – UNRA (United Nations Relief and Rehabilitation Administration). 1947. aastal see sõjaaegne organisatsioon likvideeriti ning tema ülesanded läksid üle ÜRO spetsialiseeritud rahvusvahelise põgenikeorganisatsiooni, IRO (International Refugee Organisation) pädevusse.
Dipii -laagrite ajast teatakse Eestis üsna vähe.
Väliseestlaste jaoks oli see aga osa nende elust. Minugi kodusesse arhiivi on kogunenud üht-teist põnevat nende laagrite ajaloost (aga see väärib ilmselt eraldi käsitlemist).
Kõige lihtsamini võib huviline dipii-laagrite ajaloost pildi saada Arno Raagi 1978. aastal ilmunud mälestusteraamatust „Läbi varemete“, kus ta kirjeldab tööd laagrite rajamisel, nende sisemist korraldust, suhteid lääneriikide sõjaväevõimudega ning pidevalt kollitavaid Nõukogude võimude „repatrieerimiskavasid“ Balti riikidest pärit põgenike suhtes. Sealt leiame ka ülevaate laagrites asutatud koolidest, rahvaülikoolist, perioodilistest väljaannetest (Eesti Rada, Kauge Kodu, Eesti Post jt), samuti laagrites toimunud näitustest, kirjandusvõistlustest, kultuuriüritustest.
Dipii-laagrid omandasid kiiresti rahvusliku näo. Hanau laagris elas esialgu vaid 40 eestlast, kes innukalt hakkasid laialipillutud rahvuskaaslasi kokku koguma. Sama tegid saatusekaaslased Lätist ja Leedust. Briti ametnike sõnutsi saabunud neid küll autode, küll rongidega, aga võib-olla koguni „langevarjuga taevast“, nii et varsti olnud laagris 3300 leedulast, 1700 lätlast ning tuhatkond eestlast. Geislingeni eesti laagris oli ligikaudu 5000 inimest. Hochfeldi baltlaste segalaagris (baltlasteks nimetame selles kontekstis eestlasi, lätlasi ja leedulasi, mitte baltisakslasi) oli ca 4600 inimest. Laagrid sarnanesid väikelinnadele: olemas oli liitlaste sõjaväevõimude kontrolli all tegutsev omavalitsus (komitee), mis korraldas toitlustust, varustust, majutust ning hoolitses heakorra eest. Suuremates laagrites olid oma postkontorid.
See, et dipii -laagrites käibisid omad postmargid, on nii mõnelegi meist üllatuseks. Algust tegid poolakad, kes lasksid Dachau koonduslaagrist vabanemise aastapäeval välja margisarja ja -blokid. Nende eeskuju järgisid baltlased, seejärel ukrainlased. Dipii-marke oli kahte liiki: esmalt lasti välja dekoratiivmarke (skautide, näituste, laulupidude jm ürituste mälestusmargid), neile lisandusid laagrite postkontorites kasutatavad „abimargid“.
Teiste, päris dipii-markide väljaandmisel põimusid kultuurilis-ideoloogilised eesmärgid majanduslike motiividega. Asi oli selles, et laagrite suurenedes vajati sealsetes postkontorites rohkem tööjõudu. UNRA toetas küll laagriametnikke palga ja lisatoiduga, kuid ei soovinud palgasaajate arvu eriti kasvatada. Laagrite omavalitsused lahendasid asja nii, et said loa välja anda erilisi postmarke ning et sõjaväeadministratsioon omalt poolt lubas laagrist saadetavad saadetised frankeerida nende markidega, ilma et tulnuks lisada veel mingeid Saksa marke. Nii teenitud raha kasutati täiendavate töökohtade rahastamiseks.
Esimene baltlaste dipii-mark ja -blokk ilmusid 1946. aasta mais Altenstadt-Schongaus peetud Balti näituse puhul, kus toimus ka esimene Balti Filatelistide Päev. See oli nägus mark kolme Balti riigi vappidega, (vt joonis) mille olid kujundanud Leedu kunstnikud. Tollest näitusest on Arno Raagi ülalviidatud raamatus pikalt juttu, aga margi lugu on ta unustanud mainida.
Teiste dipii-markide kõrval lasti Geislingeni laagris 69 aastat tagasi välja ka Aleksander Danieli kujundatud Eesti dipii-mark.
Margil on kujutatud hirmunult kappav hobune, keda ründavad hundid. Hobune sümboliseeris eesti pagulasi, hundid Nõukogude võime, kes nõudsid dipiide vabatahtlikku või sunniviisilist kodumaale tagasi saatmist ning Saksa armees teeninute vangistamist. Margi kujundajaks oli Aleksander Daniel. Tuntud Välis-Eesti filatelisti August Pensa andmetel polnud margi autor professionaalne kunstnik ja rohkem polevat temast midagi teada. Aga see oli filatelisti vaatepunkt. Minu üllatuseks rääkis selle margi autorist suurepäraselt minu „ühekülamees“, teenekas histoloogiaprofessor Julius Tehver, kes mäletas oma kunagist tudengit ja assistenti kui suurepärase kunstnikukäega meest, kes mitmele tema teadustööle illustratsioonid valmistanud.
Aleksander Daniel oli sündinud 1904. aastal Venemaal, Pensa kubermangus hilisema Eesti Vabariigi juhtiva metsandusteadlase, toonase mõisavalitseja Oskar Danieli pojana. Noormees õppis isa eeskujul metsandust, aga vahetas siis senise eriala veterinaaria vastu. Õpingute kõrvalt töötas hea kunstnikukäega tudeng ülikooli histoloogia instituudis assistendina ning oli oma professorile hindamatuks abiliseks teadustööde illustreerimisel. Eestis olles jõudis Aleksander Daniel töötada veel Palamuse jaoskonna-loomaarstina, seejärel Põllumajandus¬ministeeriumi loomatervishoiuvalitsuse konsulendi ja nõunikuna. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja viibis 1948. aastani dipii-laagris. Seejärel töötas ta Rootsis, Eslövis loomaarstina.
Aleksander Danieli kujundatud markide nominaalideks on August Pensa andmetel olnud 10 ja 25 penni ning 1 mark, ent kunstniku pojalt Esko Danielilt saadud originaalil puuduvad mistahes märked nominaali kohta. Võib-olla lisati need hiljem vastava ületrükiga? Muide – ka kataloogis on märgitud, et nominaal oli kokkuleppeline. Ent tuleme tagasi Balti riikide ühiste markide juurde.
15. veebruaril 1948 lasti Hochfeldi baltlaste laagris käibele kunstnik Eduard Krasauskase kavandatud kolmest margist koosnev sari – 50-pennine ekspress, 50-pennine ning 1-margane mark. Neid kasutati kiirkirjade, telegrammide ja laagri sisekirjade jaoks. Tähelepanuväärne on see, et nendel markidel jäädvustati Eesti, Läti ja Leedu Vabariigi 30. sünnipäev. Selleks kasutati vastavat ületrükki. Luba selleks saadi IRO-lt ning teostumises olid suured teened postkontori ülemal, Vabadussõja veteranil ja endisel Tartu Ülikooli agronoomiatudengil Aleksander Vahteril. 1948. aasta 24. veebruari hommikul olid piduliku ületrükiga (E.V. 24. II 1918–1948) margid postkontoris müügil. Markide tiraaž oli vaid 500 ning müüdi väga kiiresti läbi.
Samasuguse ületrükiga tähistati ka Läti ja Leedu vabariigi aastapäeva. Nimetatud margid on kantud kuulsasse Micheli kataloogi ja just kirjeldatud ületrükiga margid on tänaseks suur haruldus.
Balti ühismarkidel on seega juba 70-aastane mäletamist vääriv eellugu.
AADU MUST
Balti Assamblee Eesti delegatsiooni aseesimees
[pildiallkirjad]
Kolme Balti riigi ühine, Balti Assamblee aastapäevale pühendatud postmark.
Valik Balti pagulaslaagrite marke Aadu Musta erakogust. Ülemine on 1946. aastal välja antud kolme Balti riigi pagulaste ühismark. Keskmises reas vasakul Aleksander Danieli kujundatud Eesti pagulaste mark "Hundid ründavad hobust", mis lasti Geislingeni laagris välja 1947. aastal. Lisaks valik Eduard Krasauskase kujundatud ja 1948. aastal käibele tulnud Augsburg-Hochfieldi Balti dipii-laagri marke. Osa neist on tänaseks tõelised haruldused – Eesti Vabariigi või Läti Vabariigi 30. aastapäeva tähistava ületrükiga.
Esimene baltlaste ühismark – dipii-mark, mis ilmus 1946. aasta mais Altenstadt-Schongaus peetud Balti näituse ja esimese Balti Filatelistide Päeva puhul. Leedu kunstnike kujundatud margil kujutatakse kolme Balti riigi vappe.
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|
AADU MUST, 23. November 2016


title: Kesknädal

maintext:
Suhkrumaks
Minu vend on sellest maksuseadmisest häiritud. Ta sõnul ei pea selleks olema kõrgharidus, et lollusi aina välja mõelda. Ikka läks meie jutt nõukaaega tagasi, sest siis oli rahval raha ja elu-olu oli parem. Nii minu kui ka mu venna ühine küsimus on: mis maks järgmiseks inimestele peale pannakse? Kas õhumaks? Kus istub koos kamp tarku, seal saabki vaid kõik venida ega jõuta ühistele kokkulepetele. Midagi arutletakse ja lõpuks ikkagi ei jõutagi kuskile.
Üks sõber: "Mis suhkrumaksu nad arutavad, kui endal pole veel valitsustki kokku pandud, aga juba kehtestavad makse? " Täiesti nõus!
Nüüd sellest, millele on rahva vastukaja. Märgin allpool ära nüüd need lõigud jutumärkides, mis on rahvale vastuvõetamatud.
"Kes tuli pajatama, et maksu alla läheb suhkru hulk, mida sisaldab toode ülearu, mitte suhkur ei lähe ise kallimaks." – Mina: Aga suhkur on juba kallinenud, just hiljaaegu tehti seda. Kuidas saab tootja suhkrusisaldust veel alla tõmmata? Mis kompvek, tort, šokolaad jne see veel on? Sellel puuduks maitse, nägu ja tegu. Kuidas saab suhkrusisaldust kodus kooki tehes kahandada? Sellest maitse kohe muutub, see kook pole enam see. Kuidas saab jätta panemata mulgikapsale suhkru? Me paneme sinna seda täpselt niipalju, kui teda on ette nähtud ja vaja.
Me ikka sööme toitu maitse pärast. Kas nüüd hakatakse keelama, et inimesed söögu suhkrut vähem? Piire saab seada suhkruhaigetele. Mida varsti siin üldse teha tohime, kui nüüd sellised piirangud seatakse? Asutakse juba suutäisi lugema?
"Räägiti, et suhkrumaksu ei koorita mitte rahvalt, vaid tootjalt, kelle tootes on vastav protsent suhkrut." - Mina: Vabandust, kuid limonaadi enda hind kallineb ikkagi. Ükskõik, mis maksud peale pannakse, lasub ta edasi kohe tarbija rahakotti.
Lõpuks see lisandus: "Odav välismaa rämps on paljas paks suhkur, sellele ongi vaja piir panna. Sellest tulevad paljud hädad, ka tervisehädad. Ja milleks hävitada, kui saab kasuga piirata?" - Mina: Millega on sulaselgelt öeldud, et tulebki panna peale maksud ja et keegi sellest kasu lõigata saaks. See pole mitte kuidagi tervisliku eluviisi peale mõtlemine ega mingi lahendus. Pigem veelgi kõrgemad hinnad mõjuvad inimeste tervisele, pingetest tekivad haigused.
Suhkrut leidub soolasteski toitudes. Näitena: Olles töötanud ka Kalakombinaadis. Inimesed peaksid teadma, et ka tomatikastmes kalakonservides on kasutatud suhkrut. Leivas samuti. Inimesed arvavad, et soolastes toitudes polegi suhkrut, kahjuks eksivad. Ükskõik, mis hoidiseid me ka teeme, marineerimised, salatid jne, igalpool on suhkrut sees.
Asi polegi ainult suhkrus. Probleem on ju selles, et ikka jälle otsitakse põhjendusi, kuidas inimestelt veel rohkem raha ära võtta. Eesti maksukoormus oli 2015. aastal üks kõrgemaid Euroopas (68%), meist kõrgem ainult Rumeenial (69%). Küsimus: kuhu edasi, kas tiksutatakse ja tõstetakse kuni 100% täis ja mis siis saab...?
Miks siis toodetakse kaupu, mis on tervisele kahjulikud? Nende hinnatõusudega lõpetataks üks päev ka eestlus ära, sest rahvas põgeneb Eestist minema. Juba see toimubki, kui miljoniriigist lahkub ca 100 000 töövõimelist inimest, siis tulemust näeme praegu ise.... Töölisi ongi juba vähem kui n-ö ülalpeetavaid. Kui siia lisada veel riigiametnikud jms kaader, kes samuti midagi ei tooda, siis on suhe juba 1/3, s.t tööline, kes midagi loob ja toodab, peab seda tegema kolme eest.
INNELE ÕISPUU Rakverest, Lääne-Virumaa
INNELE ÕISPUU, 23. November 2016
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Eesti riigikaitses must auk
JÜRI TOOMEPUU, 30. November 2016
Kui Postimehe reporter väidab, et Eesti kaitseväel on tavapäraselt väga kõrge maine, ja Postimees sellist väärinformatsiooni avaldab, siis on kahjuks põhjust rääkida ka skandaalist Eesti ajakirjanduses. Postimehe reporterid kas otseselt varjavad tõtt või on nii ebakompetentsed, et nad ei tohiks ajakirjanikuna tegutseda.
Mereväge võib õigustatult nimetada Eesti riigikaitse mustaks auguks, sest see neelab maksumaksjate kulul ressursse, tavaliselt ilma igasuguse kasuliku tulemuseta. Seekordsel skandaalil oli siiski kasulik tulemus. See, et kaitseminister Hannes Hanso ei lubanud järjekordset skandaali kaitseväe juhtkonnal kinni mätsida, on äärmiselt positiivne, lootustäratav samm õiges suunas.
Selliseid sõdureid nagu olid meie vabadussõdalased ja Teises maailmasõjas võitlejad, on maailma ajaloos vähe leida. Eesti sõdurid on teinud au endale ja Eesti rahvale ka tänapäeva lahingutandritel, meie NATO kohustuste täitmisel.
[Meenutanud väga üksikasjalikult juhtumeid, mis aastate jooksul on kahjuks teinud Eestile häbi korruptsiooni ja ebakompetentsuse pärast meie kaitseväe juhtkonnas, teeb kirjutaja karmi järelduse:]
Eesti merevägi, kuigi kulukas, pole lahinguvõimeline, pole võimeline täitma ühtegi vajalikku lahinguülesannet ega ühtegi merepiiri kaitsmise operatsiooni. Mereväe juhtkond pole selleks kaua kõlbulik olnud ja laevade mehitamiseks pole küllaldaselt kvalifitseeritud mereväelasi. Lisaks sellele on kogu mereväe operatiiv-taktikaline suunitlus vale. Eesti merevägi on üles ehitatud peamiselt miine kahjutuks tegema. Oleks huvitav teada, kes oli see riigikaitse juht, kes arvas, et merelt suunatud rünnaku puhul hakkab vaenlane meie territoriaalvett mineerima või et meie peaks neid kahjutuks tegema, et vaenlasel oleks ohutum rünnata? Kui meil endil pole kavatsust mõnele miinidega kaitstud riigile mererünnakut sooritada, oleks kindlasti mõttekam varustada merevägi miinitraalerite asemel miinide ja alustega, mis neid vette lasevad, et saaksime oma randasid rünnaku puhul kaitsta.
Pole kahtlust, senini mereväe ülesehitamisele ja ülalpidamisele kulutatud maksumaksjate raha on mõttetult raisatud. Merevägi on Eesti riigikaitse must auk. See neelab ressursse ilma igasuguse riigikaitseks kasuliku väljundita.
Ma soovitan merevägi praegusel kujul kaotada ning allesjäänud materjal ja kaitsejõudude teenistuseks ja meresõiduks kõlbulik personal liita piirivalvega. Piirivalvel on vähemalt kogu Eesti territoriaalvett kattev mereseire keskus.
JÜRI TOOMEPUU
(EKkL-i Teabelehes 23.11.2016)
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Parim uudis
HELI TAMM, 16. November 2016
Las Reformi toiduahela poliitbroilerid hakkavad nüüd reaalset tööd tegema ja soovitavalt saama alampalka miinus maksud! Sest seda on nad lasknud ju rahva enamusel taluda oma kõrgete maksudega. Las tunnevad omal nahal, mida tähendab virelemine ja vaesus.
Kõik riigiettevõtted, mille nõukogus istusid reformarid, on paljaks varastatud nende vaikival nõusolekul. Autorollo aferistidel on tagastamata Kredexilt saadud maksumaksja raha. Ja sellised inimesed on pikalt olnud võimu juures?!
Neile kulub ära väga pikk võimust eemal olek, sest kõike seda alles annab taastada, mida nad Eesti allakäiguks on teinud, hävitades inimeste usu paremasse tulevikku.
HELI TAMM, Tartu
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Missugune võiks olla ehe demokraatia Eesti jaoks?
JAAK VALGE, 16. November 2016
Foto Scanpix
Käsitledes demokraatlikuna mitte ühiskonda, kus kõik kodanikud on võrdsed ja kus neil on õigus teha enda jaoks olulisi otsuseid ise, vaid üha rohkem millegi ähmasena, aga igatahes ülaltpoolt või kaugelt ja kaudselt määratuna. Arvan, et me ei peaks alla andma ja hakkama uut mõistet välja mõtlema, vaid hoidma alles demokraatia autentset mõistet.
Demokraatlik ühiskond ei karda eriarvamusi
Missugune võiks minu arvates olla ehe demokraatia Eesti jaoks? Kuhupoole võiksime püüelda?
Demokraatliku ühiskonna kodanikud on võimelised langetama nii iseendasse kui ka kogu ühiskonda puutuvaid otsuseid, seejuures ühiskonna tulevikku kahjustamata. Ühiskonnaliikmed tunnustavad tasakaalu iseenda ja ühiskonna huvide vahel. Omaenda väikese kapriisi või ka hüve nimel ei kahjustata kogu ühiskonda.
Võiksin näitena tuua meie Riigikogu sotsiaaldemokraadist esimehe korduvalt esitatud väite, et tema puhul ei ole kooseluseaduse kehtimine kaasa toonud mingit muudatust. Teda pole see häirinud. See on tore, et teda pole see häirinud, aga samas pole kahtlust, et sadu tuhandeid kodanikke on see seadus häirinud. Demokraatlikult mõtlev ja vastutustundlik kodanik ning eriti riigimees ei käsitle tuleviku-Eestis arutluse all olevaid küsimusi egoistlikult, vaid võtab arvesse ka teiste ühiskonnaliikmete seisukohti. Ning kui ühiskonna enamuse arvamus ei lähe kokku tema arvamusega, aktsepteerib ta enamuse arvamust. Mis ei tähenda, et ta ei peaks püüdma teha edaspidi selgitust oma seisukoha kasuks. Demokraatlik ühiskond ei karda eriarvamusi, ei summuta diskussiooni vihakõne või mis iganes muu sildi all, ei saada inimesi vaadete pärast välja. Demokraatliku ühiskonna eliit pole võõrandunud ja tema hääleedastajad ei sõima oma ühiskonda mahajäänuks. Demokraatliku ühiskonna eliit tunneb end ühiskonna osana, keda ülejäänud ühiskonnast eristab vaid suurem vastutus.
Demokraatlik Eesti tähendab ühtlasi, et ühiskonna enamus aktsepteerib tasakaalukal moel kõigi oma erinevate gruppide huve ega kahjusta ühtegi nõrgemat vähemust. Seejuures ei ole ükski vähemus teise vähemuse ees eelistatud, olgu siis tegemist seksuaal-, rahvus-, religioosse või mis iganes muu vähemusega. Tehniliselt pole dilemmat vähemuste ja enamuse huvide vahel kuigi raske fikseerida ja lahendada. See nõuab lihtsalt rahvaküsitlusi või siis ka rahvahääletusi, kus fikseeritaks poolt- ja vastuolemise kõrval ka seisukoha tugevuse määr. Ning rahvahääletuste puhul tähendab see teatavate, kodanike põhiõigustesse ja vabadustesse puutuvate teemade korral kõrgemaid lävendeid, s.t seda, et kellegi põhiõiguste riive saab teostuda vaid väga ülekaaluka avaliku huvi korral.
Jah, kaasaja tehnoloogia abil oleme loonud hulgaliselt olmevidinaid, ent millegipärast pole sedasama tehnoloogiat kasutatud ühiskonna kui terviku edendamiseks. Ideaalses demokraatias peaksid prioriteedid olema paigas. Ideaalses Eestis tarvitataks sagedasti rahvahääletusi, aga need ei ole eliidivastased, vaid on keskendunud konkreetsele küsimusele. Otsedemokraatia kōrval näeksin tuleviku-Eestis meeleldi sedagi, et ka lastel oleks nende vanemate kaudu hääleōigus. See on demokraatlik ja väärtustab lasterikkust.
„Meie“-mõiste on oluline
Aga selleks, et vältida kogu ühiskonda puutuvate küsimuste otsustamisel taolist egoismi, nagu ilmutab meie Riigikogu esimees, ning mitte jääda tänapäevakeskseks, s.t mitte kahjustada ühiskonna tuleviku huve, on demokraatlikult toimival ühiskonnal vajalik sidusaine, “meie-mõiste”. Ehk identiteet. Demokraatlik ühiskond on ōiglane vabade kodanike ühiskond, kuid ka identiteediga ühiskond, mitte erinevate huvide ja huvigruppide vahel pihustunud, sidustamata ühiskond. Kui ühiskonnas sidusust ei ole, pole tal ka perspektiivi – tahet ühiskonnana edeneda, ja selle asemel tungib esile mõtteviis, mille puhul soovitakse oma huvisid rahuldada ühiskonna arvel.Teatavast tasemest alates lõhub see ühiskonna pöördumatult.
Mina olen mittereligioosne, aga sellest hoolimata on minu jaoks loomulik tunnistada kristlust kui üht alusväärtust, millele meie identiteet toetub. Identiteedi sidusainena näen aga eelkõige patriotismi, isamaatunnet. Demokraatia tema ehedas tähenduses ongi elujõulisem olnud just rahvusriikides, mitte impeeriumides. Patriotism tähendab oma isamaa tunnet, rahvuslus aga aktsepteerib ka teiste rahvuste rahvustunnet.
Sarnaselt demokraatia mõistega on ka rahvusluse mõistet viimastel kümnenditel püütud ähmastada, samastades teda vihkamisega teiste vastu, ja millega iganes veel. Loomulikult võib rahvuslaste hulgas olla kurje inimesi, nagu ka päris kindlasti on neid multikultuurse hoiakuga inimeste hulgas.
Demokraatlikus Eestis elav rahvuslane ei vihka kedagi, vaid vastupidi. Tuletagem kasvõi meelde meie rahvusluse tõusulainet iseseisvuse taastamise protsessis. Usun, et suur osa inimesi tunnetas tollal mitte ainult rahvusluse tõusu, vaid ka üldise altruismi ja eetilisuse kasvu.
Igal rahvusel on õigus olla selline nagu ta on
Siinkohal ei peaks vältima meie valdavalt venekeelse immigrantrahvastiku teemat. Me peidaksime pea liiva alla, kui väidaksime, et immigrantrahvastiku identiteet on põlisrahvastiku omaga sarnane. See tähendab, et ka eesmärkide sarnastamine pole lihtne. Loomulikult on see suur probleem, mille lahendamiseks senised loosungid ja rahavood kuidagi sobinud ei ole. Ega hakkagi sobima. Ma arvan, et demokraatliku Eesti eesmärgiks ei saa olla kellegi eestlasteks tegemine või eestlasteks nimetamine, vaid tunnustamine, et kõigil on ka rahvusena õigus olla sellised, nagu nad on – ja suurem jagu neist on venelased.
Ma ei saa sel küsimusel pikalt peatuda, aga usun, et kui alusväärtused mõistlikult sõnastada, toimub ka eesmärkide järkjärguline lähenemine, ning positiivseks lõpptulemuseks annab lootust 17. sajandist Eestis elav, hästi põlistunud ja hakkamasaav vene põlisvähemus. Aga minu arvates võiks Eesti demokraatlik riik hoolitseda selle eest, et ükski vene rahvusest inimene ei peaks Eestis elama ainuüksi sellepärast, et tal puuduvad võimalused kolida Venemaale, ehkki ta seda ise tahaks ja kus ta end paremini tunneks.
Demokraatia tähendab niisiis seda, et kodanikud otsustavad endasse ja oma ühiskonda puutuvad küsimused ise, mitte ei lase neid määrata kusagil mujal, anonüümsete isikute või ebademokraatlike institutsioonide poolt. Demokraatlik ühiskond tunnustab ka kõigi teiste demokraatlike väärtustega ühiskondade õigust ise otsuseid teha. Need otsused võivad olla, aga ei pea olema koostehtud, standardiseeritud. Nii, nagu inimene vajab teatavat privaatsust, vajab privaatsust ka ühiskond. Sel ei ole vähimatki pistmist kapseldumise, natsionalismi, vihkamise või mis iganes koledate asjadega, mida sel puhul on ette heidetud. Sest inimene, kes eelistab elada oma korteris või majas omaenda loodud seaduste alusel, pole kuigivõrdki tigedam, ebaeetilisem ega ebasõbralikum kui see inimene, kes tahab elada ühiselamus või ühisköögiga korteris. Aga tülli minnakse siiski ühisköökides sagedamini, sest privaatsuseta olemine võimendab närvidelekäimist.
Venemaa kritiseerimine pole meie asi
Välispoliitikas ei peaks Eesti hindama riike nende suuruse põhjal või selle järgi, kas on tegemist n-ö meie vaenlase vaenlasega, vaid järgima demokraatlikku väärtuseetikat. Me ei pea Venemaa ohtu unustama, ent unustada ei tasu ka seda, et Eesti raison d’etre [pr: olemasolu põhjus, elu mõte] pole Venemaa-vastasus. Ideaalis on Venemaa meie kõrval asuv meisse sõbralikult või vähemalt neutraalselt suhtuv demokraatlik riik, aga loomulikult omaenda väärtustega, mille kritiseerimine, kui need väärtused on Venemaa ühiskonna enamuse valik, pole meie asi. Nii, nagu ka kõigi teiste ühiskondade puhul. Erinevad ühiskonnamudelid tagavadki tsivilisatsiooni edenemise, ning isegi kui demokraatlik lõpptulemus on suhteliselt sarnane, peab iga ühiskond sinna ise jõudma. Kuidagimoodi ei aita kaasa teiste ühiskondade n-ö demokraatlikuks pommitamine vōi vaesusesse uputamine.
Ülirikkuse koondumine ja vaesusprobleem ongi dedemokratiseerumise kõrval olnud globaliseerumisega vōi globaliseerumise neoliberalistliku kontseptsiooniga kaasas käivaks nuhtluseks, ning ideaalses Eestis tuleks see likvideerida. Tegelikult on need probleemid seotud. Ülirikkus lubab ajupesu ja seaduste ostmist ning meelepäraste poliitikute ametisseseadmist. Ülirikkuse koondumine on alguse saanud finantssektori ülikasumeist globaliseerumise tingimustes ning ühiskondade identiteetide nõrgenemise oludes paljunenud kõikjale. Kui inimeste sissetulek erineb kümneid või sadu kordi, on see ka demokraatiale ohuks. Paremini rahastatud inimesed hakkavadki end võrdsemateks pidama, vaesemad tunnetavad ebaõiglust, ja ühiskonna heterogeensus kasvab.
Ning kui enne kritiseerisin sotsiaaldemokraadist Riigikogu esimehe minakeskset mõtteviisi, siis tahaksin nüüd sotsiaaldemokraate tunnustada nende kevadise üldkogu suunavõtu eest ebavõrdsuse vähendamisele. Aga ma ei ole päris kindel, kas seda ühtmoodi mōistame. Kui majanduslikku ja sotsiaalset ebavōrdsust, siis olen Jevgeni Ossinovskiga nõus, et ebavõrdsuse vähendamine ei ole enam maailmavaateline valik, vaid eksistentsiaalne vajadus, kui tahame demokraatlikku Eestit. Ühiskonna elujōu seisukohalt on eriti oluline sellise ebaõigluse likvideerimine, et need Eesti pered, kus täna kasvavad tuleviku-Eestis kõigile elatist teenivad lapsed, poleks majanduslikult diskrimineeritud. Tuleviku demokraatliku Eesti lahutamatu osa on ka sotsiaaldemokraatlik ideoloogia. Kuid see ei saa sellises Eestis, mida meie tahame, tähendada teiste vaadetega inimeste äärmuslasteks pidamist sotsiaaldemokraatide poolt, nagu tehakse tänases Eestis, vaid nende käsitlemist samaväärsete võrdsete partneritena Eesti edendamisel.
Vajame demokraatlike rahvusriikide Euroopat
Ma ei ole ennustaja, aga mul on väga raske uskuda, et tänane identiteeditu, ebademokraatlik, ebaõiglane, ühtaegu alajuhitud ja ülereguleeritud Euroopa Liit, mis kõigest eelnevast tõukudes loogiliselt on kujunenud ka probleemimagnetiks ja konfliktigeneraatoriks, sellisel kujul säilida saab ning arenemisvõimeline on, isegi kui meie seda väga sooviksime ja sellesse väga panustaksime. Meie ideaal peaks olema küll – rohkem Euroopat, aga demokraatlike rahvusriikide Euroopat.
Demokraatia kujunes õhtumaistes ühiskondades vaba ja salliva vaimu pinnal pärast teatava individualiseerumistaseme ületamist, s.t arusaamise kujunemist, et meie saatus sõltub meie endi otsustest. Aga kahtlemata on see individualiseerumine jätkunud. Kuid kui ühiskond muutub egotsentriliste inimeste kogumiks, siis pole tulevikku mitte ainult Eesti demokraatial, vaid Eesti ühiskonnal tervikuna.
Küll aga võib demokraatia ise olla ühiskonna sidusaineks. Läbi ühisotsuste ning sellest tuleneva ühisvastutuse enda ja oma järeltulijate pärast. Ehe demokraatia peaks olema vastuvõetav ka neile, kellele rahvuslik identiteet vastuvõetav pole. Sest identiteedita pole elujōudu ja identiteet on muudetav vaid vabatahtlikult. Demokraatlik Eesti on nii ka elujõuline Eesti.
JAAK VALGE,
ajaloolane
Tekst on võetud Jaak Valge peetud ettekandest “Demokraatia – elujõulise ühiskonna tingimus ja tulemus” 5. novembril toimunud portaali Objektiiv aastapäevakonverentsil. Oma nõusoleku avaldamiseks on andnud nii Jaak Valge kui ka portaali Objektiiv juht Varro Vooglaid.
[fotoallkiri] JULGE MÕTLEJA: Ajaloolase Jaak Valge sõnul peaks meie ideaal küll olema: rohkem Euroopat, aga demokraatlike rahvusriikide Euroopat.
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext: Probleeme, mis vajaksid kohest lahendamist, leidub veelgi, sest palju aega on kulutatud tühjale-tähjale ehk teisejärguliste probleemidega tegelemisele. Valitsuse moodustamisel arutatagu esmalt neid päevaprobleeme, mis on tõesti olulised rahva ja riigi säilimiseks ning edasiminekuks. Tihtipeale on koalitsioonivalitsuste kokkupanekul aga peetud vajalikuks erakonnaliidrite puht isiklikku sobivust ning ette on tulnud üksteisele jala taha panekut, selle või teise sildi külgekleepimist.


title: Kesknädal

maintext: Kahtlemata on Eesti inimestel Stenbocki maja uue peremehe ning Keskerakonna juhitava kolmikliidu suhtes äärmiselt suured ootused ja lootused. Töö, mida hakatakse tegema, ei ole kerge, ning vastutus, mida hakatakse kandma, on tõsine. Lisaks ei maksa loota sellele, et opositsiooni jäänud Reformierakond uuele valitsusele elu lihtsaks teeb. Palju on avaldatud arvamusi, et opositsiooniroll on reformierakondlastele seesugune šokk, mis halvab partei tegevuse, kuid samuti ei maksa unustada, et tegemist on 17 aastat võimul olnud erakonnaga, ning valitsuskogemus ja kontaktid ei kao sedavõrd kiiresti.


title: Kesknädal

maintext:
Juncker: Ilma Venemaata ei saa üles ehitada Euroopa julgeolekut
30. November 2016
Juncker väljendas soovi alustada Venemaaga läbirääkimisi kui võrdne võrdsega. Ühtlasi kritiseeris Juncker USA presidenti Barack Obamat, kes nimetas Venemaad „regionaalseks võimuks“. “Sellise hinnangu andmine oli Obama poolt suur viga,“ märkis Juncker.
Euroopa peab olema USA välispoliitikast sõltumatu, ütles Juncker. Tema sõnul USA teeb seda, mida peab õigeks, ja eurooplased lähtugu endi huvidest.
USA uueks presidendiks valitud Donald Trumpi kohta ütles Juncker: “Ma ei tunne teda. Vähesed eurooplased on temaga kohtunud, lisaks Nigel Farage’ile. Oma arvamuse kujundan välja pärast seda, kui mul on olnud võimalus Trumpiga koos arutada meie ajastu ees seisvaid väljakutseid.“
Kuna Euroliidu võimsaim mees Juncker teatab, et Brüssel näeb Venemaas olulist partnerit, kellega koos ühist tulevikku üles ehitada, on Kesknädala hinnangul Eestil tagumine aeg lõpetada vaenulik retoorika Venemaa aadressil. Eesti majandus on halbade suhete tõttu Venemaaga juba küllalt palju kannatanud.
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext: Fraktsiooni esimehe positsioon on ääretult suur vastutus ning võtan seda väga tõsiselt. Keskerakond on peaministri erakond, ning me peame sellena käituma ka parlamendis. Olen kindel, et Keskerakond suudab jätkata ühtsena ning ühise eesmärgi nimel pingutades,“ rääkis esimeheks valitud Tarmo Tamm. Senised fraktsiooni juhatuse liikmed Kadri Simson ja Mailis Reps asuvad tööle uue valitsuse ministritena.


title: Kesknädal

maintext:
Ootused ja lootused peale kaotatud kümnendit ehk rikas riik ja vaene kodanik
JAKKO VÄLI, 30. November 2016
Kuid kui meil ka puudub iseseisev välispoliitika, siis sisepoliitiliselt on riigi toimimine ja tasakaalustatud areng nii täna kui ka tulevikus meie endi poolt valitud võimumeeste kätes.
Venemaa kui Mordor ja Eesti kui Põhja-Korea
On kurb paratamatus, et mida viletsamini läheb majandusel ja mida kiiremini kasvab rahva rahulolematus valitsejatega, seda kõvemini hakkas Toompea (THI ajal ka Kadriorg) taguma sõjatrummi. Uue valitsuse ametisseastumisega loodan ma esmalt, et see halb komme kaob. Oleme maailma võimsaima sõjalise alliansi täieõiguslik liige; sealt edasi aga ei tohiks me jätkata mitte relvade täristamisega, vaid diplomaatiaga. Kõige tõhusam kaitse sõja ärahoidmiseks on läbi aegade ikka olnud diplomaatia.
Võin vaid arvata, mida tundsid peale USA presidendivalimiste tulemuste selgumist need Eesti poliitikud, kes valimiskampaania ajal võtsid avalikkuses mõnitada president Trumpi tema vaadete või esinemisstiili pärast. Ehk aitab see mõnel neist edaspidi keelt hammaste taga hoida? Sest USA-l kui superriigil ei ole sõpru. On vaid huvid, ja need muutuvad ajas. Mulle jääb sügavalt arusaamatuks Eesti võimupoliitikute hirm USA ja Venemaa suhete paranemise pärast. Me justkui olemegi ennast häälestanud sellele lainele, et kuhjame Venemaa piiri äärde järjest rohkem jänkide sõjatehnikat, teeme seda sisuliselt oma laste ja vanurite arvelt – muutudes sellega oma olematu majanduskasvu tingimustes järjest rohkem Põhja-Korea sarnaseks.
Muide, propaganda on Eestis võtnud sellised mõõtmed, et inimesed kardavad sõita Venemaale. Põhjamaade Veneetsiaks nimetatud Peterburi koos Ermitaažiga jääb mõnele eestlaste põlvkonnale avastamata, sest Venemaad kujutatakse Mordorina, mida ta ei ole. Nii nagu Toompea poliitik ei sarnane keskmisele eestlasele, nii ei kõnni ka Venemaal ringi ainult lühikest kasvu Volodja-nimelised kurjamid. Ja Eestist ei saa mitte kunagi Põhja-Koread!
Keskerakond peab ka edaspidi võtma enda kanda venelaste ja eestlaste vahelise sideme hoidja rolli. Osalesin möödunud suvel eestlaste „dessandis“ Peterburi, kus 1000 eestlast vallutasid meile sajandeid tagamaaks olnud imekauni linna ja meid võeti väga hästi vastu. Tallinn on selles mõttes olnud juba aastaid teerajaja, et lisaks Venemaal läbi viidud jõulukampaaniatele vene turistide meilemeelitamiseks on tegeldud ka kultuurivallas ja jagatud kogemusi kohalike omavalitsuste edusammudest. Ma loodan, et novembris 2017, kui pärast kohalikke valimisi saab uueks Tallinna linnapeaks kas Mihhail Kõlvart või Yana Toom, jätkub heade sidemete hoidmine idanaabriga. Sest lahti me Eestimaad Vene piirist lükata ei saa ning parim julgeolekutagatis pole madallende sooritavad NATO lennukid, vaid normaalne läbikäimine üksikisikute ja organisatsioonide tasandil. Normaalne suhtlemine ka meie endi venelastega, kelle jaoks Eesti on kodumaa.
Nii et esmalt ootan Jüri Ratase valitsuselt seda, et Toompea lõpetaks välispoliitiliste teemade viigilehena kasutamise sisepoliitilise alastuse katmiseks! Jätkem julgeolek diplomaatidele ja sõjaväelastele, hinnates ja austades nende igapäevast tööd! Ning võtkem eeskuju Lätist, kes alustas Moskvaga dialoogi pingete lõdvendamiseks piiril; võtkem eeskuju Soomest, kes oskab ja tahab käituda iseseisva riigina!
Jüri Ratas ja Reformierakonna Augeiase tallid
Nii nagu Elise kuninga Augeiase tallidesse oli paarikümne aasta jooksul kogunenud meeletu kogus sõnnikut, nõnda ootab ka Jüri Ratase valitsust ees reformierakondliku sõnniku rookimine Eesti avaliku sektori tallidest. Mul tuli lausa pisar silma, kui lugesin, kuidas õnnetud Reformierakonna tipptegijate naised, elukaaslased ja armukesed pidid lahkuma oma kaks tuhat eurot kuus sisse toovatelt nõunike ametikohtadelt. Ühe ministri kaasa teise juures nõunikuks, ja vastupidi. Selline tore ringmäng, nagu vanasti: kes aias, kes aias, reformikas on aias ja lükkab teise sisse!
Juba on peavoolumeedias üles kutsutud uut valitsust peatuma ja mõtlema: kas ikka on vaja teha riigiaparaadis suurpuhastust? Vastus on ühene: mitte ainult pole vaja, vaid suisa peab tegema! Viimaste aastate korruptsioonijuhtumid on näidanud, et mädad pole mitte ainult meie kohtud ja julgeolekustruktuurid, vaid lisaks sellele on uskumatult palju juhmust ja jultumust ka ministeeriumites ja ametites ning riiklikes sihtasutustes. EAS ei ole suutnud, vaatamata jagatud raha suurele hulgale, anda olulist impulssi mitte ühelegi majandussektorile. Riigi Kinnisvara tähendab lagunevaid hooneid ja korruptiivseid hankelepinguid. Eesti Energia mädapaise on vaja lahti harutada. Esimese konkreetse sammuna lõpetamaks riikliku süüdimatuse katkuna levimine tuleks Jüri Ratasel leida munad ning, hoolimata Margus Tsahkna vastuseisust, kutsuda Euroopast tagasi Juhan Parts. Kaljulaid on ametisse määratud, ilmselt oleks ka Ossinovski sellega vaikides nõus.
Kõige suurem kulissidetagune vastasseis saab korruptsiooni ja onupojapoliitika lõpetamise puhul olema just IRL-i ja kahe vasakerakonna vahel. Kuid see ei tohiks Ratast ja Ossinovskit morjendada, sest IRL on selles koalitsioonis nii ehk naa asendatav vigur ja tema poputamine peakski piirduma ebaproportsionaalselt suure arvu ministrikohtade andmisega. Siinkohal räägib hea Jüri kindlasti sellest, et ta on poliitikasse toonud uue paradigma ning kolm koalitsioonipartnerit on võrdväärsed, hoolimata kohtade arvust Riigikogus. Nõus! Ülbus ja Suure-Peetri/Väikese-Peetri mentaliteet peaks jääma minevikku. Kuid poliitikas ei ole sõpru, vaid konkurendid, ja seda saab Keskerakonna uus juhtkond kogeda juba üsna pea, kui kohalikel valimistel üritab IRL neid kogu hingest auklikuks tulistada ning nii mõnigi omavalitsus asub juba aasta pärast tegema taas koostööd Reformierakonnaga. Selles võib üsna kindel olla. Sest kui ka tekivad vastuolud Toompeal, ent saadaks kätte näiteks Tallinna linnakassa – siis võib IRL koalitsioonist sirge seljaga lahkuda, viidates taaskord näiteks protokollile Ühtse Venemaaga või toppides piirilepingusse Venemaaga taas mingit preambulat.
Muide, mitte mingil juhul ei tohi Keskerakond ühepoolselt lõpetada koostööprotokolli Venemaa võimuparteiga. Globaalset taustsüsteemi arvestades saabub juba lähiaastatel võimalus sellelt tolm maha pühkida ja seda reaalselt töösse rakendada. Teatud tingimustes võib see protokoll meid kaitsta paremini kui traataed piiril või Abramsi tankid Tapal.
Hea haridus, normaalse struktuuriga keskklass ja rikkad omavalitsused
Reformierakonna valitsemisel kaotas Eesti ühiskond oma arengus kümme aastat. Ansipi ajal alanud stagnatsioon ning tegevusetus (kärpimine ja närutamine riiklikul tasandil ei ole tegevus!) jättis meid ilma paarikümnest tuhandest väikesest eestlasest ning viis kodumaalt umbes sada tuhat eestimaalast. Rahvusena jääme ellu kindlasti, sest näiteks peale Põhjasõda oli meid, eestlasi, alles jäänud alla kahesaja tuhande. Kuid täna elame hoopis teistes tingimustes ning noortel on globaliseeruvas maailmas hea tahte korral sellised võimalused, millest esimese Wabariigi aegne inimene unistadagi ei osanud. Lahkuvad siit laia maailma kui siin oma kohta ei leia.
Reformierakonna võimuperioodi jääb iseloomustama mõte, et kogu aur kulus vile peale. Kuid olukord pole veel lootusetu, mis siis, et oma riigis pettunute hulk kasvas juba enamuseks.
Jüri Ratas, Sul on erakordne vastutus tegutseda tasakaalukalt, ilma liigse „väga selgelt“ korrutamiseta, taastades järgmise kahe ja poole aastaga, mis Riigikogu valimisteni jäänud, rahva usu oma riiki. See on täielik anomaalia, et euroopalikus, liberaalse majandusega demokraatlikus riigis moodustavad väikesearvulise keskklassi avaliku sektori töötajad ehk ametnikud! Ettevõtte registreerimisel minutite jooksul puudub mõte, kui sa ei leia endale kvalifitseeritud tööjõudu. Ma siiralt loodan, et IRL-i eestvõttel sisse seatud tasuta kõrgharidust modifitseeritakse sel moel, et maksumaksja ei peaks enda kanda võtma meditsiinipersonali väljaõpetamist Põhjamaadele või et oma värske diplomiga töötukassasse suunduvate humanitaaride asemel luuakse õpetajaks õppijatele motivatsioonisüsteem kuni tasuta korteri ja tulumaksusoodustuseni välja. Ma usun Mailis Repsi ning loodan väga, et ta vahetab ministrina välja suure osa ministeeriumikaadrist, sest need tegelased on täna pigem õppeasutuste vaenlased kui toetajad/abistajad. Head haridust osati väärtustada juba enne maailmasõdu ning paindlik haridussüsteem, mis toetab ettevõtjate vajadusi ja tehnoloogia arengusuundi, on ühiskonna edu alus.
Uue koalitsiooni programmist tõuseb minu jaoks reljeefselt esile kaks lubadust: tõsta maksuvaba miinimum viiesaja euroni ning kaotada maavalitsused. Siiani on keskvõim järjepidevalt astunud samme, mis muutsid kohalikud omavalitsused võimuparteidele kuulekateks üksusteks.
Täna tundub reaalne, et lõpuks rakendub ka Eestis Euroopa kohalike omavalitsuste harta. Parteikontoriteks muudetud maavalitsused lähevad ajaloo prügikasti ja maksumaksja tänab Ratase valitsust. Kartelliparteidest kaotab sellest kõige rohkem IRL, kes on aastatega, mil võimukoalitsioonis osaletud, näidanud täiesti uskumatut osavust erinevate avaliku sektori ametikohtade mehitamisel. Vägisi ametisse pandud TTÜ rektor Aaviksoo on muidugi üks markantsemaid näiteid. Maksuvaba tulu tõus koos kolmandast lapsest alates kolmesaja-eurose toetusega annab Eestimaa peredele lootust. Kõige selle positiivse foonil loodan, et uuesti makstavat matusetoetust läheb eelolevatel aastatel vaja vähem kui Reformierakonna võimuperioodil.
On lootuste aeg. Ja need lootused baseeruvad suuresti uuenenud Keskerakonnal ning konkreetselt Jüri Ratasel. Omalt poolt loodan, et minu lemmikpoliitik Jevgeni Ossinovski leiab värske isana ja ühe koalitsiooni käilakujuna taas üles selle hingamise, mis tal erakonna esimeheks saades oli. Vahepeal tundus, et tema isa probleemid varjutasid ka noore põlvkonna kõige säravama ja intelligentsema poliitiku meele. Mis IRL-i puutub, siis tuleks nii Ratasel kui ka Ossinovskil neisse suhtuda kui pätipoistesse, kellele anti viimne võimalus ennast parandada ning kes nõudmiste asemel peaks hakkama oma minevikus tehtud vigu parandama, alustades Juhan Partsi asemele Kontrollikotta uue kandidaadi määramisest.
JAKKO VÄLI, kolumnist
[esiletõsted]
On lootuste aeg. Ja need lootused baseeruvad suuresti uuenenud Keskerakonnal ning konkreetselt Jüri Ratasel.
Reformierakonna võimuperioodi jääb iseloomustama mõte, et kogu aur kulus vile peale.
[fotoallkiri]
LOOTUSTE AEG: (vasakult) Aadu Must, Ivari Padar, Heimar Lenk ja Viktor Vassiljev kirjutavad alla koalitsioonileppele. Usus, et uus valitsus suudab reaalselt elu Eestis paremaks muuta. Foto Indrek Veiserik
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tarmo Tamm: fraktsioonijuhi töö on minu elu vastutusrikkaim amet
KESKNÄDAL, 30. November 2016
Tarmo, oled intervjuu ilmumise hetkeks olnud täpselt nädala Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees. Kas oled juba sisse elanud ning millised olid kiireimad asjad, mida pidi lahendama?
Sisseelamine võtab loomulikult aega, sest ettepanek asuda fraktsioonijuhiks tuli minu jaoks veidi ootamatult ja ettevalmistumise aeg jäi lühikeseks. Pärast Kadri Simsonit, kes juhtis fraktsiooni seitse aastat, on uuele juhile kõrged ootused, sest Kadri on seadnud lati väga kõrgele. Tänan erakonna esimeest ettepaneku eest asuda fraktsiooni juhtima, samuti tänan erakonna juhatust ja fraktsioonikaaslasi mulle antud usalduse eest.
Esimene töönädal möödus kiirelt ja lahendamist vajavaid küsimusi oli palju. Uued komisjonide koosseisud, kokkulepped IRL-i ja SDE fraktsioonide juhtidega, uued fraktsiooniliikmed Riigikogus, rahanduskomisjonis menetletavad eelnõud, valitsuskabineti vahetus ja palju muud. Mõni lõuna jäi tõesti vahele ja ajalehed jäid lugemata. Tänu tegusatele abilistele Gretale ja Kätlinile suutsin kõige kiiremad asjad siiski ära lahendada. Suur abi esimesel töönädalal oli fraktsiooni uuest aseesimehest Erki Savisaarest, kellega kujunes koostöö meeldivaks juba esimesest päevast alates. Endistest fraktsioonijuhtidest jäi ametisse ainult Valeri Korb ja loodan väga tema kogemustele fraktsiooni juhtimisel.
Kui palju õnnitlusi uue ameti puhul tuli?
Uue ameti puhul oli õnnesoovide hulk üllatavalt suur, võrreldes tavapärasega kasvas sõnumite ja telefonikõnede arv kordades. Kõige suuremat rõõmu tundsid mu ametikõrgendusest kodukandiinimesed.
Kuidas on fraktsiooni töötajate meeskonnaga, kuuldavasti vajavad ministrid endale häid abilisi, ning esmajärjekorras vaadatakse just seni fraktsiooni abistanud nõunike poole?
Vastab tõele. Lisaks sellele, et meie fraktsioonist läks viis Riigikogu liiget kandma valitsusvastutust, läks koos nendega läks ministeeriumitesse ka kuus tublit nõunikku. Plaanime töö ümber korraldada selliselt, et tulevikus ei saa fraktsioonis olema enam niipalju nõunikke ja töökohustused tuleb ümber vaadata. Väiksemale arvule töötajatele on võimalik aga maksta kõrgemat palka ja neid on parem tööalaselt motiveerida.
Sinu senine kogemus parlamendis on olnud olla opositsioonis oleva fraktsiooni liige. Mis nüüd muutub, kui Keskerakond on peaministri erakond?
Valitsuses olek muudab oluliselt fraktsiooni tööd. Arupärimisi ei ole enam vaja esitada ja infotunnis küsimuste esitamise au jääb peamiselt opositsiooni erakondadele. Samuti ei pea me eelnõudega niipalju vaeva nägema kui opositsioonis olles. Põhiliselt tulevad seaduseelnõud ministeeriumitest, ja sealse kompetentsi ning mahuvõimekusega on meil keeruline võistelda, kuid ega seda pole vajagi. Tuleb leida tihe kontakt ministeeriumitega, et saaksime eelnõudega tutvuda ja kaasa rääkida juba nende koostamise algfaasis.
Palju on räägitud Keskerakonna fraktsiooni sisemistest vastuoludest, tihti ka lõhest fraktsiooni liikmete vahel. Kuidas sina sellesse suhtud? Mida plaanid teha, et fraktsioon ühtne püsiks?
Mingid vastuolud kindlasti on, aga millises erakonnas neid poleks? Mingit lõhet fraktsioonis mina aga ei näe. Olen kindel, et kui inimestega rääkida ja nende soovid ära kuulata, siis on võimalik ühtsena edasi minna. Plaanis on fraktsiooni töö ümber korraldada ja ootan igalt fraktsiooni liikmelt ettepanekuid, kuidas nemad seda töökorraldust näevad. Riigikokku saavad targad inimesed, kes kindlasti on ka isiksused, ja targad ei hakka ometi enda valitsuse ja peaministri jalgealust õõnestama. Mis on alternatiiv? Kas uuesti opositsiooni?
Sinu õlgadele on pandud väga suur vastutus, sest eks Keskerakonna fraktsiooni ühtsusest sõltub valitsuse stabiilsus. Kas saad ikka rahulikult magada pärast fraktsiooni esimeheks valimist?
Fraktsioonijuhi amet on minu elu kõige raskem ja vastutusrikkam amet, aga koos heade inimestega saan loodetavasti ka selles ametis hakkama. Olen loomult meeskonnamängija ja loodan oma meeskonna toele. Pärast esimest “Foorumi” saadet ei tulnud terve öö und, aga elu on mind karastanud ja üldiselt magan nüüd hästi.
Peaminister Jüri Ratas on rõhutanud, et senine teerullipoliitika peab muutuma ning parlamendi opositsiooni ettepanekuid tuleb sisuliselt arutada, mitte lihtsalt sellepärast kõrvale heita, et eelnõu esitaja on valest erakonnast. Kuidas sina sellesse suhtud?
Olen peaministriga absoluutselt nõus, sest head ettepanekud on alati teretulnud ja leiavad kindlasti ka arvestamist, kui nad viivad meie elu edasi. Raadiosaates öeldi mulle, et nüüd aitab valitsus Tallinna linnal Linnahalli korda teha ja et sellest võidab Keskerakond. Minu jaoks täiesti arusaamatu lähenemine! Sellest ehitusest võidavad kõik Eesti inimesed ja kogu riigi majandus. Konverentsikeskus on tähtis kogu Eestile, ja pole tähtsust, milline erakond Tallinnas valitseb. Meil on liiga palju erakondadevahelist vastandumist, ja see ei vii elu edasi.
Opositsioonis olles korraldas Riigikogu Keskerakonna fraktsioon peaaegu iga kuu väljasõite eri maakondadesse, et tutvuda kohaliku elu, ettevõtluse jm-ga. Kas see jätkub ka nüüd, valitsust juhtides, või plaanid väljasõitude praktikat kuidagi muuta?
Arutame fraktsiooni liikmetega läbi, ja kui seda peetakse vajalikuks, siis väljasõidud kindlasti jätkuvad. Peame tegema valitsusega tihedat koostööd, et meil oleks hea ülevaade meie ministrite väljasõitudest maakondadesse ja nende plaanidest.
Riigikogu fraktsioon on endale saanud viis uut liiget, kellel ühelgi pole parlamendikogemust. Kas näed selles probleemi, kuidas aitad neil inimestel Riigikogu tööga kiiresti kohaneda?
Riigikogu Keskerakonna fraktsioon sai väga tugeva täienduse, sest kõigil uutel fraktsiooni liikmetel on omavalitsuse tasandilt juhtimiskogemus ja nad saavad kindlasti ka Riigikogus väga hästi hakkama. Alati võivad nad pöörduda minu, fraktsioonikaaslaste või nõunike poole, ja loodan, et sisseelamine Riigikogu töösse saab olema kiire ja valutu.
Oled olnud Riigikogu liige alates 2011. aastast ja enne seda kauaaegne Põlva linnapea. Aga milline on sinu tööalane elu enne seda olnud?
Mina jagan oma tööalase elu kahte etappi. Paarkümmend aastat olin tööl tänase nimega majandis Põlva Agro, kus alustasin tööd mehhaanikuna ja jõudsin välja töökojajuhatajaks ning juhatuse liikmeks. Olin põllumajandusreformi komisjonis ja aitasin läbi viia Eesti ühe õnnestunuma reformi. Sellest majandist on pärit kaks Aasta Põllumeest – üks suurtootja ja teine talupidaja. Tagasi vaadates ei pea piinlikkust tundma, et midagi läks valesti.
Ülejäänud elu olen rahvast teeninud. Töötasin kaks aastat Põlva valla osavalla vanemana, kuus aastat Põlva vallavanemana ja üksteist aastat Eesti ühe elujõulisema omavalitsuse Põlva linna linnapeana. Nüüd olen teist koosseisu Riigikogu liige ja enne fraktsiooni esimeheks valimist olin rahanduskomisjoni aseesimees.
Olen oma töömeheteel liikunud sammhaaval ülespoole ja ühtegi astet pole vahele jäänud.
Kui fraktsiooni juhtimise kõrvalt peaks ka vaba aega jääma, mida kõige meelsamini ette võtad?
Olen kaua tegelnud spordiga, olen mitmekordne Eesti meister ja sport paelub mind ka tänasel päeval. Vähemalt korra nädalas käin ujumas ja Tallinnas olles püüan igal õhtul teha jalutuskäigu ümber vanalinna. Mul on kodus kaks Tiibeti mastifit ja minu kodus olles nemad juba ei lepi olukorraga, et ma neid metsa jalutama ei vii. Koertega tegelemine võtab omajagu aega ja nad on head stressi maandajad. Oma kodus juba tegevusest puudust ei tunne ja kõige paremini ma tunnengi ennast kodus.
Lõpetuseks, millist raamatut viimati lugesid?
Viimati lugesin Aadu Jõgiaasa raamatut “Veretu võitlus Eesti eest 1991”. Tõeliselt põnev oli toonaseid sündmusi taas meenutada. Suur tänu neile inimestele, kes meile vabaduse tõid, aga kahjuks oleme neid liiga vähe märganud ja tunnustanud.
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Terane mõte [Heido Vitsur]
16. November 2016
Eesti presidendi majandusnõuniku Heido Vitsuri sõnul rahvas ja valitsus kaugenesid teineteisest ning seetõttu oli vaja see valitsus välja vahetada. Postimees, 10. november
Viimati muudetud: 11/16/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakonna fraktsioon valis Riigikogu komisjonidele esimehed
23. November 2016
Lisaks kuulub Keskerakonnale veel ka rahanduskomisjoni esimehe positsioon, mida juhib Mihhail Stalnuhhin ning uue, alles loodava, rahvastikukriisi muredega tegeleva probleemkomisjoni esimehe koht, mille võimalikku juhti täna ei avaldata.
„Valitsusliidu vahetumine toob mitmeid muudatusi ka komisjonide juhtimises. Koalitsioonierakondade vahel on kokku lepitud, et Eesti Keskerakonna fraktsiooni liikmed hakkavad juhtima nelja alalist komisjoni ja ühte probleemkomisjoni. Lisaks tuleb uus koalitsioonipoolne Riigikogu aseesimees Keskerakonnast. Olen täiesti kindel, et meie inimesed saavad komisjonide juhtimisega väga edukalt hakkama, sest tegemist on väga kogenud poliitikutega,“ rääkis fraktsiooni esimees Tarmo Tamm.
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Mihhail Stalnuhhin: Koostööle Venemaaga mõnes valdkonnas alternatiivi pole
Kn, 30. November 2016
Kui Eesti eksport Venemaale moodustas 2013. aastal kogu Euroopa Liidust väljapoole minevast Eesti ekspordist 39,5 protsenti, siis 2015. aastal oli väljapoole EL-i suunduvas ekspordis Venemaa osakaal 26,8 protsenti, mis teeb languseks 12,7 protsendipunkti. Lätil oli sama näitaja 10,7 ja Leedul 9,1 protsendipunkti. Järgnesid Slovakkia (7,7), Tšehhi (7,3), Poola (7,2) ja Soome (7,1). Euroopa Liidu keskmine on 2,8 protsendipunkti.
Kesknädal palus seda kommenteerida Riigikogu rahanduskomisjoni esimehel Mihhail Stalnuhhinil (Keskerakond):
Tagantjärele tark olla on lihtne, kuid mõnevõrra labane. Mis mõtet on praegu meelde tuletada pronksiööd ja Eesti tollase peaministri kuulsat lauset, et Vene transiiti polegi meil vaja? Või seda lugu, kuidas Eesti loobus Nord-Streamist? Venemaa sanktsioonid lihtsalt tegid lõpu pikaajalisele protsessile, mille käigus me ise puurisime auke oma paadi põhja.
Hetkel on vaja vaadata tulevikku. See on nagu poksis: kaotab see, kes hiljem reageerib. Ning küsimus on selles, et kes esimeste hulgas saab aru, et koostööl Venemaaga mõnes valdkonnas alternatiivi pole.
Kui räägitakse sellest, et idanaabriga ei saa äri teha poliitilistel põhjustel, siis ütlevad seda reeglina needsamad inimesed, kes entusiasmiga ootavad majanduslike suhete laienemist kommunistliku Hiinaga või mõne režiimiga Lähis-Idas, kus turupäeval keset pealinna päid raiutakse. Retoorikat on vaja vahetada.
Kui küsitakse, et millega võib Eesti Vene turul läbi murda, siis on selleks näiteks teede remont, vee- ja kanalisatsioonisüsteemide projekteerimine ja rajamine, prügimajandus ja heakorrastus. Mõned asjad veel, mis aitaksid meil oma majandust tervendada.
Jah, oleme sanktsioonide tõttu palju kaotanud. Eriti kahju on põllumeestest, kelle elu on „tänu“ Aafrika sigade katkule ja Euroopa sanktsioonipoliitikale põrguks tehtud. Aga oleme veel elus, mis tähendab, et kõike on võimalik parandada. Rahval minu arvates on see soov olemas, nüüd on vaja, et see soov majandussuhteid parandada tekiks ka riigil.
[illustratsioon]
BNS ja ERR avaldasid 7. novembril uudise sellest, et Eesti ja teised Balti riigid on suurimad kaotajad Euroopa Liidu poolt kehtestatud Venemaa-vastaste sanktsioonide tagajärjel.
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Uusmaasaajate saatus
E. AASMÄE, 16. November 2016
Nendega minul kokkupuudet ei olnud, küll aga mu kooliõel, kes meile teadmata põhjustel puudus kaua aega koolist.
Ta oli haigestunud radikuliiti ja pidi voodis lamama. Ühel õhtul tormanud nende tuppa naabripoiss, jooksu pealt hüüdes: „Metsavennad tulevad teid tapma!“ Sest see perekond oli uusmaasaaja.
Oli pime hilissügisene õhtu. Pereisa paiskas aeda viiva akna lahti, käsutas „Kõik minu järele!“ ja hüppas aknast välja. Kooliõe väikevend järgnes isale. Ähmiga isa unustas, et tütar on liikumisvõimetu. Ema istus tütre voodiservale ja ütles: „Mina ei lähe kuhugi – kui tapavad, siis sureme koos.“ Seda kuuldes kargas haige voodist välja ja järgnes isale. Pere veetis öö naabrite juures.
Järgmisel päeval korraldati metsavendadele haarang, aga millega see lõppes, ei mäleta. Nüüd peetakse haarangust osavõtjaid kurjategijateks.
Aga kooliõde sai radikuliidist paugupealt terveks.
Peaminister Mart Laar sõitis mööda maailma ringi ja rääkis Eesti metsavendadest kui kangelastest ning kahetses, et neil ei olnud oma vormiriietust ja võitluslippu. Kui relvastatud jõuk hiilib ööpimeduse varjus mõnda maamaja sisse piirama ja pahaaimamatut pererahvast tapma, siis see ei ole kangelastegu! Kangelane on see, kes riskeerib oma eluga. Meie, kes elasime sellel ajal ja olime olnud nende sündmuste tunnistajad, teadsime, et metsavendi hakatakse idealiseerima ja neile ausambaid püstitama, kui kaasaegsete põlvkond on kadunud – neid on nüüd tõesti väga vähe veel elus. Ja ongi käes aeg, kus nende auks peetakse kõnesid ja püstitatakse sambaid.
Mäletan, et neid kutsuti üles metsast välja tulema ja rahumeelsele tööle asuma. Ei oska öelda, kui palju oli neid, kes seda kutset järgisid. Metsavendade rünnakute alla sattusid sageli kauplused – millestki tuli ju elatuda.
Välja arvatud minu isiklikud mälestused juhtunust, on siinkäsitletud teemad kunagi meediast läbi käinud, aga meie inimestel on mälu ju lühike. Usun, et lugeja saab siinkirjutatu põhjal teha õigeid järeldusi.
E. AASMÄE Harjumaalt
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Uus hingamine ja tulekahju kustutamine bensiiniga
16. November 2016
„Miks me nii väga soovime jätkuvasti vastandumist ja viha õhutada? Kellele see kasulik on? Miks me ei keskendu ühistele eesmärkidele ja ühistele tegevustele? Elu on näidanud, et asendamatuid ei ole ning võimukoalitsioonide vahetumine on kasulik nii riigi kui ka erakondade enda seisukohalt. Ootan põnevusega, millised lahendusvariandid tuuakse lauale ning kuidas riigi arengus ja erinevate jõudude koostöös uus hingamine leitakse,“ lisas Illison.
Endine peaminister, suurettevõtja Tiit Vähi kirjutas käesoleva nädala alguses Äripäevale (14.11) ohtralt tsiteerimist leidnud artikli, kus leidis, et Taavi Rõivas viskas põlevasse majja pidevalt bensiini juurde. “Viimased kümme aastat pole valitsuse prioriteediks olnud mitte majanduse arendamine, vaid rahva hirmutamine Venemaaga, Edgar Savisaarega ja sõjaohuga. Nimetaks seda põleva majaga hirmutamise taktikaks. Kui peremehel maja katus põleb, siis ei pea ta mõtlema mitte külmkapi ostmisele ega toaseina värvimisele, vaid kustutama katust. Aeg-ajalt viskas peaminister ise põlevale katusele bensiini juurde.
Peaminister ja lahkuva valitsuse ministrid lausa väitsid, et majanduskasvu võib ohverdada julgeolu eesmärkide nimel, nagu ei toetaks heal järjel olev majandus riigi julgeolekut. Ilmselt ei teadnud need ministrid ei julgeolekust ega majandusest kuigi palju,” kirjutas Vähi.
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kellakeeramine põhjustab stressi
UDO KNAPS, 30. November 2016
Küsiksin lihtsa küsimuse: milleks seda kellakeeramist meile vaja on? Teadupärast enamik läheb hommikul kell 8 tööle ja lõpetab kell 17. Kui sügisel niikuinii valget aega jääb vähemaks, siis paljud meist kasutavad seda piskut valget aega mitte enne tööle minekut, vaid just peale tööd, näiteks koduaias veel lehtede riisumiseks või õunte korjamiseks jne.
Nüüdne kellakeeramine tabas aga täpselt „naelapea“ pihta – päevapealt võttis meilt ära selle viimase valge aja tunnikese, ja peale viit pole enam mõtet pimedas aeda minna...
Kellele on see kasulik? Ehk on meie eurosaadikud nii lugupeetud ja esitavad Europarlamendis seaduseelnõu kellakeeramise tühistamiseks?
Postimehest leidsin BNS-i uudise, milles öeldakse, et Ungari tahab kellakeeramise lõpetada. Kella keeramisest loobudes paranevat ungarlaste vaimne tervis ja suurenevat riigi tootlikkus. Aastaringse suveaja positiivse aspektina tuuakse välja pikem valge aeg päeva teises pooles, mis leevendab depressiooni mõju ja vähendab suitsiidset käitumist.
UDO KNAPS, Märjamaa, Rapla maakond
Viimati muudetud: 11/30/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar URMAS SÕÕRUMAA 55
INNO TÄHISMAA, 30. November 2016
Turvafirmad olid tol ajal, 25 aastat tagasi väga tähtsad asjad. Nad ei tegelnud poes taskuvaraste jälgimise ja ostukärude kokkulükkamisega nagu praegu. See oli aeg, kui kõik ärimehed käisid ringi, püstol vöö vahel. Tegijamad palkasid endale isikliku turvamehe, mõni lausa mitu. Ettevõtjana oli sul valida, kas maksta n-ö katust mõnele hämarale grupeeringule või turvafirmale. Kui grupeeringule maksta ei tahtnud, pidid palkama turvafirma. Isegi pangad, mida tol ajal tekkis Eestis nagu seeni pärast vihma, kasutasid oma töötajate julgestuseks turvafirma teenuseid.
Esimesed sellised turvafirmad olidki Sõõrumaa ettevõte ESS (Estonian Security Service – tõlkes: Eesti Julgestusteenistus) ja Rahumägi firma ESC (Estonian Security Centre – tõlkes: Eesti Julgestuskeskus).
ESS-ist sai Eestis ja kogu Baltikumis juhtiv turvafirma ning turvalisuse sümbol. Turul müüdi raha eest ESS-i kleepsusid, mille panemine aknale tähendas, et seda ei julgenud vargad puutuda. Turvafirma looja ja juhina kuulus Sõõrumaa vaieldamatult Eesti ärieliiti. Koos kadunud Aadu Luukasega juhtis ta kõige suuremaid ärimehi ühendavat Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni.
Sõõrumaa müüs oma turvafirma maha 2000. aastal, vahetult pärast Vene kriisi, mil paljud Eesti ettevõtjad, kaasa arvatud Hansapanga asutajad, oma ettevõtted müüki panid. See oli aeg, mil välismaised, põhiliselt Soome ja Rootsi ettevõtted hakkasid ilmutama suuremat huvi Eesti turu vastu. Soomlased ja rootslased käisid rahapakkidega mööda Eestit ringi, meie ärimehed ei suutnud kiusatusele vastu panna ja tegidki oma kroonijuveelid rahaks. Eesti ettevõtjatest, nende seas Sõõrumaast, said üleöö väga jõukad inimesed, kes ei pea elu lõpuni tööl käima.
Alles hiljem on tunnistanud näiteks Hansapanga omanikud, et ettevõtete müük oli nende elu suurim viga. Sellest ajast alates pole keegi suutnud enam oma endist edu korrata. Selle asemel, et panka juhtida ja kõrghoone aknast Tallinna siluetti nautida, peab oma panga maha müünud Jüri Mõis nüüd raha teenimiseks külma ja niisket ilma trotsides elektrijuhtmeid vedama. On ikka suur vahe, kas oled panga või elektrituulikute omanik.
Laias laastus sama lugu on Sõõrumaaga. Ta proovis kätt kinnisvaras ja asutas mõned aastad tagasi lausa uue turvafirma USS (Urmas Sõõrumaa Security), aga sel pole vaatamata suurtele jõupingutustele ja sümboolika sarnasusele ESS-iga olnud kaugeltki sellist edu nagu paarkümmend aastat tagasi. Falck, uue nimega G4S, on end turule nii kõvasti sisse söönud, et seda paati kõigutada ei suuda isegi nii võimekas ja selliste sidemetega mees nagu Urmas Sõõrumaa.
Pole siis ime, et see 29. novembri sünnipäevalaps on end viimasel ajal sidunud hoopis muude teemadega nagu esoteerika, viirukisuits, lõhnaseebid, kõhugaasid ja peenisemassaaž ehk, peenemas keeles öelduna, vaimsed praktikad. Avalikkust šokeeris uudis, et ta oli mitu nädalat järjest üksi tühjas pimedas ruumis istunud. Paljud arvavad, et Sõõrumaa jaoks on see uus valdkond, mis Eestis veel avastamata ja kus oleks võimalik raha teenida. Aga tegelikkuses on Sõõrumaa oma ettevõtmistes alati selgeltnägijate ja pendeldajate teeneid kasutanud. Esoteerika on olnud tema kolmas armastus turva- ja kinnisvaraäri kõrval. Kas sellest on abi olnud või mitte, aga ärialaselt on ta suutnud teha edu toonud otsuseid.
Sõõrumaa on väitnud, et on avastanud enda jaoks viimasel ajal Hiinast pärit taoismi. See on harmoonilist eluviisi propageeriv mõtteviis, mis põhineb kahe jõu (yin ja yang) vastastikusel mõjul. Taoismi järgi on inimene õnnelik, kui elab harmoonilises kooskõlas keskkonna, loodusega. Viimasel ajal, kui maailm on üha enam ülerahvastatud ja reostatud, on taoism kui looduslähedane mõtteviis üha aktuaalsem.
Paljudest teistest ettevõtjatest eristab Sõõrumaad lähedus lihtsate inimestega, see on siis heategevus. Ta on ise ka pärit lihtsast Raplamaa perest. Esimese eesti ärimehena Sõõrumaa asutas Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde omanimelise stipendiumi, mille eesmärgiks on toetada õigusteaduskonna silmapaistvaid üliõpilasi nende õppe- ja teadustöös, erialastel reisidel ja välismaal stažeerimisel. Igal aastal antakse välja kaks 1600-eurost stipendiumi.
Pärast turvafirma müüki asutas Sõõrumaa 2001. aastal heategevusfondi Dharma, mille eesmärgiks on toetada laste ja noorte kasvamist. Dharma alla on loodud stipendiumifondid, et utsitada asenduskodudes kasvavaid noori koolis rohkem pingutama ja anda ka suurperedest pärit noortele võimalus õppida ülikoolis. Allfondid on mõeldud selleks, et parandada erivajadustega laste eneseteostusvõimalusi ja suurendada ühiskonnas vaimse tervise alast teadlikkust. Dharma pakub teadmisi, oskusi ja tuge neile vanematele, kes on laste eest hoolitsemisega kimpus, ning aitab peresid majanduslikult.
Nagu mäletame, siis olid suured heategijad Tiiu Silves ning Enelin Meiusi, kes Sõõrumaaga samal ajal alustasid, aga erinevalt Silvesest ja Meiusist jätkus Sõõrumaal oidu vältida suurusehullustust ja heategevusega piiri pidada. Silves ja Meiusi jagasid oma suures helduses kõik laiali, ning nõnda lõpetas kaks oma aja Eesti juhtivat ettevõtjat puruvaesena.
Lisaks heategevusele on Sõõrumaa jaoks olnud lahutamatu kaaslane sport. Ta on ise kõva spordimees, on sporti toetanud ja spordi arendamises kaasa löönud. Sõõrumaa on olnud Eesti Olümpiakomitee täitevkomitee liige, Eesti Tennise Liidu president, Eesti Võrkpalli Liidu juhatuse liige, Eesti Autospordi Liidu juhatuse liige. Tänutäheks tehtud töö eest valiti ta tänavu 15. aprillil Eesti Olümpiakomitee presidendiks.
Vaatamata suurele rahale on Sõõrumaa jäänud lihtsaks eesti poisiks. Tema sünnipäevahommik näeb suure tõenäosusega välja järgmine: ärkab üles, hingab endast välja öösel kuhjunud sumbunud õhu. Siis masseerib läbi siseorganid ja naeratab maailmale mõnuga – sest suure tõenäosusega naeratab seepeale maailm talle vastu. Siis joob klaasikese sooja vett.
Palju õnne ja edu talle tema teekonnal!
INNO TÄHISMAA,
endine majandusajakirjanik
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Repinski ja Ekspressi vägikaikavedu jätkub
30. November 2016
“Olen olnud oma ettevõtete, sealhulgas Konju kitsefarmi aktiivsest juhtimisest eemal enam kui kaks aastat. Esmalt ehitasin 2–3 kuud üles Konju talupoodi Tallinnas, seejärel tulid valimised ja Riigikokku minek 2015. aastal. Kahjuks on mind Konjus olnud selle aja jooksul väga vähe,” rääkis Repinski. “Samas ei andnud ma juhtimist üle õigel hetkel ja kogu täiega, vaid püüdsin sellega osaliselt kursis olla ja seda jätkata. Seetõttu tekkis ka töötajatel ja partneritel ootus, et just mina peaksin nendega kõige enam suhtlema. Kuna ma aga näiteks Riigikogu või komisjonide istungil olles partnerite ja töötajate kõnesid vastu ei võtnud ega neile ka hiljem tagasi helistanud, siis ei saanud probleemid lahendust, vaid kuhjusid.”
Pressikonverentsi lõpetuseks teatas maaeluminister, et ta on otsustanud end nüüdsest Konju talu ja teiste ettevõtete, sealhulgas mittetulundusühingute juhatustest taandada. „Osalus jääb alles, aga juhtimisega ei hakka enam üldse tegelema,“ lausus Repinski.
Repinski suhtes lahvatanud rünnaku suhtes on sõna võtnud näiteks ettevõtja Ott Pärna, kes leidis, et Repinski ümber toimuv on sisuliselt võrreldav koolivägivallaga. “Kõik need, kes on ettevõtjana kätt proovinud (sealhulgas terve plejaad nö "bootstrappinud" startuppe Eesti maffiast) teavad, et alustav ettevõtja laveeribki elu ja surma, maa ja taeva, unistuse ja reaalsuse vahepeal. Puht kodanikuna seda saagat vaadates lõhnab see väga avaliku ja haige verejanu järele (millest ettevõtluskogemuseta ja seega eluvõõramad poliitkasvandikud enamasti ilma jäävad), ning mida siis üheskoos ja kõige vähem-kogenenuma ning noorema/nõrgema poliitiku peal välja elatakse.“
Eesti suurim mahetootja Juhan Särgava aga ütles meediale järgmist: „Nüüd on suur pahameelepilv tõusnud, sest neid armukadedaid pole vähe, et kitsekarjusest sai minister. Nüüd on kaebajad pannud ka oma fantaasia mängu, aga mulle see muinasjutt „Kitsekarjusest ministriks“ meeldib. Sellepärast mina ei torma teda süüdistama.“
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Uuelt valitsuselt ootaks
Elasin 1939. aastal Saaremaal, kui Maasi ja Uuemõisa vald liideti Pöide vallaks. Minu jaoks jäi vallamaja 30 km kaugusele. Saksa ajal määrati külavanemaks. Tuli vähemalt kord kuus käia külaelanike suhkru ja soola ostutalonge ära toomas. Sõiduriista polnud, aga 30 km ei ole toataga käimine.
See hirmutas nii ära, et otsisin elukoha, kus hea elada ja ametiasutused lähedal, aga nüüd ähvardab ka siin valla kadumine. Muidugi minule annab selle varsti Peetrus, aga hoolitsen nooremate eest.
Üldiselt see liitmine tekitab inimeses, kes kõike näinud ja üle elanud, hirmutunde, sest esimese suure valdade liitmise järel kadus kiiresti Eesti Wabariik. Seda korrata ei sooviks küll enam.
Olen olnud Kallavere linna [Maardu –Toim.) tekke juures, isegi pika intervjuu Eesti Raadiosse rääkinud, sest nägin, kuidas tööstusettevõtte juurde kerkib linn. Kui me aga kogu aeg muudkui liidame ja koondame, mis tähendab materiaalsete väärtuste tekke sulgemist ja piiramist, siis pole majandus mõeldav, aga ilma majanduseta pole mõeldav ka riik.
Ega seda vanamehe arvamust ei tasu väga tõsiselt võtta, sest noored ju teevad endale ise tuleviku, aga ega seda tulevikku ilma minevikuta pole kah.
OLLERMA, Kesknädala tellija, esimese Eesti Vabariigi aegne talumats
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|
OLLERMA, 23. November 2016


title: Kesknädal

maintext:
Repinski: Ekspress ja Delfi on avaldanud valeväiteid ja kahjustanud Konju talu mainet
23. November 2016
Repinski kinnitusel järgitakse Konju talus väga rangelt kõiki tervisekaitse nõudeid, mis on seotud toiduainete tootmisega. “Eesti Vabariigis ei lubataks kindlasti pikalt tegutseda toiduainetootjal, kes ei järgi toiduainete tootmisega seotud tervisekaitse nõudeid. Selle kohta on meil ka kõik vastavad load, mis on välja antud pädevate ning meie tegevust kontrollinud riigiasutuste poolt,” rõhutas Repinski.
Repinski sõnul on kõik Konju talu kaubamärgi all poodides turustatavad tooted valmistatud Eesti kitsepiimast, mis tuleb Konju talu kitsedelt. “Oleme Hollandi kitsejuustu kasutanud vaid suuremahuliste ühekordsete tellimuste täitmiseks ja seda loomulikult kliendi teadmisel. Me ei ole kunagi müünud Eesti talutoodete pähe võõramaise päritoluga juustu. Sellised väited on puhas laim,” ütles Repinski.
Mis puudutab väiteid palkade maksmata jätmise kohta, siis Repinski juhib tähelepanu, et artiklis tuginetakse inimese väidetele, kes põhjustas ettevõttele suure kahju, kellele sellele vaatamata maksti välja kõik töötasud. “Artiklis oma nimega esinenud töötajaga oli meil vaidlus, mis jõudis ka töövaidluskomisjoni. Seal omakorda saime õiguse meie. Suure üleriigilise väljaande toimetuses peaks sellisel juhul tekkima teatud umbusk, kas selliste asjaolude korral inimene ikka räägib oma endise tööandja kohta tõtt või on tõenäoline, et ta soovib kättemaksuks oma endise tööandja mainet kahjustada,” lisas Repinski.
Martin Repinski ei eita, et Konju talul on olnud ja on ka hetkel mõningaid maksmata arveid, millest osade üle on vaidlusi. “Oleme üle elanud märksa keerulisemaid aegu kui praegune. Kõik nõuded saavad tasutud. Need, mille üle on vaidlus, vaieldakse lõpuni ja kui peame maksma, siis maksame. Näidake mulle maaettevõtjat, kellel ei oleks keeruline. Sellepärast ma Riigikogu valimistel osalesingi, et parandada maal elavate ja ettevõtlusega tegelevate inimeste olukorda,” ütles Repinski.
Martin Repinski kutsub Eesti Ekspressi ja Delfit olema objektiine, mitte avaldama valeväiteid, suhtuma allikatesse kriitiliselt ning andma võrdselt sõna kõigile osapooltele.
“Konju talu mainet kahjustavate artiklitega ei tehta liiga ainult minule. Sellega pannakse tegelikult löögi alla väga paljude inimeste aastatepikkune töö, seatakse ohtu talu tulevik ja töötajate töökohad. Üks väike maaettevõte ei ole seda ära teeninud, et teda suures poliitikas juhtivas nädalalehes julmalt ja jõhkralt peeneks riivitakse,” ütles Repinski.
Viimati muudetud: 11/23/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakonna suur võimalus muuta majandust
JAAN ÕMBLUS, 16. November 2016
Keskerakonna tänastel juhtidel, koalitsiooniläbirääkijatel, lasub suur vastutus nii erakonna kui ka valijate ees, tagamaks, et uus valitsus Keskerakonna programmi järgiks. On äärmiselt hea, et koalitsioonikõnelustel liidri rolli haaranud Jüri Ratas kangekaelsust näitab ning kasvõi läbirääkimiste vastuseisu hinnaga põikpäiselt raiub astmelist tulumaksu.
Lihtsaid lahendusi ei ole
Seoses Keskerakonna võimuletulekuga kardavad parempoliitika austajad veel ettevõtete tulumaksu, omandimakse, teedemakse ja teab mis maksusid veel. Väidetavalt lõhkuvat see meie majandust. Samas, kui üks maksukorraldus on meid kraavi jooksutanud, siis peaks ju midagi muutma.
Uuel koalitsioonil on kitsas mänguruum. Ühelt poolt ei saa majandusel viimast hingamist kinni tõmmata, teiselt poolt on sotsiaalselt hoolivama riigi rajamiseks maksutulu kindlasti juurde vaja. Teatud maksumuudatuste kombinatsiooni juures on võimalik saavutada olukord, kus maksutulu kasvaks ja majandus saaks samaaegselt hoo uueks hingamiseks. Lahendus ei ole lihtsakoeline.
Riigikogu Keskfraktsiooni juht Kadri Simson on maksuküsimustega aastaid tegelnud, võimalikke muudatuste kombinatsioone analüüsinud, ning senikaua, kui ta Jüri Ratase selja taga seisab, tunduvad kavandatavad maksumuudatused turvalised isegi sageli skeptiliseks osutuvatele ettevõtjatele. Kui Keskerakond suudab oma mõtted ikka koalitsioonilepingusse sisse saada, siis leitakse Eestile uut hingamist andev maksutee kindlasti üles.
Riigi roll peab suurenema
Keskerakonna majanduspoliitika ulatub maksudest aga märksa kaugemale. Riigikogu liige Oudekki Loone on rääkinud näiteks sellest, et Soome ja Eesti võiksid ennast eurotsoonist lahti siduda ja oma sõltumatu valuutaliidu moodustada. Kaks riiki moodustavad juba praegu iga päevaga üha süvenevalt integreeruvat ühist majandusruumi ja meie ühine oma raha annaks majanduspoliitilist mänguruumi oluliselt juurde. Miks trendidega vastuvoolu ujuda, kui nende kasutamine annaks oluliselt tuult tiibadesse?
Itaalias teadustööd tehes oma tugevale politoloogilisele taustale lisaks ka hea majandusteoreetilise ettevalmistuse saanud Oudekki Loone on selgelt sõnastanud nii Eesti kui ka paljude teiste täna raskustes olevate riikide majandusprobleemi. Nimelt ei ole neoliberalismiks nimetatav majanduse erakätesse andmine ennast õigustanud. Aeg on seda põhimõtet muuta ning tuua riik tugeva majanduse eestvedajana tagasi maksupoliitikasse, üldisesse regulatsiooni, toetustesse, laenufinantseerimisse ja muudesse olulistesse valdkondadesse. Täpselt seda keskpartei täna valitsusse tegema lähebki.
Keskerakonnal on kompetentsus ja pädev meeskond
Riigikogu liige Mailis Reps on kritiseerinud meie riigi lapsekingades olevat ekspordipoliitikat. Ta leiab, et kui tahame suurtel turgudel läbi lüüa, siis peab riik kõvasti pingutama. Jüri Ratas on koalitsioonikõnelustel rääkinud riikliku laenu võtmisest selliste investeeringute katmiseks, mis aitaksid kaasa nii majanduskasvule kui ka elukeskkonna parandamisele.
Näiteid Keskerakonna kompleksse majanduspoliitika lähtenurkadest võiks veel palju tuua, kuid ka ülalöeldu on piisav mõistmaks, et keskerakondliku poliitika paljutahulise läbimõeldusega on võimalik Eesti elus märgatav muutus ellu viia küll. Me peame astuma väljaspoole Exceli tabelit ja nägema meie majandust laiemalt.
Loodame, et Keskerakonna nimel läbirääkimisi pidajad tulevad toime ja koalitsioonileping muutub kõigile inimestele majanduslikke võimalusi tagavaks. Või nii, nagu Oudekki Loone on Keskerakonna tänase poliitika kenasti kokku võtnud sõnadega: „Inimeste õigused ei tohi muutuda väljavalitute privileegideks.”
Keskerakonnal on olemas majanduspoliitika, kompetentsus, tööplaan ja pädev meeskond selle kõige ellurakendamiseks. Täna on partei saanud võimaluse, ja Keskerakonnal on, mida pakkuda. Läbirääkijad, palun ärge lörtsige seda võimalust ära!
[esiletõste:]
Kadri Simson on maksuküsimustega aastaid tegelnud, võimalikke muudatuste kombinatsioone analüüsinud, ning senikaua, kui ta Jüri Ratase selja taga seisab, tunduvad kavandatavad maksumuudatused turvalised.
JAAN ÕMBLUS, ettevõtja
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar RAIVO HEIN 50
INNO TÄHISMAA, 16. November 2016
Heina kohta võib öelda, et tal vedas hullupööra, sest ta müüs oma kuulutuste portaalid – töövahendusportaali CV Keskus (varasema nimega: koolitusweb) ja kinnisvaraportaali KV (kinnisvaraweb) 2007. aasta sügisel. See oli vahetult enne USA investeerimispanga Lehman Brothers pankrotti ja sellele üleilmselt järgnenud majanduskriisi. Piltlikult öeldes, oleks Hein asjaga aastakese viivitanud, oleks ta jäänud oma portaalikeste omanikuks veel aastateks ja poleks ilmselt kunagi saanud sellist hinda nagu toona: kümneid miljoneid kroone ühe internetilehekülje eest.
23. novembril 1966 sündinud Raivo Hein ja tema äripartner Erko Kundla tegutsesid ajal, kui internetiportaale tekkis nagu seeni pärast vihma, aga neil meestel oli õnn olla esimene ja teiste hulgast välja paista. Lisaks õnnestus neil vee peale upitada interneti oksjoniportaal osta.ee, millega selle asutaja Rain Lõhmus oli aastaid maadelnud ja seda ilma erilise eduta.
Internetiäride müügi osas vedas Heinal ja Kundlal samamoodi nagu Andrei Korobeinikul, kes oma portaali rate.ee samuti enne kriisi hea hinnaga kaubaks tegi. Tänasel päeval on rate.ee sootuks unustusehõlma vajunud ning selle eest ei saaks enam midagi.
Kui toode õnnestub müüa, on internetiäri väga tulus, sest portaalide loomine ei maksa täna ega maksnud ka siis, paarkümmend aastat tagasi, nende portaalide loomise ajal, suurt midagi. Selleks oli vaja lihtsalt julget pealehakkamist. Seda julgust paistis olevat Heinal, kes eelnevalt oli nelja aasta jooksul omandanud kogemusi kaabeltelevisioonifirma Starman müügijuhina.
Portaalide müük vahetult enne majanduskriisi muutis Heina automaatselt miljonäriks ja ärimeheks, kel oli kriisi ajal raha. See oli suur asi. Neid ettevõtjaid, kel oli raha, võis tikutulega otsida, sest valdav enamik kaotas kriisis suurema osa oma varast. Nagu näiteks Heina enda äripartner Kundla, kes pani raha läbi fondide Aserbaidžaani kinnisvaraprojekti, ja kaotas kõik.
Hein hoidis raha alles, tõusis automaatselt ärimaailma prožektorite valgusse ning lõi kõiki pahviks, kui ütles, et kavatseb Briti miljardäri Richard Bransoni õhulaevaga kosmosesse lennata. See oli juba kuus aastat tagasi ja reisi eest tuli ära maksta ligi sada tuhat eurot. Etteruttavalt tuleb öelda, et neid kosmoselende pole veel toimunud. Ja ilmselt ei toimugi, kui arvestada Bransoni suuvärki ja plaane – ta on Inglismaal sama kaliibri mees kui Ameerikas Donald Trump. Võib arvata, et enne saab Bransonist Briti peaminister kui ta oma laevadega kosmosesse jõuab.
Hein on aga jätkuvalt orbiidil oma lennukate ideedega. Viis aastat tagasi tekitas ta furoori, kui pani müüki Sakus tema firmale kuuluva 8-toalise 484-ruutmeetrise üldpinnaga maja 1-eurose alghinnaga. Juba firma nimi – Kakssada Kakskümmend Volti OÜ – on küllalt omapärane. Lisaks astronoomiahuvi ning uudishimu kõige uue suhtes. Oma taevapilte paneb Hein üles veebilehel wandyarhol.com ja mõtteid kirjutab internetipäevikus spiid.blogspot.com. Blogis on põhiliselt juttu astronoomiast, aga sekka mõtteid ettevõtlusest ja poliitikast.
Hein on aktiivselt kaasa löönud avalikus debatis, näiteks Äripäeva pikaajalise kolumnistina. Ta on seisnud vastu riigi osalemisele ettevõtluses nagu riigi üürimajade ehitamine ja riigi praamifirma asutamine. Hein oli päris algusest, 2002. aastast erakonna Res Publica, hilisema nimega IRL, liige. Meenutuseks, see oli aeg, mil Eestis tärkas lootus uue ja parema poliitika järele. Nii näiteks ei teinud Hein saladust, et unistab sellest, et riigi etteotsa pääseks Mart Laari esimese valitsuse tüüpi täidesaatev võim, kes lihtsalt asjad ära tegi. Praegusel ajajärgul on see jäänudki soovunelmaks. Jõudmata muutust ära oodata, astus Hein 2012. aastal erakonnast välja.
Režissöör Heini Drui vändatud dokumentaalfilmis „Otsides valgust”, mis jutustab observatooriumi ehitamisest, räägib Hein oma suurest kirest, armastusest täheteaduse ehk astronoomia vastu. Ta märgib, et inimestes peaks juba varakult hakkama äratama huvi kõikvõimalike küsimuste esitamise vastu.
Oma vaadetelt võib Heina pidada hulluks geeniuseks, kes on silma paistnud suurte ideedega nagu Tallinna–Tartu neljarealise maantee ja Saaremaa silla ehitus (sellepeale kutsuti ta lausa valitsuse juurde silla töögruppi), riigiettevõtete erastamine ja õpetajapalga sidumine Riigikogu liikme palgaga. Hiljuti ütles ta välja, et ärimehed teevad asju ära, riik rohkem lobiseb ning et sillafirma võiks hoopis börsile viia. Hein on propageerinud inimeste elukestvat investeerimist, et tulevastel pensionäridel poleks vaja vanaduspõlves sente lugeda.
Nagu geeniusele kohane, peab Hein inimkonna suurimaks paheks rumalust. Ta seisab aktiivselt igasuguse umbluu vastu, ja seda eriti riigi tasandil. Nii näiteks ei saa ta aru, miks hoolitseb riiklik Kutsekvalifikatsiooni Sihtasutus (Kutsekoda) homöopaatide, refleksoloogide ja aroomiterapeutide riikliku tunnustamise eest. Selle loogika järgi on järgmisena oodata kaardimooride, pendlimeeste ja astroloogide kutsestandardeid, et saaks ikka kindel olla, kes on päris ja kes isehakanu.
Mõni aasta tagasi ostis Päästeamet Sniffeksi-nimelise seadme, mis pidi n-ö lõhna järgi ära tundma ja avastama kõik lõhkeained. Seadet kasutati ka Bushi Eesti-visiidi ajal. Hein märgib, et tegu oli tavalise umbluuga, mille õnge läks riigiamet.
Hein märgib tabavalt, et harimatu ja rumala rahvaga kaua oma riiki üleval ei pea. Ja lisab, et võimu seisukohalt on muidugi hea, kui inimesed ei mõtle iseseisvalt, vaid usuvad kõike, mis neile räägitakse. „Õpetajate palkasid on igavesti raske tõsta, sest selleks ei jätku kunagi raha. Palju lihtsam on tõsta saadiku palka, raha leidub selleks alati,” võtab juubilar kokku ühe Eesti põletavama probleemi.
Kuigi Hein on teeninud oma varanduse interneti ehk IT-vallas, siis ennast ta IT-ärimeheks ei pea. Ta tegutseb juba pikemat aega klassikalistes valdkondades nagu pangandus (Hein on LHV Pank AS aktsionär), puit (Hein on Puumarket AS aktsionär), energia (Hein on Nelja Energia AS ja Tarbegaas OÜ aktsionär). Lisaks omab ta kinnisvara, osakuid rahaturufondides ja börsifirmade aktsiaid. Hein on öelnud, et kui on valida, kas investeerida börsifirmasse, mis maksab dividende või idufirmasse, mis ei teagi täpselt, mida teeb, siis eelistab ta esimest varianti.
Vaatamata kosmoselennu edasilükkumisele USA-s pole Hein kaotanud huvi lendamise vastu. Ta õpib parasjagu helikopteri-asjandust, sest Saaremaal, kuhu ta elama asus, on probleeme liikumisega, mistõttu eelistab ta otsida alternatiive ja mitte sõltuda parvlaevadest.
Palju õnne ja edu talle!
INNO TÄHISMAA, endine majandusajakirjanik
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jüri Ratas kohtus Võrus erakonnakaaslastega
Kn, 30. November 2016
Kohtumisele tuli inimesi igast Võrumaa nurgast ja esimeest tervitas saalitäis rahvast suure aplausiga. Kuigi tema ajakava oli kiire, avanes erakonna liikmetel võimalus esitada küsimusi ja esimees andis ülevaate erakonna tööst, ootustest piirkondadele ja uue valitsuse moodustamise protsessist. Võrulased tundsid erilist huvi pensionide ja tulumaksuvaba miinimumi tõstmise vastu.
Jüri Ratas tutvustas madalapalgaliste inimeste sissetulekute suurendamise võimalusi, mis on alati olnud Keskerakonna programmiline seisukoht. Räägiti 500-eurosest tulumaksuvabast miinimumist ja seeläbi netopalga tõusust. Esitati küsimusi ka haldusreformi kohta ja aktsiisipoliitika mõjust piiriäärsetele aladele.
Võrumaa piirkonna esimehe, Riigikogu liikme Anneli Oti sõnul on Võrumaa inimesed väga tänulikud ja hindavad kõrgelt seda, et Keskerakonna esimees leidis juba peaministri-ametiaja teisel päeval võimaluse külastada Lõuna-Eestit. Inimeste huvi uue koalitsiooni eesmärkide ja Keskerakonna programmiliste eesmärkide kohta valitsusliidu aluspõhimõtetes oli ootusrikas. Uuelt võimuliidult oodatakse olulisi muutusi, samuti loodetakse, et maainimeste mured ja ettepanekud leidavad valitsuse tegevuskavas kajastumist.
Kn
Viimati muudetud: 11/30/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Eesti arenegu ausat teed mööda
KALJU MERTSINA, 16. November 2016
Põhiviga on minu arvates selles, et Eestimaa põllumehed-loomakasvatajad ja meie kalurid jäid ilma suure Nõukogude Liidu tururegulatsioonist. Euroopa Liidule polnud vaja intensiivse tootmisega Baltikumi põllumajandus- ja loomakasvatussektorit. Selliste parempoliitikute abil nagu Mart Laar hävines toiduaineteks mineva toorme tootmine ka Eestis. Praegune kapitalistlik riigikorraldus tõstab esiplaanile selliste indiviidide heaolu, kes on jõudnud või keda on aidatud jõuda „haljale oksale“. Sotsialistlik elukorraldusmudel, kust lahkusime 25 aastat tagasi, arvestas üldsuse huve.
NSV Liidu lagundamisel tugineti president Gorbatšovi naiivsusele ja USA presidendi Reagani näitlejameisterlikkusele. Kui uskuda kirjanik Jüri Lina raamatutes kirja pandut, siis oli kogu sotsialismileeri lammutamise taga USA vabamüürlus koos Rooma paavsti Johannes Paulus II-ga. USA soovis unipolaarse juhtimise abil kontrollida ja juhtida kõiki maailma riike. Mingi aeg see tal õnnestuski. Kui aga USA juhatusel asuti läbi viima „värvilisi“ revolutsioone Araabia maailmas ja hakati ka Venemaa naaberriikides (nt Ukrainas) korraldama riigipöördeid, sai Vene presidendil Putinil mõõt täis, ja ta astus USA-le julgelt vastu. Abi Süüria seaduslikule valitsusele näitab kogu maailmale Venemaa võimsust ja Putini ettepanek multipolaarseks maailmakorralduseks on ainuõige lahendus. Äsjased presidendivalimised USA-s näitasid rahva tarkust – valijad ei soovi, et riik jätkaks kulgemist konfrontatsioonikursil, ja tahavad muutusi. Ja muutused tulevadki, sest kindlasti lepivad Putin ja Trump kokku uutes geopoliitilistes mõjusfäärides ning rahulik kooseksisteerimine kõigi maailma riikide vahel saab normiks. Rahuliku kooseksisteerimise jätkuv tendents viib relvastuse vähendamiseni ja ajapikku relvavaba maailmani, kus kosmosetehnoloogia arenedes hõlvatakse universumit.
Lõpetuseks tahan hr Jüri Ratasele ja Keskerakonna juhtkonnale avaldada oma arvamust valitsuskoalitsiooni moodustamise suhtes. Mitte mingil juhul ärge võtke kampa IRL-i, kes on toonud Eestisse militaarüksused ja sõjatehnika! Uus koalitsioon võiks olla Keskerakonna juhtimisel koos sotside, EKRE ja Vabaerakonnaga. Las Reformierakond koos IRL-iga mõtlevad opositsioonis olles järele oma tegude üle!
KALJU MERTSINA Viljandimaalt Suure-Jaanist
Viimati muudetud: 11/16/16
Jaga
|