description: Ameerika Ühendriikide orkaanikeskuse teatel kasvas Kariibi mere idaosas möllav troopiline torm Matthew orkaaniks.

title: Video: Kariibi merel möllav troopiline torm Matthew kasvas orkaaniks

maintext:
Meteoroloogide hinnangul muutub Matthew veelgi võimsamaks enne, kui ta teele jäävad Jamaica, Haiti, Dominikaani Vabariik, Kuuba ja Bahama saared, edastab USA Today.
Hiljem peaks Matthew liikuma edasi USA ranniku suunas.
USA orkaanikeskuse teatel asus orkaan eile umbes 240 kilomeetri kaugusel kirdes Curaçao saarest ja liigub edasi kiirusega 30 kilomeetrit tunnis.
Tuule kiirus ulatub orkaanis 120 kilomeetrini tunnis, tegemist on esimese kategooria orkaaniga, kuid ekspertide hinnangul võib ta esmapäevaks olla juba teise kategooria orkaaniks paisunud.
Matthew liigub üle mitmete Kariibi mere saarte, kaasa arvatud Bonaire´i ja Aruba ning võib probleeme tekitada isegi Colombia rannikualadel.
Kariibi mere saartel, sealhulgas Martinique`il ja Barbadosel on tugeva tuule tõttu elektrikatkestusi. St. Vincenti saare juhid teatasid ühe elaniku surmast.
Orkaani tõttu on Kariibi mere saartel suletud lennuvälju, lende ei tehta näiteks Barbadoselt ja Saint Lucialt.


description: Süüria relvajõud teatasid täna nädala kestnud relvarahu lõppemisest, rõhutades, et selles on süüdi mässulised.

title: Süüria armee: relvarahu on läbi, süüdi on mässulised

maintext:
Sõjast räsitud Süürias sagenevad polügaamia ja lahutused
Kuus kuud pärast seda, kui Maha abikaasa verises kodusõjas tapeti, langetas kahe lapse ema otsuse, mis on saanud järjest tavalisemaks: temast sai ühe mehe teine naine.

fasttext_language: et


description: Venemaa lükkab tehnilistel põhjustel edasi järgmisele nädalale planeeritud mehitatud kosmoselaeva stardi.

title: Venemaa lükkab tehnilistel põhjustel raketistardi edasi

maintext:
«Vene kosmoseagentuur Roscosmos otsustas tehnilistel põhjustel lükata edasi Sojuz MS-02 kosmoselaeva 23. septembriks kavandatud stardi pärast teste Baikonuri kosmodroomil,» teatas agentuur avalduses. «Uue stardi kuupäevast teatatakse hiljem,» lisati
Astronautide meeskond, mis pidi lendama Rahvusvahelisele Kosmosejaamale (ISS) järgmisel reedel, koosneb ühest USA ning kahest Vene kosmonaudist. Astronautide ettevalmistused Baikonuri kosmodroomil Kasahstanis on kulgenud teadete järgi probleemideta.


description: Soome kohus jättis täna vahi alla tuntud neonatsiliidri, keda kahtlustatakse septembri algul Helsingis immigratsioonivastase meeleavalduse ajal juhusliku mööduja tapmises.

title: Juhusliku mööduja tapnud Soome neonats jäeti vahi alla

maintext:
Väidetavalt tõukas 26-aastane Jesse Torniainen 28-aastast Jimi Karttuneni, kes oli protestijate suunas sülitanud. Karttunen kukkus, lõi pea ära ja suri nädal aega hiljem ajuverevalumi tagajärjel.
Vägvaldse paremäärmusliku Soome Vastupanuliikumise keskset kuju Torniainenit kahtlustatakse rünnakus ja tahtmatus tapmises raskendavatel asjaoludel.
Kehavigastuste tekitamise ja teiste kuritegude tõttu politseile hästi tuntud Torniainen kiitles Karttuneni ründamisega sotsiaalmeedias, kuni ohver 16. septembril suri.
Täna kohtus ta end Karttuneni surmas süüdi ei tunnistanud.
Soome poliitikud, seal hulgas peaminister Juha Sipilä on rünnaku hukka mõistnud.
Poliitilistel motiividel rünnakud on Soomes harvad, aga pärast 32 500 migrandi saabumist 2015. aastal on need sagenenud.


title: Kesknädal

maintext:
Sõber, mida sa teed?
VALVE SAARMAN, 28. September 2016
Võimult eemal olemine tekitas rahutust ja kripeldust nii omade kui ka mitte-omade keskel. Lõpuks hakkas olema vaid lõputu süüdistamine, keerutamine ja kahtlustamine.
Kahju on, kui puudub vajalik tarkus ja mõistlik meel, samuti kannatlikkus. Noored poliitikud süttisid kui tõrvikud meeletust võimuihast. See lasi tõugata teelt kõik väärtusliku. Isegi sõpruse ja austuse; kuni surmasoovini välja.
Rahvas oma enamuses ei lase käest tõde Edgar Savisaare kohta. Teda armastatakse, teada teatakse ja usutakse, teda valitakse, vaatamata autokoorma-suurustele süüdistustele.
Ja nüüd siis otsustas punt noori, võimsaid, energilisi võimule pürgijaid: tuleb teha lõpp tõeliselt tugevale poliitika vundamendile, sest seda nüüd pole enam vaja – meie suudame ja teame, kuidas on parem.
Kui õige peatuks ja mõtleks järele: kas ikka tasuks vana kaevu kinni ajada, kui uus ei ole veel valmis? Kust küll võtate tarkuse ja läbitehtud kogemused ning elu hinnaga kannatuste tuleproovid, mis kandsid endas enneolematuid tulemusi ja põhjalikke võite? Meie ülima poliitikamehe suur tarkus ja ettevõtlikkus tõi tõelise võidu, mida nüüd maha tallatakse ilma ühegi süümepiinata.
Me teeme arulagedaid tempe ajal, kui on tulemas sõda – tormiline ja halastamatu (hiljutine sõnum Jumalalt 30.8.2016 Eesti rahvale), kus saab olema palju valu ja palju hukkunuid (Piiblis: Jakobuse 5, Jesaja 10).
Just nüüd läheks vaja Edgari tarkust ja võimekust toimetulekuks ohtlikult keerulisel ajal. Aga kas ongi seda enam võtta, arvestades tema tervislikku seisukorda, mis on nii ülekohtuselt palju kannatanud talle kurja tegemise tagajärjel?
VALVE SAARMAN, Kesknädala lugeja Valgast
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Reformierakond, päästa end ja heida Rõivas üle parda!
14. September 2016
„Reformierakonna süvenevas sisekriisis on Rõivas üritanud olla korraga kõiki asju kõigile inimestele, aga see ei ole poliitikas kunagi kaugeleviiv strateegia. Pigem on peaminister viimastel kuudel meenutanud kääridega jooksvat last ning senise kursi jätkudes on õnnetus vaid aja küsimus. Nii Ligi kui Lauri paistavad kuuluvat n-ö neutraalide leeri Kallase ja Kaljuranna vastasseisus, ehk esindavad sama kirik-keset-küla poliitilist pinda, millesse Rõivas on seni edutult üritanud juuri ajada,“ kirjutas kolumnist Ahto Lobjakas Postimehes.
Tema sõnul on ilmselgelt liiga optimistlik arvata, et Rõivase hädad lõppevad Lauri ja Ligi edutamisega. „Selline manööver kujutab endast tõenäoliselt liiga vähest liiga hilja. Presidendivalimised on omandanud omaenese godzillaliku inertsi, mis ähvardab peaministri lömastada sõltumata sellest, kas võidab Kallas, Kaljurand või Reps või hoopis keegi neljas,“ hoiatab Lobjakas.
Politoloog Rein Ruutsoo andis 10. septembril ajalehes Pealinn täpse hinnangu praegu Reformierakonnas toimuvale. „See on Kalev Lillode seltskond, kes valetavad kalasilmadega sulle näkku või sõimavad nagu Rein Lang. Kaljuranna otsus ärgitab kindlasti tüli, solvumist tuleb kindlasti ette, aga nad kõik on oma kelmuste, mängude ja kilekottidega nii tugevasti seotud, et liikumisruumi neil ei ole. Küüneviha jääb muidugi sügavale sisse ja see võib areneda välja sepsiseks, aga kuna nad on aastate jooksul harjunud kokku mängima, siis arvatavasti nad toimetavad edasi. Süüdlase otsimine muidugi süveneb. Tahetakse teada, kes tegi kusagil vea. Praegu seisuga on juhtumas see, mida reformierakondlased soovisid igal juhul vältida, st. nad lähevad valimistele kahe kandidaadiga,“ arvas Ruutsoo.
Kui siseheitlustes Reformierakond soovib jääda Eesti poliitikas võtmetegijaks, siis Kesknädala hinnangul on tal ainsaks loogiliseks lahenduseks oma nõrgast peaministrist Taavi Rõivasest lahti saada. Reformierakonnas aset leidnud suure segaduse peasüüdlane – mannetu ja käpardlik Rõivas – vahetataksegi tõenäoliselt oravate poolt pärast presidendirallit peaministritoolilt välja.
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Valijad otsustavad kõik
MAIE KIVISELG, 28. September 2016
Selles, et Mailis Reps ei osutud valituks, on siiski suurem süü K. Simsoni leeri poolt vahetult enne valimisi meedias tahtlikult lekitatud-tekitatud skandaalidel. See oli karuteene M. Repsi kandideerimisel presidendiks.
Võib-olla see oligi nii mõeldud (äkki ongi kuuldustel naiselikust kadedusest alust?) – kampaania käigus osutus M. Reps liiga populaarseks.
Peale valimiskogu esimest vooru, kus väga napilt jäi kolmanda tulemusega teisest voorust välja Mailis, leidis K. Simson ka süüdlase – Edgar Savisaar. Tema olevat mahitanud häältega. Huvitav, kuidas teadis Kadrikene SALAJASTEL hääletamistel antud häälte jagamisest kellegi kasuks?
Aga et EV President jäi valimata, on kurb. Poliitmängud jõudsid Riigikogust Estonia saali. Kui ikka meie pakutud kandidaat ei sobinud, siis ei saa kumbki allesjäänud presidendikandidaat ka meie hääli. Nii lihtne see oligi. Kohe näha, et lasteaed on lõpetamata.
Kuid valijamehi oma kohustuste täitmata jätmises süüdistada on liig. Tegemist siiski riigikogulastest poliitikute kohusetundetusega. Valimised läksid tagasi Riigikokku. Tekib küsimus, kui ei suudetud presidenti ära valida viies voorus, kuidas siis nüüd ollakse valmis.
Õigem oleks ka, et seniseid kandidaate ei esitata ega valita. Kirja koostamise ajal juhtusin vaatama TV3 uudiseid. MOTT – eelnevalt kirjutatu kinnitamiseks. 25. septembri õhtul toimus Keskerakonna juhatuse välkrünnak ja koosistumine võimu jõuliseks ülevõtmiseks. Põhjuseks ikka M. Repsi ebaõnnestumine valimistel. Väga hästi lavastatud ja ajastatud. Nüüd kindlalt Reformierakonna rüppe edasi, sest võim on nii-nii-nii magus.
Ainult et sel uue näoga Keskerakonnal pikka püsimist ei tule. Valijad otsustavad kõik.
MAIE KIVISELG, Tihemetsa, Pärnumaa
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Härra Nilsson tegutseb jälle
21. September 2016
„See on täiesti uskumatu, kui mõtlema hakata, et Eesti Vabariigi suurimad päevalehed kirjutavad täiesti enesestmõistetavas toonis Reformierakonna hallistkardinalist, ei panda isegi enam jutumärke,“ leidis „Keskpäevatunnis“ ajakirjanik ja õppejõud Priit Hõbemägi.
„Kõik teavad, et on olemas üks mees, Rain Rosimannus, kes tuleb tuppa, alguses istub ta seina ääres, siis istub ta Reformierakonna poolele, siis istub otsa peale, siis avab oma läptopi, siis istub päris laua äärde, siis natukese aja pärast ta juhatabjuba koosolekut,“ kirjeldas Hõbemägi ajalehtedes ilmunud ülevaateid koalitsioonikõnelustest.
„Kujutage ette, et presidendil elaks Kadrioru lossis mingi mehike, keda nimetatakse härra Nilssoniks, ja me teame, et härra Nilsson kirjutab tema kõned ja ütleb, kuidas asjad peavad olema. Ja kui tulevad kokku erakonnad ja president määrab, milline erakond hakkab valitsust kokku seadma, siis ilmub laua taha korraga härra Nilsson ja hakkab rääkima, et „minu arvates peaks seda valitsust hakkama kokku panema see või teine“. Või president kohtub mõne oma kolleegiga välisriigist, ja härra Nilsson imbub laua äärde, avab oma läptopi ja hakkab rääkima, kuidas need asjad tegelikult peaksid olema. Kas te suudate sellist situatsiooni endale ette kujutada? Kaua see jama kestab?“ arutles Hõbemägi.
„Ei saa niimoodi olla, et me läheme kollektiivselt hulluks, kuulutame ühe mehe halliks kardinaliks, ja tal ühtegi vastutust ei ole, ta kardab vastutust,“ rõhutas Kuku raadio saates poolteist aastat tagasi ka Indrek Tarand.
Kesknädal lisab, et härra Nilsson /Rain Rosimannus/ ongi Marina Kaljuranna kampaaniat tehes lähenemas Kadrioru halli kardinali tiitlile.
[pildiallkiri] See härra Nilsson oli Pipi Pikksuka ahvipärdik. Reklaamifoto
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar BERNIE SANDERS 75
PRIIT KUTSER, 14. September 2016
Ülaltoodust lähtuvalt tundub selliste tegelaste demagoogia, kes Edgar Savisaart tema 66 eluaasta juures järjekordseks peaministriametisse tõusmiseks „liiga vanaks“ sildistavad, lihtsalt naeruväärne.
Just Sandersist oleks pidanud saama USA president
Nii minu, ja usun, et ka mitmete teiste poliitikahuviliste vaieldamatuks lemmikuks USA presidendi ametikohale olekski just tänane sünnipäevalaps olnud. Paljud Sandersi pooldajad on täna aga just vabariiklaste Donald Trumpi paati üle kolinud, kuna Hillary Clintoni sugust ebaeetilist, valelikku ja üdini korruptiivset riigipead nad USA-le mingil juhul ei soovi.
Kui USA demokraadid oleksid aga Sandersi oma presidendikandidaadiks valinud, oleks minu sümpaatia jagamatult talle kuulunud. Kahjuks kasutas Clintoni meeskond erinevaid räpaseid võtteid Sandersi väljatõrjumiseks, ja nõnda Clinton demokraatide ainukandidaadiks alatult surutigi.
Sandersi juured sügaval Poolas
Isa oli juudi immigrant Poolast ja emagi oli Poola juutide järeltulija, ent Bernie sündis juba USA-s.
Bernard ehk Bernie sündis 8. septembril 1941 New Yorgi Brooklyni linnaosas ja sirgus seal ka üles, mistõttu räägib ta sellele piirkonnale omases dialektis. Kuigi nälga ei pidanud ta tundma, oli perel raha vähe. Seda jätkus peamiselt vaid riietele ja toidule. Ema unistus omast majast jäigi paraku täitumata. Bernie kaotas oma vanemad noorelt: ema lahkus 46-selt ja isa 57-selt.
Muideks, Bernie vanem vend Larry elab hoopistükkis Inglismaal ja oli kuni pensionile jäämiseni aktiivne sealses poliitikas roheliste partei kaudu. Tema on oma vanemate kohta öelnud järgmist: „Nad olid väga rahul sellega, et olid juudid, aga neil puudus sügav usk Jumalasse.“ Sellest hoolimata kasvas Bernie juudivaimus üles, ent tõsiusklikku temast ei saanudki.
Sanders on uhke selle üle, et ta on juut; olles aga kultuuriline, mitte religioosne juut.
Mesinädalad Nõukogude Liidus
Sandersi huvi poliitika vastu ilmnes varajases nooruses. Ta olla väikese poisina tähele pannud, kuidas keegi Adolf Hitler võitis valimised ja seejärel said 50 miljonit inimest hukka, kaasa arvatud 6 miljonit juuti, mistõttu ta tegi enda jaoks järelduse – poliitika on väga oluline.
1964 oli Sandersi jaoks kolmekordselt tähtis aasta. Nimelt, ta lõpetas Chicago ülikooli politoloogia erialal ja abiellus oma juuditarist tüdruksõbraga ning soetas seejärel tema edasises elus olulist rolli mängivasse Vermonti osariiki suvekodu. Aasta varem oli paarike Iisraelis ühte sealset kibutsit üles ehitamas käinud. Abielu kestis aga vaid kaks aastat. 1969. aastal sai Bernie isaks, kui tema tollane elukaaslane tõi ilmale poja, kes sai nimeks Levi Sanders. Ka see kooselu ei jäänud kestma.
1988. aastal Sanders abiellus Jane O’Mearaga, kellega ta on tänini koos. Kohe pärast pulmi sõitis värske abielupaar Nõukogude Liitu ametlikule visiidile, mis kujunes kummalisel moel ka nende mesinädalateks. Jane’i kolme last võtab Bernie kui enda omi.
Sanders on ka uhke seitsmekordne vanaisa.
Mässumeelsest juudipoisist sotsialistist linnapeaks
1960-ndatel oli Bernie Sanders mässumeelne tudeng, kes võitles agaralt rassilise võrdõiguslikkuse eest. Ta oli ka Vietnami sõja aktiivne vastane. Bernie on märkinud, et ülikoolis oli ta keskmine õppija, kuna õppetöö oli tema jaoks igav ja tüütu. Tema süda ja hing olid kodanikuühiskonna tegevustes, kus ta õppis rohkem kui koolipingis.
Bernie tõeline poliitiline tähelend algas 1980-ndate alguses, kui ta edukalt kandideeris Vermonti osariigi suurima linna (Pärnu-suurune) meeriks. Teda valiti kolm korda Burlingtoni linnapeaks tagasi, kuniks ta siirdus Vermontist USA Kongressi.
Linnapeana olid tema tegevuse märksõnadeks astmeline maksusüsteem, munitsipaalkorterid ja kogukondade elavdamine. Tema peamisteks sihtrühmadeks olid ja on alati olnud eakad, vaesed ja töölised. Teda on kutsutud USA ainsaks jänki-sotsialistist linnapeaks.
Eestis kandideeriks Sanders Keskerakonna nimekirjas
1991 valiti ta USA Kongressi. Algul oli ta Esindajatekoja liige 16 aastat ja aastast 2007 asus senaatoriametisse, kus tegutseb seniajani.
Presidendiks kandideerides oli ta vahepeal demokraat, aga täna on ta taas parteitu.
Võib öelda, et tänavustest presidendikandidaatidest on oma vaadete poolest just Sanders kõige keskerakondlikum. Kuigi ta peab end demokraatlikuks sotsialistiks, paigutavad mitmed vaatlejad teda pigem sotsiaaldemokraatide sekka. Ka „sotsialist“ on tema kohta vast liiast öeldud, aga USA-s on kombeks vasakpoolsemaid kiiresti sotsialistideks tembeldada. Ka sotsialisti ja kommunisti vahe on paljude ameeriklaste jaoks hägune.
2020 – kas Bernie tuleb uuesti?
Huvitav on ka fakt, et Bernie Sanders salvestas koos 30 kohaliku muusikuga heliplaadi. Kuna ta ise laulda ei oska, osales ta plaadil bluusile omases kõnelevas stiilis. Lisaks sellele on Sanders lühirollides üles astunud ka mitmes erinevas filmis.
Ühesõnaga, võime öelda, et Bernie Sanders on üks väga mitmekülgne ja värvikas kuju USA poliitikas.
Järgmised presidendivalimised on 2020. aastal ja Bernie on siis 79-aastane. Valimiskampaania algab aga juba aasta varem. Arvestades Sandersi kustumatut elujõudu, ülevoolavat energiat ja erakordset vitaalsust, pole üldsegi võimatu, et ta tuleb taas!
On selge, et USA vajab teda täna presidendiks rohkem, kui tema vajab USA presidendiks saamist.
PRIIT KUTSER
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
3. septembri nädalakommentaar TTV-s
MART UMMELAS, 07. September 2016
Mati Hint kirjutas eelmise nädala „Sirbis“, et president Lennart Meri üks suurimaid eksiarvamusi oli see, et me ei peaks otsima süüdlasi, vaid lahendusi. Tallinna Sadam või õieti selle komissarid valitsusest ja Riigikogust on ilmekalt tõestanud, et nii ongi. Keegi pole enam süüdi, välja arvatud rumal rahvas, kes kõik sellised sadu miljoneid maksvad riiklikud tobedused kinni maksab.
Sama käib ka presidendivalimiste kohta. Kümneid tuhandeid, võib-olla enamgi eurosid kulub ka presidendi valimise kampaaniale, mille tulemuseks võib olla totaalne möödalask nagu näiteks viimased 10 aastat. Ehk siis – presidendiks valitakse inimene, keda keegi tegelikult ei tahaks ja kes ise ka seda ametit eriti ei taha. Kes on siin süüdi?
Lahendusi, ja koguni mitu, on leidnud Reformierakond, ent süüd ta endale ei võta. Taavi Rõivas esineb endiselt eetris kui messias. Paraku pidi ta oma valede pärast tooma märtriks Marina Kaljuranna. Nagu Juudas, mitte kui Mooses. Selleks et tagada Siim Kallasele mingigi lootuskiir. Koos sellega tuues ohvriks ka Reformierakonna maine viimsedki räbalad. Iseenda olematust mainest kõnelemata. Skandaal Rein Langi Hundisilmal käigu ümber teeb asja veelgi põletikulisemaks. Meenutagem, et vaid paar nädalat pärast seda kohtumist 9. septembril 2015 puistas Kapo Hundisilma ja esitas tänini arusaamatu kahtlustuse Tallinna linnapeale Edgar Savisaarele. Kas see pole kokkusattumine?
President võiks täna olla ka akadeemiline isik, kuid sellist moraalset verstaposti ilmselt ei leidu. Ent valigem siis neist, kelle nimesid me kõik teame ja kes Eesti rahvale tegelikult korda lähevad. Küll aga oleks viimane aeg kogu selle jama järel tänane valitsus maha võtta. Veel parem, korraldada uued valimised, et ka rahvas saaks ükskord midagi otsustada. Selle asemel, et vaid krõpse närides ja õlut rüübates jälgida tele-ekraanilt poliitilist show-d nagu mingit Türgi seebiseriaali.
MART UMMELAS
Viimati muudetud: 09/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Mustad hobused ja pronkspunased päästeinglid
REET KUDU, 21. September 2016
Poleks olnud tookordset „musta hobust“, kes nõukogudeaegseid tuntud nimesid jahmatas, poleks olnud Balti ketti ega Rahvarinnet. Jah, väga võimalik, et poleks meil ka Eesti Vabariiki, aga kindlasti oleks olemas Siim Kallas. Juhul, kui NSVL poleks lagunenud, oleks ta olnud võimul Nõukogude Eesti ministri või EKP Keskkomitee aparatšikuna. Täpselt sama võluva naeratusega, nagu ta nüüd soovib saada vaba Eesti presidendiks. Kas tõesti midagi pole Eestis muutunud?
Midagi siiski on. Mailis Reps oleks ju jäänud Nõukogude Eestis sama tundmatuks nagu paljud teised noored, kelle maailmavaade ei muutu iga riigipöörde ja parteiskandaaliga. Reps pole parteid vahetanud, ta kuulab vanemate kolleegide nõuandeid. Ja küllap ta aruka naisena taipab, et ilma Balti keti ja Rahvarindeta poleks teda kui Eesti Vabariigi presidendikandidaati eales olemas olnud. Seda teab ka iga eestlane, kes on pidanud raudse eesriide taga tsensuuri ja stagnaaegseid parteikarjeriste taluma.
Siim Kallas oli tõesti tuntud juba ülikoolipäevil Nõukogude Eesti komsomolitegelasena ja hilisema parteinomenklatuuri esindajana. Aga mina isiklikult ei tea ega mäleta tema nõukaaegsest karjäärist ühtegi tõeliselt suurt tegu või saavutust, kuigi tol ajal oli piisavalt kommuniste, kes suutsid luua võimsaid sovhoose või spordibaase, suutsid kirjutada raamatuid, luua hingeminevat muusikat või muid kunstiteoseid. Murranguaja alguses seostub Kallase nimi küll riskijulgusega – ta oli üks IME autoreid. Kuid ta tegutses pigem ettevaatlikult koos teistega, jagades vastutust ja noppides eduvilju. Pärast taasiseseisvumist oli ta juba kindlalt Reformierakonna üks liidreid, seega Andrus Ansipi lähim võitluskaaslane. Ikka sama Ansipi, kes andis juba Nõukogude Eesti üliõpilasena dissident Jüri Kukke surma saatnud protokollidele allkirja kui usin noorkommunist.
Purupunased tippjuhid, kes perestroika ja putši ajal varju hoidsid, moodustavad praegu Reformipartei eliidi. Loomulikult ei aimanud nad tookord ette Pronksiööd, mis kinkis kõigile neile teise elu. Aga eks karjääriparteilane ole loomulikult kavalam mustast hobusest, sest ta ei võitle ennastsalgavalt vabaduse või maailmavaate nimel, ammugi mitte kogu meie rahva nimel, vaid tema ainus siht on sadulas püsida. Arnold Rüütel, Edgar Savisaar jmt riskisid putši ajal teatavasti oma eluga. Ometi sai tänu pronksausamba teisaldamisele purupunasest stagnakarjeristist Ansipist äkki pronkspunane riigijuht, kes tüüris oravapartei pikkadeks aastateks ainuvõimule.
Igal juhul näib pärast Pronksiöö sündmusi üpris veider suurärimees Tiit Vähi kindel usk (ekspeaministrite intervjuus), et Kallas võivat helistada igale poole kogu maailmas, ka Moskvasse, kus teda kuulda võetavat. Nojah, eks Reformipartei on rikaste lemmiklaps, aga nii kogenud mehelt poleks oodanud nii naiivset arvamust. Venelased leinavad teatavasti oma tundmatuid sõdureid tänini, just nimelt tundmatuid sõdureid, mitte kindraleid. Hauad on neile pühad ega seostu okupatsiooniga.
Pean tunnistama, et ka minul seostub Andrus Ansipi elulugu märksa rohkem Nõukogude Eesti okupatsioonivõimuga, kui venelaste lein viimases maailmasõjas hukkunud isade ja vanaisade pärast. Aga just Reformipartei kaudu Brüsselisse jõudnud Ansipil jätkus tänavuse juubeliaasta teleintervjuul jultumust esimest Eesti Vabariigi peaministrit Edgar Savisaart täielikult hukka mõista, sest kõigil olevat tänaseks selge – „kes on kes“.
Jah, minule tegi see lause järjekordselt selgeks, kes on Andrus Ansip ja missuguste võtetega nende partei end võimul hoiab. Kus oli näiteks Siim Kallase kuulus telefon siis, kui ta parteikaaslane Ansip käskis vargalikul moel ja ööpimeduse varjus Pronkssõdur minema tassida? Miks Siim ei valinud Brüsselist oma parteikaaslase numbrit, et kolleegile selgeks teha, kuidas demokraatlikus Euroopas ausambaid teisaldatakse? Eesti Vabariigi peaministri käsul ei peaks ju öö varjus ringi sahmerdatama, nagu oleks eestlastest tippjuhid kurjategijad, kes varga kombel „röövivad“ ausambaid; mitte ei teisalda neid aumehelikult ja ausalt nagu ühel vabal maal tegema peaks.
Mailis Reps mõjub selle kõige taustal värske tuulepuhanguna. Eriti veel ettevaatliku Marina Kaljuranna kõrval, kelle intervjuud meenutavad mulle ammuseid marksismi-leninismi eksameid, kui kõik vastused olid absoluutsed dogmad ja parimaid hindeid said need, kes olid kõik stampvastused kaljukindlalt omandanud. Kaljurand on tõesti kalju, mida küsimuste tormilaine eales ei murra. Ta oli välisministrina loomulikult kindel ka selles (ETV „Välisilm“, 5. sept.), et Soome peab meie ees vabandama ühe ajakirjaniku arvamuse pärast, et president Ilves kahjustas Soome ja Eesti suhteid. Nojah, naaberriigi ajakirjanikud ei näe õnneks maailmas toimuvat ainult raudkindlate dogmadena, mis Eesti Välisministeeriumis paika pandud.
Ükskõik, kas me saame taassündinud vabariigi 25. juubeliaastal presidendiks Reformipartei mees- või naiskandidaadi, rõõmustavaid üllatusi pole neilt oodata. Dogmad kivistuvad veelgi ja iga originaalne mõtteraas saab ühtse hukkamõistu! Kõik liigub edasi sama kindlalt, nagu liikus NSV Liit kõigutamatult oma huku suunas, mädanedes seestpoolt ja hiilates väliselt.
Noore Repsi südikus astuda vastu kogu sellele hallipäisele NSV Liidu tipptegelaste ja rahameeste ühisrindele on juba iseenesest tegu, mis väärib Eesti Vabariigi esimese naispresidendi tiitlit.
Eesti rahvas, kas Sa tõesti vajad oma presidendiks ENSV-aegseid karjeriste jm dogmaatikuid veel ka vabaduse veerandsajandal juubeliaastal?
REET KUDU, kirjanik
[pildiallkiri] PRONKSIÖÖ: Miks Siim ei valinud Brüsselist oma parteikaaslase Ansipi numbrit, et kolleegile selgeks teha, kuidas demokraatlikusEuroopas ausambaid teisaldatakse? Eesti peaministri käsul ei peaks ju öö varjus ringi sahmerdama, nagu oleksid eestlastest tippjuhid kurjategijad, kes varga kombel "röövivad" ausambaid.
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Sundüürnikud nõuavad kahjude heastamist. 5146 allkirja
URMI REINDE, 14. September 2016
Näiteks Rail Balticu alla minevate maade ja majade eest riik kompensatsiooni pakub, ja seda peavad kõik loomulikuks. Seda, et perekonnad välja tõsteti, enamikul juhtudel uut elamispinda vastu andmata, loomulikuks pidada ei saa. Seda, et inimesi sunniti laenu võtma, uut korterit ostma ja hiiglaslikke remonte tegema, seda võib pidada lausa represseerimiseks. Igal juhul oli see ääretult ebavõrdne kohtlemine nende inimestega võrreldes, kes erastasid oma senise kodu sisuliselt null summa eest. Oli juhtumeid, ja mitte vähe, kus kodust sunniti taas lahkuma kord juba küüditatud inimesed.
Vastavalt nn petitsioonide seadusele esitati nüüd allkirjad Riigikogule menetlemiseks. Isegi kompensatsiooniseaduse eelnõu olid Üürnike Liidu tegelased kaasa pannud.
Eiki Nestor kutsus delegatsiooni pikemale vestlusele ja küsis: kuidas ja mismoodi üürnikud seda heastamist näevad? Et kas on tehtud arvutusi, kui palju see riigile maksma võiks minna? Üürnike Liidu esimees Helle Kalda vastas, et variante on erinevaid – võib kompenseerida pensioniga (nagu represseerituidki), võib pakkuda riigivara. Summadest rääkides tuleb ju esmajoones jõuda mingisugusele konsensusele Riigikogu saalis. Helle Kalda kui endine Riigikogu liige teab, et ilma aruteluta sellessamas saalis, kus omandireformiseadus 25 aasta eest vastu võeti, ei juhtu midagi. Et see valus teema (mida arvatavasti kõikide erakondade poliitikud tunnevad) sinna saali menetlemisele jõuaks, selle tarvis ongi need 5146 allkirja kogutud.
Vaatame, mida toob asjade edasine käik.
URMI REINDE, Üürnike Liidu endine pressisekretär
Fotod Urmi Reinde ja Heimar Lenk
[fotoallkirjad]
ÜLEANDMINE: vasakult Eiki Nestor, Helle Kalda, Marika Tuus-Laul, Peeter Tedre.
LAUA TAGA: Arutelus osalesid vasakult Peeter Tedre, Helle Kalda, Eiki Nestor, Märt Sults ja Marika Tuus-Laul.
SÜMBOL: Helle Kalda soovis, et riigi teine mees aitaks sundüürnikel lõpuks saada koduvõtme.
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar ANNE MAASIK 65
JAAN LUKAS, 07. September 2016
Valisin loo sissejuhatuseks psühholoogiliselt jõulisemad read „Rändaja õhtulaulust“:
Ma kõnnin hallil lõpmata teel
kesk nurmi täis valmivat vilja
ma kõnnin ja kõnnin otsata teel
ju lapsena teesid armastas meel
teed laulavad õhtu hilja
Küllap enamikule inimestest on see laul meelde jäänud 1983. aastal valminud Kalju Kiisa mängufilmist „Nipernaadi“, kus mõtestati lahti Tõnu Kargi kehastatud Toomas Nipernaadi romantilisi ja omamoodi lüüriliselt koomilisi rännakuid mööda Eestimaad.
„Kaalep [mõeldud on Ain Kaalepit] tõstis esile suurepärast murdekeelt ja muusikalist kujundust, meenutagem ka, et just siit sai alguse Anne Maasiku esitatud kuulus „Rändaja õhtulaul“,“ kirjutab Aivar Kull raamatus „Lembit Eelmäe“. Jutt on Ernst Enno ja Uku Masingu loomingul põhinevast Jaan Toominga lavastusest „Veli Joonatan“, kus „Rändaja õhtulaul“ kõlas lõpulauluna. Noor näitleja Anne Maasik sai „Veli Joonatanis“ osatäitmise eest Teatriühingu ergutuspreemia. Ta tegi sellele lavastusele ka muusikalise kujunduse, samuti nagu Toominga lavastusele „Polonees 1945“ –„Tuha ja teemanti“ alusel.
Toominga lavastustes A. H. Tammsaare romaanide „Põrgupõhja uus Vanapagan“ ning „Tõde ja õigus“ ainetel mängis Anne Maasik vastavalt Jürka ja Juula tütart Maiat ja Krõõta. Jürkat ja Vargamäe Andrest kehastas üks kõigi aegade kuulsamaid vanemuislasi Lembit Eelmäe. Tema ja Eesti teatrilavade kuninganna Herta Elviste poeg Andrus Eelmäe mängib „Põrgupõhjas“ Kaval-Antsu poega Noor-Antsu, kelle hoolimatuse ja vastutustunde puudumise tõttu Maia hukkub.
„Ma mäletan Anne Maasikut ajast, mil ta tegeles teatris rekvisiitidega. Oma töös oli ta väga tubli ja kohusetundlik. Siis hakkas ta aga õppima Jaan Toominga stuudios. Juba „Põrgupõhja uue Vanapagana“ proovides sai selgeks, et esimene sõna, mida Anne kohta öelda võiks, on vaimsus. Maia oli väga sisukalt ja meeldejäävalt tehtud roll,“ rääkis Andrus Eelmäe siinkirjutajale. „Kui seostada näitlejat ja lavastajat, siis Anne Maasik oli puhtalt Jaan Toominga näitleja,“ ütles ta.
Andrus Eelmäega tegime juttu ka Anne Maasikust kui lauljast. „Anne laulud on olnud kõik väga sügavad, hingeminevad. „Rändaja õhtulaul“ on ju täiesti legend, laul, mida kuuldes tõusevad ihukarvad püsti. Selle lauluga on ta jäädvustanud end Eesti kultuurilukku. Tema häälel on tohutu mõjuga sugestiivsus. Viimati kuulsin Anne Maasikut aasta või paar tagasi Pärnus hansapäevadel,“ meenutas nüüd vabakutseline näitleja Eelmäe (kes praegu on muide tuntud kirikuõpetajana Kanal2 seriaalis „Naabriplika“).
Lapsepõlvesõbranna Anu Mägi on ajakirjanduses avaldanud mõtte, et kui Anne ei oleks ka elu jooksul muud teinud, kui ainult selle ühe laulu laulnud, poleks ta elu ilmaasjata elatud.
Maasikut on kutsutud ka eesti folgi emaks. Tema lemmikpillideks on kannel ja käsitrumm. Olgu lisatud, et „Rändaja õhtulaulu“ on laulnud ka ansambel „Kosmikud“ koos ansambliga „Laine“ konkursil „Eesti laul“, et Eurovisioonile pääseda.
4. septembril 1951 Jõhvis sündinud ja seal keskkooli lõpetanud Anne Maasiku tee näitlejaks kulges romantiliselt, keerukalt ja seiklusrikkalt. Oma kodukülas Ida-Virumaal Konjus käisid Anne Maasik ja Anu Mägi teineteisele ja endale luulekavadega esinemas. Meelisautoriteks olid ikka Jaan Kaplinski, Hando Runnel, Johnny B. Isotamm ja Ernst Enno.
(Tänane Konju tuletab ennekõike meelde poliitikust põllumeest Martin Repinskit ja tema kitsefarmi. Naljaga pooleks – Repinski võiks katsetada, milline mõju võiks olla Maasiku lauludel tema äri edasisele õitsengule.)
Panso kooli – Konservatooriumi lavakunstikateedrisse sissesaamine Maasikul ebaõnnestus. Mõne aja töötas ta Voka lasteaias ja üritas Viljandi Kultuurharidustöö Koolis õppida rahvamaja näitejuhiks. Vaadates 1971. aastal Evald Hermaküla lavastust „Sina, kes sa saad kõrvakiile“, jõudis Maasik selgusele, et ta siiski kuulub professionaalse teatri juurde.
„Vanemuises“ olles palus ta end võtta Benno Mikkali juhendatud luuleringi, külastas süvenenult kõiki Jaan Toominga ja Evald Hermaküla lavastusi. Nii jõudis ta Toominga õppestuudiosse. Tartusse sissekirjutuse ja ühikakoha saamiseks astus ta Leen Kullmani nimelisse kutsekeskkooli, juuksuriõpingud jäid aga lühikeseks. Teatud maitset võib tal aga selles valdkonnas olla, sest on hästi meelde jäänud oma pikkade ürgeestlaslike juustega.
Kaugetele aegadele tagasi vaadates on Anne Maasik Vikerraadio folgiteemalises saates ise öelnud: „Ma ei mäleta, kelleks tahtsin saada. Ma lihtsalt olin. Soovisin saada puhtamaks ja paremaks.“
Näitlejana „Vanemuises“ töötas juubilar aastatel 1974–1989. Aastail 1985–1988 oli ta „Vanemuise“ draamastuudio hääleseadja ja lauluõpetaja, 1989–2000 töötas Tartu Lasteteatris muinasjutu- ja folkloorilavastuste lavastajana. Ta tõi lavale ka Muumitrolli-lood. 2005. aastast on Anne Maasik seotud Tartu Katoliku Hariduskeskuse lasteaiaga, kus töötab rühmaõpetajana.
Anne Maasik mängis Liisa Piiri 1979. aastal valminud ja kõrge tunnustuse saanud Olav Neulandi mängufilmis „Tuulte pesa“. „Filmi oli planeeritud stseen, kus Anne pidi olema eevaülikonnas. Anne keeldus, ja nii jäi, selleks kaadriks võeti dublant. Selline käitumine ongi Annele omane. Ta ei blufi, ta ei tee vigureid,“ meenutas ühes ajaleheusutluses näitleja Evald Aavik.
Filmis „Laanetaguse suvi“ (lavastaja ja operaator Rein Maran) kehastas Maasik metsavaht Jürka naist Annet. Ta on teinud muusikalise kujunduse ka Marani loodusfilmidele, näiteks „Tavalisele rästikule“.
Eks Maasik ole ise omamoodi metsausku. Kogudusse kuuluvuse järgi on ta küll katoliiklane. Ühest ajaleheusutlusest selgub, et teda tõmbasid kirikusse pühalikkus ja hardus, kuid jumalateenistuste külastamist ta prioriteetseks ei pea. „Tunnen, et pean minema metsa. Ega see ole kehvem pühapaik,“ arvab ta ise.
Kaheksakümnendate alul sündisid Anne Maasikul kaksikud Hannes ja Liisa. Erivajadustega poja emana leidis ta tee Maarja külasse, kus hakkas oma võimeid ja empaatiat rakendama muusikaterapeudina.
Küllap võib Anne Maasiku laule nautida veel kontsertidel nii saalides kui ka vabas õhus, samuti on tema looming jõudnud mitmele heliplaadile. Esimene neist – „Rännak lauluvainule“ – tuli välja 1980. aastal Jüri Lina eestvedamisel Stockholmis. See oli Annele endalegi üllatuseks. Ja selgitusi tuli jagada ka Nõukogude julgeolekutöötajatele.
Mõni aasta tagasi ilmus sama plaat CD-na tänases Eestis. Viimane Maasiku lauludega CD (2013) kannab pealkirja „Kas siis selle maa keel“.
Taasiseseisvunud Eestis pole Anne Maasik riiklikku tunnustust saanud. Ehk pälvib ta selle tulevaselt presidendilt?
JAAN LUKAS
Viimati muudetud: 09/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakond ja EKRE korjavad üles Eesti demokraatia
ANTS METSLA, 14. September 2016
Võtkem või Savisaare protsess. Õigus- ja riigiametnikud on kulutanud aastaid ja miljoneid, et valmis saaks 7000 lk kahtlustusi 28 köites Keskerakonna ja selle juhi vastaseks poliitiliseks protsessiks, mis ka mingi süüdistuse projekteerimise korral on tühiasi Reformierakonna enda poliitilise korruptsiooni ja kuritegudega võrreldes. (Vabandust, unustasin hr Reinsalu ja IRL-i, kes ju seda nõiaprotsessi juhivad ja kes ei jää põrmugi oma „suurest vennast“ maha.)
On aga nii, et tõde tõuseb, vale vaob. Pahateod kumuleeruvad. Aga kuhjub ka tõde. Looduses ja küllap ühiskonnaski avaldub vääramatu jõud (vis major), mis kõrvaldab loomuliku arengu takistused. Keskerakonnal ja EKRE-l seisab ees raske ülesanne – viia uues arengutsüklis Eesti demokraatlike riikide hulka.
ANTS METSLA, Vändra, Pärnumaa
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakond taotleb sotsiaalmaksu ühe protsendipunktilise langetamise tühistamist
14. September 2016
„Sotsiaalmaksu langetamine viib tervishoiusüsteemist välja raha, mida pole juba tänaste määrade juures piisavalt. 2017. aastal prognoositakse laekumise vähenemiseks 40,5 miljonit ning 2018. aastal 86 miljonit eurot. Tegemist on sammuga, mis kahjustab tervishoidu ja millest reaalseid võitjaid on raske näha. Isegi Eesti Maksumaksjate Liit ei kiida maksulangetust, kuna nende hinnangul ei anna sotsiaalmaksu vähendamine selles ulatuses tööandjatele piisavalt suurt efekti, et luua uusi töökohti või viia majanduses läbi struktuurseid reforme. Seetõttu teeb Keskerakond ettepaneku planeeritud sotsiaalmaksu vähendamine ära jätta,“ rääkis Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees Kadri Simson.
Simsoni sõnul on Keskerakond seisnud algusest peale sotsiaalmaksu seesugusele langetamisel vastu. Kui süsteemis muudatusi teha, siis tuleb seda teha suurelt ning üheskoos teiste sammudega. „Meie ettepanek oleks kompenseerida sotsiaalmaksu suurem langetamine läbi klassikalise ettevõtte tulumaksu taastamise,“ lisas Simson.
„Veel mõned aastad tagasi oli Reformierakonna suureks eesmärgiks tulumaksu järk-järguline langetamine. Kui sellega lõpuks ummikusse joosti, võeti ette uus siht – nüüd on vaja sotsiaalmaksu langetada. Paraku on tühja valimislubadusega kaasa jooksnud kogu valitsuskoalitsioon. Samas on näha, et Reformierakonnal puudub suurem majanduslik plaan ning mängitakse vaid nullringimängu. Usun, et ükski tööandja, kelle jaoks seda langetust väidetavalt läbi viiakse, ei rõõmusta selle üle, kui antud protsent tuleb kõrgenenud kütuseaktsiisi näol kohe kuludega tagasi. Lisaks pikenevad ravijärjekorrad ning jääb kestma meditsiinitöötajate lahkumine. Kutsun koalitsioonierakondi oma viga tunnistama ning sotsiaalmaksu langetamist sellisel kujul ära jätma,“ lõpetas Kadri Simson.
Viimati muudetud: 09/14/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
17. septembri nädalakommentaar TTV-s
MART UMMELAS, 21. September 2016
Teadagi, sest vaid Otti ja tema sõbrad teavad, mis on õige ja mis vale.
12. septembri Postimehes äratas tähelepanu kirjutis „Eelarveraha tõi Savisaarele kahtlustuse“. Varsti järgnes sellele kahtlustus, et Põhja-Tallinna linnaosa vanem Raimond Kaljulaid võib olla kahtlustuse all selle eest, et mitu aastat tagasi tegi tema büroo sellise reklaami enne Tallinna kohalikke valimisi.
Ma ei taha hakata vaidlema Riigiprokuratuuri, prokurör Evestuse ega Kapoga. Ma lihtsalt ei usu neid, ei usu kogu seda laimavat ja sisuliselt kahtlast kampaaniat, mis on Edgar Savisaare vastu käivitatud. See on Eesti riigile häbiväärne, kuritegelik ja lõppkokkuvõttes meie iseseisvust sügavalt häbistav kampaania.
Küsisin paarilt oma endiselt väga healt sõbralt, Soome ajakirjanikelt, kes on palju aastaid jälginud Eesti olusid: mida nemad sellest arvavad? Et tegu erakirjadega, ei saa ma nende nimesid avalikustada, kuid kinnitan, et tegu on nii Eesti olusid korduvalt oma telesaadetes kajastanud kui ka meie iseseisvusaja alguses siin Yleisradio’t esindanud inimestega.
Niisiis. Mida kirjutasid mulle Soome ehk kõige soliidsemad ajakirjanikud, kes tunnevad Eestit 25 aastat? Esimene neist, kes veidi kardab midagi öelda soomlaste suhtumise kohta Eestisse, kirjutab siiski: „See on Soome toimetajate süü, et meil on Eestist pilt kui start-up-riigist, et Soome peaks Eestist õppima liberaalset tulumaksumudelit. Pensionäridel kuuldavasti ei ole Eestis kõik hästi.“
Teine, veidi otsekohesem ja kauem Eesti olusid jälginud toimetaja arvab nii: „Eesti Soomes nähtavuse teine probleem on selles, et suurimad Soome meediad on mõlemad oravate [mõtleb reformierakondlasi] teenistuses, ja see paistab välja nende lugudest. Nad seltsivad Tallinnas omasugustega ja neid ühendab see, et Savisaar on nende jaoks mingi tont, keda võib lüüa nagu „võõrast siga“, olgu ta teinud Eesti jaoks omal ajal mida tahes väärikat.“
Valimiskoguni on vaid nädal.
MART UMMELAS
Viimati muudetud: 09/21/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Presidendikandidaadid on unustanud pensionärid
Eesti Pensionäride Ühendused, 21. September 2016
Presidendikandidaatide võistluse esimene raund on lõppenud. Ühe või teise kandidaadi pooldajate kired rahunemas ja nõuded selginemas. Enam ei kujuta me presidenti kõikteadja autoriteedina, ei rahva kõrval klaaskapis elava ilmutisena ega ka koduperenaiseliku kudrutava hooldajana.
On avardunud, aga ka fikseerunud nõuded ja koos sellega ka tekkinud sümpaatiad ühe või teise kandidaadi suhtes – pilt muutub selgemaks. Kandidaadid on ennast lõpuks välja mänginud-paljastanud. Nii ka üht või teist kandidaati toetavad erakonnad.
Siiski on üsnagi huvitavalt avaldunud ja selle võitluse pealiskaudsust ilmestanud mõnegi ülitähtsa probleemi kõrvalejäämine seniste dispuutide-deklaratsioonide temaatikas.
Kõrvale on jäänud, õigemini küll, vist on jäetud, pensionäride elu ja nende probleemid, mis kaasnevad ja teravnevad haldusreformi teostamisega. Veerand Eestimaa elanikest on pensionärid. Nad kõik on huvitatud presidendi suhtumisest pensionäridesse selle kõige laiema skaala ulatuses. Kahtlemata on väike sündimus ja sellega kaasnev ühiskonna vananemine kummitamas kogu Euroopas, kuid oma presidendi nägemus sellest annaks siiski kindlustunnet. Võõristav ignoreerimine ei ole see, mida oodatakse. President ei lahenda pensionäride problemaatikat, küll aga peaks ta elukogenud ja olukorda hindava autoriteedina olema arvamuste eesliinil ka selles küsimuses. Pensionäride ignoreerimine viitab ignorantsusele ja võõrandumisele.
Väärikuse termin eeldab väärikat kohtlemist igas teos ja mõttes. Ootame seda siis ka tulevaselt presidendilt.
Andres Ergma, Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse esimees
Valdek Mikkal, Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu aseesimees, emeriitprofessor
Viimati muudetud: 09/21/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Välismeedia suhtub Ligisse kui välisministrisse skeptiliselt
21. September 2016
Helsingin Sanomat kirjutas 12. septembril, et Eesti uueks välisministriks saab roppsuu. Soome igapäevaväljaandes anti ülevaade Eesti uuest välisministrist, rõhutades tema teravat keelt. Välja toodi seik, kus toonane rahandusminister Ligi nimetas samaaegselt haridusministri ametit pidanud Jevgeni Ossinovskit „sisserändaja pojaks roosast erakonnast“.
USA mõjukas väljaanne Politico (kellele kuuluvad telekanal, portaal, ajaleht ja raadiojaam) teatas veebis uudisena, et uueks Eesti välisministriks saab venevastaste seisukohtade poolest tuntud inimene.
Politico.com meenutas, et Ligi astus 2014. aastal rahandusministri kohalt tagasi, kui oli Jevgeni Ossinovskit Facebooki postituses nimetanud „juurtetuks“ ja „ignorantseks“. Mainiti, et vene rahvusest inimesed moodustavad Eestis veerandi 1,3 miljoni suurusest rahvastikust.
Välisministriameti esimestel päevadel jätkas Ligi „vana head sissekäidud rada“, asudes rämedalt pragama transiidiärimees Heiti Häälega. Eesti Logistika ja Transiidi Assotsiatsiooni arvutuste kohaselt kaotab Eesti aastas 510 miljonit eurot ärakukkunud transiidi tõttu. Alexela Grupi üks omanikest Heiti Hääl nentis Äripäeva intervjuus, et peab transiidimahtude järsu kukkumise tõttu kiirelt uusi kliente leidma – nende ettevõte kaotab aastas 50 miljonit eurot.
Seepeale teatas minister Ligi sotsiaalmeedias, et riik ei juhi majandust, eriti mitte rahvusvahelist. „Ta saab ehitada keskkonda, aga mitte äri. Aga muidugi on äris kinni jooksnud pähkliajudel mõnus sõimata riiki isegi siis, kui probleemi taga on otseselt teine majandusse sekkunud riik,“ kirjutas Ligi ärimees Argo Luude sotsiaalmeedia kontol arutelu käigus.
Sõna „pähkliaju“ peale ei tulnud välisminister Ligi ise. Äripäeva usutluses sõnas Heiti Hääl, et „poliitikute pähkliaju ei mõista, et transiidi hääbumisega kaotame 500 miljonit aastas“.
Valitsus viskab seega ettevõtjatele igal võimalusel kaikaid kodaraisse oma „keskkonna ehitamisega“, ja siis, kui ettevõtjad enam tegutseda ei saa sellises keskkonnas, sõimab valitsus Ligi isikus neid pähkliajudeks? Kahjuks selline ongi praegu Reformierakonna ja Rõivase valitsuse tase. Vaja oleks valitsusse tuua värskeid inimesi, kellel oleks värskeid mõtteid.
7. septembri Kesknädalas sõnastas Tallinna volikogu esimees Kalev Kallo tabavalt Eesti majandusseisaku olemuse. „Olen korduvalt välja öelnud, et meie majanduse arengut takistab ja rõhub, nagu veskikivi kaelas või pomm jala küljes, Eesti arhailine maksusüsteem, mis midagi ei stimuleeri, vaid pigistab ettevõtjatest viimase mahla välja. Kui riigil ei ole ka piisavalt ekspordivõimekust, on raske loota, et meie majandusse raha juurde tuleb. Uute turgude otsimine, arenevate turgudega suhtlemine, olulisel määral Aasia poole vaatamine.“
„Igasse riiki, kus on Eesti maksumaksja raha eest saadetud suursaadik, peame suutma ja saama ka oma tooteid müüa,“ ütleb Riigikogu maaelukomisjoni aseesimees Siret Kotka tänases Kesknädala intervjuus.
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Mida rahvas arvab?
Pärnu poliitanalüütik, 21. September 2016
See on naljakas, kuidas järjekindlalt arvatakse, et kõik inimesed töötavad kusagil büroodes (võtke või ükskõik milline neist sadadest artiklitest, mis pea iga päev meedias ilmuvad a la "mida tervislikku büroosse tööle kaasa võtta", "kuidas kontoritoolis mitte seljahaigeks jääda"). Ma pole näinud ÜHTEGI artiklit, mis puudutaks nt. nõuandeid liinitöölisele. Kas keegi kujutab ette, et liinitöölised vms 70-nda sünnipäevani töötada suudaksid?! Või mis on need imelised töökohad, kuhu nad peale senisele tööle mittekõlbulikuks osutumist tööle võiks minna?! Jah, on need jutud automatiseerimisest, aga ma ei tea siin linnas ühtegi liinitööd, mida viimase 10–15 aasta jooksul kuidagigi automatiseeritud oleks. Ja enamik liinitööst nõuab lausa tippsportlase vormi ja pingutust (kui just eriti mõistvad ülemused pole).
Pärnu analüütik
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Uut presidenti meil ei ole. On odinlased
INDREK VEISERIK, 28. September 2016
Seevastu patseerisid terve valimiste päeva Tammsaare pargis ja ümber „Estonia“ odinlased (vt pilte), kel on, erinevalt meie poliitilisest eliidist, välja pakkuda omi lahendusi. Radikaalsemaid.
Inimesed otsivad turvalisust
Kui riigis käib ainult demokraatia mängimine, siis odinlased hakkavad reaalselt riiki üle võtma. Kui riik ise on nõrk, siis tulevad teistsugused jõud, kes suudavad riiki kaitsta. Nii mõtlesin endamisi odinlaste süngeid nägusid ja kujusid vaadates.
Jah, valitsusele kuulekas meedia armastab Odini sõdalasi sõimata rassistlikuks ühenduseks, kuhu kuuluvat kuritegeliku taustaga inimesed. Keskerakonda sõimatakse ju ka – korruptsiooniparteiks. Kõiki, kes ei nõustu nn pealiiniga, meil demoniseeritakse – just see ongi Eesti Nokia.
Ometi on tõde selles, et kui riigi eliit (kes isegi ei suuda presidenti valida) on jätnud oma rahva vaesusesse ja otsustusprotsessidest eemale, siis pole mõtet sotsiaalmeedias süüdistada neid tuhandeid Odini sõdalaste liikumisega liitunuid, kes tõesti usuvad, et nemadki kaitsevad Eestit. Ja ühtlasi otsivad laiemalt turvalisust.
Ka Keskerakonna toetajad usuvad endiselt, et on olemas jõud, kes suudab praegu Reformierakonna juhitud lootusetus olukorras neid kaitsta. Ja ega EKRE-gi tõus ole tekkinud tühjalt kohalt.
Praeguse, parempoolsete poolt riikluse tupikusse viinud olukorra võtavad suurepäraselt kokku read ansambli Sõpruse Puiestee laulust „Lotovõit“:
Kes lubas siis loota, kui lootust ei ole.
Päev-päevalt seal süda ju kalestub veelgi,
seal rumalus vaesuse kupjaks on vahel,
kuid vahel ei ole ka isegi seegi.
Eliit ei usalda rahvast ja vastupidi
Seega on detailsed analüüsid äsjaste presidendivalimiste kohta üsna mõttetud, kui ei nähta üldpilti. Jah, üllatas Allar Jõksi suur edu ja Marina Kaljuranna väljajäämine teisest voorust. Mart Helme sai oma 16 häälega valusalt kõrvetada, millest on kahju. Ajakirjanikud arutlevad, miks Mailis Reps ja Marina Kaljurand valimiskogu teise vooru ukse taha jäid jne.
Kuid kas sel kõigel on tähtsust, kui rahval ei lasta endale presidenti valida? Ei ole. Tegu on paraja farsiga.
„Presidendivalimised ei lähe Eestis kuigi paljudele inimestele korda, ja pole ka ime, sest rahvas, keda põhiseadus nimetab kõrgeima riigivõimu kandjaks, ei saa üldse osaleda otsuse langetamises selle üle, kes peaks olema meie riigipea. Kuivõrd rahvast valima ei lubata, saab presidendivalimistest üksnes tinglikult rääkida. Pigem on tegu presidendi määramisega parteide tagatubade poolt,“ kirjutas Varro Vooglaid portaalis Objektiiv.
Mailis Reps oligi tubli
„Me tegime täna ajalugu. Ilma meie häälteta presidenti ei valita. See on olnud vapustav kogemus. Ükskord saab Keskerakond oma presidendi niikuinii!“ ütles Mailis Reps Keskerakonna valimisstaabis Nordeas pärast presidendivalimiste esimest vooru erakonnakaaslastele.
Mäletatavasti külvati Repsi suhtes esialgu meediasse palju skepsist. Olles presidendikandidaatidest noorim, võiski oodata temasuunalise kriitika sisuks peamiselt vähest välispoliitilist kogemust ning maailma riigijuhtide mittetundmist. Sellele vaatamata suutis Reps välispoliitika teemadel hästi debateerida ning suurima välispoliitilise üllatuse pakkuski tõenäoliselt just tema idee korraldada Eestis USA–Venemaa tippkohtumine (vt ka Kesknädal 20.07).
Kesknädala hinnangul oli Repsi roll aga kõige tähelepanuväärsem selles, et kogu kampaania keskmesse tõusis meie sisepoliitika. Keskerakonna presidendikandidaat kasutas pea igas esinemises võimalust rääkida presidendi rollist tavainimese jaoks. Sellest, kuidas president peab tegelema töökohtade ja majanduskasvu küsimustega. Ning sellest, kuidas president peab kursis olema regionaalpoliitikaga ning et ta olgu valla- ja linnajuhtide jaoks vana tuttav, mitte aga kauge külaline. Samuti sellest, kuidas president saab tõstatada ühiskonnas ülimalt teravaid teemasid.
Eriti kiiduväärt on asjaolu, et Reps tegi oma kampaania käigus ringi peale enam-vähem kõigile omavalitsustele.
Muuseas, kui Delfi ja Eesti Päevalehe toimetajalt Urmo Soonvaldilt küsiti TV3 uudistesaates hinnangut, kes presidendikandidaatidest kõige rohkem arenes, tõstis Soonvald kõhkluseta esile just Repsi. Sama tegi ka Anvar Samost ERR-is. Kuid riigipead viie kuuga me siis ei saanudki. Saame näha, mida suudetakse viie päevaga.
INDREK VEISERIK
[Eraldi taustale:] Esimeses voorus sai Allar Jõks 83, Siim Kallas 81, Mailis Reps 79, Marina Kaljurand 75 ja Mart Helme 16 häält.
Teises voorus kandideerisid Allar Jõks ja Siim Kallas. Kallas kogus 138 ja Jõks 134 häält. Osales 332 valimiskogu liiget. Tühje valimissedeleid oli 57, kehtetuid 3; üks ümbrik oli tühi.
[esiküljefoto allkiri] KELLE KÄES ON VÕIM? Sel ajal, kui Eesti eliit presidendivalimistel taas äpardus, käisid Tammsaare pargis ja ümber „Estonia“ süngete nägudega odinlased.
Rühmitus nimega Odini Sõdalased sai tuntuks möödunud aasta oktoobris, kui hakkas Soomes Kemi tänavail patrullima, tahtes ühiskonna turvatunnet suurendada ajal, mil sisserändajaid järjest suuremal hulgal üle piiri tulvas.
Eestis formeerunud Odini Sõdalased kinnitavad, et omakohut nad tänavatel rakendama ei hakka. Korra tagamiseks on patrullima kaasatud ka naised ja vene rahvusest isikud.
OTSUSTAV HETK: Pärast esimest valimisvooru tuli Siim Kallas Nordeasse Keskerakonna valimisstaapi toetust küsima. Esimees Edgar Savisaar kutsus Kallast toetama. Pärast seda algasid keskerakondlaste teravad vastasseisud Kallase, Allar Jõksi ja tühja-sedeli-pooldajate vahel. Fotol ka peasekretär Oudekki Loone.
PÕGENEVAD KALJURANDLASED: Keit Pentus-Rosimannus ja Remo Holsmer jooksid pärast presidendivalimisi Estoniast ummisjalu minema. Küllap oli pettumus Marina Kaljuranna ebaedust niivõrd suur.
NURJUNUD PEAMINISTER JA VÄÄRIKAS PRESIDENT: Taavi Rõivas ja Arnold Rüütel.
Fotod Indrek Veiserik
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Süüdistage iseennast, mitte jälle Savisaart!
HEIMAR LENK, 28. September 2016
Ei ole võimatu, et just sealt võis alguse saada demokraatia vägistamine, nagu kommentaatorid „Estonias“ juhtunut ilmekalt iseloomustasid. Pole saladus, et Riigikogu Keskfraktsiooni keskikka jõudnud poliitikute vahel käib edasise karjääri nimel äge võitlus. Kes suudab tõusta esimeseks, kes lükatakse ree pealt lumme…
Kadedus Repsi vastu
Opositsioonis istumine ängistab. Kõigile sooje kohti ei jätku, aga aastad lendavad. Ja nüüd järsku tuleb Reps, teeb ootamatu tähelennu ja tahab maanduda Kadriorgu! Aga mis saab siis meist? Savisaar ka Mailisega sõbraks saanud, ja nii libiseb otsustamise õigus meil vägisi käest! Kas siis jäämegi nüüd Mailise varju? Naisterahvast presidendi tähesära meid soojendada ei suuda!
Kirjeldatud mõtteviis on tugev mootor, mis paneb tegutsema. Sellistel päevadel, nagu 24. september „Estonias“ oli, võis riiklik mõtlemine nõrgemad maha jätta. Üks hääl Kallasele, üks hääl Jõksile, ja olukord sai lahendatud.
Pärast esimest valimisvooru „Nordea“ kontserdisaali kohvikus toimunud koosolekul Keskerakonna toetus just niiviisi jaguneski. Savisaare inimesed toetasid teises voorus Kallast. Kuid Ratas ja Karilaid soovitasid valida Jõksi. Keegi rääkis ka tühjadest sedelitest.
Mailis olnuks ka Edgari võit
Süüdistada Savisaart valimiste nurjamises on vale. Seda võivad teha vaid need, kes ei tunne Keskerakonna keerukat sisemist heitlust. Savisaar on kindlasti see, kes ootas oma õpilase Mailise võitu. See tähendanuks, et Savisaare juhitav opositsioonierakond saanuks oma presidendi. Kas ei kõla mitte uhkelt? Mailis oleks olnud ka Edgari võit. Pealegi oleks see rääkinud erakonna taastuvast ühtsusest.
Kuid mulle tundub, et kõigile parteis see ühtsuse jutt nii väga ei meeldigi.
Kui 11. juunil Keskerakonna volikogu istungil Mailis võitis Edgarit 12 häälega ja riigipeakandidaadiks valiti, sai ta esimeste seas tunnustuse just erakonna esimehelt. Savisaar viskas oma tervituses nalja ja avaldas lootust, et kui Reps saab Kadriorgu, siis järgmise Riigikogu valimisvõidu puhul pakub uus president kindlasti Savisaarele valitsuse moodustamise esmaõiguse. Sellest päevast peale on esimees oma partei kandidaati igati toetanud ja meedias laialt kiitnud.
Soonvald kirjutab, et „demokraatia must päev algas tõenäoliselt hetkest, mil Savisaare toetajad otsustasid juba valimiskogu esimeses voorus toetada Siim Kallast. Raske on hinnata, kas neid hääli oli 10 või 13 ja raske on hinnata, kas ajendiks oli garantiikirjadega lahvatanud skandaal või soov Kallase kiiluvees end rehabiliteerida.“
Olles ise nn. Savisaare tiiva liige, võin kinnitada, et mingit ühist Kallase taha minekut esimeses voorus ei olnud. Sellest isegi ei räägitud. Suur Edgar tahtis oma lemmikust Mailisest teha riigipea. Aga tal ei lastud seda.
HEIMAR LENK
Keskerakond
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Võime saada ülbe presidendi!
OLAV RENNO, 14. September 2016
Tegelikult aga pole Siim Kallase ainueelistamine erakonna, vaid ainult selle juhatuse ja volikogu otsustatud ning Kallase enda poolt pidevalt forsseeritud. Muide, Kallas on presidendikandidaatide hulgas erandlik selle poolest, et ta on oma ideid ja kavatsusi väljendanud ja selgitanud nii vähe kui võimalik, ent sellest hoolimata pürginud ja lausa trüginud Kadrioru suunas.
Kastanite tulest välja toomisegi – võimalike konkurentidega läbirääkimise ja kauplemise – tahab ta lükata RE esimehe ja juhatuse õlgadele, kuigi Taavi Rõivas on öelnud, et ka Kallas ise peab otsima lisatoetust. Varem kokku lepitud häälte „kadumamineku“ puhul (nagu juhtus Eiki Nestoril) oleks Kallas oma sõnul „väga tige“ – selline suhtumine on küll pärit omaaegse „juhitava demokraatia“ ajast!
Ma ei hakka meenutama teisi Siim Kallase selja taha jäänud „luukeresid“ alates omaaegsest hoiukassade süsteemi peenpügamisest kuni seletuseta jäänud pagemiseni üsna hiljuti pakutud peaministri-aujärjest, ent VEB-i materjalide salastamine 75 aastaks toob lahtiriivistamise järel praegusest ülejärgmisele põlvkonnale kindlasti mõndagi huvitavat ja tolleks ajaks ammuaegunud seiku lagedale. Kummatigi elame siinilmas vaid ühe korra ja võimalikult asiselt ning pärast meid tulgu või veeuputus meie maise maine peale. Mainitud salastamise poliitmehhanism aga võib küll sisediplomaatia-õpikutes kajastuda, ent materialistina pole tegijail sellest enam sooja ega külma, ning järeletulijaile seda ju ette ei heidetaks.
Hoiatus Marina Kaljurannale, et kui ta valimiskogus esitatakse, tähendaks see tema ministri-koha kaotust, on lausa ennekuulmatult seadusvastane ja ebademokraatlik. Muidugi kaasneks tema ülesseadmisega valimiskogus reformistide leerile oht, et talle ja Siim Kallasele ilmselt ei jaguks esimeses hääletusvoorus kummalegi piisavalt poolthääli esimeseks või teiseks platseerumiseks ning edasipääsuks teise vooru. Ja mõnegi muu mehe või naise saamine presidendiks tähendaks ju lõppu senisele koalitsiooni praktikale, et mistahes seaduse läbisurumisele Riigikogus järgnegu tingimata selle kinnitamine Kadriorus. Kolmanda kollasärklase ülesseadmine ja tema nõusolek võrduks aga reformistide täieliku fiaskoga.
Ometi lähtus selge plaan Kaljuranna esitamiseks presidendikandidaadina Riigikogu valimisvoorus Taavi Rõivaselt, ent Kaljurand ise leppis Kallasega kokku, et too laseb end üles seada RK-s ja Kaljurand astub esile valimiskogus. Ilmselt detailselt tundmata presidendi valimise seadust unustati, et valimiskogu sedelile kantakse esmalt kaks RK-s edukamaks osutunut, kui nad end ei taanda. Ja nüüd tulebki Kaljuranda igati eemale tõrjuda.
Sajakonna aasta eest tuli Saksa ajaloofilosoof Oswald Spengler välja oma tähelepanekute ja ennustustega Õhtumaa allakäigust. Praeguseks on selge, et kultuur on tõepoolest mandumas tsivilisatsiooniks. Poliitika ja riigielu muutub aina primitiivsemaks ja võimukultuslikumaks. Lõpuks satub riigimasin võimeka ülemklassi puudumisel (targem taandub? – O.R.) seiklejate, küündimatute ja vallutajate kätte. Erakonnad teisenevad kitsa juhtgrupi poolt manipuleeritavateks äriühinguteks, kes samm-sammult (peenhäälestades? – O.R.) võtavad kogu ühiskonna oma kontrolli alla. Nn. tsesarism saab võidu demokraatia üle, rahamajandus hakkab poliitilist võimu kamandama. (Tsesarism võib küll lõpuks rahavõimu murda, paraku koos demokraatia säilmetega.)
Ma pelgan, et Eestiski võib kunagi keegi tseesar riigitüüri juurde pääseda, ja siis on karta midagi Valgevene sarnast või lausa erdoğanlikku. Parem siiski karta kui kahetseda, ja püüda vältida selliste eeldustega inimese valimist presidendiks! Eelseisva valimiskogu võimuses on seda otsustada. Eestimaa on teie kätes!
4. sept. 2016
OLAV RENNO, rahvuskonservatiiv Viljandimaalt
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar STANISLAW LEM 95
RITA MAKAROVA, 21. September 2016
Stanislaw Lem sündis 1921. aastal Lvivis ja suri 2006. aastal Krakowis. Tänavu 12. septembril tähistasime ulmejuttude austajate lemmikkirjaniku Stanislaw Lemi 95. sünniaastapäeva.
Noor Lem õppis Lvivis Karol Szajnocha nimelises gümnaasiumis. Tolleaegsete intelligentsustestide põhjal selgus, et ta oli Poola lõunapiirkonna kõige taibukam õpilane.
Isa soovil püüdis noormees arstiks õppida, kuid paratamatud operatsioonid peletasid ta selle kutse juurest eemale. Lemile meeldis palju enam vaimne maailm. Kirjutamisprotsess ise tundus talle tüütu ja lausa vastumeelne. Sealjuures kulutas ta meeletult palju paberit. Lem ei parandanud kunagi kirjutatut. Kui tekkis parandamise või täiendamise vajadus, alustas ta kirjutamist algusest peale.
Teaduslik fantastika oli Poolas 1960.–1970. aastatel erakordselt populaarne kirjandusvool. Sellesse perioodi jääbki Lemi loomingu kuldaeg.
Lem oli kadestamisväärselt mitmekülgne mõttehiiglane. Kuna maailmakuulsuseni jõudis ta teadusliku fantastika valdkonnas, jäid tema muud saavutused paraku selle kuulsuse varju.
1974. aastal sai FBI kirja tuntud ameerika ulmekirjanikult ja esseistilt Philip Kindred Dick´ilt, kes palus uurida, kas Lem pole mitte kommunistlike kirjanike organisatsiooni nimi, kes on vallutanud teaduslik-fantastilise kirjanduse voolu. Dick´i arvates ei saanud üks inimene olla nii mitmekülgne ja ta seadis kahtluse alla kirjanik Stanislaw Lemi olemasolu üldse. Lem osutus siiski olemasolevaks ja kuigi toonane Poola siseminister olla pakkunud talle parteipiletit, ei kuulunud ta kommunistlikku parteisse.
Lemi tippteoseks peetakse 1961. aastal ilmunud „Solarist“, mille 1989. aastal eestindas luuletaja ja tõlkija Aarne Puu. Krakowi Ülikooli eesti keele vanemõpetaja Aarne Puu sõnul on Lemi teosed tänini Poola koolides kohustusliku kirjanduse nimekirjas, kuid raamatupoodide riiuleid vallutavad üha enam nüüdisaegsed autobiograafiad ja kokaraamatud. Poolakate suhtumine kirjandusse on muutunud, sest pole enam vajadust teostest varjatud sõnumit otsida.
Eesti keelde on mitu tõlkijat vahendanud viis Stanislaw Lemi teost. Need on meie raamatukogudes kättesaadavad. Rahvusraamatukogus asuvad Lemi teosed humanitaarteaduste lugemissaalis avariiulil ja nende kasutamist on raske täpselt hinnata. Tallinna Keskraamatukogu andmetel on Lemi sel aastal laenutatud 15 korda. Ilmselt tunduvalt sagedamini esineb Lem ristsõnades – kui kolme tähega Poola kirjanik.
Lem on Poola enimtõlgitud kirjanik. Tema loomingut saab lugeda rohkem kui 40 keeles. Tõlgitud on üle tuhande positsiooni ning trükitud enam kui 30 miljonit eksemplari.
Kõige populaarsemaks osutus Lem toonasel Nõukogude Liidu territooriumil. Vene eliit hindas teda kõrgelt. Korraldati väga rahvarohkeid kohtumisi Lemi ning kosmonautide Jegorovi ja Feoktistoviga, aga ka kultuuritegelastega, näiteks Vladimir Võssotskiga. Nii suur fantastikamaailma jumaldamine võis olla leevenduseks masendusele, mis oli tingitud Ida-Euroopa suurest mahajäämusest Lääne-Euroopa suhtes.
Lem oli kriitiline, ise aga kriitikat ei talunud. Ta oli ka omapärane, nagu üliandekad inimesed ikka, kuid teiste samasuguste eest hoiatas: „ Kui keegi tegutseb üllataval viisil, ei pruugi ta olla looja või artist – ta võib olla lihtsalt veidrik.“
Lem tundis hästi inimloomust. Lõpetuseks sobivad tema poolt 2003. aastal lausutud kuldsed sõnad: „Pole olemas sellist udujuttu, millesse inimesed poleks võimelised uskuma.“
Sügav lugupidamine geeniusele.
RITA MAKAROVA,
Pro Polonia liige
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Keskerakonna algatatud eelnõu tagab põllumeestele maksimaalsed üleminekutoetused
12. September 2016
„Nagu tänasest meeleavaldusest näha võis, on põllumehed valitsuse peale väga pahased ning neilt oodatakse konkreetseid samme meie maaelu päästmiseks. Kui me jätkame tänase poliitikaga, hääbub meie põllumajandus õige pea. Keskerakonna algatatud eelnõu tagaks põllumeestele järgmiseks aastaks üleminekutoetusi 19,5 miljoni euro ulatuses ning aastate peale kokku tuleks toetuste suuruseks enam kui 70 miljonit eurot. On aeg asuda toetama enda põllumehi nii, nagu seda teevad meie naaberriigid,“ rääkis Riigikogu maaelukomisjoni aseesimees Siret Kotka.
Kotka sõnul oli ka käesoleval aastal võimalik põllumajandustootjaid riigieelarvest toetada ligikaudu 21,5 miljoni euro ulatuses, mida kahjuks ei pidanud valitsus oluliseks. Eesti maksis viimati üleminekutoetust 2013. aastal ja seda 22,4 miljoni euro ulatuses.
„Maaeluminister sõnas ühes hiljutises intervjuus, et põllumeeste toetamine üleminekutoetusega on ebaefektiivne. Mina seda arvamust ei jaga. Ebaefektiivne on see, kui valitsus vaatab tänast olukorda lihtsalt käed rüpes pealt ning midagi teha ei soovi. Meie algatatud otsuse eelnõu annab neile kätte selge suuna ning ülesanded, mida edaspidi teha,“ lõpetas Kotka.
Viimati muudetud: 09/12/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Mul on häbi olla eestlane
URMO EELIK, 21. September 2016
Kõige minimaalsem on, et küsitlusfirmade arvates on teistest kandidaatidest mäekõrguselt üle Marina Kaljurand. 9. septembri „Seitsmestes Uudistes“ toimunud referendumil toetas teda 79% helistajatest. Kas see on nüüd pugemine vene elanikkonnale või mingi võltsing? Minu arvates on ta kõige kõlbmatum kandidaat presidendiks. See, et ta on venelane, ei oma mingit tähtsust. Ta räägib eesti, vene ja inglise keelt piisavalt hästi. Kuid mida head on ta oma ametipostidel siiani teinud? Kui võrrelda teda teise naiskandidaadi, viie lapse ema Repsiga, siis Kaljurand muidugi naeratab vahetpidamata ja on ka kaalukam.
Aga mida on ta teinud selleks, et 14 süütult kolm aastat vangis istuvat Eesti meest India vanglast välja päästa. Võib öelda, et mitte midagi. Miks ei ole ta koos Inglise välisministriga, kelleks peale jaanipäeva on väga aktiivne isik ja kellel on samas vanglas ka kuus inimest, India valitsust vajalikult mõjutanud? Ei saa ju laevakaitsjaid süüdistada selles, et kapten võttis laevale kütust valest kohast. Normaalse mõistusega isikul ei tundu ka kapteni selline tegevus olevat kriminaalkuritegu. Pole ju võimalik, et üle miljardise elanikkonnaga tuumariik kardab paarikümmend käsirelvadega varustatud meest. Ilmselt on siiski India „õiguskaitsjatel“ soov välja pressida altkäemaksu.
Aga meie rahva poolt palavalt armastatud Marina soovitab pidevalt süütult vangis istujatel end süüdi tunnistada, et siis nad saavad kodumaa vanglasse! Kõigile on selge, et süütult vangis istunud isikud peavad selle aja eest kompensatsiooni saama. Kui nad aga end siiski süüdi tunnistavad, siis pole mingit kompensatsiooni loota.
Beria kutsikad peksid süütuid nõukogude inimesi ja sundisid neid omaks võtma, et nad on välisriigi spioonid. Nüüd hoitakse süütuid laevamehi kolm aastat betooni peal ja sugulased peavad neile toiduraha saatma ning Marina käseb neil end süüdi tunnistada! Väga berialik tööstiil, ainult peks on asendatud piinamisega betoonil.
Ja eesti rahvas leiab, et Marina oleks kindlalt kõige parem president?!
Ja nüüd veel omavoliline töölt lahkumine, s.o. tööluus, kuigi Rõivas pakkus puhkust.
Lisaks peab Eesti rahvas (küsitluste põhjal) Reformierakonda kõige õigemaks parteiks.
Ei oska muud lisada kui – häbi on olla eestlane!
URMO EELIK Harjumaalt
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Eesti elu toimub USA raudse taktikepi all
INDREK VEISERIK, 14. September 2016
„WikiLeaks-i lekitatud ja nüüdseks avaldatud kirjavahetusest selgub, et USA on Eestis läbi viinud hiljuti agarat kampaaniat, muutmaks Eesti rahvastiku koosseisu, nii et see koosneks suuresti mittevalgetest. Dokumendist selgub, et USA soovis teha suunatud propagandat koolilastele ja ametivõimudele,“ toob portaal välja.
Sekkumine Eesti siseasjadesse
Seejärel ilmus Varro Vooglaiu juhitavas portaalis Objektiiv suurepärane juhtkiri sellel teemal.
„Nimelt leidis dokumentaalset kinnitust, et juba kümme aastat tagasi töötas USA saatkond kohaliku poliitilise eliidiga tihedaid suhteid punudes selle nimel, et Eesti valitsus näitaks üles suuremat initsiatiivi uute mitte-eurooplastest immigrantide vastuvõtmisel, et ametivõimud viiks koolide õppeprogrammidesse ameerikaliku sallivusagenda edendamise ja multikultuurses ühiskonnas elamise hüvede toonitamise, et ajakirjanikke suunataks rohkem käsitlema selle sama agendaga määratletud diskrimineerimisega seonduvaid küsimusi, et ühiskondlik arutelu keskenduks rohkem sallivuse ja mitmekesisuse temaatikale jne.,“ kirjutas Objektiivi toimetus.
Juhtkirjas leitakse, et USA saatkonna tegevust, nagu see WikiLeaksi paljastusest kajastub, võib nimetada julgelt sekkumiseks Eesti Vabariigi siseasjadesse.
„See, millistele väärtustele meie koolides keskendutakse või milliseid küsimusi meie ühiskondlikus arutelus rõhutatult käsitletakse, peaks olema eestlaste endi, mitte välisriikide saatkondade asi,“ toonitab Objektiiv.
Peavoolumeedias vaikiti maha
Juhtkirjas kahetsetakse, et Eesti poliitiline eliit ja meedia käitusid WikiLeaksi selle info avalikkuse ette jõudmisel teemale minimaalselt tähelepanu pöörates, et mitte öelda – seda maha vaikides. „Niisuguse reaktsiooni silmakirjalikkuse ilmestamiseks võib hetkeks mõelda, milline kisa vallandunuks (täiesti põhjendatult) juhtiva poliitilis-ajakirjandusliku establishment’i esituses siis, kui tulnuks päevavalgele, et seesugune mõjutustegevus ei lähtu mitte Kentmanni, vaid hoopis Pikalt tänavalt,“ märgib portaal.
Juhtkirjas märgitakse, et tegelikult on USA just sellisel kulissidetagusel moel oma saatkondade kaudu suunanud paljude riikide sisemisi protsesse juba aastakümneid. „See peaks siiski tõstatama mitmeid tõsiseid küsimusi. Seda eeldusel, et mõtleme Eestist kui iseseisvast ja rahvusliku väärikusega riigist, kus ei tantsita mitte kellegi teise pilli järgi, vaid ühiskondlike suundumuste üle otsustab Eesti rahvas ise,“ märgib Objektiiv.
Olulised küsimused
* Millised on USA ja teiste lääneriikide, Euroopa Liidu ja teiste rahvusvaheliste valitsustevaheliste ja valitsusväliste organisatsioonide ning Lääne suurkorporatsioonide varjatud mõjutustegevuse vormid ja mastaabid Eestis?
* Kas Eestis leidub poliitikuid ja ametnikke, kelle suhted eelnevalt nimetatud välismaiste huvikeskustega on problemaatiliselt lähedased?
* Kas Eesti poliitilises ja ametkondlikus eliidis leidub inimesi, kes saavad mõne lääneriigi huvide esindamise eest materiaalseid hüvesid?
* Millised kodanikeühenduse eksitava sildi all tegutsevad organisatsioonid viivad välisrahastusele tuginedes ellu Lääne huvigruppidest lähtuvat ideoloogilis-poliitilist tellimust?
* Kes on need inimesed, keda analoogilise tegevuse korral idasuunal peab kaitsepolitsei mõjuagentideks?
Kiltrite ja kubjaste ühiskond
„Viimaks on kõige masendavam see, kui niisuguste küsimuste püstitamist – nende uurimisest ja avalikust käsitlemisest rääkimata – ei peetagi meie poliitilise juhtkonna, õiguskaitseorganite ja meedia poolt oluliseks ega vajalikuks. Otsekui poliitilise, ametkondliku või muu võimupositsiooni kasutamine mitte oma rahva ja riigi, vaid välismaiste huvikeskuste hüvanguks oleks probleem üksnes idasuunal. Tõdemus, et demokraatia fassaadi taga laiutavad avalikult teadvustamata kildkondlikud huvid ja protsessid, on muutumas üldlevinuks,“ kirjutab portaal.
Juhtkirja hinnangul näitab see, et hüljatud on iseseisvale riigile omane mõtlemine ja identiteet, sest Eestist ei taheta, ei juleta või ei suudeta mõelda millegi muu kui globaalse võimusüsteemi osisena. „Pseudosuveräänse osisena, kus ohje hoiavad mitte vabad kodanikud, vaid kiltrid ja kupjad, kandes küll kõlavaid ametinimetusi (president, peaminister, parlamendiliige), kuid olles tegelikult vaid välismaiste peremeeste kohalikud asehaldurid, kelle väärtust hinnatakse üksnes kuulekuse ja tõhususe järgi. Paljuski just sellise, tõeliselt vabade ja väärikate kodanike ideaali vastandiks oleva mentaliteedi levikus meie rahva ja riigi traagika seisnebki,“ kirjutab Objektiiv.
„Usku sellesse, et Eesti riigi valitsemine toimub üksnes või isegi peamises osas läbipaistvalt põhiseaduses ettenähtud institutsioonide kaudu (Riigikogus, valitsuses jne) ja eesti rahva hüvanguks, kannavad endas üha vähemad inimesed. Tõdemus, et demokraatia fassaadi taga laiutavad avalikult teadvustamata kildkondlikud huvid ja protsessid, on muutumas üldlevinuks,“ märkis Objektiiv oma juhtkirjas lõpetuseks.
Refereeris INDREK VEISERIK
[fotoallkiri] Perekonna õiguste eest seisev ja portaali "Objektiiv" vedav Varro Vooglaid teeb ühiskonnas tänuväärset tööd. Selles portaalis kirjutatakse Eestis ja välismaal toimuvast ausalt ja avameelselt.
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Propagandasõda oma rahva vastu enne presidendivalimisi
TÕNIS SIIM, 21. September 2016
Tavakodaniku jaoks on kohtadeks, kus oma arvamust avaldada suvalistel, sh ka poliitilistel teemadel, ning käimasolevas info- ja propagandasõjas valitsejate impeeriumimeelsele, rahatotalitaristlikule ning põlisrahvaste suhtes vaenulikule poliitikale vastu seista, saanud meediaväljaannete kommentaariumid, millist võimalust väike hulk inimesi ka kasutab.
Siinkirjutaja on seda võimalust kasutanud, ja tavakodanikust reasõdurina propagandasõjas kommentaaride kirjutajana valdavalt Postimehes impeeriumimeelsetele ning põlisrahvaste assimileerimist-ümberrahvastamist propageerivatele võõrvõimudele ning kohalikele kollaboratsionistidele vastupanu avaldanud.
Kuna info- ja propagandasõja raskerelvastus – riiklik ja mitteriiklik massimeedia – kuulub võõrvõimude, valitseva rikkuriteklassi, uute-vanade nomenklatuurlaste omandisse või nad kontrollivad seda, siis nende territooriumil tegutseva üksiku vastupanuvõitleja rajalt maha võtmine on anonüümsete otsustajate jaoks üksnes hiirepäästikule klikkimise vaev. Siinkirjutaja blokeeriti Postimehe kommentaariumisse sisenemiseks 12. septembril Kaljuranda presidendiks haipiva suurejoonelise reklaamartikli "Marina meeldib kõigile. Rahvas valiks ülekaalukalt presidendiks Kaljuranna" kommentaariumisse kriitiliste kommentaaride kirjutamise järel.
Elasin säärase ühiskondlikust dispuudist eraldamise PM-i kommentaariumis (tollal 1 kuuks) juhtumi üle ka käesoleva aasta veebruaris-märtsis. Mõne nädala möödudes pärast blokeerimist võtsid tookord minuga ühendust mõned tuttavad (täpsemalt 3 inimest), kes kartsid, et minuga on midagi juhtunud, kuna olen tervisega hädas, et miks ma enam ei kirjuta. Seepärast sooviks nendele heatahtlikele inimestele, kes võib-olla järjekordselt samal põhjusel muretsevad, öelda, et ma ei ole veel surnud, kuigi tervis pole kiita, et PM on minu juurdepääsu kommentaariumisse järjekordselt lihtsalt sulgenud.
TÕNIS SIIM
Alljärgnevalt Kesknädal avaldab veebis Tõnis Siimu kommentaarid reklaamartiklile "Marina meeldib kõigile. Rahvas valiks ülekaalukalt presidendiks Kaljuranna" (autorid Anneli Ammas ja Tuuli Koch), mille järel blokeeriti tema juurdepääs PM-i kommentaariumi:
MASSIMEEDIA SISENDAB JUBA AASTA ALGUSEST REGULAARSELT, ET RAHVAS TOETAB ÜLEKAALUKALT KALJURANDA. VALIJAMEHED, KES SEDA EI TUNNISTA, HÄÄLETAVAD RAHVA TAHTE VASTASELT!
Kaljurand ja Kallas on viidud suurejooneliste ning massiivsete meediakampaaniate/reklaamikampaaniate läbi populaarsuse tippu. TAGAJÄRGE pärast ajude vaippommitamist a la Dresden veebruar 1945 nimetavad nad kõige küünilisemalt RAHVA TAHTEKS! Valitsevale oligarhide-plutokraatide klikile, kes on kas nende eraomandusse kuuluvates või nende kontrollile allutatud (ERR) massimeediakanalites ülisuurtes mahtudes pikema aja jooksul läbi viinud ajupesukampaaniaid ning haipinud nii Kaljuranda kui ka Kallast. Pärast sääraseid ajude ümberprogrammeerimise pikaajalisi protseduure/vaippommitamisi oleks täiesti loodusseaduste vastane loota, et tulemused teistsugused saaksidki olla, sarnaselt Dresdeni vaippommitamisele USA lennukite poolt, sakslaste maa alla ja maatasa pommitamisele nii füüsiliselt kui ka vaimselt. Samas ei saa mainimata jätta, et kui nomenklatuur tellib sisuliselt iseendalt küsitluse, siis küsitluse tulemus vastab kliendi soovidele!
Nomenklatuurne postsovetlik impeeriumimeelne establishment ja eurohungveipingid võitlevad okupatsiooni ning plutokraatliku režiimi ja selle poolt aetava ümberrahvastamise ning homomultikulti poliitika jätkumise (nende jaoks status quo /privileegide säilitamise) eest samas vaimus, kuni Euroopa täieliku amerikaniseerumise – multikultistumiseni. Selle seltskonna deviis – „Pärast meid tulgu veeuputus või hiinlased!".
OMA SÄRK ON IHULE KÕIGE LÄHEMAL
Postsovetlikel valitsejatel/valitseval klassil, uutel/vanadel nomenklatuurlastel, ärastajate klikil, võõrvõimudel (USA–EU oligarhidel-plutokraatidel-sorostel) ja nende kohalikel käsilastel on [presidendikandidaatideks] Kallas ning Kaljurand.
Teistel – aborigeenidel ja tööorjadel – Helme ning Mailis Reps.
"Orjapidajate" klassi esindajad (nomenklatuurlased, suur- ja väikelinnade, alevite ja külade oligarhid ning nende esindajad, rantjeed) seisavad oma kandidaatide poolt, aborigeenide ja tööorjade klassi esindajad oma kandidaatide poolt.
Kahjuks on aborigeenide ja tööorjade esindajad valijameestekogus suures vähemuses. Suurlinnade, väikelinnade, alevite ja külade oligarhid ning nende huvide esindajad, uued-vanad nomenklatuurlased hääletavad kas Kallase või Kaljuranna poolt. Teisi valikuid nende jaoks pole. Oma särgid ja nahk on ihule kõige lähemal ning neid tuleb hoida. Postsovetlike valitsejate-ärastajate kliki, uute okupatsioonivõimude kohalike käsilaste, uute-vanade nomenklatuurlaste deviis on „Pärast meid tulgu veeuputus või hiinlased!“.
[Tõnis Siim lisas oma lugejakirjas:]
Lõpetuseks tuleks lisada, et need eeltoodud kommentaarid erinevate klasside/kihtide hoiakute kohta esitavad statistilist tõde retušeeritud kujul kommentaariumi žanri/formaati arvestades. Päris- ja kogu tõe kirjeldamine tähendaks paljude erandite ning paradoksaalsete hoiakute, millest reaalne elu koosneb, arvestamist.
Teistele kriitilistele kommentaatoritele soovitaks Postimehesse kirjutada ainult kas nn positiivseid või režiimi glorifitseerivaid hüperpositiivseid kommentaare; kriitilisi kommentaare aga Delfisse ja marginaalsete väljaannete kommentaariumitesse.
-o-
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nagu kaks tilka vett
14. September 2016
KARILAID
24. november 2015 Delfi:
„Oluline pole uue „keha“ või „näo“ toomine erakonna etteotsa, vaid see, kas juhil on visiooni ja ideid uuenduslikuks poliitikaks. Mõnes erakonnas oleme näinud esimehe vahetust, mis on poliitilist ja ideoloogilist stagnatsiooni hoopis süvendanud.”
3. aprill 2016 Postimees Online:
„Mida aeg edasi, seda rohkem ilmneb, et võidujooks Keskerakonna sees ei käi mitte Stenbocki maja vallutamise pärast, vaid tegelikult soovitakse lõigata Savisaare töövilju.”
9. september 2016 Postimees Online:
„Ja ma olen ärgitanud noori inimesi kandideerima erakonna esimehe kohale, ma olen nimetanud, et see võiks olla Jüri Ratas, aga see ei tähenda, et ma oleksin praegu kuidagi Edgar Savisaart praegu kiusamas.“
SIMSON
22. detsember 2010 Postimees Online:
"Erakonna aseesimehe kinnitusel Keskerakond ei lagune, isegi kui Savisaare süü peaks tõendamist leidma ning ta ei usu, et Savisaar erakonna esimehe ja Tallinna linnapea koha kaotaks."
17. oktoober 2015 Õhtuleht:
„Viimasel aastal, mis on Savisaare jaoks väga raske olnud, olen ma tõsiselt mõtelnud selle üle, kuidas ma saaks teda aidata senisest enam. Ma olen jõudnud arusaamisele, et minu kohustus on osa tema koormast enda õlule võtta.“
10. august 2011 Kesknädal:
"Pole midagi teha, Eesti avalikus kuvandis soovitakse Savisaare meeskonnas olevaid inimesi näidata tagurlastena, temast lahkujaid kangelastena."
22.11.2015 „Hommik Anuga” ETV:
„Ma olen 20 aastat panustanud Keskerakonda. Kui mina ära tulen, siis kelle kätte see Keskerakond jääb? Edgar Savisaare ja siis inimeste kätte, kes teda ümbritsevad. Ma arvan, et Keskerakond on rohkemat väärt. Ja inimesed, kes mind toetavad, arvavad ka, et Keskerakond ei ole lootusetu juhtum.“
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Ratsa rikkaks saamisest
ANDRES HABICHT, 07. September 2016
See oli siis, kui rahvale jagati nn erastamisväärtpabereid (EVP), mille eest sai erastada oma korteri, maja või muud kinnisvara. Kauplustes EVP-d ei kehtinud, aga sa võisid neid müüa mõnele teisele isikule, kui sul neid endal vaja polnud. Mõni sai EVP-sid üsna palju ja need jäid inimestele kätte seisma, sest maja, korter jm kinnisvara oli juba välja ostetud. Miljonid EVP-d jäid kätte.
Siis tuli aga valitsuse otsus, et aasta aja pärast kaotavad EVP-d kehtivuse ja nendega ei saa enam mingeid tehinguid teha. Samal ajal hakkasid Eestimaal ringi sõitma noored poisid-tüdrukud, kes ostsid EVP-sid kokku. Aasta möödus, kuid EVP-dega ei juhtunud muud midagi, kui et nende hind tõusis. Selline pettus kordus järgmisel aastal uuesti.
Kes olid need noored, kes EVP-sid kokku ostsid? Nemad pidid teadma, mis edaspidi juhtub. Ja juhtuski, et EVP-de hinda tõsteti jälle.
Jäägu see nende südametunnistusele, kes selle asja korraldasid. Rahval ju polevatki vaja kõike teada!
ANDRES HABICHT
Viimati muudetud: 09/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
24. septembri nädalakommentaar TTV-s
MART UMMELAS, 28. September 2016
Tegelikult tooksin nädala kesksetest sündmustest esile ka Keskerakonna esimehe Edgar Savisaare pressikonverentsi neljapäeval. Meie prominentseim poliitik kinnitas taaskord, et temale prokuratuuri poolt aasta tagasi esitatud kahtlustusel puudub igasugune õiguslik alus. See sunnib teda kahtlema Eestis kui õigusriigis. Saalitäis peamiselt võimumeelseid ajakirjanikke pommitas Savisaart ja erakonna peasekretäri Oudekki Loonet ebakompetentsete küsimustega.
Sama jama jätkus ka ajalehtedes, ning tänases Postimehes on Keskerakonna pihta absurdsete süüdistustega poriloopimine jätkunud. Ilmselt selleks, et kahjustada Mailis Repsi võimalusi. See osutab, et meil pole sõltumatuid õiguskaitseorganeid, vaid on see kolmas maailm, mille osaks on täiesti sõltuv meedia. Sellest kirjutas Savisaar eile Delfis.
Eileõhtune presidentide valimisdebatt riigi-TV-s kinnitas, et asi on pööranud meelelahutuseks ja kohati lausa komöödiaks. Allar Jõksi naljad, Marina Kaljuranna pidev naerukõhistamine ning Siim Kallase ja Mart Helme omavaheline aasimine tegid sellest saatest seebiooperi. Twitteri kaudu saime lugeda mitme kandidaadi PR-meeskondade väga ühekülgseid kommentaare. Arukaid arvamusi eetrisse ei lastud. Ainus, kes jäi kogu saate ajal väljapeetuks ja soliidseks, oli tegelikult Mailis Reps.
Valimiskogu esimese vooru ajal jälgisin Tallinna TV väga asjalikku ja informatiivset ülekannet. Üllatuse tegi Allar Jõks, kes sai enim hääli. Teisena pääses teise vooru Siim Kallas; napilt jäi välja Mailis Reps.
Teine üllatus oli see, et rahva suur lemmik Marina Kaljurand jäi koguni neljandaks. Eesti pole valmis naispresidendiks. Enne teist vooru oli palju spekulatsioone. Põhiprobleemiks sai see, kas president üldse ära valitakse, sest valgete sedelite oht oli suur.
Nii ka läks. 57 tühja ja 3 kehtetut valimissedelit viisid valimised tagasi Riigikokku. Lõpptulemust kuulsite juba uudistesaate algul. Kallas küll võitis Jõksi 4 häälega, kuid tal jäi puudu 30 häält. Juba enne teist vooru kostnud sõnumid Keskerakonnast tekitasid kõhedust, sest nii mõnigi seal võis hääletada, et tegelikult ära teha Savisaarele.
Tulemus tõestas, et Eesti presidendi valimise süsteem on lõplikult läbi kõrbenud. Kohtumiseni kahe nädala pärast Riigikogus erakorralisel istungil! Loodetavasti läheb siis paremini.
MART UMMELAS
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Võrumaa poolt vaadates – mõttetud presidendivalimised
TOOMAS PAUR, 14. September 2016
Reformierakondlikult dirigeeritud ja parempoolse orientatsiooni all olev riigijuhtimine on võimu monopoliseerinud. President on muutunud selle võimumängu käepikenduseks, kui mitte öelda – käpiknukuks. Rahvale ei anna see ametipost eriti midagi, presidendiks pandud isik täidab vaid Reformierakonna tagatoa korraldusi.
Võiksime oma valikutes edasi liikuda
Kas meile sellist presidenti ikka on vaja? Kas tõesti loodame, et kui Reformierakond on viinud rahva vaesusesse, siis nende president tooks meile koju jõukuse?
Oluline on olla realist. Põhjendamatud lootused meid ei toida, raskest olukorrast välja ei aita, ning nagu vanarahvas ütleb, neid ei anna patta panna. Kui saame järgmise samasuguse presidendi nagu praegune, siis sellist me küll ei vaja. Ainult probleeme ja asjatut kulu, tulu ei kopka eest… See näitab, et president võib olla Eesti elu arendamisel täiesti tähtsusetu kaasajooksja, et mitte öelda – tagurlik pidur. Eriti hull on, et see tagurlikkus ei ole inimestele tasuta kätte toodud. Presidendi ametikoht maksab meie riigile neli miljonit eurot aastas, seega viieaastase ametiaja kohta 20 miljonit.
See on suur raha, mille eest saaks palju riigile vajalikke asju ära korraldada. Kulu tõuseb, kui sinna sisse lugeda ka presidendi tegevusetuse ehk riigi peataoleku tõttu kaotsi läinud miljonid, kui mitte miljardid. Rääkimata riigist lahkunud noorest haritud tööjõust.
Kui sellise tähtsa ametimehe ülalpidamiseks nii meeletuid summasid maksta, siis Võrumaa inimeste seisukohast oleks meil vaja riigipead, kes olekski tõeline riigi pea. Kes tahaks juhtida, suudaks juhtida ja ka juhiks meie riiki. Meil on vaja presidenti, kelle poole on mõtet pöörduda ja kes ei oleks vaid kohatäide.
Presidendist võiks ka mingit tolku olla
Presidendi poole on mõtet pöörduda siis, kui ta võtaks inimesi kuulda. Pole ju mõtet minna Kadrioru lossi uksi kulutama, kui tolku pole. Lisaks peaks uus president suutma hoolida oma rahvast, ja seda mitte ainult sõnades, vaid ka tegudes. Võrumaa poolt vaadates tähendaks hoolivus konkreetselt seda, et tagataks Eesti majanduslik võrdsus ja tasakaal. Meie riik on tasakaalust väljas, Võrumaa kahjuks samuti. Tasakaal tuleb luua ja ääremaainimesed väärtustada – nii majanduslikus kui ka puhtinimlikus vaimses mõttes.
Meie ei taha ühiskonda, kus rikkad ja targad on Tallinnast ning vaesed ja lollid Võrumaalt. Me vajame ühiskonda, kus Võrumaa saab koos kõigi teiste paikadega tunda ennast täisväärtusliku osana Eestist. President saaks seda tagada.
Võrumaa rahvas ootab presidentaalset hoolivust kui õnnistust. Seni ei ole presidendist selles küsimuses asja olnud. Kas nüüd olukord muutub? Kas praegused valimised võiksid olukorda parandada? Kust see hoolivus tulla võiks?
Loogika ütleb, et hoolivat ja inimeste huvides tegutsevat presidenti on võimalik loota ikkagi, ning ainult hoolivast ja tegusast erakonnast. Kindlasti ei peaks president olema riiki sisse veetud importtoode, vaid oma rahva hulgast sirgunu. Ja kasvanud ning välja kujunenud peaks tulevane president olema viisil, et on Eesti eluga kokku puutunud ning seda põhjalikult tundma õppinud. President ei peaks pärinema esimese Eesti valgete kinnaste ja klaasseintega kontori ametist ega ka mitte välismaale parema elu peale läinute seast. Samuti ei peaks president rahvale ülevalt alla vaatama nagu mõni ülirikas mõisavalitseja. Juht peab arenema oma rahvaga koos.
Hooliv president saab tulla hoolivast erakonnast
Keskerakonna liikmena usun, et hooliv president saab tulla vaid hoolivast keskkonnast. Keskerakond on läbi oma eksisteerimise ajaloo näidanud end kui kõige enam inimese probleemide eest reaalselt muretsev partei. Järelikult on võimalik valida hoolivat presidenti, kel on sellise poliitika kogemus ja veendumus sama poliitikat jätkata ka riigipeana, ikkagi Keskerakonna ridadest. Õnneks on täna Keskerakonnal oma kandidaat olemas – noor, kuid suurte kogemustega Mailis Reps.
Millal hakkame valima presidenti otse?
Loomulikult oleks parim variant kehtestada presidendi otsevalimised. Siis saaks Eesti presidendi, keda enamik inimesi soovib ja kellest saaks tõenäoliselt just enamusega arvestav riigipea.
Niisama presidenditsirkust aga rahvas ei vaja. Liiga palju näeme ühiskonnas lahendamata probleeme, toimetulekuraskusi, paljudel peredel vaatab vaesus aknast ja uksest sisse. Poliitikud peaksid iga vaba minuti kulutama lahenduste leidmiseks. Niisama tühja juttu ja vaid kosmeetilisi muutusi ei oota Eestimaal keegi, vähemalt Võrumaa kandis mitte.
Kui on vaja valida presidenti, siis valime. Niisama pole vaja rahvast mõnitada. Praegu kehtiva valimisstsenaariumi järgi on meil presidenti päris keeruline valida. Võiksime vahetada stsenaariumit!
[esiletõste] Võrumaa rahvas ootab presidentaalset hoolivust kui õnnistust.
[fotoallkiri] PRESIDENDIDEBATTIDE SUVI: Inimesed üle Eesti, sealhulgas Võrumaal, said suve otsa jälgida kandidaatide esinemisi teleriekraanide kaudu, aga eestlastele pole antud otse oma presidenti valida. Pildil rahva ees Siim Kallas, Eiki Nestor, Marina Kaljurand, Mailis Reps, Mart Helme ja Urmas Paet.
TOOMAS PAUR, Võromaa miis
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Oudekki Loone peaministriks!
JAAN ÕMBLUS, 14. September 2016
Keskerakonna esimees on Edgar Savisaar, kes on ühtlasi parim ja asendamatu valik peaministri ametikohale. Milline on aga järgmine Keskerakonna kandidaatide ring peaministri kohale, ehk siis olukorraks, kui Savisaar on juba uuesti tõusnud peaministriks, on seda ametit piisavalt pidanud ja Eestile tänase majanduslik-sotsiaalse madalseisuga võrreldes uue tulemise taganud? Ehk siis – kellest tänastest keskerakondlastest võiks kunagi tulevikus saada Edgar Savisaare mantlipärija, kes mitte ei mängiks tegijat, vaid seda rolli ka sisuliselt kanda suudaks?
Keskerakonna peasekretäriks on hiljuti tõusnud Riigikogu liige Oudekki Loone, ja seda mitmel heal põhjusel. Tal on oma erialal tugev hariduslik baas, ta on poliitikat reaalselt õppinud ega leiuta seda ukselt uksele käies, tal on võime suurepäraselt tunnetada ühiskondlikke protsesse, ta suudab reaalselt teaduses kaasa rääkida ja talle pole kaugeltki võõras oma teadmiste jagamine, näiteks tudengitele. Lisaks teoreetilisele tegevusele on ta väga aktiivne olnud ka oma teadmiste testimisel ja rakendamisel praktikas. Valimisvaatlejana on ta külastanud hulgaliselt selliseid riike, millest paljud inimesed kuulnudki ei ole.
Olemata oma taustalt üldse majandusinimene, on Oudekki Loone teadmised meie majandusest ja seda mõjutavatest teguritest palju paremad kui majanduse vallas aktiivselt sõna võtvatel poliitikutel tavaline. Ta ei arva, et majandus võrdub maksusüsteemiga ja lahenduseks Eesti probleemidele oleks ainuüksi mõne maksumäära muutmine või uue koormise kehtestamine. Talle küll meeldib maksusüsteemist rääkida, kuid tema arusaamine majandusest on selgelt laiem ja paljutahulisem.
Oudekki Loone ei ole ametisse upitatud poliitbroiler, kes oleks poliitikas edu saavutanud vaid tänu mõne staarpoliitiku halastavale lahkusele. Ta kannab ise kaela ja on oma iseseisvat asjaajamise suutlikkust korduvalt tõestanud. Olgu näiteks kasvõi Euroopa Parlamendi valimisteks püsti pandud kontor, mis avas ka tegelikult valijate juurdepääsu saadikuni ning oli omas kontekstis tõeliselt innovatiivne.
Kui Oudekki Loone suudab sellist poliitilist iseseisvust, tugevat pealehakkamist ja kõrgtasemel innovaatilisust ka erakonnas teistele üle kanda, nagu seda peasekretärilt tegelikult nii või teisiti eeldada võib, siis on tema nimetamine peasekretäri ametikohale juba suurel määral parteile ennast ära tasunud. Kõik täiendav on vaid boonuseks.
Oudekki Loone on Keskerakonnale tõeline leid. Ta on esinduslik kandidaat nii peaministri kui ka mistahes muu valitsusliikme kohale. Keskerakonnal on põhjust uhkust tunda, kuid mitte ainult: kui stardib Oudekki Loone mõte hakata erakonna inimesi koolitama valimistel tõeliselt suurepäraseid tulemusi tagama, siis tõstab see reaalselt tervet erakonda ja annab konkurentidele täiendava põhjuse muretsemiseks.
Vastamist vajab veel küsimus, et kui meil on peaministrina võtta Eesti mõistes igati asendamatu Edgar Savisaar, miks siis Oudekki Loonest, vaatamata tema suurepärasele isiksusele ja tugevale poliitilisele vundamendile koos veelgi tugevama potentsiaaliga, peaministrikandidaadi kontekstis rääkima peaks?
Nii Keskerakonna liikmetel kui ka kõigil teistel poliitikat jälgivatel inimestel on oluline mõista, et parteil on olemas ka teine ring peaministrikandidaate, ning nagu ülaltoodust selgub, on nende hulgas säravaid isiksusi, kelle peale erakond saab loota. Eesti vajab peaministreid, kes on tegusad, suudavad ise asju korda ajada, ning kes ei ole järelveetavad ja lihtsalt ametipostile upitatud. Oudekki Loone on just sellise peaministrikandidaadi võrdkuju.
[esiletõste] Keskerakonnal on olemas ka teine ring peaministrikandidaate, kelle hulgas on säravaid isiksusi ning kelle peale erakond saab loota.
JAAN ÕMBLUS, ettevõtja, Keskerakonna liige
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
MTÜ „Jalg alla!“ toob Edgar Savisaare ratastoolist välja
MARIA JUFEREVA, 21. September 2016
MTÜ „Jalg alla!“ asub koostööle spetsialistidega ja peab läbirääkimisi firmadega, mis toodavad ja turustavad bioonilisi jäsemeid nii Euroopas kui ka Ameerika Ühendriikides.
Oma tegevusse tahame kaasata vabatahtlikke, kes abistaksid rahakogumisel. Meie siiras soov on tulevikus aidata ka teisi inimesi, kes on õnnetuse tagajärjel või mingil muul põhjusel kaotanud jäseme.
Biooniline protees erineb tavalisest proteesist selle poolest, et kasutajal on võimalik seda liigutada mõttejõul. Kui Edgar Savisaar saab bioonilise jala alla, siis on ta ratastoolist väljas, ja saab samamoodi oma igapäevatoimetusi teha nagu varem, enne amputatsiooni. Bioonilise jalaga saab ta ise autot juhtida, isegi joosta ja tantsida, kui soovib!
Biooniline jalg ei ole mõistagi odav. Selle maksumus võib ulatuda 100 000 euroni. MTÜ „Jalg alla!“ hakkab töötama selle nimel, et see summa kokku saada. Ülejäänud raha ja kõik edaspidised annetused lähevad teistele abivajajatele.
Soovime Edgar Savisaarele näidata, et me kõik koos saame tema heaks midagi väga suurt ära teha. Ta saaks taas seista kahel jalal ja kaitsta meie kõigi huve, nii Tallinnas kui ka mujal Eestis.
Edgar Savisaar on poliitikuna enam kui 25 aasta jooksul inimeste jaoks väga palju ära teinud, alates Rahvarinde ühendamisest ja Balti ketist, mis tagasid meile vabanemise ja iseseisva riigi. Samuti on ta 15 aastat juhtinud Tallinnat, aidates siin igati kaasa moodsa euroopaliku linna loomisele. Edgar Savisaare senine elutöö on hindamatu väärtusega.
MTÜ“Jalg alla!“ avas Swedbankis arveldusarve nr EE342200221065064129, kuhu on võimalik annetada raha Edgar Savisaarele bioonilise jala ostuks. Lisaks on avamisel kodulehekülg aadressil www.jalgalla.ee, kus on võimalik end MTÜ tegemistega kursis hoida. NB! Iga väiksemgi annetus, kasvõi 1 euro, on tähtis ja aitab ühisele eesmärgile kaasa.
MARIA JUFEREVA,
MTÜ „Jalg alla!“ asutaja ja juhatuse liige
Viimati muudetud: 09/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Vandeadvokaat Varul: Garantiikirjad ei pruugi olla kehtivad ja need saab tühistada
URMI REINDE, 28. September 2016
21. septembri hommikul
ilmus Eesti Päevalehes (autor Mihkel Tamm) kirjutis „Pettai rahahäda võtab Keskerakonnalt maja“.
21. septembri päeval
teatas Keskerakonna peasekretär Oudekki Loone erakonnakaaslastele saadetud kirjas:
„Eile tutvusin esimest korda Harju Maakohtu 15. septembri kohtumäärusega, millega rahuldatakse Midfield OÜ Arbitraažikohtusse esitatud hagi tagamise taotlus. Hagi tagamiseks on kohus nõustunud seadma Toom-Rüütli 3/5 kinnistutele hüpoteegid kogusummas 800 680 eurot. Kohtumääruse saamine oli üllatav, kuivõrd Keskerakond ei olnud selleks hetkeks saanud ühtegi ametlikku teadet Arbitraažikohtusse esitatud hagist. Hagi sisu sai Keskerakonnale teatavaks alles täna hommikul. Keskerakond leiab, et esitatud nõue ei ole õigustatud. Kindlasti kasutab Keskerakond määruskaebuse esitamise võimalust, et vaidlustada hüpoteegi seadmise määrus. Seega on tegemist käimasoleva juriidilise protsessiga, mitte Keskerakonna kinnisvaraomandi võõrandamisega, nagu jätab mulje Eesti Päevaleht.“
21. septembri õhtul
kommenteeris olukorda vandeadvokaat Paul VarulTallinna TV-s:
„See nõue tundub ikkagi vägagi olevat hanejalgadele üles ehitatud – selles mõttes, et need kaks garantiikirja, millest on juttu, mõlemad on ju antud selleks, et tagada osaühingu Midfieldi võlausaldajate nõudeid. Need on antud selliseks juhuks, et kui tuleb üks Midfieldi võlausaldaja ja Midfield ei suuda oma kohustust täita – siis tuleb see nõue esitada Keskerakonna vastu. Ja ka siis jääb küsimus, et kas see garantiikiri üldse praegu on kehtivalt välja antud. Jätame praegu isegi selle kõrvale. Lühike järeldus on minu arvates see, et garantiikiri ei olegi tegelikult kehtiv.
Hüpoteek on seatud igaks juhuks, et juhul kui nüüd see nõue peaks Keskerakonna vastu rahuldatama, siis on nagu mingi tagatis olemas, et siis see vara on selle nõude tagatiseks. Aga see on väga hüpoteetiline. Praegu mingit otsust, et mingit nõuet rahuldada Keskerakonna vastu, ei ole.“
22. septembril
rääkis Varul BNS-le, et kõigepealt on vaja, et Midfieldil tekib võlausaldajaid, kelle nõudeid ei suuda Keskerakonna kauase koostööpartneri, reklaamiärimees Paavo Pettai ettevõte Midfield rahuldada. Teiseks on aga võimalik garantiikirjad tühistada, kuna need on antud Keskerakonna huvisid kahjustades, või siis tugineda nende tühisusele.
Varul lisas, et kui lähtuda hüpoteesist, et nad on kehtivad, siis ikkagi osaühingul Midfield ei saa olla nõuet – sellepärast, et see garantiikiri on antud kolmandate isikute nõuete tagamiseks. See tähendab, et kui praegu on arbitraažikohtusse esitatud Midfieldi enda nõue, siis garantiikirjast Midfieldile nõuet Keskerakonna vastu ei tulene.
Kuid Varul kinnitas, et nagunii tõuseb ka küsimus garantiikirjade üldisest kehtivusest, kuid lõplikult otsustab selle üle kohus.
22. septembril
refereeris Varuli poolt BNS-ile antud juriidilisi nüansse ka ERR. Samuti andsid Edgar Savisaar ja Oudekki Loone Tallinna linnavalitsuse pressikeskuses pressikonverentsi, kus Loone juba teataski, et Keskerakond loodab tühistada Paavo Pettaile ja Midfieldileantud garantiikirjad.
Loone ütles, et Keskerakond tühistab need ja nõuab, et Pettai tagastaks kirjade originaalid erakonnale. Põhjus Loone sõnul on see, et garantiikirjad kahjustavad väga tugevalt erakonna huve, mistõttu nad ongi õigustühised.
Refereerinud
URMI REINDE
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Riigikogu asub arutama ettepanekut, mis annab rahvale õiguse seaduseid algatada
28. September 2016
Põhiseaduskomisjoni liikme, eelnõu algataja Anneli Oti sõnul on seaduse algatamise õigus täna Riigikogu liikmetel, fraktsioonidel, komisjonidel, valitsusel ning põhiseaduse muutmiseks ka presidendil. Kui aga lähtuda põhiseadusest, mis ütleb, et rahvas on Eesti kõrgeima võimu kandja, peab ka neil olema võimalus seaduste algatamiseks.
„Selleks, et kodanike tähtsus ühiskonnas suureneks, tuleb rahvast kaasata rohkem seadusloome protsessidesse. Rahvaalgatus pakub selleks võimaluse. Leian, et demokraatia arengu seisukohalt on oluline, et kodanikel võimaldataks riigijuhtimises rohkem kaasa lüüa. Me ei tohi karta inimeste initsiatiivi ning nendega otse suhelda. Presidendivalimised on meile näidanud, et me peame Eestimaa inimestega rohkem suhtlema ning neid kuulama,“ rääkis seaduseelnõu algataja Anneli Ott.
Esimesele lugemisel tuleva seaduseelnõu kohaselt antaks edaspidi seaduse algatamise õigus rahvaalgatuse korras vähemalt 25 000 hääleõiguslikule Eesti ning Euroopa Liidu kodanikule ja isikule, kes elab Eestis pikaajalise elaniku elamisloa ja alalise elamisõiguse alusel. Eelnõu kohaselt ei saaks rahvaalgatuse korras esitada eelarve, maksude, riigi rahaliste kohustuste, välislepingute ratifitseerimise ja denonsseerimise, erakorralise seisukorra kehtestamise ja lõpetamise ning riigikaitse küsimusi.
„Rahvaalgatuse ettepanek ei ole tegelikult midagi uut ning taoline vorm on kasutusel mitmel pool Euroopas. Loodan siiralt, et Riigikogu tuleb täna meie ettepanekuga kaasa ning ka Eestis on peagi rahvaalgatuse korras võimalik seaduseid algatada,“ lõpetas keskfraktsiooni liige Anneli Ott.
Viimati muudetud: 09/28/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädalakommentaar TTV-s 10. septembril
MART UMMELAS, 14. September 2016
Tegelikult ei tahtnud ma siiski rääkida presidendivalimistest tänavu, vaid seoses eilse mälestusväärse päevaga, kui möödus 15 aastat Pärnu metanoolitragöödia algusest. See on ilmselt Eesti rahuaja suurim siseriiklik katastroof. Maaleht andis neljapäeval ülevaate tollal toimunust ning ka selle sündmuse järelmeist, millest meie riik ega valitsus pole midagi õppinud. Haiglasse toimetati tollal 154 inimest, kellest 111-l avastati metanoolimürgitus. Neist 25 surid haiglas, kuid 43 juba kodus. Maaleht kirjutab, et Pärnu haigla anestesioloog Raido Paasma valis teatavasti selle juhtumi ajel endale elukutse. Ta rõhutab, et tegu on eelkõige riikliku alkoholipoliitika tagajärjega, mitte niivõrd inimliku rumaluse ega kasuahnusega. Paasma osutab, et jätkuv alkoholi hinnatõus, eriti praeguse valitsuse käivitatud aktsiiside tõstmine viib selleni, et kuni neljandiku alkoholiturust moodustab juba praegu salaalkohol. Pole siis ime, et ka metanoolil on selles oma oluline osa.
Tulles aga tagasi presidendivalimiste juurde, siis meenutab Raido Paasma ka tollase presidendi Lennart Meri ütlust, et metanooliõnnetuses surid rumalad ja kergemeelsed inimesed. Paar nädalat tagasi meenutas sedasama toonase presidendi väidet Mati Hint ajalehes „Sirp“. Selle asemel, et kaasa tunda oma rahvale, tegeles presidendikantselei kaastundeavaldustega New Yorgi kaksiktornide ohvreile.
Leian, et kes tahes Eestile valitavaist uutest presidentidest peaks eekõige muretsema oma rahva heaolu ja tervise eest. Mitte niivõrd kaasas käima rahvusvahelise uudistevoo kaudu meieni kanduvate sündmustega, mille taustad, paraku, pole tänaseni päris selged.
Valimiskoguni on 2 nädalat.
MART UMMELAS
Viimati muudetud: 09/14/16
Jaga
|