description: Sada viljakat ja elamusrohket Loomesuvila päeva on minevik. Veel tänagi tundub uskumatu, mida kõike head vaimud selle aja jooksul Loomesuvilas tegid ja mis on leidnud üsna palju kajastamist nii ajalehtedes kui Facebookis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Täht süttis eimillestki

maintext:
Maakond
Täht süttis eimillestki
Kolmapäev, 07. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Kolmapäev, 07. september 2016. Pildile jäid kaks päeva enne lõpetamist Elo Naaber (vasakult), Liisabet Karakjan, Riine Sooäär, Heler Põld ja Erika Salajõe. Foto: Eva Kumpas Sada viljakat ja elamusrohket Loomesuvila päeva on minevik. Veel tänagi tundub uskumatu, mida kõike head vaimud selle aja jooksul Loomesuvilas tegid ja mis on leidnud üsna palju kajastamist nii ajalehtedes kui Facebookis.
Selles loos räägivad oma muljetest ja saadud kogemustest loomeisikud ja korraldajad ise, et kuidas suurest entusiasmist haaratud isikutel õnnestus null-eelarvega alustades panna ettevõetu nii särama, et külastajate tagasiside ei luba lasta sel hääbuda.
“Sain algatusest teada Facebooki kaudu, kus jagati ka vajalikku informatsiooni. Otsustasin osaleda nimelt tööruumi tõttu. Olen kaua endale tegevuseks ruumi otsinud, kuid üksinda on seda kulukas pidada. Kui algas ruumide koristamine ja ettevalmistus, olin kohal. Juba siis oli tunda ühist energiat, mis oli päris mõnus tunne,” rääkis looduskosmeetika valmistaja Heler Põld.
Õnnestunud õpitoad
“Kui oma toa kätte sain ja seda küürisin-värvisin, oli tunne, et sellest tuleb midagi head. Tuligi. Asukoht on ju suurepärane. Olime klientidele kättesaadavas kohas, majas, millel on jutustada oma lugu. Arvan, et kõikidele inimestele, kes siin käisid, jääb see pikaks ajaks meelde.”
Heler on õpitubasid teinud ka varem. Ta ütles, et Loomesuvilas oli ta üks kõigist, kes koostöös ka üksteist toetasid.
“Ka julgust sain juurde, kuna mul oli võimalus isegi ingliskeelset õpituba teha. Sain just siin olles kutse õpitoa korraldamiseks ka Valjalas. Minule oli parim osa just õpitoad. Sellesse projekti panustas päris palju inimesi, nüüd on mure, kas ja kus saaks edasi toimetada.”
Heleri pikaaegne koostööpartner Elo Naaber märkis, et see oli suurepärane võimalus ja kogemus.
“Naljakas, kuidas üks mõte hakkas toimima, kui keegi eriti ei uskunudki, et see teoks võib saada. Aga õige asi õigel ajal õiges kohas on nagu seeme, mis õigesse mulda satub ja kui ka natuke vihma, päikest, hoolitsust ja armastust saab, siis sealt midagi ikka tuleb. Arvan, et me kõik andsime oma panuse projekti edukusse. Mina olen rahul, kuigi ma ei saanud 100% panustada, sest olin siin teise töö kõrvalt, kuid kõik vabad hetked olin suvilas. See oli super, näitamaks, et mitte millestki võib ka midagi sündida, kui on õige asi,” lisas Elo oma igapäevase koostööpartneri jutule.
“Lisaks sellele, et Heleriga koos nokitsesime, püüdsin siin ka hommikujoogat teha. Ja mitte kunagi ei olnud ma üksi, alati oli inimesi selles osalemas. Imestasin, et inimesed viitsisid nii vara, kell kaheksa, kodust välja tulla. Ka see oli väga lahe ja hea kogemus.
Nautisime tõepoolest kõike – õpitubasid, erinevaid sündmusi ja kontserte. Selgus, et meid on tähele pandud ja ka teised nautisid meie tegemisi. Isegi mandri tuttavad helistasid mulle, et nad teavad, mida me Kuressaares teeme. Üritusi oli nii palju – keeleõpe (hispaania, rootsi, vene), tantsuüritus, mis konkureeris isegi ooperipäevadega, luuleõhtud... Igale jagus inimesi. See on super, mis siin ära tehti!”
Elo arvates polnud inimest, kes ei soovinud, et sellega jätkataks. “Meie jaoks võib olla asi lõpetatud, kuid inimestele see ikkagi meeldis, nad tundsid, et seda on vaja. Avaldati isegi toetamise soovi, mis näitab, et kogukond vajab sellist laadi tegevust.”
Keraamik Riine Sooäär oli vastavat infot lehest lugenud, et linna endisse söögikohta tuleb loomeinimeste suvila.
“Tükk aega mõtlesin, kas tulla või mitte. Otsustasin proovida. Olen rahul, sest sain huvitava kogemuse, eriti töötubade osas. Ja palju positiivset tagasisidet. Inimesed näevad, kuidas me siin tööd teeme ja kui palju see kõik aega võtab. Nii osatakse käsitööliste tööd ka rohkem hinnata. Tore suvi – kolm kuud huvitavat aega koos teiste käsitöölistega.”
Riine väike tütar Liisabet oli suvilaelust aga nii vaimustuses, et hakkas raamatut kirjutama. Võib-olla pani see tore projekt tüdrukus idanema kirjanikupisiku.
“Minul oli oluline saada tore kontorinurgake, et tekiks sünergia ja oleks loominguline õhkkond. Mina käsitöötegija ei ole. Päris nii nagu plaanisin, välja ei kukkunud, kukkus huvitavamalt, kuna aega kulus ka üritustele. See kolm kuud oli väga rikastav periood,” ütles korralduslikus pooles kaasa löönud Eva Kumpas.
Koostöö soov tõi kodust välja ka käsitöötegija Kristi Kiili, kes tahtis kududa ja õmmelda koos teistega. “Mind huvitas väga seltskond, tahtsin endale leida kolleege, kes oleksid minu moodi inimesed. Mu lootused täitusid siin väga suurelt, loodan, et nad jäävad ka edaspidi minu sõpradeks, kellega võib-olla ka edaspidi koos toimetada. Tunnen, et olin õiges kohas ja õiges seltskonnas ja olen selle üle väga õnnelik.”
Vaid poolearune võis olla rahulolematu
Idee autori Liise Kallase ajast neelas suure osa organiseerimis- ja korraldamistöö, selle kõrvalt jõudis ta vahel aga ka oma nahkehistöötoaga tegeleda.
“See peaks olema poolearune, kes Loomesuvilaga rahule ei jäänud. Teha midagi sellist mitte millestki! Meie, kes me projekti kavandasime, teadsime algusest peale, et see on kolme kuu tegevus, olime oma jõuvarudega täpselt arvestanud. Alustasime null-eelarvega, kulutasime ainult oma raha, teadmata, kas selle kunagi tagasi saame. Asja nähes tekkisid toetajad – linnavalitsus ja Tinno. Julge pealehakkamise ja küsimise korral saab ka mitte millestki midagi teha, kui on kange tahtmine. See on mu sõnum,” oli kahe rolli vahel energiat jaganud Liise Kallase hinnang.
“Tuleval aastal ma sama asja aga kindlasti ei tee, arvan, et kordussaade ei tule kunagi nii hea kui originaal. Kui see maja on siis veel alles, mis võib ka juhtuda, või leitakse muu koht, võib seda teha keegi teine. Arvestasime Loomesuvilat ühekordse projektina. Arvan, et just seetõttu suudeti siia nii palju energiat panna. Kui oleks teatud projekti pikaajalisusest, ei oleks olnud kolme-nelja sündmust päevas.”
Oma harrastuse, nahkehistöö juurde jõudis Liise suhteliselt vähe. “Aga juba selle vähesega nägin erinevust inimeste suhtumises, kui nad näevad, mida ja kuidas ma nahaga teen, ega telli tooteid Hiinast. Arvan, et need kliendid, kes on meie tööprotsesse näinud, on väga väärtuslikud kliendid. Paljudele oli Loomesuvilas nähtu äge elamus.”
Liise lisas, et ametikooli õpetaja Sander Raudsepp tegi uhke maalipunkri, millest sai vajadusel massaažipunker ja et Marie Evestus oli nagu vabakäiguvang, kelle tehtud trepigalerii oli meeldinud absoluutselt kõigile. Ta tundis heameelt, et põhiline külastaja oli kohalik inimene, kes päevakeskuses veel ei käi ja koolis enam ei käi. Ning arutles, et kui leida jätkamiseks võimalus, tuleb hästi läbi mõelda ja mingi uus nüanss juurde leida.
Aga üritus oli eriline ka selle poolest, et iga päev uste avamise järel oli inimestest järjekord. Tubli annuse positiivsust andnud Liisele ka see, et mitte keegi ei kirjutanud midagi ette ja mitte kellelegi ei ole vaja aruandlust esitada.
Seega Loomesuvila tegelaste mõtteid kokku võttes oli see neile väga lahe, elamuste- ja töörohke suvi, mis külastajate soovil ootab uut hooaega. Nii et mõtted hauduma!
100 päeva sisse mahtus 223 sündmust ning 2561 õpitubades ja üritustel kirja pandud osalejat. Maris Rebel märkis, et õige külastajate arvu saab, kui korrutada see arv kahega.
Korraldusmeeskonnas olid Liise Kallas, Kristi Kiil, Eva Kumpas, Maris Rebel ja Mele Pesti. Meistrid, kes oma oskusi ka huvilistele õpetasid, olid Heler Põld, Elo Naaber, Erika Salajõe, Riine Sooäär, Herdis Kindsigo, Maria Evestus, Sander Raudsepp ja Liise Kallas. Suvila perenaine oli Astrid Jõeäär. Selles loos räägivad oma muljetest ja saadud kogemustest loomeisikud ja korraldajad ise, et kuidas suurest entusiasmist haaratud isikutel õnnestus null-eelarvega alustades panna ettevõetu nii särama, et külastajate tagasiside ei luba lasta sel hääbuda.“Sain algatusest teada Facebooki kaudu, kus jagati ka vajalikku informatsiooni. Otsustasin osaleda nimelt tööruumi tõttu. Olen kaua endale tegevuseks ruumi otsinud, kuid üksinda on seda kulukas pidada. Kui algas ruumide koristamine ja ettevalmistus, olin kohal. Juba siis oli tunda ühist energiat, mis oli päris mõnus tunne,” rääkis looduskosmeetika valmistaja Heler Põld.“Kui oma toa kätte sain ja seda küürisin-värvisin, oli tunne, et sellest tuleb midagi head. Tuligi. Asukoht on ju suurepärane. Olime klientidele kättesaadavas kohas, majas, millel on jutustada oma lugu. Arvan, et kõikidele inimestele, kes siin käisid, jääb see pikaks ajaks meelde.”Heler on õpitubasid teinud ka varem. Ta ütles, et Loomesuvilas oli ta üks kõigist, kes koostöös ka üksteist toetasid.“Ka julgust sain juurde, kuna mul oli võimalus isegi ingliskeelset õpituba teha. Sain just siin olles kutse õpitoa korraldamiseks ka Valjalas. Minule oli parim osa just õpitoad. Sellesse projekti panustas päris palju inimesi, nüüd on mure, kas ja kus saaks edasi toimetada.”Heleri pikaaegne koostööpartner Elo Naaber märkis, et see oli suurepärane võimalus ja kogemus.“Naljakas, kuidas üks mõte hakkas toimima, kui keegi eriti ei uskunudki, et see teoks võib saada. Aga õige asi õigel ajal õiges kohas on nagu seeme, mis õigesse mulda satub ja kui ka natuke vihma, päikest, hoolitsust ja armastust saab, siis sealt midagi ikka tuleb. Arvan, et me kõik andsime oma panuse projekti edukusse. Mina olen rahul, kuigi ma ei saanud 100% panustada, sest olin siin teise töö kõrvalt, kuid kõik vabad hetked olin suvilas. See oli super, näitamaks, et mitte millestki võib ka midagi sündida, kui on õige asi,” lisas Elo oma igapäevase koostööpartneri jutule.“Lisaks sellele, et Heleriga koos nokitsesime, püüdsin siin ka hommikujoogat teha. Ja mitte kunagi ei olnud ma üksi, alati oli inimesi selles osalemas. Imestasin, et inimesed viitsisid nii vara, kell kaheksa, kodust välja tulla. Ka see oli väga lahe ja hea kogemus.Nautisime tõepoolest kõike – õpitubasid, erinevaid sündmusi ja kontserte. Selgus, et meid on tähele pandud ja ka teised nautisid meie tegemisi. Isegi mandri tuttavad helistasid mulle, et nad teavad, mida me Kuressaares teeme. Üritusi oli nii palju – keeleõpe (hispaania, rootsi, vene), tantsuüritus, mis konkureeris isegi ooperipäevadega, luuleõhtud... Igale jagus inimesi. See on super, mis siin ära tehti!”Elo arvates polnud inimest, kes ei soovinud, et sellega jätkataks. “Meie jaoks võib olla asi lõpetatud, kuid inimestele see ikkagi meeldis, nad tundsid, et seda on vaja. Avaldati isegi toetamise soovi, mis näitab, et kogukond vajab sellist laadi tegevust.”Keraamik Riine Sooäär oli vastavat infot lehest lugenud, et linna endisse söögikohta tuleb loomeinimeste suvila.“Tükk aega mõtlesin, kas tulla või mitte. Otsustasin proovida. Olen rahul, sest sain huvitava kogemuse, eriti töötubade osas. Ja palju positiivset tagasisidet. Inimesed näevad, kuidas me siin tööd teeme ja kui palju see kõik aega võtab. Nii osatakse käsitööliste tööd ka rohkem hinnata. Tore suvi – kolm kuud huvitavat aega koos teiste käsitöölistega.”Riine väike tütar Liisabet oli suvilaelust aga nii vaimustuses, et hakkas raamatut kirjutama. Võib-olla pani see tore projekt tüdrukus idanema kirjanikupisiku.“Minul oli oluline saada tore kontorinurgake, et tekiks sünergia ja oleks loominguline õhkkond. Mina käsitöötegija ei ole. Päris nii nagu plaanisin, välja ei kukkunud, kukkus huvitavamalt, kuna aega kulus ka üritustele. See kolm kuud oli väga rikastav periood,” ütles korralduslikus pooles kaasa löönud Eva Kumpas.Koostöö soov tõi kodust välja ka käsitöötegija Kristi Kiili, kes tahtis kududa ja õmmelda koos teistega. “Mind huvitas väga seltskond, tahtsin endale leida kolleege, kes oleksid minu moodi inimesed. Mu lootused täitusid siin väga suurelt, loodan, et nad jäävad ka edaspidi minu sõpradeks, kellega võib-olla ka edaspidi koos toimetada. Tunnen, et olin õiges kohas ja õiges seltskonnas ja olen selle üle väga õnnelik.”Idee autori Liise Kallase ajast neelas suure osa organiseerimis- ja korraldamistöö, selle kõrvalt jõudis ta vahel aga ka oma nahkehistöötoaga tegeleda.“See peaks olema poolearune, kes Loomesuvilaga rahule ei jäänud. Teha midagi sellist mitte millestki! Meie, kes me projekti kavandasime, teadsime algusest peale, et see on kolme kuu tegevus, olime oma jõuvarudega täpselt arvestanud. Alustasime null-eelarvega, kulutasime ainult oma raha, teadmata, kas selle kunagi tagasi saame. Asja nähes tekkisid toetajad – linnavalitsus ja Tinno. Julge pealehakkamise ja küsimise korral saab ka mitte millestki midagi teha, kui on kange tahtmine. See on mu sõnum,” oli kahe rolli vahel energiat jaganud Liise Kallase hinnang.“Tuleval aastal ma sama asja aga kindlasti ei tee, arvan, et kordussaade ei tule kunagi nii hea kui originaal. Kui see maja on siis veel alles, mis võib ka juhtuda, või leitakse muu koht, võib seda teha keegi teine. Arvestasime Loomesuvilat ühekordse projektina. Arvan, et just seetõttu suudeti siia nii palju energiat panna. Kui oleks teatud projekti pikaajalisusest, ei oleks olnud kolme-nelja sündmust päevas.”Oma harrastuse, nahkehistöö juurde jõudis Liise suhteliselt vähe. “Aga juba selle vähesega nägin erinevust inimeste suhtumises, kui nad näevad, mida ja kuidas ma nahaga teen, ega telli tooteid Hiinast. Arvan, et need kliendid, kes on meie tööprotsesse näinud, on väga väärtuslikud kliendid. Paljudele oli Loomesuvilas nähtu äge elamus.”Liise lisas, et ametikooli õpetaja Sander Raudsepp tegi uhke maalipunkri, millest sai vajadusel massaažipunker ja et Marie Evestus oli nagu vabakäiguvang, kelle tehtud trepigalerii oli meeldinud absoluutselt kõigile. Ta tundis heameelt, et põhiline külastaja oli kohalik inimene, kes päevakeskuses veel ei käi ja koolis enam ei käi. Ning arutles, et kui leida jätkamiseks võimalus, tuleb hästi läbi mõelda ja mingi uus nüanss juurde leida.Aga üritus oli eriline ka selle poolest, et iga päev uste avamise järel oli inimestest järjekord. Tubli annuse positiivsust andnud Liisele ka see, et mitte keegi ei kirjutanud midagi ette ja mitte kellelegi ei ole vaja aruandlust esitada.Seega Loomesuvila tegelaste mõtteid kokku võttes oli see neile väga lahe, elamuste- ja töörohke suvi, mis külastajate soovil ootab uut hooaega. Nii et mõtted hauduma!100 päeva sisse mahtus 223 sündmust ning 2561 õpitubades ja üritustel kirja pandud osalejat. Maris Rebel märkis, et õige külastajate arvu saab, kui korrutada see arv kahega.Korraldusmeeskonnas olid Liise Kallas, Kristi Kiil, Eva Kumpas, Maris Rebel ja Mele Pesti. Meistrid, kes oma oskusi ka huvilistele õpetasid, olid Heler Põld, Elo Naaber, Erika Salajõe, Riine Sooäär, Herdis Kindsigo, Maria Evestus, Sander Raudsepp ja Liise Kallas. Suvila perenaine oli Astrid Jõeäär.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eilne Eesti Ekspress tõi pikas usutluses läinud pühapäeval oma kaheksanda MM-tiitliga Soomest Seinäjoelt kodusaarele naasnud maadlusmeistri Olev Kiirendiga muu hulgas välja mehe seisukohad seoses Rio olümpiaga, samuti tuli juttu Nõukogude Liidust põgenemisest ja lennuki kaaperdamisest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kiirend Rio olümpiast: kukepoks ja rahvatants
Neljapäev, 29. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Neljapäev, 29. september 2016. Olev Kiirend. FOTO: Valmar Voolaid Eilne Eesti Ekspress tõi pikas usutluses läinud pühapäeval oma kaheksanda MM-tiitliga Soomest Seinäjoelt kodusaarele naasnud maadlusmeistri Olev Kiirendiga muu hulgas välja mehe seisukohad seoses Rio olümpiaga, samuti tuli juttu Nõukogude Liidust põgenemisest ja lennuki kaaperdamisest.
Veteranide maailmameistrivõistlustelt kreeka-rooma maadluses taas kuldmedali saanud Saaremaa maadleja, 67-aastane Olev Kiirend (pildil) ütleb, et see, mida Rio olümpial tehti, oli kukepoks ja rahvatants, aga mitte maadlus.
Mees on tahtnud eluaeg olla maailma parim, aga Nõukogude Liidus polnud tal selleks võimalust. Mõtet Rootsi põgeneda haudus Kiirend üheksa aastat.
Intervjuu lõpupoole ütleb Kiirend Ekspressi ajakirjanikule naljatamisi, et kui saaks 1985. aastal sündinud kahekordse maailmameistri Heiki Nabiga pool aastat intensiivselt tööd teha, paneks Heiki “selle kuubalase Mijaín Lópeze selili nagu naksub” ja peab detailirikka loengu, mida selleks praktikas teha tuleks.
Endine tippmaadleja Olev Kiirend üritas ühe aasta jooksul kaks korda Nõukogude Liidust põgeneda ja kavandas isegi lennuki kaaperdamist. Kiirendit teatakse nii saarel ja kaugemalgi ka kui kuulsa striptiisiklubi, tänaseks suletud Aspasia üht omanikku. Veteranide maailmameistrivõistlustelt kreeka-rooma maadluses taas kuldmedali saanud Saaremaa maadleja, 67-aastane Olev Kiirend (pildil) ütleb, et see, mida Rio olümpial tehti, oli kukepoks ja rahvatants, aga mitte maadlus.Mees on tahtnud eluaeg olla maailma parim, aga Nõukogude Liidus polnud tal selleks võimalust. Mõtet Rootsi põgeneda haudus Kiirend üheksa aastat.Intervjuu lõpupoole ütleb Kiirend Ekspressi ajakirjanikule naljatamisi, et kui saaks 1985. aastal sündinud kahekordse maailmameistri Heiki Nabiga pool aastat intensiivselt tööd teha, paneks Heiki “selle kuubalase Mijaín Lópeze selili nagu naksub” ja peab detailirikka loengu, mida selleks praktikas teha tuleks.Endine tippmaadleja Olev Kiirend üritas ühe aasta jooksul kaks korda Nõukogude Liidust põgeneda ja kavandas isegi lennuki kaaperdamist. Kiirendit teatakse nii saarel ja kaugemalgi ka kui kuulsa striptiisiklubi, tänaseks suletud Aspasia üht omanikku.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Eile ja täna külastavad “Geeks on Wheels“ ehk “Nohikud ratastel“ projekti noored Saaremaa ühisgümnaasiumi ja Aste põhikooli, et tutvustada IT valdkonda ning anda tulevikuks innustust. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Nohikud kahes koolis ratastel

maintext:
Uudised
Nohikud kahes koolis ratastel
Reede, 30. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 30. september 2016. Virtuaalreaalsusseadmega HTC Vive võitleb noormees parasjagu zombie’dega. FOTO: Valmar Voolaid Eile ja täna külastavad “Geeks on Wheels“ ehk “Nohikud ratastel“ projekti noored Saaremaa ühisgümnaasiumi ja Aste põhikooli, et tutvustada IT valdkonda ning anda tulevikuks innustust.
SÜG-i vilistlane ja “Geeks on Wheels“ peakorraldaja Eva Maria Veitmaa ütles, et projektis osalevad vabatahtlikena põhiliselt Tallinna tehnikaülikooli ja Tartu ülikooli noored.
Oma tuuridega püütakse külastada erinevaid suurlinnadest väljaspool asuvaid koole. Idee on viia info suurtest linnadest kaugemale, kuhu muidu sellised üritused eriti ei pruugi jõuda. “Loodame, et ürituse kaudu saame ärgitada noori ka neid alasid edasi õppima minna,“ ütles Veitmaa, lisades, et üritus kasvas välja Microsofti Partnertudengite programmist.
Sel korral on võimalik osaleda küberturvalisuse, riistvara ja programmeerimise laboris, lisaks on expo-ala, kus saab proovida virtuaalreaalsus- ja demoseadmeid ning Xboxi. Päeva lõpus on suur tantsuvõistlus.
“Turvalisuslaboris tutvustatakse, kuidas interneti-maailmas end erinevate ohtude eest kaitsta – et andmed ei lekiks ja arvuti ei nakatuks viirustega.
Riistvaralaboris räägitakse arvuti komponentidest, lapsed saavad oma käega seadmeid kokku panna ja juppideks lahti võtta. Programmeerimislaboris saab proovida, kuidas LED-idega kaetud CodeBug “putuka“ tuled panna oma soovi järgi põlema. Lisaks tehakse programmeerimiskeeles Python numbrite äraarvamismängu. „Need on lihtsad asjad, mis on noortes huvi tekitamiseks nendeni toodud,“ sõnas ta.
Kellele uus, kellele vana
Programmeerimisega parajasti tutvunud Kaisa SÜG-i 8.a klassist tõdes, et räägitu tundub lihtne, kuid nõuab samas süvenemist. Nähtu temas ala vastu huvi siiski ei tekitanud. Küberturvalisuslaborist sai ta eelnevalt mõningaid vajalikke näpunäiteid.
Parajasti riistvaralaboris olnud 10.c klassi õpilane Siim ütles, et ta on ise päris palju arvutitega tegelenud ning midagi uut seega teada ei saanud. “Usun, et paljudele teistele on see siin siiski uus ja huvitav,“ lisas ta. Kuigi IT alal huvitab teda enim võrgu kasutamine ja haldamine, arvab Siim, et edasi õppima läheb ta ilmselt disaini ja tootearendust.
Juba kolmandat aastat toimuv ja kaheksandat tuuri tegev projekt on kõigile koolidele tasuta. “Osalejad on vabatahtlikud, seadmed on saadud sponsoritelt ning koolide vahel liigutakse sponsoritelt saadud elektriautodega,“ seletas peakorraldaja Veitmaa.
Koolides käivad 12 üliõpilast, lisaks on neil meeskonnas ka turunduse ja sponsorite otsimisega tegelevad liikmed.
Iga tuuri käigus külastatakse kuut kooli, eelnevalt on meie maakonnas käidud Kuressaare Vanalinna koolis, Kuressaare gümnaasiumis, Leisi keskkoolis ja Orissaare gümnaasiumis.
Projekti sponsorid on Microsoft, LHV pank, StartIT, Nissan, Helmes, Hesburger, Saku Õlletehas, SA Vaata Maailma, Photopoint, IM Arvutid, Tallinna tehnikaülikool, Tartu ülikool, Eesti infotehnoloogia kolledž, Mug.ee ja TranferWise. SÜG-i vilistlane ja “Geeks on Wheels“ peakorraldaja Eva Maria Veitmaa ütles, et projektis osalevad vabatahtlikena põhiliselt Tallinna tehnikaülikooli ja Tartu ülikooli noored.Oma tuuridega püütakse külastada erinevaid suurlinnadest väljaspool asuvaid koole. Idee on viia info suurtest linnadest kaugemale, kuhu muidu sellised üritused eriti ei pruugi jõuda. “Loodame, et ürituse kaudu saame ärgitada noori ka neid alasid edasi õppima minna,“ ütles Veitmaa, lisades, et üritus kasvas välja Microsofti Partnertudengite programmist.Sel korral on võimalik osaleda küberturvalisuse, riistvara ja programmeerimise laboris, lisaks on expo-ala, kus saab proovida virtuaalreaalsus- ja demoseadmeid ning Xboxi. Päeva lõpus on suur tantsuvõistlus.“Turvalisuslaboris tutvustatakse, kuidas interneti-maailmas end erinevate ohtude eest kaitsta – et andmed ei lekiks ja arvuti ei nakatuks viirustega.Riistvaralaboris räägitakse arvuti komponentidest, lapsed saavad oma käega seadmeid kokku panna ja juppideks lahti võtta. Programmeerimislaboris saab proovida, kuidas LED-idega kaetud CodeBug “putuka“ tuled panna oma soovi järgi põlema. Lisaks tehakse programmeerimiskeeles Python numbrite äraarvamismängu. „Need on lihtsad asjad, mis on noortes huvi tekitamiseks nendeni toodud,“ sõnas ta.Programmeerimisega parajasti tutvunud Kaisa SÜG-i 8.a klassist tõdes, et räägitu tundub lihtne, kuid nõuab samas süvenemist. Nähtu temas ala vastu huvi siiski ei tekitanud. Küberturvalisuslaborist sai ta eelnevalt mõningaid vajalikke näpunäiteid.Parajasti riistvaralaboris olnud 10.c klassi õpilane Siim ütles, et ta on ise päris palju arvutitega tegelenud ning midagi uut seega teada ei saanud. “Usun, et paljudele teistele on see siin siiski uus ja huvitav,“ lisas ta. Kuigi IT alal huvitab teda enim võrgu kasutamine ja haldamine, arvab Siim, et edasi õppima läheb ta ilmselt disaini ja tootearendust.Juba kolmandat aastat toimuv ja kaheksandat tuuri tegev projekt on kõigile koolidele tasuta. “Osalejad on vabatahtlikud, seadmed on saadud sponsoritelt ning koolide vahel liigutakse sponsoritelt saadud elektriautodega,“ seletas peakorraldaja Veitmaa.Koolides käivad 12 üliõpilast, lisaks on neil meeskonnas ka turunduse ja sponsorite otsimisega tegelevad liikmed.Iga tuuri käigus külastatakse kuut kooli, eelnevalt on meie maakonnas käidud Kuressaare Vanalinna koolis, Kuressaare gümnaasiumis, Leisi keskkoolis ja Orissaare gümnaasiumis.Projekti sponsorid on Microsoft, LHV pank, StartIT, Nissan, Helmes, Hesburger, Saku Õlletehas, SA Vaata Maailma, Photopoint, IM Arvutid, Tallinna tehnikaülikool, Tartu ülikool, Eesti infotehnoloogia kolledž, Mug.ee ja TranferWise.
Veel artikleid samast teemast »


description: On ju üldteada tõde, et kui sul pole tervist, siis sul pole peaaegu midagi. Haige ja põdurana ei suuda sa teenida endale ei elamis- ega pensioniraha. Järelikult peaksid inimesed pääsema võimalikult vara arsti juurde, et haigused ei süveneks ning töö- ja elupäevi ei rööviks. Kuid kõigeks selleks nappivat raha, sest arstidele pole piisavalt maksta. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Tervis on esmatähtis

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Tervis on esmatähtis
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
On ju üldteada tõde, et kui sul pole tervist, siis sul pole peaaegu midagi. Haige ja põdurana ei suuda sa teenida endale ei elamis- ega pensioniraha. Järelikult peaksid inimesed pääsema võimalikult vara arsti juurde, et haigused ei süveneks ning töö- ja elupäevi ei rööviks. Kuid kõigeks selleks nappivat raha, sest arstidele pole piisavalt maksta.
Loomulikult oleks meie olukord “parem”, kui meil ei oleks eeskujuks Soome ja teised kõrgema palgaga riigid. Ikka on soov sama palju teenida ning see meelitab arste Eestist lahkuma. Samas on näiteks ida poolt meile saabunud tohtrid väga rahul, sest teenivad siin palju rohkem kui oma kodumaal. Nii et osa asju on lihtsalt suhtelised.
See viib arutelu ka sotsiaalmaksu juurde, mida poleks mõistlik langetada, ning teema juurde, kes maksab meie maksud, kui elanikkond vananeb liiga kiiresti.
Loomulikult on haigel inimesel ehmatav kuulda, et tema ravimiseks pole raha ja vahendeid, aga parim, mida iga inimene enda jaoks ise teha saab, on olla liikuv ja elada tervislikult.
21. september 2016 Autor: MM Kolmapäev, 21. september 2016.Loomulikult oleks meie olukord “parem”, kui meil ei oleks eeskujuks Soome ja teised kõrgema palgaga riigid. Ikka on soov sama palju teenida ning see meelitab arste Eestist lahkuma. Samas on näiteks ida poolt meile saabunud tohtrid väga rahul, sest teenivad siin palju rohkem kui oma kodumaal. Nii et osa asju on lihtsalt suhtelised.See viib arutelu ka sotsiaalmaksu juurde, mida poleks mõistlik langetada, ning teema juurde, kes maksab meie maksud, kui elanikkond vananeb liiga kiiresti.Loomulikult on haigel inimesel ehmatav kuulda, et tema ravimiseks pole raha ja vahendeid, aga parim, mida iga inimene enda jaoks ise teha saab, on olla liikuv ja elada tervislikult.
Veel artikleid samast teemast »


description: Alates 1. oktoobrist muutub keskkonnaameti struktuur ning senise kuue regiooni asemel hakkab olema kolm. Seoses sellega saab suurema piirkonna juhiks Haapsalust pärit Sulev Vare. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Regioonide ühendamine toob saartele uue juhi
Neljapäev, 15. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 15. september 2016. Sulev Vare. FOTO: Delfi Alates 1. oktoobrist muutub keskkonnaameti struktuur ning senise kuue regiooni asemel hakkab olema kolm. Seoses sellega saab suurema piirkonna juhiks Haapsalust pärit Sulev Vare.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description:
“Ja Issand juhatab sind alati ning toidab su hinge põuasel maal; ta teeb tugevaks su luud-liikmed ja sa oled otsekui kastetud rohuaed, veelätte sarnane, mille vesi ei valmista iial pettumust.”
/Jesaja 58:11/ Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Palvekliinik alustab taas

maintext:
Kirik
Palvekliinik alustab taas
Neljapäev, 08. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
“Ja Issand juhatab sind alati ning toidab su hinge põuasel maal; ta teeb tugevaks su luud-liikmed ja sa oled otsekui kastetud rohuaed, veelätte sarnane, mille vesi ei valmista iial pettumust.” /Jesaja 58:11/
Elus tuleb ette olukordi, kus tunneme, et tee on kinni, ei oska või ei jaksa edasi liikuda. Mõnikord võivad need olla seotud terviseprobleemidega. Otsime ja saame abi arstidelt, psühholoogidelt, sõpradelt. Populaarsed on eneseabiraamatud.
Mõni neist juhib meie tähelepanu ka palvele. Sellest võimalusest minnakse tihti mööda, mõeldes, et palvetada ma ei oska.
Ometi on palve see, mis viib meid kontakti Looja ja kõikide vaimude isa Jumalaga. Me võime toetuda Jumalale ja Tema Poja Jeesuse lunastustööle ja pöörduda Tema poole kõikides oma elu olukordades.
Kui tunned, et vajad abi, on sul võimalus pöörduda Kuressaare Palvekliinikusse. Palvekliinikud on loodud selleks, et palvetada inimeste tervise ja muude probleemide pärast. Palvekliiniku tiim koosneb mitmete Kuressaare kirikute esindajatest, kellel on oma koguduse volitus.
See on turvaline koht, kuhu võid oma murega tulla ja see kantakse Jumala ette.
Palvekliinikute moto on: “Iga palve aitab!”
Kuressaare Palvekliinik alustab taas 19. septembril.
Oleme avatud igal esmaspäeval kell 19– 0.30 aadressil Tallinna 29 (sissepääs hoovi poolt). Autor: MM Neljapäev, 08. september 2016.Elus tuleb ette olukordi, kus tunneme, et tee on kinni, ei oska või ei jaksa edasi liikuda. Mõnikord võivad need olla seotud terviseprobleemidega. Otsime ja saame abi arstidelt, psühholoogidelt, sõpradelt. Populaarsed on eneseabiraamatud.Mõni neist juhib meie tähelepanu ka palvele. Sellest võimalusest minnakse tihti mööda, mõeldes, et palvetada ma ei oska.Ometi on palve see, mis viib meid kontakti Looja ja kõikide vaimude isa Jumalaga. Me võime toetuda Jumalale ja Tema Poja Jeesuse lunastustööle ja pöörduda Tema poole kõikides oma elu olukordades.Kui tunned, et vajad abi, on sul võimalus pöörduda Kuressaare Palvekliinikusse. Palvekliinikud on loodud selleks, et palvetada inimeste tervise ja muude probleemide pärast. Palvekliiniku tiim koosneb mitmete Kuressaare kirikute esindajatest, kellel on oma koguduse volitus.See on turvaline koht, kuhu võid oma murega tulla ja see kantakse Jumala ette.Palvekliinikute moto on: “Iga palve aitab!”Kuressaare Palvekliinik alustab taas 19. septembril.Oleme avatud igal esmaspäeval kell 19– 0.30 aadressil Tallinna 29 (sissepääs hoovi poolt).
Veel artikleid samast teemast »


description: Saarlasest rattamees Karl-Patrick Lauk jätkab Prantsusmaal oma muljetavaldavalt võidukat seeriat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lauk võitis Prantsusmaal ühepäevasõidu

maintext:
Sport
Lauk võitis Prantsusmaal ühepäevasõidu
Esmaspäev, 05. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Esmaspäev, 05. september 2016. Karl-Patrick Lauk Montluconis finišeerimas. FOTO: Patrick Dorckel / veloracingnews.fr Saarlasest rattamees Karl-Patrick Lauk jätkab Prantsusmaal oma muljetavaldavalt võidukat seeriat.
“Eestlasest jalgrattur Karl-Patrick Lauk suutis 3. septembril võita Montluconis peetud ühepäevasõidu Circuit des Boulevard,” kirjutab
lamontagne.fr.
Rada kulges 1,5 kilomeetri pikkusel ringil, mida läbiti 50 korda ja kus oli ka üks arvestatav tõus. See tegi võistlusmaa pikkuseks 75 kilomeetrit, osales 29 ratturit.
Lauk tuhises Prantsusmaa klubi Team Pro Immo esindajana üle finišijoone ajaga 1 tund, 53 minutit ja 18 sekundit. Team Pro Immo võttis koguni kolmikvõidu, sest teisena lõpetasid Laugu klubikaaslased Yolan Sylvestre ja Pierre Bonnet.
Lauk tegi selle võiduga Räime, sest eelmisel aastal samas sõidetud ühepäevasõidu võitja oli just Mihkel Räim. Lauk ise piirdus mullu üheksanda kohaga. “Eestlasest jalgrattur Karl-Patrick Lauk suutis 3. septembril võita Montluconis peetud ühepäevasõidu Circuit des Boulevard,” kirjutablamontagne.fr.Rada kulges 1,5 kilomeetri pikkusel ringil, mida läbiti 50 korda ja kus oli ka üks arvestatav tõus. See tegi võistlusmaa pikkuseks 75 kilomeetrit, osales 29 ratturit.Lauk tuhises Prantsusmaa klubi Team Pro Immo esindajana üle finišijoone ajaga 1 tund, 53 minutit ja 18 sekundit. Team Pro Immo võttis koguni kolmikvõidu, sest teisena lõpetasid Laugu klubikaaslased Yolan Sylvestre ja Pierre Bonnet.Lauk tegi selle võiduga Räime, sest eelmisel aastal samas sõidetud ühepäevasõidu võitja oli just Mihkel Räim. Lauk ise piirdus mullu üheksanda kohaga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Tallinna kunstigümnaasiumi galeriis “MÄrt SUlts galerii MÄSU” Tööstuse tn 1 on 15. augustist vähemalt oktoobri lõpuni avatud Natalia Kuhi (62) isikunäitus “Keraamika kui maal”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Natalia Kuhi keraamika MÄSU galeriis

maintext:
NÄDALALÕPP
Natalia Kuhi keraamika MÄSU galeriis
Reede, 02. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Harda Roosna Reede, 02. september 2016. Näitusekülastajad galeriis, keskel Kadri Jäätma, kellel päris arvestatav hulk töid valminud just Tubala anagamas. FOTO: Katrin Kotkas Tallinna kunstigümnaasiumi galeriis “MÄrt SUlts galerii MÄSU” Tööstuse tn 1 on 15. augustist vähemalt oktoobri lõpuni avatud Natalia Kuhi (62) isikunäitus “Keraamika kui maal”.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: See, et üheksa kuud tagasi Rasmus Kagge poolt õhku visatud idee leidis teostuse linnapea Madis Kallase ja tema korraldusmeeskonna poolt, on igati kiiduväärt. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saaremaa oma maraton

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Saaremaa oma maraton
Esmaspäev, 19. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
See, et üheksa kuud tagasi Rasmus Kagge poolt õhku visatud idee leidis teostuse linnapea Madis Kallase ja tema korraldusmeeskonna poolt, on igati kiiduväärt.
Näitab see ju seda, et kui on, mille nimel tööd teha, siis on ka tulemused head tulema. Kui tavapäraselt kipub esmakordselt korraldatava üritusega ikka midagi nii minema, mis kellelegi meeldi, siis selle sündmuse puhul jäid rahule kõik -nii osalejad, korraldajad kui ka pealtvaatajad. Ei ole ühtki tilka tõrva meepotis.
On ju “Ultima Thule” maratoni üks põhieesmärke, mitte joosta niivõrd võidu nimel, vaid teha sporti nii, et seda saaks nautida.
Liikumine on tervis, nii et neil saarlastel, kes seekord starti ei jõudnud, jääb võimalus teha seda tuleval aastal. Sest korraldajate kinnitusel toimub maraton kindlasti ka järgmisel aastal. Jääme ootama!
18. september 2016 Autor: MM Esmaspäev, 19. september 2016.Näitab see ju seda, et kui on, mille nimel tööd teha, siis on ka tulemused head tulema. Kui tavapäraselt kipub esmakordselt korraldatava üritusega ikka midagi nii minema, mis kellelegi meeldi, siis selle sündmuse puhul jäid rahule kõik -nii osalejad, korraldajad kui ka pealtvaatajad. Ei ole ühtki tilka tõrva meepotis.On ju “Ultima Thule” maratoni üks põhieesmärke, mitte joosta niivõrd võidu nimel, vaid teha sporti nii, et seda saaks nautida.Liikumine on tervis, nii et neil saarlastel, kes seekord starti ei jõudnud, jääb võimalus teha seda tuleval aastal. Sest korraldajate kinnitusel toimub maraton kindlasti ka järgmisel aastal. Jääme ootama!
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile käisid põllumehed taas Toompeal meeleavaldusel. Sel korral aga ei aetud kokku mitte suuri rahvamasse, vaid pandi üles piimanduse olukorda esile tõstev installatsioon. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Põllumehed tõstsid kisa

maintext:
Uudised
Põllumehed tõstsid kisa
Teisipäev, 13. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 13. september 2016. Eile toimunud põllumeeste meeleavaldusel Toompeal (vasakult): Eesti Põllumeeste Keskliidu president Tõnu Post, Eesti Põllumeeste Keskliidu juhatuse liige Vahur Tõnissoo, president Toomas-Hendrik Ilves, riigikogu liige Ivari Padar, Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja juhataja Roomet Sõrmus. FOTO: Karin Kaljuläte / Delfi Eile käisid põllumehed taas Toompeal meeleavaldusel. Sel korral aga ei aetud kokku mitte suuri rahvamasse, vaid pandi üles piimanduse olukorda esile tõstev installatsioon.
Põllumehed korraldasid aktsiooni “(M)ärkamine!”, millega kutsuti avalikkust üles märkama, millised on põllumajandussektori pikaleveninud kriisi tagajärjed Eesti toidulauale ja maapiirkondadele.
Erinevatel põhjustel on viimase kahe aastaga piimakari vähenenud 10 000 ja seakari 100 000 looma võrra ehk vastavalt kümnendiku ja kolmandiku.
Eesti Põllumeeste Keskliidu president ja Saaremaa põllumajandusettevõtja Tõnu Post ütles, et ta ei oska välja tuua, kui palju töökohti on seoses tekkinud olukorraga Saare maakonnas kaotatud.
“Eestis tervikuna on seoses lehmade ja sigade arvu drastilise kukkumisega kaduma läinud umbes 1000 töökohta,” tõdes ta.
10 000 liitrit piima
Kuna sel korral ei olnud eesmärk tuua kohale palju põllumehi, vaid üles seada installatsioon, oli riigikogu ette toodud 10 000 liitrit piima. Nimelt olid hoone ette seatud kohalike tootjate piimapudelid, millel sildid elu kaotanud või välismaale viidud lehmade nimedega.
Lisaks oli ukse ette toodud Trooja lehm, mille sees oli 101 Poola päritolu kauasäilivat piimapakki.
“Kui Eestis piimatootmine hävib, tuleb hakata jooma kauasäilivat piima, mis ei ole teps mitte selline nagu on värske, kohapeal toodetud piim,” selgitas Post.
Piimanduses on kriis kestnud kaks ja seakasvatuses tugevalt üle kahe aasta. Ka teraviljakasvatus on väga kehvas seisus.
Küsimusele, mida riigikogulased rääkisid, vastas Post, et koalitsioon kaitseb endiselt oma seisukohti ja opositsioon arvab, et teised on teinud valesti. “Poliitiku käest otsest vastust saada on keeruline,” lisas ta.
Valitsusel on Posti arvates väga palju vastu võtmata seadusi või elukorraldusi, et põllumeeste tulemused oleksid paremad. “Samal ajal on valitsus otsustanud mitte maksta üleminekutoetusi, mida naabritele näiteks makstakse,” nentis ta, lisades, et kogu maaelu sõltub põllumajandusest.
Kahjumid kaelas
Paljud piimatootjad on uksed sulgenud, sest ükski firma ei saa endale lõputut kahjumit lubada. “Lõpetatakse tootmine ja loomad müüakse välismaale,” sõnas Post.
Selle peale, kas siiani on segatootmine põllumeestel hinge sees hoidnud, ütles Post, et praegu on seis pigem selline, et loobutud on piimatootmisest ning keskendutud viljakasvatusele, kus investeeringud on märksa väiksemad ja tööjõudu kulub vähem. “Kui möödunud aastal oli teraviljakasvatusel väga hea aasta, millega sai piimatööstuse kahjusid katta, siis tänavu sealt suurt abi ei tule,” tõdes ta.
Saaremaal on praeguseks piimakarjast Posti teada loobunud üks segatootja. “On ka üks pikaajaliste kogemustega talu, kes sel aastal peab otsad kokku tõmbama, sest ei suuda enam kahjumit katta,” nentis ta.
Posti enda firmadel olid viljasaagid sel aastal väiksemad, aga lisapõntsu panevad ka madalamad hinnad. Piimakari on tal juba kaks aastat kahjumis olnud, kuid Post kinnitas, et uksi sulgema ta veel ei hakata, vaid püütakse rasked ajad üle elada. Põllumehed korraldasid aktsiooni “(M)ärkamine!”, millega kutsuti avalikkust üles märkama, millised on põllumajandussektori pikaleveninud kriisi tagajärjed Eesti toidulauale ja maapiirkondadele.Erinevatel põhjustel on viimase kahe aastaga piimakari vähenenud 10 000 ja seakari 100 000 looma võrra ehk vastavalt kümnendiku ja kolmandiku.Eesti Põllumeeste Keskliidu president ja Saaremaa põllumajandusettevõtja Tõnu Post ütles, et ta ei oska välja tuua, kui palju töökohti on seoses tekkinud olukorraga Saare maakonnas kaotatud.“Eestis tervikuna on seoses lehmade ja sigade arvu drastilise kukkumisega kaduma läinud umbes 1000 töökohta,” tõdes ta.Kuna sel korral ei olnud eesmärk tuua kohale palju põllumehi, vaid üles seada installatsioon, oli riigikogu ette toodud 10 000 liitrit piima. Nimelt olid hoone ette seatud kohalike tootjate piimapudelid, millel sildid elu kaotanud või välismaale viidud lehmade nimedega.Lisaks oli ukse ette toodud Trooja lehm, mille sees oli 101 Poola päritolu kauasäilivat piimapakki.“Kui Eestis piimatootmine hävib, tuleb hakata jooma kauasäilivat piima, mis ei ole teps mitte selline nagu on värske, kohapeal toodetud piim,” selgitas Post.Piimanduses on kriis kestnud kaks ja seakasvatuses tugevalt üle kahe aasta. Ka teraviljakasvatus on väga kehvas seisus.Küsimusele, mida riigikogulased rääkisid, vastas Post, et koalitsioon kaitseb endiselt oma seisukohti ja opositsioon arvab, et teised on teinud valesti. “Poliitiku käest otsest vastust saada on keeruline,” lisas ta.Valitsusel on Posti arvates väga palju vastu võtmata seadusi või elukorraldusi, et põllumeeste tulemused oleksid paremad. “Samal ajal on valitsus otsustanud mitte maksta üleminekutoetusi, mida naabritele näiteks makstakse,” nentis ta, lisades, et kogu maaelu sõltub põllumajandusest.Paljud piimatootjad on uksed sulgenud, sest ükski firma ei saa endale lõputut kahjumit lubada. “Lõpetatakse tootmine ja loomad müüakse välismaale,” sõnas Post.Selle peale, kas siiani on segatootmine põllumeestel hinge sees hoidnud, ütles Post, et praegu on seis pigem selline, et loobutud on piimatootmisest ning keskendutud viljakasvatusele, kus investeeringud on märksa väiksemad ja tööjõudu kulub vähem. “Kui möödunud aastal oli teraviljakasvatusel väga hea aasta, millega sai piimatööstuse kahjusid katta, siis tänavu sealt suurt abi ei tule,” tõdes ta.Saaremaal on praeguseks piimakarjast Posti teada loobunud üks segatootja. “On ka üks pikaajaliste kogemustega talu, kes sel aastal peab otsad kokku tõmbama, sest ei suuda enam kahjumit katta,” nentis ta.Posti enda firmadel olid viljasaagid sel aastal väiksemad, aga lisapõntsu panevad ka madalamad hinnad. Piimakari on tal juba kaks aastat kahjumis olnud, kuid Post kinnitas, et uksi sulgema ta veel ei hakata, vaid püütakse rasked ajad üle elada.
Veel artikleid samast teemast »


description: SEB Tallinna Maraton raames peetud 10 km pikkuse Sügisjooksul ja 5 km pikkusel Noortejooksul pälvisid võitjaau Saaremaa jooksjad Tiidrek Nurme ja Andi Noot. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Nurme ja Noot võidukad

maintext:
Sport
Nurme ja Noot võidukad
Esmaspäev, 12. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Esmaspäev, 12. september 2016. Tiidrek Nurme (vasakul) ja Ibrahim Mukunga Wachira vahetult peale Sügisjooksu finišit fotograafidele poseerimas. FOTO: Priit Simson / Delfi Sport SEB Tallinna Maraton raames peetud 10 km pikkuse Sügisjooksul ja 5 km pikkusel Noortejooksul pälvisid võitjaau Saaremaa jooksjad Tiidrek Nurme ja Andi Noot.
SEB Tallinna Maraton on Eesti suurim rahvaspordisündmus, mis pani seeord liikuma umbes 20 000 liikumisharrastajat. Inimesed said end proovile panna maratoni, poolmaratoni ja kümne- ning viiekilomeetrisel jooksu-, käimis- ja kepikõnnidistantsidel. Toimusid ka Mesikäpa lastejooksud.
Esmakordselt toimusid SEB Tallinna Maratoni üritused kolmel päeval ja nii oli tegemist omalaadse jooksufestivaliga. Reede õhtul oli kavas viie kilomeetri pikkune Nike Noortejooks, mille stardiprotokollis figureerisid koguni 2479 harrastaja nimed. Ülekaaluka võidu saavutas soolojooksu teinud praegune Eesti parim keskmaajooksja Andi Noot (pildil) ajaga 13.31.
“Septembris tehtud soolojooksu kohta on see aeg täiesti okei Maale. Start oli Vabaduse väljakul Vabaduse samba kõrval. Niipea kui pauk käis, panin kohe kõva tempo peale ja järele ei suutnud mulle keegi tulla. Vaatasin vahepeal kella ka ja läbisin kilomeetreid umbes 2.53-ga. Nii see võit tuli,” ütles Noot Meie Maale.
“Nüüd on plaan Jõgevamaal metsatööd teha. Oktoobri alguses hakkan tasapisi talviseks sisehooajaks valmistuma. Peamiseks eesmärgiks on võetud märtsis Serbias toimuv sise-EM, kus soovin osaleda nii 1500 kui 3000 meetri distantsidel,” rääkis Noot oma tulevikuplaanidest.
Laupäeval joosti traditsiooniline SEB maratoni Sügisjooks, kus osales koguni 5242 jooksjat ja kokku läbis raja umbes kümme tuhat liikumisharrastajat. Uuenenud rada juhatas osalejad esmakordselt läbi Kalamaja piirkonna ning Kultuurikatla, kuid enamus rajast kulges jooksu võitnud Tiidrek Nurme (Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi) sõnul siiski asfaldil.
Nurme sai võiduajaks iskilikku rekordit märkivad 29 minutit ja 42 sekundit, edestades finišis kümne sekundiga Ibrahim Mukunga Wachirat Keeniast. Ka kolmas mees oli keenialane Victor Kamuren Ketienya.
“Kui vaadata Eesti tänavajooksu võistluskalendrit, siis tegemist oli kahtlemata kõige olulisema jooksusündmusega. Mõtlesin algul ka poolmaratoni peale, aga Rio OM maraton on pisut veel jalgades. 10 km tundus risk väiksem ja väljakutse suurem, kuna algselt pidi 10 km jooksma ka Roman Fosti,” rääkis Nurme Meie Maale.
Nurme: sihin Tokyo OM-i
“Algus oli superkiire. Läksin kahe keenia jooksjaga teistel eest ära. Lõpuks õnnestus neidki õige taktikaga edestada. 8 km kohal vajus ära Ketienya ja kilomeeter enne lõppu ka Mukunga. See oli magus revanš hiljuti Pärnu kahe silla jooksul saadud kaotuse eest. 29.42 on minu uus 10 km maanteejooksu isiklik rekord. Olen selle jooksu nüüd seitse korda võitnud, kuid nii kõva konkurentsi pole mul siin kunagi olnud,” hindas Nurme.
“Saan novembris 31 ja kahe viimase aasta jooksul pole mul mingit puhkust olnud. Viimase üheksa kuu jooksul olen jooksnud neli maratoni, mis tundub üsna uskumatu. Praegu vaatan pigem kaugemale ette ja üritan osaleda ka nelja aasta pärast Tokyo OM maratonil,” viskas Nurme veksli välja. SEB Tallinna Maraton on Eesti suurim rahvaspordisündmus, mis pani seeord liikuma umbes 20 000 liikumisharrastajat. Inimesed said end proovile panna maratoni, poolmaratoni ja kümne- ning viiekilomeetrisel jooksu-, käimis- ja kepikõnnidistantsidel. Toimusid ka Mesikäpa lastejooksud.Esmakordselt toimusid SEB Tallinna Maratoni üritused kolmel päeval ja nii oli tegemist omalaadse jooksufestivaliga. Reede õhtul oli kavas viie kilomeetri pikkune Nike Noortejooks, mille stardiprotokollis figureerisid koguni 2479 harrastaja nimed. Ülekaaluka võidu saavutas soolojooksu teinud praegune Eesti parim keskmaajooksja Andi Noot (pildil) ajaga 13.31.“Septembris tehtud soolojooksu kohta on see aeg täiesti okei Maale. Start oli Vabaduse väljakul Vabaduse samba kõrval. Niipea kui pauk käis, panin kohe kõva tempo peale ja järele ei suutnud mulle keegi tulla. Vaatasin vahepeal kella ka ja läbisin kilomeetreid umbes 2.53-ga. Nii see võit tuli,” ütles Noot Meie Maale.“Nüüd on plaan Jõgevamaal metsatööd teha. Oktoobri alguses hakkan tasapisi talviseks sisehooajaks valmistuma. Peamiseks eesmärgiks on võetud märtsis Serbias toimuv sise-EM, kus soovin osaleda nii 1500 kui 3000 meetri distantsidel,” rääkis Noot oma tulevikuplaanidest.Laupäeval joosti traditsiooniline SEB maratoni Sügisjooks, kus osales koguni 5242 jooksjat ja kokku läbis raja umbes kümme tuhat liikumisharrastajat. Uuenenud rada juhatas osalejad esmakordselt läbi Kalamaja piirkonna ning Kultuurikatla, kuid enamus rajast kulges jooksu võitnud Tiidrek Nurme (Tartu Ülikooli Akadeemiline Spordiklubi) sõnul siiski asfaldil.Nurme sai võiduajaks iskilikku rekordit märkivad 29 minutit ja 42 sekundit, edestades finišis kümne sekundiga Ibrahim Mukunga Wachirat Keeniast. Ka kolmas mees oli keenialane Victor Kamuren Ketienya.“Kui vaadata Eesti tänavajooksu võistluskalendrit, siis tegemist oli kahtlemata kõige olulisema jooksusündmusega. Mõtlesin algul ka poolmaratoni peale, aga Rio OM maraton on pisut veel jalgades. 10 km tundus risk väiksem ja väljakutse suurem, kuna algselt pidi 10 km jooksma ka Roman Fosti,” rääkis Nurme Meie Maale.“Algus oli superkiire. Läksin kahe keenia jooksjaga teistel eest ära. Lõpuks õnnestus neidki õige taktikaga edestada. 8 km kohal vajus ära Ketienya ja kilomeeter enne lõppu ka Mukunga. See oli magus revanš hiljuti Pärnu kahe silla jooksul saadud kaotuse eest. 29.42 on minu uus 10 km maanteejooksu isiklik rekord. Olen selle jooksu nüüd seitse korda võitnud, kuid nii kõva konkurentsi pole mul siin kunagi olnud,” hindas Nurme.“Saan novembris 31 ja kahe viimase aasta jooksul pole mul mingit puhkust olnud. Viimase üheksa kuu jooksul olen jooksnud neli maratoni, mis tundub üsna uskumatu. Praegu vaatan pigem kaugemale ette ja üritan osaleda ka nelja aasta pärast Tokyo OM maratonil,” viskas Nurme veksli välja.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa Puuetega Inimeste Koja (SPIK) juhataja Veronika Allas, sündinud 3. okt 1957, on puuetega inimeste toimetulekuks palju teinud, sealhulgas siinse süsteemi ülesehitusel. Ise ühe kroonilise haiguse küüsis olijana mõistab ta ka teiste inimeste tervise-, töö- ja toimetuleku muresid üdini. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: TAGASIVAADE: Puuetega inimeste heaks

maintext:
EV100
TAGASIVAADE: Puuetega inimeste heaks
Esmaspäev, 05. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Esmaspäev, 05. september 2016. Veronika Allas. FOTO: Tambet Allik Saaremaa Puuetega Inimeste Koja (SPIK) juhataja Veronika Allas, sündinud 3. okt 1957, on puuetega inimeste toimetulekuks palju teinud, sealhulgas siinse süsteemi ülesehitusel. Ise ühe kroonilise haiguse küüsis olijana mõistab ta ka teiste inimeste tervise-, töö- ja toimetuleku muresid üdini.
"Liitusin puuetega inimeste süsteemiga aastal 1994 tervise tõttu, kuna Saaremaal loodi Eesti Psoriaasiliidu Saaremaa osakond. Minu probleem oli olnud pikaajaline, kuid ma ei teinud sellest seni eriti välja. Liitumise tõttu sain osaleda esimesel Soome mudelil tugineval tugiisikute koolitusel Tallinnas, kuhu kutsuti süsteemi tugiisikud üle Eesti. Tugiisiku-töö oli vabatahtlik, töö andis õlgõla- tunde. Koolitus aitas väga palju kaasa enda toimetuleku paranemiseks ja ka teistele sai ühte-teist soovituslikku jagada.”
Samaaegselt oli Veronika tööl piimatööstuses mikrobioloogia laboratooriumis, 26 aastat kestnud töö lõppes 2002. aastal, kui lõpetati siinse mikrobioloogia labori eksistents, toorpiima-proovid hakkasid minema Tartusse. Selleks ajaks oli Veronika jõudnud oma mõtetega kõrghariduse omandamise vajalikkuseni.
“Alustasin kaugõppe korras psühholoogia-õpinguid Tartu Avatud Ülikoolis, kuhu pääsemiseks oli vaja sooritada kuue-osaline test ja läbida küsitlus. Vahel olen mõelnud, et kas tänasel päeval seda enam suudaksin. Minu üliõpilastee oli väga tore aeg, grupis oli huvitavaid inimesi üle Eesti. Meil oli nelja-aastane õppeaeg, kuid kuna valisin väga aeganõudva diplomitöö teema, kulus lõpetamiseks kuus aastat. Teemaks oli puuetega inimeste enesehinnangu uurimine, mida oli vähe käsitletud. Seadsin eesmärgiks korraldada uurimustöö kogu Eestis. Kaitsesin oma tööd kui rakenduslikku, kuid komisjon hindas seda kui kraaditööd, kuna suutsin pikka ja keerulist küsimustikku kaasata üle 200 puuetega inimese üle Eesti. See on materjal, mida saan siiamaani kasutada.”
Valdkonna arendamine
Oma maja saadi 1994. a, kui Kuressaare linnavalitsus kinkis Pikk tn 39 maja SPIK-le. Endine Audla mõisa talvekoda, kus mõisapreilid talvel elasid ja ballidel käisid, nüüdseks 200 aasta vanune paekivimaja on nõudnud tugevat kõpitsemist. Praeguseks on maja ilus nii seest kui väljast, asfalteeritud siseõu-parklaga ja inimeste teeninduseks on moodne invabuss.
“Siinse koja esimesed toetused anti Eesti Puuetega Inimeste Koja kaudu, mida sai kasutada erinevate organisatsioonide tegevuste läbiviimiseks. SPIK-i alla hakkas kuuluma palju organisatsioone- allergia-, dia-beedi-, psoriaasi-, reuma-, pimedate-, arengupuuetega-, inva-, kurtide-, kutsehaiguste-, vaegkuulajate-, parkinsoni- ja vähiühingud ning kultuuriühing Mõte.
Kokku kuulub meie organisatsioonide nimekirjadesse üle 600 aktiivse liikme.”
Puuetega inimeste suvepäevad, mis läksid käima invaühingu eesvõttel Karujärve ääres, olid Veronika sõnul väga oodatud ja kõigile avatud, paraku sellist võimalus neil enam pole. Seda põhjusel, et kämpingute kasutamise eest küsiti sellist raha, mida kojal polnud. Mitmeid aastaid jätkati suvekooli laagritega erinevates kohtades – Võhmal, Kallemäel jm.
“Paralleelselt suvepäevade ja -koolidega arenesid ka kõik muud teenused. 2003. a tulid riiklikud teenused erivajadustega inimestele – igapäevaelu toetamise ja töötamise toetamise teenus. Praegused teenusepakkujad on Saaremaal Kuressaare linna päevakeskus, Randvere tööõppekeskus, Lümanda sotsiaaltöö keskus, kes on meile head koostööpartnerid, mitte konkurendid.”
Riiklike teenustega paralleelselt hakkasid kohalikud omavalitsused rahastama puuetega inimeste teenuseid nagu isikliku abistaja, tugiisiku, viipekeele tõlketeenus, millele on lisandunud ka kuulmisnõustamise teenus.
“2006. aastast hakkasime osutama rehabilitatsiooniteenust. Kuid ükski teenus ei kuku tühja koha peale, selleks peavad olema spetsialistid, erinevad andmebaasid ja programmid. SPIK on ise puuetega inimestele suurim tööandja, meil on palgal seitse inimest, kõik oma eriala spetsialistid.
Kiitus ja tänu kõigile tööandjatele, kellel on olnud tahtmist ja hakkamist muuta oma asutustes tööpäev paindlikumaks, mis annab võimaluse paljudele puudega inimestele tulla tagasi tööle, see juhib mõtted probleemidelt kõrvale ja aitab end väärtustada meie kaunil Eestimaal elades.” "Liitusin puuetega inimeste süsteemiga aastal 1994 tervise tõttu, kuna Saaremaal loodi Eesti Psoriaasiliidu Saaremaa osakond. Minu probleem oli olnud pikaajaline, kuid ma ei teinud sellest seni eriti välja. Liitumise tõttu sain osaleda esimesel Soome mudelil tugineval tugiisikute koolitusel Tallinnas, kuhu kutsuti süsteemi tugiisikud üle Eesti. Tugiisiku-töö oli vabatahtlik, töö andis õlgõla- tunde. Koolitus aitas väga palju kaasa enda toimetuleku paranemiseks ja ka teistele sai ühte-teist soovituslikku jagada.”Samaaegselt oli Veronika tööl piimatööstuses mikrobioloogia laboratooriumis, 26 aastat kestnud töö lõppes 2002. aastal, kui lõpetati siinse mikrobioloogia labori eksistents, toorpiima-proovid hakkasid minema Tartusse. Selleks ajaks oli Veronika jõudnud oma mõtetega kõrghariduse omandamise vajalikkuseni.“Alustasin kaugõppe korras psühholoogia-õpinguid Tartu Avatud Ülikoolis, kuhu pääsemiseks oli vaja sooritada kuue-osaline test ja läbida küsitlus. Vahel olen mõelnud, et kas tänasel päeval seda enam suudaksin. Minu üliõpilastee oli väga tore aeg, grupis oli huvitavaid inimesi üle Eesti. Meil oli nelja-aastane õppeaeg, kuid kuna valisin väga aeganõudva diplomitöö teema, kulus lõpetamiseks kuus aastat. Teemaks oli puuetega inimeste enesehinnangu uurimine, mida oli vähe käsitletud. Seadsin eesmärgiks korraldada uurimustöö kogu Eestis. Kaitsesin oma tööd kui rakenduslikku, kuid komisjon hindas seda kui kraaditööd, kuna suutsin pikka ja keerulist küsimustikku kaasata üle 200 puuetega inimese üle Eesti. See on materjal, mida saan siiamaani kasutada.”Valdkonna arendamineOma maja saadi 1994. a, kui Kuressaare linnavalitsus kinkis Pikk tn 39 maja SPIK-le. Endine Audla mõisa talvekoda, kus mõisapreilid talvel elasid ja ballidel käisid, nüüdseks 200 aasta vanune paekivimaja on nõudnud tugevat kõpitsemist. Praeguseks on maja ilus nii seest kui väljast, asfalteeritud siseõu-parklaga ja inimeste teeninduseks on moodne invabuss.“Siinse koja esimesed toetused anti Eesti Puuetega Inimeste Koja kaudu, mida sai kasutada erinevate organisatsioonide tegevuste läbiviimiseks. SPIK-i alla hakkas kuuluma palju organisatsioone- allergia-, dia-beedi-, psoriaasi-, reuma-, pimedate-, arengupuuetega-, inva-, kurtide-, kutsehaiguste-, vaegkuulajate-, parkinsoni- ja vähiühingud ning kultuuriühing Mõte.Kokku kuulub meie organisatsioonide nimekirjadesse üle 600 aktiivse liikme.”Puuetega inimeste suvepäevad, mis läksid käima invaühingu eesvõttel Karujärve ääres, olid Veronika sõnul väga oodatud ja kõigile avatud, paraku sellist võimalus neil enam pole. Seda põhjusel, et kämpingute kasutamise eest küsiti sellist raha, mida kojal polnud. Mitmeid aastaid jätkati suvekooli laagritega erinevates kohtades – Võhmal, Kallemäel jm.“Paralleelselt suvepäevade ja -koolidega arenesid ka kõik muud teenused. 2003. a tulid riiklikud teenused erivajadustega inimestele – igapäevaelu toetamise ja töötamise toetamise teenus. Praegused teenusepakkujad on Saaremaal Kuressaare linna päevakeskus, Randvere tööõppekeskus, Lümanda sotsiaaltöö keskus, kes on meile head koostööpartnerid, mitte konkurendid.”Riiklike teenustega paralleelselt hakkasid kohalikud omavalitsused rahastama puuetega inimeste teenuseid nagu isikliku abistaja, tugiisiku, viipekeele tõlketeenus, millele on lisandunud ka kuulmisnõustamise teenus.“2006. aastast hakkasime osutama rehabilitatsiooniteenust. Kuid ükski teenus ei kuku tühja koha peale, selleks peavad olema spetsialistid, erinevad andmebaasid ja programmid. SPIK on ise puuetega inimestele suurim tööandja, meil on palgal seitse inimest, kõik oma eriala spetsialistid.Kiitus ja tänu kõigile tööandjatele, kellel on olnud tahtmist ja hakkamist muuta oma asutustes tööpäev paindlikumaks, mis annab võimaluse paljudele puudega inimestele tulla tagasi tööle, see juhib mõtted probleemidelt kõrvale ja aitab end väärtustada meie kaunil Eestimaal elades.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Kolmapäeval anti Valjala koolimaja taga rulapargis avalöök mölkky meistrivõistlustele. Kokku tuli mängijaid igas vanuses, oli nii kooliõpilasi kui ka vanemaid härrasid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kogu perega mölkky’t mängima!

maintext:
Perekond
Kogu perega mölkky’t mängima!
Laupäev, 10. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Laupäev, 10. september 2016. Viset sooritab Ulvi Muul, kõrval jälgivad Arvo Ots ja Tanel Kreem, kes tuli esimese vooru võitjaks. FOTO: Ivika Laanet Kolmapäeval anti Valjala koolimaja taga rulapargis avalöök mölkky meistrivõistlustele. Kokku tuli mängijaid igas vanuses, oli nii kooliõpilasi kui ka vanemaid härrasid.
“Mäng sobib igale vanusele ja on kiiresti õpitav,“ kutsus Valjala valla sporditöö organisaator Pirgit Nuut kõiki osalema. Kuna võitja selgitatakse välja kolme parema vooru kokkuvõttes, kuid voore on kokku neli, siis on oodatud veel need, kes seekord mingil põhjusel osaleda ei saanud, liituma mänguga järgmisel kolmapäeval. Möödunud aastal tuli Valjala mölkkymeistriks Erki Välinurm.
Mölkky on lihtne, kuid samas sportlikku hasarti pakkuv täpsus-viskemäng, mille ajalugu ulatub sajandite taha. Eesti Mölkky Klubide Liidu kodulehe andmetel on mäng arenenud sajandite jooksul Soome aladel. Tänapäevaste mängude tootmisega alustati Soomes 90-ndate aastate keskel. Kuigi eestlastele tundub mängu nimi veidi harjumatu, siis soomlased jätsid nime just selliseks vastukaaluks ingliskeelsete nimede pealetungile.
Mölkky on lihtne koguperemäng, mis sobib igas vanuses, pikkuses ja kaalus inimestele. See meenutab paljusid muid viskemänge, kas või näiteks Prantsuse päritolu petangi.
Valjalas korraldatakse mölkkymeistrivõistlusi teist aastat järjest. “Mäng sobib igale vanusele ja on kiiresti õpitav,“ kutsus Valjala valla sporditöö organisaator Pirgit Nuut kõiki osalema. Kuna võitja selgitatakse välja kolme parema vooru kokkuvõttes, kuid voore on kokku neli, siis on oodatud veel need, kes seekord mingil põhjusel osaleda ei saanud, liituma mänguga järgmisel kolmapäeval. Möödunud aastal tuli Valjala mölkkymeistriks Erki Välinurm.Mölkky on lihtne, kuid samas sportlikku hasarti pakkuv täpsus-viskemäng, mille ajalugu ulatub sajandite taha. Eesti Mölkky Klubide Liidu kodulehe andmetel on mäng arenenud sajandite jooksul Soome aladel. Tänapäevaste mängude tootmisega alustati Soomes 90-ndate aastate keskel. Kuigi eestlastele tundub mängu nimi veidi harjumatu, siis soomlased jätsid nime just selliseks vastukaaluks ingliskeelsete nimede pealetungile.Mölkky on lihtne koguperemäng, mis sobib igas vanuses, pikkuses ja kaalus inimestele. See meenutab paljusid muid viskemänge, kas või näiteks Prantsuse päritolu petangi.Valjalas korraldatakse mölkkymeistrivõistlusi teist aastat järjest.
Veel artikleid samast teemast »


description: 1. oktoobril möödub 100 aastat poetess Debora Vaarandi sünnist. Sel puhul meenutasid teda Saaremaa raamatuklubilased. Rääkisin Vaarandist kui looduseinimesest, kui sajandi luuletajast, kui lihtsalt suurepärasest inimesest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Mälestades Vaarandit

maintext:
Kultuur
Mälestades Vaarandit
Teisipäev, 13. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
1. oktoobril möödub 100 aastat poetess Debora Vaarandi sünnist. Sel puhul meenutasid teda Saaremaa raamatuklubilased. Rääkisin Vaarandist kui looduseinimesest, kui sajandi luuletajast, kui lihtsalt suurepärasest inimesest.
Teatavasti oli poetess meie looduskaitse seltsi üks rajajaid. Igal aastal, kui toimusid seltsi üle-eestilised kokkutulekud, oli ka tema kohal ja sõbrustas eriti meie, saarlastega. Üks viimaseid kohumisi oli mandril Väätsal.
Vaarandit hindas väga loodusemees Jaan Eilart, kes märkis: “Debora oli nii mere- kui metsainimene, sügavalt loodusesõbralik. See kajastub ka tema loomingus, mis elab üle igaviku...”
Raamatuklubilased laulsid Vaarandi sõnadele tehtud laule. Maimu Sõrm ja Ellen Õnnis lugesid tema luulet. Hariessa Saamel meenutas poetessi tema Laimjala-päevilt.
Kui Vaarandi lahkus manalateele, kirjutas suurepärase loo “Vaarandi lahkumine” ajakirjanik Milla Mägi. See ilmus tollases kultuurilehes Kultuuri Valgel.
Kust leidis poetess jõudu rasketel hetkedel?
Astusin lihtsate asjade juurde,
toetusin lihtsale heale...
Kaugete tähtede lõputu valgus
rahuna voolas mu peale.
(Debora Vaarandi, “Lihtsad asjad”)
Vaarandil on veel selline omapärane luuletus nagu “Tuule valgel”. Selle valgel kõndis ta looduses ja ka inimeste keskel. Meie ütleme täna: me kõnnime elus Vaarandi luule valgel... Autor: Enda Naaber Teisipäev, 13. september 2016.Teatavasti oli poetess meie looduskaitse seltsi üks rajajaid. Igal aastal, kui toimusid seltsi üle-eestilised kokkutulekud, oli ka tema kohal ja sõbrustas eriti meie, saarlastega. Üks viimaseid kohumisi oli mandril Väätsal.Vaarandit hindas väga loodusemees Jaan Eilart, kes märkis: “Debora oli nii mere- kui metsainimene, sügavalt loodusesõbralik. See kajastub ka tema loomingus, mis elab üle igaviku...”Raamatuklubilased laulsid Vaarandi sõnadele tehtud laule. Maimu Sõrm ja Ellen Õnnis lugesid tema luulet. Hariessa Saamel meenutas poetessi tema Laimjala-päevilt.Kui Vaarandi lahkus manalateele, kirjutas suurepärase loo “Vaarandi lahkumine” ajakirjanik Milla Mägi. See ilmus tollases kultuurilehes Kultuuri Valgel.Kust leidis poetess jõudu rasketel hetkedel?Astusin lihtsate asjade juurde,toetusin lihtsale heale...Kaugete tähtede lõputu valgusrahuna voolas mu peale.(Debora Vaarandi, “Lihtsad asjad”)Vaarandil on veel selline omapärane luuletus nagu “Tuule valgel”. Selle valgel kõndis ta looduses ja ka inimeste keskel. Meie ütleme täna: me kõnnime elus Vaarandi luule valgel...
Veel artikleid samast teemast »


description: Lugeja küsib: Lugesime koledast õnnetusest, kus kaks meest hukkusid viljamahuti puhastamisel. Tegeleme ka vilja ladustamise ja kuivatamisega. Kas töötervishoius ja -ohutuses on veel midagi, millega peame arvestama? Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lugeja küsib, jurist vastab

maintext:
Majandus
Lugeja küsib, jurist vastab
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Rein Reisberg Kolmapäev, 21. september 2016. Rein Reisberg. Lugeja küsib: Lugesime koledast õnnetusest, kus kaks meest hukkusid viljamahuti puhastamisel. Tegeleme ka vilja ladustamise ja kuivatamisega. Kas töötervishoius ja -ohutuses on veel midagi, millega peame arvestama?
Vastab Rein Reisberg (pildil), tööinspektsiooni töökeskkonna konsultant: Kõige traagilisemad õnnetused teraviljaga tegelemisel on toimunud just vilja alla vajumise või jäämisega, mille tagajärjeks on lämbumine.
Teravili ei ole kõndimiseks kindel pind ja kui viljamahuti on sügav, on oht vilja sisse vajuda. Teine probleem on viljamahutite seestpoolt puhastamisega siis, kui mahutis olev vili on seinale paakunud. Kui mahuti puhastamiseks on vaja sellesse siseneda, tuleb enne läbi mõelda, kuidas kaitsta töötajat vilja sisse vajumise või variseva vilja alla jäämise eest ning kuidas tagada piisavalt värsket õhku hingamiseks.
Järgmine tõsisem teema on tolm, mis tekib teravilja teisaldamisel ja jahvatamisel. See võib sissehingamisel põhjustada tõsiseid terviseprobleeme, nii allergiat, bronhiiti kui astmat.
Tervisekahjustuste ennetamiseks tuleb valida sobivad hingamisteede kaitsevahendid ja tolmuses töökeskkonnas viibides neid alati kasutada.
Kui õhus on piisavas koguses tolmu plahvatuse tekkeks ja leidub ka süüteallikas, võib tolm põhjustada ka tulekahju. Nii on juhtunud viljakoristusel, kui kombaini tulistele osadele koguneb palju tolmu.
Kontrollida tuleb ka mahutite juures olevaid liikumisteid. Liiga sageli on paljud trepid, redelid, platvormid ja käiguteed ise ehitatud juhuslikust puitmaterjalist. Kuna neid kasutatakse suhteliselt harva, ei panda tähele, kui käiguteel on mõni laud purunenud, piirdelaud puudu või redel deformeerunud.
Kuivatites on liikumisteed ohtlikumad kui laoruumides. Sinna kipub jääma ette kaableid ja voolikuid või muid takistusi, mida on ebapiisava valgustuse tõttu raske märgata ja seetõttu seal komistatakse ja kukutakse.
Lisaks veel ohud kokkupuutest konveierite või transportööride liikuvate osadega, kokkupõrke oht laaduritega, kuivatites ja veskites müra ning võimalik on ka bioloogilise ohuteguri, hallituse esinemine. Vastab(pildil), tööinspektsiooni töökeskkonna konsultant: Kõige traagilisemad õnnetused teraviljaga tegelemisel on toimunud just vilja alla vajumise või jäämisega, mille tagajärjeks on lämbumine.Teravili ei ole kõndimiseks kindel pind ja kui viljamahuti on sügav, on oht vilja sisse vajuda. Teine probleem on viljamahutite seestpoolt puhastamisega siis, kui mahutis olev vili on seinale paakunud. Kui mahuti puhastamiseks on vaja sellesse siseneda, tuleb enne läbi mõelda, kuidas kaitsta töötajat vilja sisse vajumise või variseva vilja alla jäämise eest ning kuidas tagada piisavalt värsket õhku hingamiseks.Järgmine tõsisem teema on tolm, mis tekib teravilja teisaldamisel ja jahvatamisel. See võib sissehingamisel põhjustada tõsiseid terviseprobleeme, nii allergiat, bronhiiti kui astmat.Tervisekahjustuste ennetamiseks tuleb valida sobivad hingamisteede kaitsevahendid ja tolmuses töökeskkonnas viibides neid alati kasutada.Kui õhus on piisavas koguses tolmu plahvatuse tekkeks ja leidub ka süüteallikas, võib tolm põhjustada ka tulekahju. Nii on juhtunud viljakoristusel, kui kombaini tulistele osadele koguneb palju tolmu.Kontrollida tuleb ka mahutite juures olevaid liikumisteid. Liiga sageli on paljud trepid, redelid, platvormid ja käiguteed ise ehitatud juhuslikust puitmaterjalist. Kuna neid kasutatakse suhteliselt harva, ei panda tähele, kui käiguteel on mõni laud purunenud, piirdelaud puudu või redel deformeerunud.Kuivatites on liikumisteed ohtlikumad kui laoruumides. Sinna kipub jääma ette kaableid ja voolikuid või muid takistusi, mida on ebapiisava valgustuse tõttu raske märgata ja seetõttu seal komistatakse ja kukutakse.Lisaks veel ohud kokkupuutest konveierite või transportööride liikuvate osadega, kokkupõrke oht laaduritega, kuivatites ja veskites müra ning võimalik on ka bioloogilise ohuteguri, hallituse esinemine.
Veel artikleid samast teemast »


description: Märtsi keskpaigas saatis Evelin Ilves Karja pagariärisse uued näidistooted ja andis lootust, et mõnda neist võib tulevikus ehk poelettideltki saada. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Evelini uued tooted on jäänud soiku

maintext:
Uudised
Evelini uued tooted on jäänud soiku
Reede, 16. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Reede, 16. september 2016. Märtsi keskpaigas saatis Evelin Ilves Karja pagariärisse uued näidistooted ja andis lootust, et mõnda neist võib tulevikus ehk poelettideltki saada.
Näidiste seas olid kääritatud speltaleib, šokolaadileib, kaera-seemneleib ja mandli-kookoseleib.
“Katsetasime suvel tõesti paari asjaga. Nüüd on asi natuke soiku jäänud, sest olen pühendunud oma telesaatele. Samas – kääritatud speltaleib jõudis küll sinnamaani, et peaaegu võiks katsetada päris tarbijaga. Üks jahuvaba leib ka. Küll nad tulevad, kui on õige aeg,” ütles Evelin Ilves Meie Maale. Näidiste seas olid kääritatud speltaleib, šokolaadileib, kaera-seemneleib ja mandli-kookoseleib.“Katsetasime suvel tõesti paari asjaga. Nüüd on asi natuke soiku jäänud, sest olen pühendunud oma telesaatele. Samas – kääritatud speltaleib jõudis küll sinnamaani, et peaaegu võiks katsetada päris tarbijaga. Üks jahuvaba leib ka. Küll nad tulevad, kui on õige aeg,” ütles Evelin Ilves Meie Maale.
Veel artikleid samast teemast »


description: Leisi ujula avatakse taas alates 2. oktoobrist. Koolipäevadel kasutab kool ujulat vastavalt tunniplaanile. Avalikuks kasutamiseks on ujula ja saunad avatud tööpäeviti kella 17–21. Laupäeval ja pühapäeval on ujula avatud kella 12–20. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Leisi ujula avatakse peagi


description: Meie Maas ilmus artikkel, kus kaks anonüümseks jääda soovinud seenelist väitsid, et sattusid Tõrise metsas karu peale, kui läksid metsa kuuseriisikaid korjama. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Jahimees Saaremaa karust: hirmul olid suured silmad
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Teisipäev, 06. september 2016. Vaata tähelepanelikult: kas pildilt paistab karu või mitte? FOTO: Valmar Voolaid Meie Maas ilmus artikkel, kus kaks anonüümseks jääda soovinud seenelist väitsid, et sattusid Tõrise metsas karu peale, kui läksid metsa kuuseriisikaid korjama.
"Me olime umbes kümme minutit metsas olnud, kuni nägime, et suur must kogu on meist natuke eemal, umbes 50 meetri kaugusel. Läksime lähemale ja tegime elukaaslasega veel omavahel nalja, et äkki on karu. Jõudsime umbes 25–30 meetri kaugusele ja vaatasime, et ongi karu. Ta seisis tagumistel käppadel püsti. Ma arvan, et ta nägi meid, sest ta vaatas meie poole. Läksime pisut külje peale, aga rohkem me piiluma ei jäänud. Lasime üsna kiiresti jalga," rääkis seeneline Meie Maale. Teest olid nad umbes 200 meetri kaugusel.
Eikla jahiseltsi juht Ojar Sepp käis eile metsas uurimas, kas piirkonnas on kahtlasi jälgi, mis viitaksid karule või mõnele muule suurele metsloomale.
"Ei olnud seal ühtegi jälge. See on mu onu mets ja ta oli sinna puu äärde pannud auto pagasiruumi aluskatte. See oli ümber puu pandud niimoodi, et ülevalt on kitsamalt ja alt läheb laiemaks. See ongi see must asi, umbes poolteise meetri kõrgune. Ainuke asi seal, mis võis justkui karu olla. See on umbes 100 meetrit teest. Sead olid seal maa üles tõngunud, selle peal oleks ometi pidanud jälgi näha olema," rääkis Sepp, kes käis läbi suure maa-ala.
Jahimees arvas, et ilmselt olid hirmul ikkagi suured silmad. „See aluskate oli tee peal, täpselt seal, kus ta rääkis, et nad karu nägid,“ seletas Sepp. Seenelised ise jahimehega metsa kaasa ei läinud.
“Seeneliste jutu järgi polnud karu liikunud. Kuid kui karu oleks inimesi näinud, oleks ta ikkagi end liigutanud. Sel ajal võis õues juba hämar olla ja mina arvan, et hirmul olid suured silmad,“ pakkus jahimees.
Ta ütles, et jahimehed käivad alatasa metsas ringi, otsides hundijälgi ja kuskil kraavis oleks pidanud siiski jälgi nägema, kui karu päriselt metsas liikvel oleks.
Umbes poolteist aastat tagasi arvas üks jahimees, et nägi Tõrise metsas ahmi, kuid selle kohta kinnitust ei ole. Loom on umbes koera suurune, mistõttu seenelise kirjeldusele ta ei vastanud.
"Ma jään endale kindlaks, et nägin karu. Pead ta liigutas, aga ei jooksnud," ütles seeneline jahimehe jutu peale. Ta ütles, et teab, milline karu välja näeb ja on kindel selles, mida nägi, olenemata sellest, kas teised seda usuvad või mitte. Ta oli karuga tõtt vaadanud. Tegu oli olnud ilusa karvaga tumepruuni, peaaegu musta värvi isendiga. "Me olime umbes kümme minutit metsas olnud, kuni nägime, et suur must kogu on meist natuke eemal, umbes 50 meetri kaugusel. Läksime lähemale ja tegime elukaaslasega veel omavahel nalja, et äkki on karu. Jõudsime umbes 25–30 meetri kaugusele ja vaatasime, et ongi karu. Ta seisis tagumistel käppadel püsti. Ma arvan, et ta nägi meid, sest ta vaatas meie poole. Läksime pisut külje peale, aga rohkem me piiluma ei jäänud. Lasime üsna kiiresti jalga," rääkis seeneline Meie Maale. Teest olid nad umbes 200 meetri kaugusel.Eikla jahiseltsi juht Ojar Sepp käis eile metsas uurimas, kas piirkonnas on kahtlasi jälgi, mis viitaksid karule või mõnele muule suurele metsloomale."Ei olnud seal ühtegi jälge. See on mu onu mets ja ta oli sinna puu äärde pannud auto pagasiruumi aluskatte. See oli ümber puu pandud niimoodi, et ülevalt on kitsamalt ja alt läheb laiemaks. See ongi see must asi, umbes poolteise meetri kõrgune. Ainuke asi seal, mis võis justkui karu olla. See on umbes 100 meetrit teest. Sead olid seal maa üles tõngunud, selle peal oleks ometi pidanud jälgi näha olema," rääkis Sepp, kes käis läbi suure maa-ala.Jahimees arvas, et ilmselt olid hirmul ikkagi suured silmad. „See aluskate oli tee peal, täpselt seal, kus ta rääkis, et nad karu nägid,“ seletas Sepp. Seenelised ise jahimehega metsa kaasa ei läinud.“Seeneliste jutu järgi polnud karu liikunud. Kuid kui karu oleks inimesi näinud, oleks ta ikkagi end liigutanud. Sel ajal võis õues juba hämar olla ja mina arvan, et hirmul olid suured silmad,“ pakkus jahimees.Ta ütles, et jahimehed käivad alatasa metsas ringi, otsides hundijälgi ja kuskil kraavis oleks pidanud siiski jälgi nägema, kui karu päriselt metsas liikvel oleks.Umbes poolteist aastat tagasi arvas üks jahimees, et nägi Tõrise metsas ahmi, kuid selle kohta kinnitust ei ole. Loom on umbes koera suurune, mistõttu seenelise kirjeldusele ta ei vastanud."Ma jään endale kindlaks, et nägin karu. Pead ta liigutas, aga ei jooksnud," ütles seeneline jahimehe jutu peale. Ta ütles, et teab, milline karu välja näeb ja on kindel selles, mida nägi, olenemata sellest, kas teised seda usuvad või mitte. Ta oli karuga tõtt vaadanud. Tegu oli olnud ilusa karvaga tumepruuni, peaaegu musta värvi isendiga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Täna õhtul toimub Nasva klubis pidu, kuhu peolised on oodatud 1960-ndate aastate stiilis. Peo avab kolhoosiesimees. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Nasval tuleb lõikuspidu

maintext:
NÄDALALÕPP
Nasval tuleb lõikuspidu
Reede, 30. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Täna õhtul toimub Nasva klubis pidu, kuhu peolised on oodatud 1960-ndate aastate stiilis. Peo avab kolhoosiesimees.
“Kuna on 60-ndate aastate stiil, on kohal moekriitik, kes hindab piduliste riideid. Parimatele on auhinnad,“ ütles peo korraldaja, Nasva klubi juhataja Hiie Kuusk. Ta lisas, et esinevad Miili ja Maali.
Lisaks sellele toimub kõrvitsakaalumise võistlus, kus kõrvitsaid tuleb kaaluda süles ning igaüks kirjutab kaalu üles ja täpseim saab endale aiakäru. Tantsuks mängib ansambel Maasikad.
Ansambli settide vahele näidatakse lühifilme aastaist 1960–1980 sarjast “Vana aja asjad“ ning esineb naisansambel Sireenid 60-ndate aastate lauludega.
“Mänge on veel, aga kõike kirja panna ei saa, siis pole põnev,“ muigas Hiie.
Lõikuspidu algab kl 20. Autor: Ivika Laanet Reede, 30. september 2016.“Kuna on 60-ndate aastate stiil, on kohal moekriitik, kes hindab piduliste riideid. Parimatele on auhinnad,“ ütles peo korraldaja, Nasva klubi juhataja Hiie Kuusk. Ta lisas, et esinevad Miili ja Maali.Lisaks sellele toimub kõrvitsakaalumise võistlus, kus kõrvitsaid tuleb kaaluda süles ning igaüks kirjutab kaalu üles ja täpseim saab endale aiakäru. Tantsuks mängib ansambel Maasikad.Ansambli settide vahele näidatakse lühifilme aastaist 1960–1980 sarjast “Vana aja asjad“ ning esineb naisansambel Sireenid 60-ndate aastate lauludega.“Mänge on veel, aga kõike kirja panna ei saa, siis pole põnev,“ muigas Hiie.Lõikuspidu algab kl 20.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kultuurikeskuses avatud näituse “Kuulamine ja nägemine” avamisel ütles juhendaja Ott Lambing, et täiskasvanute maaliõpe jätkub oktoobris. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Täiskasvanute kunstiõpe saab järje

maintext:
NÄDALALÕPP
Täiskasvanute kunstiõpe saab järje
Reede, 09. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kultuurikeskuses avatud näituse “Kuulamine ja nägemine” avamisel ütles juhendaja Ott Lambing, et täiskasvanute maaliõpe jätkub oktoobris.
Reedel avati Kärdla kultuurikeskuses sama maja maaliateljee õppurite näitus, kus kõrvu nii õpilaste kui täiskasvanute kunstiringi tööd. Esindatud on kümme autorit 18 maaliga. Ateljees maalisid 2015–2016 hooajal ja esitasid oma tööd näitusele õpilased Luisa Harjak, Inger-Liis Heinsoo, Kertu Kaubre ja Jannela Kokla. Veebruarist maini väldanud täiskasvanute koolituse läbisid ja oma töid esitlevad Margarita Korol, Tiia Liibert, Liina Sahtel, Agnes Isabelle Veevo, Annely Veevo ja Kaira Västrik.
Maalijad on käsitlenud teemasid meri, lilled ja inimene. Noorte ja täiskasvanute töödel on hõlbus vahet teha, sest viimased on oma tööd lõpuni vormistanud ehk iga lõuendile tehtud töö on saanud ka raami.
Näituse kujundaja Ott Lambing rääkis, et kui täiskasvanud said juhendatud õpet viis kuud, siis noorte õppurite õpiaeg on olnud, sõltuvalt autorist, üks kuni neli aastat.
Tegu polnud päris esimese täiskasvanute maalikoolitusega kultuurikeskuses, kuid paus oli päris pikk. Esimene täiskasvanute kunstiring tegutses samas 2005. aastal. Toonasel kursusel osales Tiia Liibert, kelle töid saab näha ka nüüd.
Ott Lambing avaldas lootust, et tema õpilased jätkavad maalimisega ja põhjust selleks tema hinnangul jagub – kui autoreil jagub vaid soovi ja tungi.
Hiiu valla kultuuri- ja vaba aja keskuse juhataja Margarita Korol, kes ka ise koolitusel osales, naljatas, et tema jaoks oli kursusel kõige suurem väljakutse gerbera – igal teisipäeval, kui maalijad kokku said, oli lill muutunud, sest eelmine ei pidanud kuigi pikalt vastu. Lahenduseks ja kingiks juhendajale andis ta kursuslaste poolt üle gerberapoti. “Tahan sind kiita, Ott – lisaks sellele, et sa oled suurepärane kunstnik, sain ma kogeda, et oled ka suurepärane pedagoog,” lausus Margarita.
Õpilaste muljeid
Üks näitusel osalejaid, Liina Sahtel tegeleb maalimisega aktiivsemalt 2014. aastast. Liina rääkis, et kodus maalimisega võrreldes oli koolitusel hõlpsam, sest Ott juhendas, suunas ja aitas vigadele kiiremini jaole saada. “Ise vaatad, et midagi nagu ei sobi, aga milles häda seisneb, ei jõua järeldusele. Ott ütles kohe, et suuna tähelepanu sellele objektile või vaata seda kohta veel üle,” rääkis Liina. Varem on ta õppinud Tartu rahvaülikoolis Robert Suvi juures, sel aastal ka Aapo Puki juures. “Kõik kolm, kelle juures olen käinud, on väga erinevad isiksused ja igaühelt õppisin erinevaid nüansse,” nentis Liina.
Annely Veevo rääkis, et temale meeldis kursuse juures kõige enam vaikus – tulid kohale, mingit lobisemist ei olnud, vaikselt nohistasid omaette. “Hiljem hakkasin tundma, et see on teatud mõttes teraapia: tuled seeläbi oma pingelisest tööpäevast välja ja lähed ateljeest koju ülirahulikult.” Annely ütles, et plaanib kindlasti edasi maalida. Enne seda kursust puutus ta maalimisega kokku viimati 30 aastat tagasi.
Kaira Västrik ütles, et tema nautis olukorda, et kokku said aeg, koht ja õpetaja – ta ei saanud seda võimalust käest lasta. Kaira lõpetas 17 aastat tagasi Jõhvi kunstikooli ja oli maaliõppe jätkamist väga kaua igatsenud. “Iseseisvalt on maalimiseks aega palju raskem leida – siin oli suunaja, koht ja samade huvidega inimesed. Väga tore oli,” kiitis ta.
Kiidusõnu ja tänu jagasid Ott Lambingule ka Hiiu vallavanem Reili Rand, volikogu esimees Jüri Ojasoo, Hiiumaa muuseumist Helgi Põllo ja Jaanika Kuusk ning Hiiumaa kunstnike vabaühenduse HiKu esindaja Kaja Hiis.
Kärdla kultuurikeskuse maaliateljee tegutseb aastast 1994 ja selle aja jooksul on kunstioskusi omandanud paljud õpilased.
Näitus “Kuulamine ja nägemine” jääb kultuurikeskuses avatuks 30. septembrini. Autor: Kadi Kiiver Reede, 09. september 2016.Reedel avati Kärdla kultuurikeskuses sama maja maaliateljee õppurite näitus, kus kõrvu nii õpilaste kui täiskasvanute kunstiringi tööd. Esindatud on kümme autorit 18 maaliga. Ateljees maalisid 2015–2016 hooajal ja esitasid oma tööd näitusele õpilased Luisa Harjak, Inger-Liis Heinsoo, Kertu Kaubre ja Jannela Kokla. Veebruarist maini väldanud täiskasvanute koolituse läbisid ja oma töid esitlevad Margarita Korol, Tiia Liibert, Liina Sahtel, Agnes Isabelle Veevo, Annely Veevo ja Kaira Västrik.Maalijad on käsitlenud teemasid meri, lilled ja inimene. Noorte ja täiskasvanute töödel on hõlbus vahet teha, sest viimased on oma tööd lõpuni vormistanud ehk iga lõuendile tehtud töö on saanud ka raami.Näituse kujundaja Ott Lambing rääkis, et kui täiskasvanud said juhendatud õpet viis kuud, siis noorte õppurite õpiaeg on olnud, sõltuvalt autorist, üks kuni neli aastat.Tegu polnud päris esimese täiskasvanute maalikoolitusega kultuurikeskuses, kuid paus oli päris pikk. Esimene täiskasvanute kunstiring tegutses samas 2005. aastal. Toonasel kursusel osales Tiia Liibert, kelle töid saab näha ka nüüd.Ott Lambing avaldas lootust, et tema õpilased jätkavad maalimisega ja põhjust selleks tema hinnangul jagub – kui autoreil jagub vaid soovi ja tungi.Hiiu valla kultuuri- ja vaba aja keskuse juhataja Margarita Korol, kes ka ise koolitusel osales, naljatas, et tema jaoks oli kursusel kõige suurem väljakutse gerbera – igal teisipäeval, kui maalijad kokku said, oli lill muutunud, sest eelmine ei pidanud kuigi pikalt vastu. Lahenduseks ja kingiks juhendajale andis ta kursuslaste poolt üle gerberapoti. “Tahan sind kiita, Ott – lisaks sellele, et sa oled suurepärane kunstnik, sain ma kogeda, et oled ka suurepärane pedagoog,” lausus Margarita.Üks näitusel osalejaid, Liina Sahtel tegeleb maalimisega aktiivsemalt 2014. aastast. Liina rääkis, et kodus maalimisega võrreldes oli koolitusel hõlpsam, sest Ott juhendas, suunas ja aitas vigadele kiiremini jaole saada. “Ise vaatad, et midagi nagu ei sobi, aga milles häda seisneb, ei jõua järeldusele. Ott ütles kohe, et suuna tähelepanu sellele objektile või vaata seda kohta veel üle,” rääkis Liina. Varem on ta õppinud Tartu rahvaülikoolis Robert Suvi juures, sel aastal ka Aapo Puki juures. “Kõik kolm, kelle juures olen käinud, on väga erinevad isiksused ja igaühelt õppisin erinevaid nüansse,” nentis Liina.Annely Veevo rääkis, et temale meeldis kursuse juures kõige enam vaikus – tulid kohale, mingit lobisemist ei olnud, vaikselt nohistasid omaette. “Hiljem hakkasin tundma, et see on teatud mõttes teraapia: tuled seeläbi oma pingelisest tööpäevast välja ja lähed ateljeest koju ülirahulikult.” Annely ütles, et plaanib kindlasti edasi maalida. Enne seda kursust puutus ta maalimisega kokku viimati 30 aastat tagasi.Kaira Västrik ütles, et tema nautis olukorda, et kokku said aeg, koht ja õpetaja – ta ei saanud seda võimalust käest lasta. Kaira lõpetas 17 aastat tagasi Jõhvi kunstikooli ja oli maaliõppe jätkamist väga kaua igatsenud. “Iseseisvalt on maalimiseks aega palju raskem leida – siin oli suunaja, koht ja samade huvidega inimesed. Väga tore oli,” kiitis ta.Kiidusõnu ja tänu jagasid Ott Lambingule ka Hiiu vallavanem Reili Rand, volikogu esimees Jüri Ojasoo, Hiiumaa muuseumist Helgi Põllo ja Jaanika Kuusk ning Hiiumaa kunstnike vabaühenduse HiKu esindaja Kaja Hiis.Kärdla kultuurikeskuse maaliateljee tegutseb aastast 1994 ja selle aja jooksul on kunstioskusi omandanud paljud õpilased.Näitus “Kuulamine ja nägemine” jääb kultuurikeskuses avatuks 30. septembrini.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui kodu- ja käsitööõllede riiulid jaekaubanduses üha täienevad, siis veinivalmistajad saavad tagasisidet vaid naabrinaiselt ja konkursilt. Seda ka vaid juhul, kui on söakust osaleda. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Veinis olgu iseloomu ja särtsu

maintext:
Uudised
Veinis olgu iseloomu ja särtsu
Kolmapäev, 21. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Kolmapäev, 21. september 2016. Žürii liikmed eesotsas Aivar Viidikuga suhtusid neile pandud vastutusrikkasse ülesandesse täie tõsidusega. FOTO: Valmar Voolaid Kui kodu- ja käsitööõllede riiulid jaekaubanduses üha täienevad, siis veinivalmistajad saavad tagasisidet vaid naabrinaiselt ja konkursilt. Seda ka vaid juhul, kui on söakust osaleda.
Möödunud nädala toidufestivali raames suunas Meie Maa fookuse just neile. Teist aastat korraldatud konkursil “Kena vein 2016“ hindas žürii, kuhu kuulus auväärseid asjatundjaid, veinivalmistajate tööd, vaeva ja teostatud ideede tulemusi.
Sel aastal toodi konkursile kuus veini vähem kui mullu ehk 38, nende hulgas oli valgeid, roosasid ja oranže kuni tumepunaseni välja. Pimedegusteerimine toimus tänavu La Perla hooviterrassil ning nagu ikka, olid kõik pudelid mässitud fooliumisse. Degusteerimislauale asetati need juhuslikus järjekorras, alustati heledatest ning lõpetati tumepunastega.
Kohe leppisid žüriiliikmed kokku, et sel aastal vormi ehk disaini ei hinnata, vaid keskendutakse üksnes sisule ning selle omadustele. Hinnati aroomi, värvust ja maitset ning iga joogi puhul püüti ära arvata ka lähteaine. Kuigi žürii hinnangul võiks see olla kas aroomi või maitse järgi ära tuntav, oli nii mõnegi puhul seda raske mõistatada, mõnel korral viis joogi aroom lausa eksiteele. Kui mullu oli tooraine valik leedrist banaanini, siis tänavused konkursiveinid olid kääritatud peamiselt kohalikest aia- ja metsasaadustest.
Veinid tekitasid emotsioone
Hindamisskaala oli ühest viieni ning päris null anti vaid rikkis veinidele. Neid ei olnud õnneks ülemäära palju.
Kolme tunni jooksul analüüsiti kõiki veine vaikselt ja mõtiskledes, siiski kuuldus ka emotsioone ja üllatushüüdeid nii negatiivset kui ka positiivset hinnangut andes: kurat, rohkem värki ja vähem vett, oot-oot, suhkruga tuleb ettevaatlikumalt ümber käia, ja mis see siis on – hapukurgitootja otsustas veini tegema hakata!, nii-nii, see on nüüd küll jõuline ja sisukas, hoppaa: keemiline, atsetoonilõhnaline – see on ju crappa!, tugevalt mõru keha, lahja ja magus, tühi ja vesine vein, siin on hape üle võlli, selles on tõesti midagi pekki läinud: üleliia suhkrut, hape puudub, maitse kui Kosmose marmelaadil, siin jälle kõik maitsed justkui olemas, aga veini pole, ohsaa, see on juurviljavein! sellel ilus värvus, aga maitse pläust, aga too hägune ja oksüdeerunud, vana rabarber, tõrvalõhnaline aroom, vesine, liiga magus… Kõige sagedamini kostis: liiga hapu, liiga vesine, liiga magus! Võitjaveini aga tundsid kõik žüriiliikmed peaaegu üksmeelselt kohe ära.
Hea ja meeldiva veini, olgu see siis kuiv või magus, tootmine nõuab teadmisi, aega ja kannatust. Loomulikult on eelduseks tooraine ning paha ei tee ka leidlikkus ja fantaasia. Arensburgi veiniklubi president Märt Käesel võttis tänavu žürii tööst osa juba teist aastat, see andis talle võimaluse konkursiveinide kvaliteeti ja iseloomu möödunud aastal osalenutega võrrelda.
“Sel aastal said liiga paljud veinid hinde üks kuni kaks,” sõnas Käesel. “Inimesed olid küll palju vaeva näinud, aga midagi oli totaalselt viltu läinud. Või oli vaeva liialt vähe nähtud. Keskmise hinnangu, kolm kuni kolm-pool pügalat saanud veinide hulk oli suurem kui eelmisel aastal,” ütles Käesel. “Inimesed olid küll vaeva näinud, aga mingil hetkel oli tulemus ära rikutud.“
Tipus oli eredat sära
Käeseli sõnul oli mitmes joogis kuiva veini potentsiaal olemas, paraku oli rohke suhkru kasutamine lõpptulemuse ära rikkunud. Jäi mulje, et veinivalmistajal oli soov naabrinaisele meelepärane olla.
Tipptase oli sel aastal särav ja silmapaistev, ent tipu nimistu oli möödunud aastaga võrreldes lühem.
“Esikümne veinid olid aga kõvast puust ja võit oli väga õiglane,” tõi Käesel esile positiivse aspekti. “Tõsiselt oli vaeva nähtud ja üllatus-üllatus – tegemist oli meie veiniklubi liikme Raul Schiffiga. Kuigi tema kolm veini jõudsid degusteerimislauale erinevatel aegadel, oli neis midagi ühist ning selle taga nägi žürii kohe ühe käekirjaga tootja ära.”
Sellest, et esikümnest kaheksas veinis oli õun, tasub teha kaugemaleulatuva järelduse: hoia tooraine klassikaline ning fantaasia jäta katsetamiseks.
“Tore, et rabarberiveine oli päris mitu ja need olid üllatavalt head,” rõõmustas Käesel. “Rabarber on keeruline kraam, seda on raske taltsutada ja selgeks saada.”
Käesel esindas žürii hinnangut ning nimetas selle aasta läbivaks noodiks suhkru ülemäärase ja oskamatu kasutamise.
Kokkuvõtteks soovitas žürii kõiki, kel veinitegemine südamelähedane ja kirglik hobi, rikastada end teadmistega ning käia koolitustel, mida viiakse läbi ka Saaremaal. Möödunud nädala toidufestivali raames suunas Meie Maa fookuse just neile. Teist aastat korraldatud konkursil “Kena vein 2016“ hindas žürii, kuhu kuulus auväärseid asjatundjaid, veinivalmistajate tööd, vaeva ja teostatud ideede tulemusi.Sel aastal toodi konkursile kuus veini vähem kui mullu ehk 38, nende hulgas oli valgeid, roosasid ja oranže kuni tumepunaseni välja. Pimedegusteerimine toimus tänavu La Perla hooviterrassil ning nagu ikka, olid kõik pudelid mässitud fooliumisse. Degusteerimislauale asetati need juhuslikus järjekorras, alustati heledatest ning lõpetati tumepunastega.Kohe leppisid žüriiliikmed kokku, et sel aastal vormi ehk disaini ei hinnata, vaid keskendutakse üksnes sisule ning selle omadustele. Hinnati aroomi, värvust ja maitset ning iga joogi puhul püüti ära arvata ka lähteaine. Kuigi žürii hinnangul võiks see olla kas aroomi või maitse järgi ära tuntav, oli nii mõnegi puhul seda raske mõistatada, mõnel korral viis joogi aroom lausa eksiteele. Kui mullu oli tooraine valik leedrist banaanini, siis tänavused konkursiveinid olid kääritatud peamiselt kohalikest aia- ja metsasaadustest.Hindamisskaala oli ühest viieni ning päris null anti vaid rikkis veinidele. Neid ei olnud õnneks ülemäära palju.Kolme tunni jooksul analüüsiti kõiki veine vaikselt ja mõtiskledes, siiski kuuldus ka emotsioone ja üllatushüüdeid nii negatiivset kui ka positiivset hinnangut andes: kurat, rohkem värki ja vähem vett, oot-oot, suhkruga tuleb ettevaatlikumalt ümber käia, ja mis see siis on – hapukurgitootja otsustas veini tegema hakata!, nii-nii, see on nüüd küll jõuline ja sisukas, hoppaa: keemiline, atsetoonilõhnaline – see on ju crappa!, tugevalt mõru keha, lahja ja magus, tühi ja vesine vein, siin on hape üle võlli, selles on tõesti midagi pekki läinud: üleliia suhkrut, hape puudub, maitse kui Kosmose marmelaadil, siin jälle kõik maitsed justkui olemas, aga veini pole, ohsaa, see on juurviljavein! sellel ilus värvus, aga maitse pläust, aga too hägune ja oksüdeerunud, vana rabarber, tõrvalõhnaline aroom, vesine, liiga magus… Kõige sagedamini kostis: liiga hapu, liiga vesine, liiga magus! Võitjaveini aga tundsid kõik žüriiliikmed peaaegu üksmeelselt kohe ära.Hea ja meeldiva veini, olgu see siis kuiv või magus, tootmine nõuab teadmisi, aega ja kannatust. Loomulikult on eelduseks tooraine ning paha ei tee ka leidlikkus ja fantaasia. Arensburgi veiniklubi president Märt Käesel võttis tänavu žürii tööst osa juba teist aastat, see andis talle võimaluse konkursiveinide kvaliteeti ja iseloomu möödunud aastal osalenutega võrrelda.“Sel aastal said liiga paljud veinid hinde üks kuni kaks,” sõnas Käesel. “Inimesed olid küll palju vaeva näinud, aga midagi oli totaalselt viltu läinud. Või oli vaeva liialt vähe nähtud. Keskmise hinnangu, kolm kuni kolm-pool pügalat saanud veinide hulk oli suurem kui eelmisel aastal,” ütles Käesel. “Inimesed olid küll vaeva näinud, aga mingil hetkel oli tulemus ära rikutud.“Käeseli sõnul oli mitmes joogis kuiva veini potentsiaal olemas, paraku oli rohke suhkru kasutamine lõpptulemuse ära rikkunud. Jäi mulje, et veinivalmistajal oli soov naabrinaisele meelepärane olla.Tipptase oli sel aastal särav ja silmapaistev, ent tipu nimistu oli möödunud aastaga võrreldes lühem.“Esikümne veinid olid aga kõvast puust ja võit oli väga õiglane,” tõi Käesel esile positiivse aspekti. “Tõsiselt oli vaeva nähtud ja üllatus-üllatus – tegemist oli meie veiniklubi liikme Raul Schiffiga. Kuigi tema kolm veini jõudsid degusteerimislauale erinevatel aegadel, oli neis midagi ühist ning selle taga nägi žürii kohe ühe käekirjaga tootja ära.”Sellest, et esikümnest kaheksas veinis oli õun, tasub teha kaugemaleulatuva järelduse: hoia tooraine klassikaline ning fantaasia jäta katsetamiseks.“Tore, et rabarberiveine oli päris mitu ja need olid üllatavalt head,” rõõmustas Käesel. “Rabarber on keeruline kraam, seda on raske taltsutada ja selgeks saada.”Käesel esindas žürii hinnangut ning nimetas selle aasta läbivaks noodiks suhkru ülemäärase ja oskamatu kasutamise.Kokkuvõtteks soovitas žürii kõiki, kel veinitegemine südamelähedane ja kirglik hobi, rikastada end teadmistega ning käia koolitustel, mida viiakse läbi ka Saaremaal.
Veel artikleid samast teemast »


description: Lääne-Saare vallavolikogu otsustas valimiskogusse saata presidenti valima sotsiaaldemokraadi Maidu Variku, mis tähendab, et opositsioon tegi võimulolijatele nii-öelda ära. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! PALEEPÖÖRE TULEKUL? Lääne-Saare opositsioon hääletas Tinno kandidaadi kindlalt maha
Kolmapäev, 14. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson, Veiko Visnapuu Kolmapäev, 14. september 2016. Opositsiooni poolt valijameheks hääletatud Maidu Varik (keskel) ütles, et annab presidendivalimistel hääle Allar Jõksile. FOTO: Valmar Voolaid Lääne-Saare vallavolikogu otsustas valimiskogusse saata presidenti valima sotsiaaldemokraadi Maidu Variku, mis tähendab, et opositsioon tegi võimulolijatele nii-öelda ära.
“Nagu ütles Ostap Bender unustamatus raamatus “12 tooli”, et jää hakkas liikuma, härrad vandekohtunikud,” tõdes Maidu Variku kandidatuuri üles seadnud Mart Maastik Meie Maale. Osta artikkel ja loe ka teisi arvamusi! Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »