description: Esmakordselt Tallinnas on võimalik näha esimeste eesti soost kunstfotograafide sekka kuuluva Mihkel Tilga rändnäitust, kus on väljas tema unikaalsed fotolavastused aastaist 1877-1887.

title: Ligemale 130 aastat tagasi Eesti talupoegadest tehtud unikaalsete fotode näitus jõuab Tallinna

maintext:
Näitus, mille piltidel on kujutatud Tori kihelkonna maarahva elu ja sealseid vaatamisväärsusi, kannab pealkirja «Kunstnik sisemise valguse ja kaameraga aastast 1887» ja kustutab Eesti fotograafiaajaloo valgeid laike.
Nimelt pole nii varajasest ajast peale Mihkel Tilga jäädvustuste säilinud peaaegu ühtki fotot, mis kujutaksid talurahvast nende endi tavapärases elukeskkonnas – pea eranditult käis talupoegade pildistamine sel ajal ateljeeseinte vahel, kuhu minekuks aeti maha töövammused ja pandi selga linnariided.
«Alles 1890. aastatel muutus selline lähenemine levinumaks ning üksikud fotograafid siirdusid maakohtadesse, et kiiresti hääbuvat talurahvakultuuri fotoplaadile püüda,» kirjutab ajaloolane Tõnis Liibek, kes on uurinud Eesti 19. sajandi fotokultuuri.
Tema väitel tõuseb Tilga fotolooming esile ka kõrge tehnilise ja kunstilise taseme poolest.
Mihkel Tilga (1859-1890) tegevus oli kuni viimase ajani laiemalt teadvustamata, kuni Randivälja külaselts 2011. aastal Eesti Rahva Muuseumist tema esimesed fotod avastas. Nüüdseks ka teistest arhiividest lisandunud töödega moodustub kokku ülevaatlik tervik, mis on korraga meie fotoajaloo eraldi peatükiks kui ka kummarduseks fotograafile endale, kes kahetsusväärselt noorena suri.
Randivälja külas Pärnumaal sündinud Tilk kandis piltnikuna endas valgustusaja ideaale – usku ilu ja tarkuse jõusse, mida on võimalik fotokunsti abil talletada ja jagada. Ka pildiseerias, mis on lavastatud 1887. aastal ja paistab silma täpse komponeerituse, isegi lavastusliku teatraalsusega, on kesksel kohal sümbolid.
Sümboolne on ka käesoleva näituse toimumispaik - Tallinna Linnateatri Panso saal. Nii Mihkel Tilga kui teda tema sümbolistlike fotolavastuste juures tõenäoliselt abistanud kooliõpetajast ja hilisemast tuntud ajakirjanikust ning kultuuritegelasest venna Jüri Tilga ülimaks eesmärgiks oli inimeste eneseteadvuse ja väärikuse tõstmine kunsti ja kultuuri kaasabil - nii nagu seda pidas pea sajand hiljem teatrit tehes silmas ka Voldemar Panso.
Väljapaneku koostajaks on Randivälja külaselts ja see on seotud raamatusarjaga «Randivälja lood», mille esimese väljaandena ilmus 2014. aastal Paul Raudsepa mälestusteraamat «Pulma Pauli pajatused 1924–1958» ja teise väljaandena 2015. aastal «Tori kihelkonnakiriku kroonika. 17. sajand – 20. sajandi I pool».
Näitust on juba eksponeeritud autori sünnipaigas Toris, aga ka Pärnus ja Tartus.
Tallinna näitus avatakse teisipäeval, 1. novembril kell 16 Tallinna Linnateatri Panso saalis ja see jääb avatuks 30. novembrini.


description: Just sellist pealkirja kannb Marc Jimenezi teos. «Mis on esteetika?» pakub lugejale väärt võimalust kaasajastada oma teadmisi Lääne kultuuriruumi esteetikast ning aitab mõista nüüdiskunsti, selle saamislugu ja olulisemaid suundumusi, seostades neid tähtsamate esteetika teooriate ja mõistetega.

title: Mis on esteetika?

maintext:
«Autor näitab, kuidas antiigist alates on kunsti ja selle kogemisel vallanduva tunnetusprotsessi iseloomu tõlgendatud, demonstreerides ühtlasi, kui oluline on kunstiloomingu ja selle toime probleem kõigi aegade filosoofiates olnud. Muu hulgas arutleb Jimenez ka nüüdiskunsti heterogeensuse, selle nautimise ja „ilutuse“ teemadel ning põhjendab üldise esteetikateooria võimatust,» on teost iseloomustanud kunstiajaloolane Krista Kodres.
Marc Jimenez (snd 1943) on filosoof ja germanist, Sorbonne’i ülikooli emeriitprofessor.
Ta on tuntud oma tööde poolest kaasaegse filosoofia vallas, olles andnud märkimisväärse panuse Theodor Adorno ja Friedrich Nietzsche pärandi uurimisse ja tõlgendamisse. Jimenez on avaldanud arvukalt raamatuid kunstist ja esteetikast. Jimenezi teoste hulka kuuluvad näiteks «La querelle de l’art contemporain» («Tüli nüüdiskunsti pärast», 2005) ja «Art et technosciences, bioart et neuroesthétique» («Kunst ja tehnoteadused, biokunst, neuroesteetika», 2016).
Raamatu «Mis on esteetika?» on prantsuse keelest tõlkinud Mirjam Lepikult. Eestikeelse tõlke saatesõna autor on Margus Vihalem.
Raamat ilmus TLÜ kirjastuse sarjas «Gigantum Humeris».

fasttext_language: et


description: 31. oktoobril ja 1. novembril esineb nelja kontserdiga Tallinnas Philly Joe´s jazziklubis pianisti ja helilooja Kristjan Randalu Norra-Soome jazzitrio. Grupiga liitub ka kitarrist Ben Monder, kelle muusika kõlab muuhulgas ka David Bowie viimasel plaadil. Jazzisõbral on võimalus kogeda maailma jazzilavade lemmikute erakordset energiat, loovust ja virtuoossust.

title: Kristjan Randalu esineb jazzivirtuoosidega

maintext:
Kristjan Randalu on juba aastaid üks aktiivsemaid ja laiema haardega eesti jazzmuusikuid maailmas. Tänu aktiivsele tegevusele on Randalul õnnestunud kokku kutsuda väärikas püsikooslus, mille sarnast kohtab eesti jazzmuusikute osavõtul harva. Mats Eilertsen on üks isikupärasemaid kontrabassimängijaid Euroopas, Markku Ounaskari aga teatakse kui väga tundliku musitseerimisviisiga trummarit.
Randalu, Eilertsen ja Ounaskari kohtusid esmakordselt kaks aastat tagasi, mil Norra saksofonist Trygve Seim kutsus nad oma uude kvartetti. Ühiselt salvestati Oslos jazziajaloo ühes väärikamas Rainbow stuudios, kus on salvestatud muuhulgas ka palju ECMi märgiga välja antud albumeid.
Rahvusvahelise ansambli esituses kõlab kava «Between Three Plagues», mis sisaldab eranditult Kristjan Randalu uudisloomingut.
Grupp annab Philly Joe´s jazziklubis neli kontserti kahel järjestikusel päeval nii kell 19 kui ka kell 21.


description: Vallo Toomla filmi «Teesklejad» vaatas avanädalavahetusel 3004 inimest, mis annab värskes kinolevi edetabelis alles kuuenda koha.

title: Vaatajad pole "Teesklejate" filmi veel üles leidnud

maintext:
Tulemus pole just kõige parem, käies varem esilinastunud eesti filmidest ühte jalga Toomas Hussari «Luuraja ja luuletajaga» (3795 vaatajat) ning Valentin Kuigi ja Manfred Vainokivi «Perekonnavaledega» (2780 vaatajat).
Tänavu ekraanile jõudnud Eesti mängufilmide vaatajaedetabelit avanädalavahetuse järgi juhib «Klassikokkutulek» 33 828 vaatajaga, teisel kohal on «Päevad, mis ajasid segadusse» 15 698 vaatajaga ja kolmas «Polaarpoiss» 5643 vaatajaga.


description: Käivitub suur uurimuslik näituseprojekt «Christian Ackermann – Tallinna Pheidias, ülbe ja andekas».

title: Toomkiriku altari ümber ehitatakse tellinguid

maintext:
Tallinna Toomkirikus antakse 2. novembril avalöök kaheksat organisatsiooni ühendavale projektile, mille eesmärk on äratada unustusehõlmast Christian Ackermann – Eesti barokkajastu skandaalseim ja andekaim puunikerdaja.
Projektiga on seotud Tallinna Pheidiaseks (antiik-kreeka kujur, u 480 eKr – u 430 eKr) tituleeritud Ackermann murdis end välja aastasadu püsinud jäigast tsunftisüsteemist ning tema töökojas valmisid aastatel 1680–1710 peaaegu kõik Eesti tähelepanuväärsemad kirikusisustuselemendid: altariseinad, kantslid ja vapp-epitaafid, samuti krutsifiksid ning väidetavalt ka Eesti kontekstis unikaalne Tallinna rootsi Mihkli kiriku baptisteerium.
Projekt algab Ackermanni tippteose – Tallinna Toomkiriku altariseina ümber tellingu ehitamisega. Selle tulemusena on altar 2. novembrist täies ulatuses uurijatele ning esimest korda ka laiemale avalikkusele ligipääsetav.
Toomkiriku alatar tellingutes / Kavand
Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri prof. Hannes Praksi ja tema tudengite workshopina valminud ja ajaloolise altariseinaga kaasaegselt suhestuv telling sündis kohaspetsiifilise kunstiaktina.
2. novembril algavad altariseina tehnilised uuringud, mida juhivad kunstiajaloolane Tiina-Mall Kreem Eesti Kunstimuuseumist, konservaatorid Isabel Aaso-Zahradnikova ja Hilkka Hiiop (EKM/EKA). Uurimistöösse on kaasatud EKA konserveerimisosakonna tudengid. Kogu uurimisprotsess on Toomkiriku külastajatele jälgitav kuni detsembrini keskpaigani. Christian Ackermanni Toomkiriku altariseina tutvustatakse laiemale avalikkusele Toomkirikus 16. novembril kell 13.00 algava Toomkonverentsi raames.
Pärast tööde lõppu Toomkirikus jätkuvad Christian Ackermanni loomingu uuringud Eesti luterlikes maakirikutes. Uurimisprojekt päädib 2020. aastal näitusega «Christian Ackermann – Tallinna Pheidias, ülbe ja andekas» EKM Niguliste muuseumis.
Toomkiriku altari lähivaatust pakkuvate ekskursioonide tellimine: Toomkoguduse telefonil: 644 4140 või E-post: tallinna.toom@eelk.ee
Tellingute ehitamist ja uuringuid Tallinna Toomkirikus toetab Kultuurkapital.


description: Pole just väga tavaline, et Eesti filmi järgi teatrit tehakse. Sulev Keedus teeb ja paneb Rakveres lavale oma filmi «Somnambuul».

title: Vaata katkendit filmist, mille Sulev Keedus lavale paneb

maintext:
Filmimehed on varemgi teatritegemise juurde põiganud. Viimati Sulev Keedus. 13 aastat tagasi tegi ta filmi «Somnambuul», mille lohutu meeleolu tungis luust ja lihast läbi. Nüüd lavastab ta seda Rakvere teatris. Taas üritavad vana majakavaht Gottfrid ja tema tütar Eetla 1944. aasta sügisel, kui nende küla on inimestest tühjaks jäänud, põgeneda üha lootusetumaks muutuva reaalsuse eest.
Taasiseseisvusaja olulisim film on «Sügisball»
Täpsustatud! Lisatud Meelis Muhu kommentaarid! Postimees palus 21 filmiga seotud inimesel – ajakirjanikel ja ametnikel, levitajatel ja tegijatel endil - nimetada 10 olulisemat Eesti filmi aastaist 1991-2011 nii filmiliigiti kui kõigi kolme liigi peale kokku. Olulisuse kriteerium ei olnud täpselt fikseeritud, lisaks (ja ainult) kunstiküpsusele võis arvestada teisigi faktoreid: kuidas mõjutas üks või teine teos filmisituatsiooni, kajas vastu ühiskonnas, ületas keelepiire... Soovituslik, kuid mitte kohustuslik oli filmid järjestada. Tulemuseks saime 11 pingerida ja 10 ex aequo´t - kuldse keskteena ei vormunud lõplik järjestus mitte keerulise punktisüsteemi, vaid lihtsalt nimetamise sageduse järgi. Küsitlusel osalesid Tiina Lokk, Jaan Ruus, Peep Puks, Ülo Pikkov, Jan Kaus, Arko Okk, Jaak Lõhmus, Peeter Urbla, Margit Tõnson, Marje Jurtšenko, Raimo Jõerand, Karlo Funk, Riho Västrik, Kristiina Davidjants, Ivo Felt, Jaak Kilmi, Mikk Rand, Sulev Teinemaa, Meelis Muhu, Kiur Aarma ja Tiit Tuumalu.


description: Neljapäeval, 27. oktoobril kell 17 avatakse Pärnu Linnagaleriis Haapsalu Graafilise Disaini Festivali külalisnäitused «Tänapäeva Soome plakat ja Alien».

title: Vaata Soome plakatit ja Alieni

maintext:
Pärnu Linnagaleriis eksponeeritakse korraga kahte Haapsalu Graafilise Disaini Festivali 2016 külalisnäitust. Haapsalu Graafilise Disaini Festival (HGDF) on keskendunud graafilise disaini eri avaldusvormide tutvustamisele nii laiale publikule kui ka erialaspetsialistidele kodumaal ning raja taga. Sel aastal on fookuses soome plakatikunst.
Eesti Kujundusgraafikute Liidu, Soome Instituudi ja Lahti Plakatimuuseumi koostöös valminud näitusekollektsioon «Tänapäeva Soome plakat»annab ülevaate Soome kultuuri- ja sotsiaalplakati hetkeseisust. Esindatud on Soome plakatikoolkonna rahvusvaheliselt tuntuks teinud meistrid Tapani Aartomaa, Erik Bruun ja Jukka Veistola.
Nautida saab maailmas tuntud Kari Piippo, Pekka Loiri, Hilppa Hyrkäse teoseid aga ka värskeid trende esindavaid, kuid juba tunnustatud noorte loomingut. Enamus plakatitest on valminud viimase nelja aasta jooksul. Plakatikollektsioon koosneb 88 teosest, valikus on nii Soomes pärjatud kui ka rahvusvaheliselt tunnustatud autorid: Erik Bruun, Tapani Aartomaa, Jukka Veistola, Santtu Mustonen, Pekka Piippo, Pekka Loiri, Patrik Typpo, Matti Kunttu, Marion Robinson, Linda Linko, Laura Suuronen, Klaus Welp, Kirsi Kukkurainen, Kiia Beilinson, Kari Piippo, Jesse Pyysalo, Jenni Kuokka,Ilkka Kärkkäinen, Hilppa Hyrkäs, Esa Ojala, GRMMXI, Aimo Katajamäki, Anssi Arte, Antti Raudaskoski, Simo Räsänen, Tero Saikkonen
Lisaks näeb rahvusvahelist kujundusgraafika konkurss-näitust «Isikupära/Individuality '16» teemal ERINEV/ALIEN. Graafiliste disainerite vabaloomingut kajastatakse erinevatel teemadel järjepidevalt HGDF raames juba 11-ndat korda (lisaks paljudel HGDF külalisnäitustel). Teema ja formaadi raames esitlesid autorid oma nägemust teistsugusest, võõrastavast laiemalt nii graafilises disainis kui ka konkreetses poliitilis/sotsiaalses kontekstis. Konkursile laekus üle 160 teose Euroopa Liidust, Venemaalt, Valgevenest, Ukrainast, Iraanist ja Ekvadorist. Näitusel näeb konkursile esitatud 76 võidutööd 62-lt autorilt.
HGDF 2016 näitusi toetavad Eesti Kultuurkapital, Soome Instituut, Lahti Plakatimuuseum, Haapsalu linn, Pärnu linn ja Eesti Kujundusgraafikute Liit.


description: Vanemuise suures majas esietendub 29.oktoobril Giorgio Madia balletilavastus «Don Juan». Nimiosas astuvad lavale Vanemuise balletitrupi tantsijad Alain Éric Laurent Divoux või Jack Traylen või Brandon Alexander.

title: Vanemuises jõuab lavale "Don Juan"

maintext:
Giorgio Madia jaoks on don Juan teatraalne kuju – tema müüt sisaldab juhuslikke, aga oodatud kokkusattumisi ja hetke kaduvuse mõistmist, don Juan on andekas mängur ja erootilise maagia meister. Tema võrratule oskusele kasutada illusiooni ja fantaasiaid alistuvad nii naissoost «ohvrid» kui ka publik. Kui kogu maailm muutub näitelavaks, siis esindab ta kõikide asjade mõõdupuuks saavat näivust.
Giorgio Madia soovib näidata legendi nüüdisaegses vormis – vastupandamatult võrgutava ja intiimse barokkteaterliku lavastusena. Ta on saanud inspiratsiooni Christoph Willibald Glucki 1761. aastal esietendunud ballett-pantomiimist «Don Juan», esimesest lavastusest, kus emotsioone kandis tants. Madia «Don Juan» on täiendatud Glucki kaasaegsete heliloominguga. Antud balleti maailmaesietendus toimus 21. juunil 2014. aastal Berliinis.
Giorgio Madia «Don Juan»


description: 3. oktoobril anti Elmo Nüganenile Peterburis Ermitaaži teatris üle Balti Tähe autasu. Auhinda antakse igal aastal üle teatrifestivalil «Balti maja» erinevatele kultuuritegelastele inimlike suhete arendamise ja tugevdamise eest Balti regiooni riikide vahel.

title: Elmo Nüganen pälvis Venemaal kõrge autasu

maintext:
Kuna 2016. aasta oli Venemaal riiklik filmiaasta, jagati sel aastal preemiaid prominentsetele filminäitlejatele ja –režissööridele. Lisaks Nüganenile pälvisid autasud ka teatrilavastaja ja filmirežissöör Andrei Kontsalovski (Venemaa) ja näitleja Ivars Kalnins (Läti). Ühtlasi pälvis Memory autasu vene filmirežissöör Aleksei Balabanov.
«Balti maja» festivali raames näidati 4. oktoobril Elmo Nüganeni filmi «1944», millele järgnes ka kohtumisõhtu režissööriga.
Eestlastest on varasemalt sama autasu pälvinud Arvo Pärt, Eri Klas, Aivar Mäe, Georg Ots ja Lembit Ulfsak.
Balti Tähe autasu antakse rahvusvahelise teatrifestivali «Balti maja» raames inimlike suhete arendamise ja tugevdamise eest Balti regiooni riikide vahel. Balti Tähe preemia asutati 2004. aastal, tunnustamaks Läänemeremaade kultuuri- ja kunstiringkondade esindajaid, ühiskonnategelasi, poliitikuid ja majandusinimesi, kes on andnud suure panuse humanitaarsidemete ja -koostöö arendamisse Läänemere regioonis. Tänavu jagati preemiaid järjekorras 13. korda.


description: Niguliste muuseum kutsub kõiki kunstisõpru 2. novembril pühakutepäevale (1.november). See on üks kolmest päevast aastas, kui unikaalset Hermen Rode peaaltari retaablit on võimalik näha täielikult avatuna!

title: Interaktiivne: pühakutepäeva puhul avaneb Rode altar

maintext:
Aastatel 1478–1481 Lübecki meistri Hermen Rode töökojas valminud Niguliste kiriku peaaltari retaabel on täielikult avatud vaid kolmel päeval aastas – kõikide pühakute päeval (1. novembril) ja nigulapäevadel (9. mail ja 6. detsembril). Tegemist on ühe uhkema ja paremini säilinud keskaegse kunstiteosega Euroopas, mis kuulub mõõtmetelt 15. sajandi hansalinnade suurimate hulka.
Pühakutepäeva ekskursioon kell 18.00 keskendub kappaltari täisavatud seisule, kus on kujutatud enam kui 30 olulist ristiusu pühakut. Räägitakse pühakukultuse ajaloost ja selle levikust ja tähtsusest keskajal.
2. novembril 2016 on Niguliste muuseum kõigile huvilistele avatud kell 10.00–19.00. Kes sel ajal Nigulistesse ei jõua, võivad uurida Rode altari interaktiivset veebilahendust, kus kujutatu kohta põhjalikud selgitused. Vaata seda siit!


description: Hõimunädala raames jõuab ekraanile äsja valminud dokumentaalfilm eestlaste hõimurahvast vepslastest «Läbi vepslaste maa: 50 aastat hiljem».

title: Film rändab 50 aastat hiljem läbi tühjenenud Vepsa külade

maintext:
See on film Leningradi oblastis elavatest vepslastest, nende identiteedist ja keelest. Kas jääda olude kiuste vepslaseks või sulanduda venemaalaste suurde hulka? Kas hoida kinni emakeelest või minna täielikult üle vene keelele?
Eesti etnoloogid rändavad kunagiste, juba 1960. aastatel Vepsamaad külastanud kolleegide jälgedes läbi nüüdseks tühjenenud külade. Argielustseenide ja intervjuude vahendusel avaneb pilt sealsetest oludest ning valikutest, millega tänase Vepsamaa asukad silmitsi seisavad. Mälestuskillud ja vanad fotod võimaldavad heita nostalgilise pilgu aega, kui neis paigus tuksus veel elu.
55-minutilise filmi autorid on Indrek Jääts ja Maido Selgmäe. Tooja Eesti Rahva Muuseum.
Film linastub kolmapäeval, 12. oktoobril kell 18 Tallinnas Balti filmi- ja meediakooli kinos Supernova ja reedel, 14. oktoobril kell 18 Tartus Eesti Rahva Muuseumis. Sissepääs tasuta.


description: Sel nädalal katsetab ERSO esimest korda innovaatilist lahendust, mis asendab traditsioonilised pabernoodid digitaalse noodimaterjaliga. See võib säästa miljoneid eurosid transpordikuludelt.

title: ERSO võttis kasutusele Eesti idufirma diginoodid

maintext:
Orkestri liikmed testivad Eesti idufirma ScoreMusic tarkvara lahendust, mis pakub professionaalsetele muusikutele tavapäraste pabernootide alternatiivina digitaalseid noote. ScoreMusic pilveteenus ühendab noodikirjastajad ja muusikud üle terve maailma ning toob tänapäeva konteksti sajandeid kasutusel olnud igapäevased töövahendid: paberi, hariliku pliiatsi ja kustutuskummi, asendades need digitaalse paberi ja pliiatsiga.
ERSO võttis kasutusele Eesti idufirma pilvenooditeenuse / Mait Jüriado
ScoreMusic asutaja Kristjan Nõlvaku sõnul muudab veebipõhine ScoreMusic Marketplace digitaalse noodikasutusteenuse kättesaadavaks orkestritele, kooridele, soolo- ja kammermuusikutele, muusikaõppuritele ja -pedagoogidele. «Digitaalseid noote on võimalik nii osta kui rentida ning see tegevus on kooskõlas autoriõigustega. Lisaks võimaldab tarkvara koostada erinevaid loendeid, pannes arvutis oleva noodimaterjali näiteks proovis või kontserdil vajalikku järjekorda,» lubab Nõlvak.
Võrreldes pabernootidega on digitaalse noodimaterjali kasutamisel mitmed eelised: muusikakollektiiv ei pea muusikapala kirjastaja ja autoriõiguste esindajatega eraldi kokkuleppeid looma, kaob rendinootide saatmine postipakiga, noodikirjastajad ei pea trükkima ühest muusikapalast mitmeid paberkoopiaid, mida üle maailma klientidele laiali saata ning puudub vajadus harjutuskoopiate tegemise järgi. Lisaks on muusikutel võimalik säilitada digitaalsel kujul oma pliiatsiga tehtud märkmed, mis pabernoodi korral lähevad kaduma, kui rendinoot kirjastajale tagasi saadetakse. Kõige sellega kaasneb nii finants- kui ajaressursi kokkuhoid.
Startup’i ScoreMusic nõustaja Andrei Korobeinik ütleb, et ScoreMusic on järjekordne näide
Diginoote on võimalik vajadusel märkmetega varustada / Mait Jüriado
sellest, kuidas tehnoloogia optimeerib protsesse erinevates valdkondades: «Uber teeb takso tellimise lihtsamaks, Transferwise võimaldab osta valuutat kiiremini ja soodsamalt – näiteid on palju. ScoreMusic säästab noodikirjastajate raha (tavaline kirjastaja Euroopas kulutab ca miljon eurot postikuludele aastas) ja suurendab nende turgu. Muusikute elu muutub lihtsamaks, nende tehtud märkmed jäävad alles ka siis, kui teose peab aastate pärast taasesitama. ScoreMusic projekti vedajal Kristjanil on suured väljakutsed veel ees – ta üritab muuta turgu, mis on ülimalt konservatiivne – aga varem või hiljem teeb keegi selle ära. Ja kuna ScoreMusicu areng on väga kiire, siis on päris suur tõenäosus, et just neil võib see õnnestuda,» sõnab Korobeinik.
ERSO tromboonimängija Johannes Kiik peab tahvelarvutist mängimist märksa mugavamaks kui pabernoodist: «Lehekeeramine käib pedaali abil, mis muudab mängu oluliselt mugavamaks. Pabernoodist mängides pean pilli võtma ühte kätte ja teisega keerama lehekülge, kuid nüüd käib see jalaga. Tunniajase proovi jooksul kulus akut vaid kuus protsenti, seega pole kontserdi ajal aku tühjenemist karta.»
ERSO proov Estonia kontserdisaalis 26. oktoobril 2016 / Mait Jüriado
ERSO direktor Kristjan Halliku sõnul toetab ERSO tulevikku suunatud mõtteviisi, mis selles Eesti idufirmas silmapaistvalt on esindatud: «Digitaalsed noodid on kindlasti tulevik ja testitav tarkvaralahendus võimaldab juba praeguses seisus mitmeid e-lahenduse positiivseid külgi kasutada. Seega on e-riigi esindusorkester kindlasti õige koht, kus tuleviku nimel katsetusi teha. Positiivne on ka see, et asja vastu on huvi hakanud tundma rahvusvahelised kirjastused. Lootust on järgmiseks Eestist välja kasvanud rahvusvaheliseks edulooks nutikate lahenduste vallas, mis võib kogu majandusharu toimimist muuta,» ütleb Hallik.


description: Laupäeval, 22. oktoobril esietendub NO99s selle sügise esimene uuslavastus, milleks on Brechtist inspireeritud «NO39 Ema Courage», lavastajaks Veiko Õunpuu.

title: Veiko Õunpuu lavastab NO99s

maintext:
1939. aastal oli saksa näitekirjanik Bertolt Brecht eksiilis viibiv pagulane, kes tundis õhust: varsti on tulemas sõda. Brecht oli ühiskonna suhtes tundlik inimene, tema näidendid ja luule tajusid inimsuhete muutumist järjest hapramaks, maailma pihustumist tuhandeks kurjaks meheks, kes juba ootavad, odad käes. Mitte idee, mitte unistuse, mitte isegi pekiviilu pärast ei seisa nad − vaid soovi pärast anda järele oma instinktidele ning astuda üle inimlikkuse piiri tagasi tumedasse koopasse.
Brechti üks olulisemaid näidendeid «Ema Courage» näitab meile lugu kauplejast-emast ning tema kolmest täiseale lähenevast lapsest, kes satuvad imaginaarsel 17. sajandil sõjakeerisesse. Ema peab tegema valikuid. Ta soovib valida alati ellujäämise, kuid lõpetab iga kord surmaga. Käimas on sõda, reeglid ja maailm on pahupidi, tema ümber kerkivad karakterid, kes on segu hullumeelsusest, koomikast, brutaalsusest ja elunautimisest. Sõjavanker veereb edasi, kütuseks Ema Courage'i raugematu ärivaim ning saatjaks Courage'i ning tema kaaskonna laulud ja tantsud, vaatamas koos sinnapoole, kus meie päike viimast korda loojub.
Laval Marika Vaarik, Jarmo Reha, Rea Lest, Simeoni Sundja, Gert Raudsep, Rasmus Kaljujärv, Helena Pruuli ja Jörgen Liik. Lavastuse kunstnik on Kairi Mändla, muusika autorid Paul Dessau ja Ülo Krigul ning dramaturg on Eero Epner.


description: Varssavi rahvusvahelisel filmifestivalil tutvustatakse täna esmakordselt «Mandariinide» tegijate poolt peagi valmivat uut mängufilmi «Munk». Filmi režissöör on Zaza Urushadze, produtsent Ivo Felt. Film valmib Eesti-Gruusia koostööna.

title: Varssavi filmifestivalil tutvustatakse esmakordselt "Mandariinide" režissööri uut filmi

maintext:
Filmi müügiagent on Berliinis baseeruv firma Picture Tree International. «See on haarav ja paeluv lugu, millel on suur rahvusvaheline potentsiaal. Meil on äärmiselt hea meel teha koostööd sedavõrd erakordse režissööriga, kui seda on Zaza Urushadze» ütles Andreas Rothbauer – ettevõtte asutaja ja omanik.
Esimest promoklippi filmist «Munk» näidatakse võimalikele ostjatele 14. oktoobril Varssavi filmifestivalil. Samalt festivalilt sai tuule tiibadesse Zaza Urushadze ja Ivo Feldi eelmine ühine film «Mandariinid».
«Munk»on lugu endisest filmirežissöörist, kes alustab Gruusia väikekülas uut elu preestrina. Sündmused hakkavad hargnema, kui mees kohtab kohalikku muusikaõpetajat Lilyd, kes näeb välja täpselt nagu Marilyn Monroe.
Võtted toimusid juunis ja juulis Gruusias.


description: Kahe eelmise soololavastusega palju tähelepanu võitnud tantsija ja koreograaf Karl Saks toob täna lavale oma kauaoodatud kolmanda soolo «Seisund ja disain».

title: Karl Saks tegeleb uues lavastuses keha ja mälu koreograafiaga

maintext:
Tegemist on lavastusega, mida esitatakse kohturuumi hierarhia kaudu. Täidesaatvat võimu ja kahtlusaluseid esitavad arhetüübid, asitõenditeks on elemendid ja artefaktid ning tunnistajapingis istub ehmunud kunstnik. Lahenduse leidmiseks võetakse kasutusele paragrahvid rituaalidest ja arhiiv surnute ülestunnistustest. Väiteid ja vastuväiteid vahendavad seaduslik füüsiline hierarhia ja häbitu formaalne koreograafia.
«Minu lavastus tegeleb keha ja mälu koreograafiaga,» ütles Saks pressiteate vahendusel.
Saksa eelmised soololavastused kandsid pealkirju «Tšuud» (2010) ja «The Drone of Monk Nestor» (2011). Esimese eest võitis ta ka Eesti teatriauhinna parima tantsulavastuse kategoorias, samuti on ta pingestatud lavalise kohalolu eest pälvinud Eesti sõltumatu tantsu auhinna.
«Seisund ja disain» esietendub 21. oktoobril kell 19.30 Kanuti Gildi saalis. Järgmised etendused on 22. ja 24. oktoobril ning 10. ja 11. novembril.


description: 29. oktoobril kell 12.00 etendub Tallinna Filharmoonia Mustpeade Majas helilooja Rasmus Puuri kirjutatud kogupere kontsert Eno Raua “Sipsiku” ainetel. Armastatud lasteraamatust loeb tekste Anu Lamp, klaverisolistina astub üles Tallinna Muusikakkeskkooli 8. klassi õpilane Viola Asosokova ning Tallinna Kammerorkestrit juhatab Rasmus Puur.

title: Tahad teada, kuidas kõlab

maintext:
2016. aasta kevadel esietendus Tallinna Filharmoonias suure publikumenuga helilooja ja dirigendi Rasmus Puuri kirjutatud kogupere teos Eno Raua tuntud lasteraamatu “Sipsik” tekstidele. Kontsert, mis mõeldud eelkõige pere pisematele, viis kuulajad Anu, Mardi ja Sipsiku imelisse maailma, mida sai kuulata ka mõnusalt patjadel ja tekkidel pikutades.
29. oktoobril kell 12.00 saavad “Sipsikuga” kohtuda uuesti kõik soovijad Tallinna Filharmoonia Mustpeade Maja valges saalis. Peatükke raamatust esitab kontserdil seegi kord armastatud näitleja Anu Lamp, teda saadavad Tallinna Muusikakeskkooli õpilane Viola Asosokova klaveril ja Tallinna Kammerorkester Rasmus Puuri juhatusel.
Traditsiooniliste kontserdisaali asemel on Mustpeade Maja valgest saalist saanud ka seekord muhe muinasjutumaailm, kus muusikat ja juttu saab kuulata kas rätsepistes, kõhuli või külili – kuidas keegi mugavamaks peab. Kõigile osalejatele meisterdab õhupallifiguure Talvi Nurgamaa.
2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetanud Rasmus Puur on helilooja, laulja, arranžeerija ning dirigent. Puur võitis Rahvusooper Estonia korraldatud Eesti Vabariik 100 ooperikonkursi ja meeskonnaliikmena ka 2017. aasta XII noorte laulu- ja tantsupeo ideekavandite konkursid.
Tema ooperi "Pilvede värvid" (libreto Laur Lomper) esiettekanne toimub RO Estonias 2017. aasta septembris. 15-aastasena lõi ta koos sõbra Edmar Tuulega oma orkestri Reaalmažoor eesmärgiga rikastada eesti kultuuri ja muusikamaastikku, esitades enamjaolt mitteakadeemilist muusikat.


description: Tallinna populaarsest kohvikust Sinilind varastati mõned päevad tagasi töötajatele ja klientidele armsaks saanud Ahv. Kohviku töötajad paluvad Ahv esimesel võimalusel tagasi tuua.

title: Kohvikust Sinilind varastati suur ahv

maintext:
Sinilinnust varastati Ahv. / Sinilind
Kohviku Facebooki lehel on kirjas üleskutse: «Armsad kliendid, kes te külastasite meie kohvikut 24. septembri õhtul! Palume oma Ahvi tagasi. Meil on hea meel näha, et tundsite end meie juures hästi- tantsisite ahviga ja ahvita, võtsite ta isegi oma shotiringi ning andsite ka tekiila kõrvale soola, aga kõik töötajad tunnevad kolleegist väga puudust. Palume Ahv tagasi tuua esimesel võimalusel!»
Postimees ühineb üleskutsega - palun viige Ahv Sinilindu tagasi!


description: Nobeli kirjandusauhinna laureaat 2016 on laulja ja poeet Bob Dylan. Auhinna rahaline väärtus on pisut alla miljoni euro.

title: Nobeli kirjandusauhinna laureaat selgunud!

maintext:
Dylan (kodanikunimega Robert Allen Zimmerberg) sündis 1941. aastal. Tema looming, eeskätt laulja ja luuletajana, muutus mõjukaks 1960. aastatel, mil ta oma loomingu kaudu kajastas muudatusi Ameerika ühiskonnas. Tema laulud «Blowin’ in the Wind» ja «The Times They Are a-Changing» said USAs ning maailmas kodanikuõiguste ja rahuliikumise hümnideks.
Dylani kirjalik looming hõlmab poliitika, sotsiaalsfääri, filosoofia ja kirjanduse laia spektrit. Aastatel 1971–2014 avaldas ta kuus põhjapanevat raamatut oma poeesiast, proosast ja kujutavast kunstist. 2008. aastal sai ta Pulitzeri auhinna. Dylani plaate on müüdud üle 100 miljoni eksemplari, see teeb temas maailma ühe enim müüdud artisti.
2008. aastal esines Bob Dylan Eestis. Postimehe arvustust selle kohta loe siit.
Enne Dylani laureaadiks kuulutamist peeti suursoosikuks jaapani kirjanikku Haruki Murakamit. Lisaks räägiti süüria luuletajast Adonisest, ameeriklastest Philip Rothist ja Joyce Carol Oatesist ning keenialasest Ngugi Wa Thiong’ost.
Nobeli kirjandusauhinda antakse välja 1901. aastast. Eelmisel aastal sai selle kõrge tunnustuse valgevene ajakirjanik ja kirjanik Svetlana Aleksijevitš.
Tuntumaid lugusid
«Blowin’ In The Wind» albumilt «The Freewheeling Bob Dylan» (1963). Sisaldab muu hulgas fraasi: «The answer, my friend, is blowin' in the wind.» (Vaba tõlge: «Vastust, mu sõber, teab vaid tuul»)
«Like A Rolling Stone» albumilt «Highway 61 Revisted» (1965). Sisaldab muu hulgas fraasi: «How does it feel, how does it feel? To be without a home, like a complete unknown, like a rolling stone.» (Vaba tõlge: «Kuidas tundub, kuidas tundub? Olla kodutu, nagu täielik tundmatu, nagu veerev kivi.»)
«Knockin’ On Heaven’s Door» albumilt «Pat Garrett and Billy The Kid» (1973). Sisaldab muu hulgas fraasi: «Knock, knock, knockin' on heaven's door / Knock, knock, knockin' on heaven's door / Knock, knock, knockin' on heaven's door.» / Knock, knock, knockin' on heaven's door. (Vaba tõlge: «Kopp, kopp, koputan ma taeva uksele / kopp, kopp, koputan ma taeva uksele / kopp, kopp, koputan ma taeva uksele / kopp, kopp, koputan ma taeva uksele.»)
«The Times They Are A-Changin’» albumilt «The Times They Are A-Changin’» (1964). Sisaldab muu hulgas fraasi: «For the loser now will be later to win / For the times they are a' changin'!» (Vaba tõlge: «Kes praegu kaotab, hiljem võidab / ajad muutuvad!»)
«Mr. Tambourine Man» albumilt «Bringing It All Back Home7 (1965). Sisaldab muu hulgas fraasi: «Hey, Mr. Tambourine Man, play a song for me I'm not sleepy and there ain't no place I'm going to.» (Vaba tõlge: «Hei, härra tamburiinimees, mängi mulle üks lugu, mul ei ole und ega kuhugi minna.»)
«Subterreanean Homesick Blues» albumilt «Bringing It All Back Home» (1965). Sisaldab muu hulgas fraasi: «Johnny's in the basement / Mixing up the medicine / I'm on the pavement / Thinking about the government.» (Vaba tõlge: «Johnny on keldris, segab rohtu, mina olen kõnniteel, mõtlen valitsusest.»)


description: Teatris NO99 kestab Artishoki Biennaal 2016, kus osaleb kümme kunstniku ja kümme kriitikut. Postimehe kultuurportaal avaldab kümne päeva jooksul kümne teose kohta iga päev ühe arvustuse. Kunstnik Sten Saaritsa heliinstallatsiooni «Rambituled»» arvustab kriitik Marika Agu.

title: Artishoki Biennaal. Kohtuvad kunstnik Sten Saarits ja kriitik Marika Agu

maintext:
Sten Saaritsa tööd on mulle alati tundunud kuidagi varaküpsed. Justkui liiga otseviitavad ja loogilised, need oleks nagu arvuti genereeritud. Seda saan ma öelda ainult kriitiku jultumusest tulenedes. Kuid tõepoolest – need on väljapeetud kontseptsiooniga ja oma vormilt täpsed. Peamiselt kasutab Saarits oma töödes materjalina heli, mis on ise füüsilise vormita, kuid vajab kandeallikat. Biennaalile on ta esitanud teose «Rambituled», mis seisneb ruuporkõlarite edastavatel ingliskeelsetel pöördumistel. Saaritsa lavaseades on tajutav ka teatud pinevus, mis ennustab mingisugust dramaturgilist pööret või lausa traagikat, kuigi pealtnäha püsib eksponeeritav muutumatuna. See tuleneb madalasageduslikust infrahelist, mis tekitab artikuleerimatu ebamugavustunde.
Esmamuljel võtsin seda teost huumoriga, kuna tundus, et kunstnik on personifitseerinud kujuteldavad kunstiteosed ja andnud neile inimhääle. Mu silme ette kangastus hoomamatu muuseum hiigelsuurte näitusesaalidega á la Louvre, kus tuhanded maalid võitlevad külastaja tähelepanu pärast: «Kas sa vaataksid mind?» - «Ei, hoopis mind!!».
Külastajat pommitatakse igast võimalikust küljest, aga ta ei kuule midagi, tal on kõrvaklapid peas ja ta võtab taskust välja hoopis telefoni, et selfit teha. Nii käitubki blaseerunud inimene, kel on informatsiooni üledoos. Kunstiteost tervikuna käsitledes, viitabki kunstnik keskendumisvõime langusele. Seda tendentsi kirjeldas saksa sotsioloog Georg Simmel juba 20. sajandi alguses, hinnates linnastumise mõjusid inimese elukvaliteedile. Lõpmatu infovoog tingib kaastundetuse – seda mitte ainult teiste inimeste, vaid ka ümbritseva keskkonna vastu. Selle tulemusena on ainus eksisteerimise viis ükskõiksuse kultiveerimine. Hinnates informatsiooni hulka, millega iga päev oleme sunnitud ümber käima, võib inimest pidada justkui kõigusoojaseks konnaks, kes hoolimata tulitavast temperatuurist ikka veel veest välja ei hüppa.
V Artishoki Biennaali kava
6. oktoober Elis Saareväli, installatsioon «Küllaltki hästi»
7. oktoober Andres Lõo, etendus «Utopiaana»
8. oktoober Kristel Saan, performatiivne installatsioon «LAPS»
9. oktoober SKATKA, video «Okasriigike»
10. oktoober Taavi Suisalu, installatsioon «Etüüdid mustas»
11. oktoober Sigrid Viir, fotoinstallatsioon «Ootesaali improvisatsioon»
12. oktoober Flo Kasearu, performance «Privaatsuse sooviavalduse ilmestamine»
13. oktoober Sten Saarits, heliinstallatsioon «Rambituled»
14. oktoober Eike Eplik, skulptuuriinstallatsioon «Lavastus»
15. oktoober Sven Parker, installatsioon «Valgus suunaga territooriumile»
Algus igal õhtul Teater NO99 kammersaalis kell 17.00. Sissepääs tasuta. Igal õhtul on võimalik lugeda ka kümmet kunstikirjutist, mis astuvad dialoogi biennaalil esitletava kunstiteosega. Kirjutajateks on kriitikud nii kunsti-, teatri-, kui ka laiemalt kultuuriväljalt: Marika Agu, Liisi Aibel, Eero Epner, Eik Hermann, Liisa Kaljula, Jan Kaus, Kaarin Kivirähk, Eha Komissarov, Alvar Loog ja Hanno Soans.


description: Kuigi Šoti rockbänd Biffy Clyro – või Biffy fucking Clyro, nagu nad ise enda kohta ütlevad – küll eile õhtul Tallinnas Saku Suurhallis maja rahvast täis ei toonud, kuid allahindlust nad sellegipoolest ei teinud.

title: Šoti rokikuningad Biffy f***ing Clyro armu ei andnud

maintext:
Biffy jaoks ei ole see mitte esimene, ega isegi mitte teine kord Tallinnat külastada. Mehed on siin rokkinud juba kolm korda, käivad nagu kellavärk iga kolme aasta tagant sügisel Eesti muusikahuviliste kõrvu paitamas. Või kas just paitamas, praegu neid ridu kirjutades on mu parem kõrv ikka veel lukus, sest eile sai ikka halastamatult rokkida, nii et lõpuks ei saanud aru, kust algab muusika ja lõppeb kere läbiv vibratsioon.
Külmuse poolest tuntud põhjamaade publik, kelle hulka ka kahtlemata eestlased kuuluvad, suutsid siiski Biffyle piisavalt rõõmsalt kaasa elada, et loodetavasti jätkuvad šoti meeste Tallinna-külastused ka tulevikus. Ometi on huvitav tõdeda, et alati leidub rock-kontserdil neid inimesi, kes nagu hästi ei saa aru, kuhu nad sattunud on. Nad ronivad võimalikult lava ette ja seisavad seal siis pahaselt, näidates iga oma keharakuga välja, kuidas nende rahu tantsivad, huilgavad ja kaasa elavad kontserdikülastajad häirivad. Saalis oli ka eile piisavalt kohti, kus said õhtut nautida need, kes enda ümber natuke ruumi ja õhku soovisid, ometi märkan ma igal kontserdil vähemalt kolme sellist inimest, kes on justkui vastumeelselt mosh pit’i end surunud ning siis aru ei saa, miks neid rahule ei jäeta ja mingite kaasaelamisemotsioonidega ümbritsetakse. Õudne, rokikontserdile ja kaasa elama, millised loomad!
Kui nüüd irooniavabalt Biffy Clyrost endast edasi rääkida, siis tasub mainida, et meestel on meisterlik oskus sulatada ühte uus ja vana, nii et äratundmisrõõmu tunnevad ka need, kes on Biffyle juba paarkümmend aastat kaasa elanud, aga näiteks uusimat albumit («Ellipsis», mille kontserttuuriga ongi tegu) veel pähe pole jõudnud õppida. Biffy Clyro on ilmselgelt võtnud õppust ka legendaarsematelt rokijumalatelt – nii oli nende set pikk ei rohkem ega vähem kui 24 lugu, mis tähendas pea kaht tundi järjepidevat andmist. Selle üle pole aga tarvis imestada, kui meenutame, et Biffy oli aastal 2011 Helsingi Kalasadamas Foo Fightersi soojendusbänd ning on ju teada värk, et Dave Grohl kütab laval kahesajaga, pausideta (kui ta just parasjagu lavalt alla ei saja ja jalaluud ei murra, aga ka siis tuleb ta pärast tagasi, et kontsert lõpule viia).
Biffyde esimeest Simon Neili on laval puhas nauding vaadata. Toores animaalne ürgmehelik jõud, mis temast hoovab, ei saa jääda kellelgi märkamata. Sinna vahele pikitud Biffy-ballaadid (viimaselt plaadilt näiteks «Medicine» või «Re-arrange», mis on juba tänaseks kogunud Spotifys üle 3 miljoni kuulamise, tehes sellest ühe nende populaarseimatest lugudest) näitavad mehe õrnemat külge, samas muudab ta takti ning elab mängleva kergusega sisse bändi rajumatesse lugudesse, uludes loomalikult («Howl») ja kordagi unustamata ühegi laulu üsna keerulisi sõnu (parim näide Biffy mitte just kõige lihtsamast lüürikast on näiteks «Whorses»).
Muidugi ei jäetud meid encore’ita, mil meile anti ka «The Captain», «People» ja «Stingin’ Belle». Ja selleks korraks läinud Biffy fucking Clyro oligi, jättes meid higisena ja õnnelikuna Saku Suurhalli kleepuvaid põrandaid vahtima.
Kindlasti olid õnnelikud ka need torisejad, kes kogemata kontserdile jõudnud olid. Sest noh, läbi ju sai.


description: Kadri Hinrikuse ja Anu Kalmu lasteraamat „Taaniel Teine“ pälvis rahvusvahelist tähelepanu.

title: Eesti kirjaniku raamat pälvis rahvusvahelist tähelepanu

maintext:
Suurim rahvusvaheline laste- ja noorsookirjanduse raamatukogu maailmas Internationale Jungendbibliothek on oma seekordsesse silmapaistvate lasteraamatute kataloogi „The White Ravens 2016“ valinud Eestist kirjastuses Tammerraamat välja antud Kadri Hinrikuse raamatu „Taaniel Teine“, mille on illustreerinud Anu Kalm.
Kadri Hinrikuse raamat „Taaniel Teine“ / Raamat
Internationale Jungendbibliothek asub Münchenis ning annab igal aastal välja kataloogi, milles on valik eelmisel aastal maailmas ilmunud tähelepanuväärsest lasteraamatutest, kokku 200 nimetust 60 riigist, 42 keelest.
Kataloogi esitletakse selle aasta oktoobris toimuval Frankfurdi rahvusvahelisel raamatumessil ning kõigist valitud raamatutest korraldatakse näitus järgmise aasta aprillis toimuval Bologna rahvusvahelisel lasteraamatumessil.
Internationale Jungendbibliothek´i kogudes on ligikaudu 500 000 raamatut 130 erinevas keeles, mis ilmunud 1950. aastast alates. Lisaks 65 000 ajaloolist lasteraamatut (1574–1950), 30 000 kasutatud lasteraamatut jpm.


description: Kirjastuse Sidrunid ja Siilid väljaandel on ilmunud Tiina Laanemi uusim romaan «Pildilt kukkujad».

title: Loe katkendit Tiina Laanemi värskest romaanist

maintext:
Autori kolmas romaan käsitleb ühe perekonna elu ja saatust 20. sajandi pöördelistel hetkedel. Sündmustik hakkab hargnema 1930. aastate Tallinnas, kus kunstiõpinguid alustanud Emilie Sarnet trotsib nii sotsiaalseid eelarvamusi kui ka isiklikke hirme, kuni suur sõda kõike pöördumatult muudab. Loo teine pool ulatub tänapäevani, kus Emmi pojapojad, fotokunstnikud Bruno ja Marvin püüavad jõuda tippu, seistes silmitsi moodsa aja peibutiste ja kompromissidega. Asja ei tee kergemaks naine, kes köidab mõlemat meest.
«Pildilt kukkujad» on lugu vabast tahtest ja selle võimalusi pidevalt ähvardavast tegelikkusest, igavesest küsimusest: miks ja kuidas võidelda, kui jumalad kas naeravad või vaikivad? Kumb valida: kas kutsumus või armastus? Mida õieti tähendab elu, kui teostamata ähvardavad jääda nii ambitsioonid kui ka tunded?
«Tegemist näidendiga sama nime kandva romaaniga, aga mõlemad siiski täiesti eraldiseisva loo ja tegelastega teosed,» ütles laane. «Näidendil ja raamatul on kokkupuutepunkte (sellest ka ühine nimi), aga raamatu näol on tegemist ajaloolise romaaniga, mille tegevus vältab läbi 20. sajandi ning üheks peategelaseks naiskunstnik, kes tegutseb esimese Eesti vabariigi ajal 30-ndatel ja 40-ndatel aastatel ning hiljem tema fotokunstnikest pojapoegade looga.»
Katkend Tiina Laanemi romaanist «Pildilt kukkujad»
Kummivilina saatel maanteele sõites keeras Marvin raadio põhja, otsides sagedusnuppu kruttides muusikat, kuid miski ei sobinud. Nad põrnitsesid aknast välja, lausumata ainsatki sõna. Marvin süütas sigareti, salong täitus peagi ühtlase vinega. Köhima kukkunud Bruno hakkas midagi ütlema, aga hoidis end tagasi ja keris akna alla. Veidi leebunud moega onupoeg sirutas Rumba paki tema poole, kuid Bruno raputas pead. Nad sõitsid vaikides edasi.
Veidi enam kui tunni pärast peatusid nad tuttava maja ees. Seal valitses vaikelu, kedagi polnud näha, ümbrus näis väljasurnud. Ainult üks unine kass magas ukse ees trepil, eemal õõtsus nööril kuivav pesu. Päikeseprillid ninalt tõstnud Marvin vaatas nõudlikul ilmel Bruno poole, too kehitas õlgu, ning enne kui ta midagi öelda jõudis, märkasid nad pikka kasvu kõhna noormeest lähenemas. Kõrend suundus vanaema trepikoja poole, otsides samal ajal midagi taskust. Sealt ilmus välja paber, mida võõras hetkeks uuris. Ta heitis pilgu majanumbrile, noogutas endamisi ja astus uksest sisse. Ühtäkki oli selge, kuhu noormees suundus. Nad kiirustasid sõnagi lausumata võõrale järele.
Koridoris tekkis pentsik olukord: vibalik tahtis neid mööda lasta, aga nemad püsisid tal kangekaelselt kannul. Lõpuks jõuti üheskoos sama ukseni.
«Keda te siit otsite?» küsis Marvin asjalikul toonil.
«Ma tulin kuulutuse peale,» vastas nooruk pisut ebalevalt.
«Mis kuulutuse?»
«Selle, kus otsiti mannekeene.»
«Mannekeene? Mis mannekeene?»
«Ega ma ei teagi,» kehitas võõras õlgu. «See oli trepikojas stendile pandud, seal lubati tasu ka maksta.»
Noormees ulatas neile käsitsi kirjutatud paberitüki, millelt paistis tuttav käekiri. Marvin uuris seda lähemalt, vaadates hämmeldunud ilmel Brunot, kes ei osanud muud, kui vaid õlgu kehitada. Et asjasse selgust tuua, olid nad valmis ukse maha lööma. Marvin võttis hoogu, koputas korraks ja lõgistas ka linki, mispeale uks vajuski lahti.
Nad astusid üksteise kannul hämarasse koridori, tundes sõõrmeis kopitust ja lillelist odekolonni, mis tundus pärinevat elutoa diivanil istuva võõra punapäise tüdruku juustest. Tüdruk paistis nende tulekust veidi ehmunud, ta püsis diivanil liikumatult, selg kramplikult sirge ja pilgutas ärevalt silmi.
Toas valitses paras segadus, kõikjal vedeles ajalehti, toolileenidele jäetud riideid, mõned kapiuksed olid lahti. Paistis nagu oleks midagi pingsalt otsitud ning asju edasi-tagasi tõstetud. Keset seda tohuvabohu seisis vana molbert, mida oli aastakümneid keldris hoitud. Molberti ees nägid nad Emmit, aga ta ei teinud neist väljagi, viibides otsekui kuskil mujal. Ta püüdis üht joont paberile vedada, aga silmnähtavalt vabisevad käed ei allunud tema tahtele. Joon läks alatasa viltu. Tumedas kleidis vana naine pidas kehaga meeleheitlikku võitlust, püüdes kätt vägisi paigale sundida, ta alustas üha uuesti ja uuesti ja uuesti, kuid värisevad käed ei teinud temaga mingit koostööd. Ta oli sunnitud neile alla vanduma.
Emmi vajus murtult toolile, jäädes pilguga põrandat puurima. Pliiats kukkus sõrmede vahelt kolksuga maha. Toas valitses rusuv vaikus.
«Mamma, mida sa siin teed?» küsis Marvin peaaegu sosinal.
Emmi ei vastanud, ta tõmbus veel rohkem kühmu ja peitis vabisevad käed kleidivoltidesse, hoides silmi endiselt põrandal.
«Ta tahtis minust pilti joonistada,» selgitas diivanil istuv tütarlaps.
Keegi ei osanud midagi teha ega öelda. Nad kuulsid läbi akna, kuidas õuel haukus võõras koer. Samal ajal hakkas elutoa kell äkitselt nii valjusti tiksuma nagu taoks aeg naelu seina. Tik-tik-tik-tikk... Keegi ei öelnud endiselt ühtegi sõna. Nad julgesid vaevu hingata. Tik-tik-tik-tikk... Bruno tundis, kuidas miski surub raudse haardega tema meelekohtadele. Algav peavalu andis endast märku. Toas nappis õhku. Bruno vaatas abiotsivalt ringi. Kas keegi teeks akna lahti? Kõik seisid liikumatult. Tik-tik-tikk... Seda olukorda kauem talumata astus Marvin paari sammuga Emmi poole, kükitas tema juurde ja võttis tal kätest kinni. Ta paitas mammal käsi, silus tal juukseid ja rääkis temaga vaiksel häälel nagu haiget saanud lapsega. Kuss-kuss, tasa-tasa, pole midagi hullu.
«Ära muretse, me teeme selle pildi ise lõpuni,» lohutas ta mammat.
Vabiseval Emmil õrnalt käsi silitades kordas Marvin uuesti, et kõik saab korda, pole vaja muretseda. Ta kinnitas seda üha edasi, kuni puhkes ise äkitselt nutma.
Pisaraid polnud võimalik peatada, need voolasid suure hooga mööda päikesest põlenud põski. Seda varjata püüdes peitis Marvin näo mammale sülle.
Marvini murdumine oli niivõrd ootamatu, et Emmi ärkas tardumusest ja püüdis end kokku võtta, naeratades vabandavalt kõigi toasviibijate poole. Kohmetud võõrad said aru, et joonistamisest ei tule sel päeval midagi välja. Nad jätsid viisakalt hüvasti, lahkudes kergendust tundes korterist. Toas valitses taas vaikus.
Elutoa lävel seisev Bruno ei suutnud midagi öelda. Ta suu kuivas, käed rippusid abitult, silmad otsisid toast mingit tugipunkti, jäädes pidama seintele seatud fotodel. Ta nägi tõsise ilmega perekonda ning uhkelt lokitud juuste ja suure tutiga tüdrukut. Bruno uuris pilte hoolega, nagu vaataks neid esimest korda elus, kuigi mamma oli fotodega seotud lugusid talle korduvalt jutustanud, nii et Bruno teadis väga hästi, miks uhke soenguga tüdrukul nii hirmunud pilk oli.
Too paraadpilt tehti Emmist algkooli ajal, sest kardeti, et see jääbki viimaseks. Tema pinginaaber oli difteeriasse surnud ning arst kahtlustas, et Emmilgi on sama tõbi. Just seetõttu viis Paula-tädi ta kiiresti piltniku juurde, et lapsest jääks vähemalt mingi mälestus. Hiljem selgus siiski, et võetud proov osutus valeks.
«Aga sellest jäi mulle hirm sisse,» rääkis Emmi kunagi ammu Brunole.
«Mis hirm?» uuris poiss tookord.
«Selline hirm, et ma suren enne ära, kui päris elu üldse pihta hakkab.»
«Ja mis siis sai?»
«Ma ärkasin öösiti üles ja nutsin, sest ma nägin unes, et olingi juba surnud.»
«Aga sa ju polnud.»
«Jah, papa tuli mind alati lohutama ning ütles ikka, et kõik läheb hästi, pole vaja muretseda, kõik hea ootab mind veel ees.»
Neil nutustel öödel püüdis papa ennastki veenda, et asjad võtavad peagi parema pöörde. Et kõik ei ole veel lõplikult läbi. Et ka pärast abikaasa surma on võimalik kuidagi edasi minna, kuigi naine tähendas talle siin ilmas peaaegu kõike ja tema varane surm vajutas elule rõhuva pitseri. Üleelatud mure vari püsis visalt nende kodus. Emmil oli sageli tunne, et tiisikusse surnud ema lamab endiselt tagatoa voodis, anudes neilt abi. Neil hetkedel puges ta kiiresti papa hõlma alla, kui too juhtus laua taga ajalehte lugema või paberosse toppima. Nad võisid seal vaikselt nohisedes tunde mööda saata. Teinekord tagus isa temaga tamkat või mängis suupillil lugusid ette. Emmit kutsutigi isa järgi kilusoolaja tütreks. Kleenuke plika hoidis igal võimalusel papa ligi, kuigi too oli õhtuti tihti väsinud, pikad vahetused Lukulluse vabrikus mõjusid kurnavalt. August Sarnet oli hinnatud meister, kelle kohta räägiti kiidusõnu, ta oskas kaladele alati õiges koguses soola ja vürtse lisada.
Õhtuti papat oodates istus Emmi tundide kaupa aknalaual ja joonistas kõike, mida nende korteri aknast võis näha: suuri puid ja naabri kassi, pesuköögi juures askeldavaid naisi ja töölt saabuvaid mehi. Nende vastas asus tehasetööliste maja, mille ees pingil istusid mutikesed ja uksestki sõelus sisse-välja kõiksugu rahvast: Rõngu-eit, Seedri-vanamees, joodik-Vaska, Ojangu-mamsel ja hull-Ants. Eriti põnev kuju tundus vastasmajas elav ennustajamoor, kelle juurde vooris iga päev pinevil nägudega nooremaid ja vanemaid naisi. Kui kundede voolule tekkis vahe sisse, külitas Vera-moor aknal, et tänaval liikuvate inimestega juttu puhuda.
Melu jälgides polnud Emmil kunagi igav, alati leidus midagi, mis vääris paberile jäädvustamist. Mõnikord ajas nähtu teda ka itsitama: näiteks siis kui kojamees-Kaarel oli jälle auru all, juhtides oma kodust elu otse tänavalt, nii et kõik võisid kuulda, mis seisud neil naisega parajasti olid. Teinekord kostis pesuköögi juurest nukrat laulujoru, mis pärines ühelt alatasa kiivas armueluga meremehelt. Emmi jälgis seda kõike otsekui põnevat filmi.
Kord võttis naabritädi papaga siiski jutuks, et laps kõõlub päevade kaupa aknal. Kas tal pole siis midagi mõistlikku või kasulikku teha, et istub lihtsalt jõude ning lööb aega surnuks? Mis inimene niisugusest lõpuks kasvab?
«Tulgu parem palvetundi!» pakkus naabrinaine varmalt.
Tema korteris kogunesid mitu korda nädalas adventistid, et üheskoos laulda ja palvetada, lisaks müüdi võõraste uste taga pühapilte ja piiblisalme. Naabritädi arvas, Emmigi võiks nende seltsi tulla. Papa pilk muutus seepeale karmiks, ta raputas kindlalt pead ja teatas naabrile rangel toonil, et luges noorena piibli isegi kaks korda läbi, aga pärast naise surma ei taha ta sellest enam midagi kuulda. Ka kirikusse ei kavatsenud ta oma jalga enam tõsta.
Hiljem omavahele jäädes lisas papa, et usuhulludest tasub eemale hoida, need on puhta napakad. Naabri juures kogunevad adventistid olid isegi toidust loobunud, et sulgkergena otse taevasse tõusta. Las laps parem joonistab, kui et selliste poolearuliste kampa satub, arvas August Sarnet pahuralt turtsudes.
Laps unustaski end tundideks valge paberi ja söetüki seltsi. Ta käed ei püsinud kunagi paigal. Ikka sirgeldasid need midagi, mis silmale huvitav tundus. Isegi haigevoodis lamades hoidis Emmi joonistusplokki käeulatuses, et laelaudadele ilmuvaid mustreid või veidraid nägusid paberile püüda.
Ometi oli miski ta käed lõpuks peatanud. Emmi harjus hoidma käsi sügaval taskus. Võõrastega kohtudes või rääkima asudes surus need kohe päris taskupõhja, nagu otsiks sealt õmbluste vahelt sobilikke sõnu. Tema sõrmed olid muhklikud ning pisut konksus. Mõnikord paistis, et Emmi lausa võõristas oma käsi.


description: Tallinna Kunstigümnaasium võtab esmakordselt Eesti üldhariduses kasutusele Islandi muusiku Björki eestvedamisel välja töötatud 10 äppi, mis ühendavad muusika, looduse, tehnoloogia ning loovuse (BIOPHILIA).

title: Kunstigümnaasiumis võetakse kasutusele Björki välja töötatud rakendused

maintext:
Kool võitis Tallinna haridusameti konkursi «Digimõte 2016» projektiga «Loodusmustrid muusikas» ning hakkab põhikooli 3. astmes läbi viima innovaatilist lõimitud õpet, mis ühendab muusika, tehnoloogia, loodusteadused ja inimeseõpetuse.
Lisaks on planeeritud koostöös Energia Avastuskeskusega välja töötada õpituba «Muusika ja füüsika» kõikidele koolidele. Õpituba avatakse külastajatele 1. veebruaril 2017. aastal. Lõimitud aineõpetus on plaanis juurutada õppekavasse ja rakendada põhikooli III kooliastmes 1. septembrist 2017. Nordeni ehk Põhjamaade Ministrite Nõukogu Eesti esinduse kaudu soovib kool liituda Põhjamaade BIOPHILIA võrgustikuga.
BIOPHILIA kasutamise ja rakendamise eeldus on loobumine traditsioonilisest ainete lahus õpetamisest. BIOPHILIA eesmärk on arendada loovat mõtlemist läbi erinevate loodusnähtuste, protsesside ja inimlike emotsioonide. Programmi arendamisel pandi suurt rõhku õppeprotsessile – õppimine võiks olla huvitav ja mänguline.
BIOHPILIAst ja Björki ideest saab lähemalt lugeda siit: http://biophiliaeducational.org/


description: Eesti inimesi toovad kinno enim märuli- ja komöödiafilmid, näitab Tallinna ühe suurima kinosaali Scape esimese tegutsemisaasta statistika, enim vaatajaid kogunud film oli aasta jooksul «Star Wars 7».

title: Eestimaalasi meelitavad kinno märul ja komöödia

maintext:
Eelmise aasta oktoobris Tallinna Coca-Cola Plazas avatud Põhjamaade uue kontseptsiooniga kinosaali Scape külastusstatistika näitab, et eestimaalased käivad üha enam kinos ning eelistatuimateks filmideks on märuli- ja fantaasiafilmid, komöödiad ning animatsioonid. Kokku külastas aasta jooksul Scape saali pea 210 000 kinosõpra.
Aasta kõige populaarsem film oli «Star Wars 7», mis tõi Scape kinosaali kokku üle 15 000 vaataja. Teisele kohale jäi ülemaailmne suurfilm «Spectre» ning seejärel «Suitsiidisalk».
Eesti filmidest oli Coca-Cola Plaza suurima saalis vaieldamatuks publikumagnetiks «Klassikokkutulek», mida käis vaatamas üle 10 000 inimese. Teistest kodumaistest filmidest olid populaarsemad «Must alpinist» ja «Päevad, mis ajasid segadusse».
Värske kino külastusstatistika näitab, et endiselt käivad eestimaalased aktiivselt vaatamas lustlikke animafilme. Aasta enimvaadatud animafilmiks oli Scape saalis «Jääaeg 5» pea 9000 vaatajaga. Väga suurt publikumenu tõid ka «Lemmikloomade salajane elu» ja «Zootropolis».
Kui varasemalt on publikurohkeimad kuud langenud koolivaheajale, siis Scape saali statistikale tuginedes olid aktiivseimateks kinokuudeks november ja veebruar. Mõlemal kuul külastas Coca-Cola Plaza Scape saali üle 25 000 vaataja.
Põhjamaade kaasaegseim kinosaal Scape avas Tallinnas Coca-Cola Plazas uksed eelmise aasta 7. oktoobril, millesse Forum Cinemas investeeris ligi miljon eurot. Selle aasta märtsis avati Scape kontseptsiooniga saal Lätis ning juunis Helsingis.
Forum Cinemas AS on Baltimaade suurim kinode operaator, kelle kinodeks on Tallinnas Coca-Cola Plaza ja Tartus Ekraan. Alates 2013. aasta maist kuulub Forum Cinemas Põhjamaade suurimasse kinoketti Nordic Cinema Group.


description: Viljandi Kitarrifestival, mis on läbi aastate kogunud tunnustust oma erilise atmosfääri, kõrge kvaliteedi ja vahetute elamustega, tuleb taas ja seda oma täies hiilguses. Nii saab 11.-15. oktoobrini üheksandal Viljandi Kitarrifestivalil kuulda absoluutseid maailmalegende ja kodumaist raudvara.

title: Viljandi kitarrifestivalil kuuleb absoluutseid maailmalegende ja kodumaist raudvara

maintext:
Oma maksimaalset võimekust näitab Hollandi kitarrist Jan Akkerman, kes on kindlasti paljudele kitarristidele eeskujuks. «Tean, et paljud eesti muusikud on üles kasvanud Akkermani ansambli «Focus» hittidega nagu «Sylvia» ja «Hocus-Pocus»,» ütleb festivali kunstiline juht Ain Agan. Akkermani pika karjääri jooksul Eestis antud kontsert saab kindlasti olema märgilise tähendusega.
Norra kitarrist Eivind Aarseti esituses kõlab aga ainulaadne muusikaline nägemus, mis neelab ja peegeldab kogu muusikat, säilitades samal ajal kadestamisväärse individualismi ja meisterlikkuse. Aarseti kontsert pakub nii intiimsust kui intensiivsust. Rahvusvaheliste artistide nimistu sellega aga ei lõppe. Nii on suve jooksul oodata veel üllatusi sügisesel Viljandi Kitarrifestivalil üle astuvatest artistidest, kes publiku võimaste muusikaliste elamustega teise dimensiooni viivad.
Kodumaine paremik
Viljandi Kitarrifestival on alati üles rivistanud ka kodumaised legendid ning tulevikutähed. Sel aastal on festivali raames au välja kuulutada Robert Jürjendali juubelikontsert. Jürjendal on suurepärane kitarrist, hinnatud ansamblikaaslane nii Eestis kui välismaal, lugupeetud õppejõud ja inspireeriv helilooja. Temaga koos tähistavad Madis Metsamart, Taavi Kerikmäe, Mart Soo, Tõnis Leemets, Aleksei Saks, AinAgan ja Riho Sibul. Juubeliridadel aga jätkame – festivalil tehakse 75. sünnipäeva puhul kummardus ka Paul Simonile. Maailmakuulsa duo Simon ja Garfunkel liikme hitte mängivad Ants Õnnis, Tõnu Raadik, Henno Soode ja Joosep Sang mandoliinidel, neid toetamas Ara Yaralyan kontrabassil ja Aleksandra Kremenetski löökpillidel.
Ei saa üle ega ümber plaadiesitlustest nendib Agan, lisades, et Viljandi kitarrifestivalil on olnud õnn pea igal aastal mõnd uut kitarrimuusika albumit esitleda. Sel aastal esitleb oma uut albumit ansambel Juhan. Nii esitavad Jaak Sooäär, Henno Kelp, Andrus Lillepea ja Riho Sibul muusikat, mis on inspireeritud Juhan Liivi luulest. Samuti kuuleb festivalil Erki Pärnoja filmiliku soundiga albumit «Himmelbjerge». «Terve plaat on nagu jutustus, mis algab Taevamäe tipust, veedab öö salapärases grotis, tuleb galopiga mäest alla, peatub jalamil aeglaseks tagasivaateks ning keskendub siis mäe otsast alla vuliseva oja voolamisele,» kirjutab Eesti Ekspressi arvustaja Priit Hõbemägi.
Nukuteatris astub üles Weekend Guitar Trio koosseisus end eesti muusikalukku kirjutanud Tõnis Leemets soolokavaga «Illusioon» ning festivali avab Jalmar Vabarna oma värske sooloalbumi «Minapilt» kavaga.
Harjutamine, areng ja tunnustus
Kitarrifestivali kolm põhilist eesmärki on pakkuda uusi väljakutseid eesti muusikutele ja heliloojatele, tuua festivalile kitarrimuusika maailmanimesid ning harida noori kitarrimängijaid. Nii on Viljandi Kitarrifestival alati oluliseks pidanud kitarriõppe alast koostööd ning arengut. Festival annab välja iga-aastast Tiit Pauluse nimelist noore kitarrimängija preemiat, mis aitab ühel väljapaistval Eesti noorel muusiku end kitarriõpingutel täiendada. Traditsiooniliselt esineb preemia laureaat ka tulevasel Viljandi Kitarrifestivalil. Nii saab seekord kuulda eelmise aasta laureaati, noort talenti Paul Neitsovit.
Erki Pärnoja / Kitarrifestival
Nagu igal aastal, toimuvad sellelgi korral festivali raames kitarriõpilastele mõeldud töötoad, kus noori virtuoose juhendavad võimekad pedagoogid – Ola Bengtsson (Rootsi) ja Andre Maaker ning kõik välismaised artistid annavad oma meistrikursuse. Õppeprotsessi lõpetab õpilastest moodustatud kitarriorkestri kontsert, kus kõigile antakse võimalus ka soleerida. Kontserdi teise poole sisustab juhendaja Andre Maaker Bad Habits Trioga koos Peedu Kassi (kontrabass) ja Ahto Abneriga (trummid).
Festivali melu
Muide, kitarrimuusikat saab festivalil nautida mitte vaid kontserdisaalides, aga ka näiteks öises veetornis. «Öökontserti koos väikeste meeldivate üllatustega publikule on alati saatnud menu. See on midagi tõelistele seiklushingedele ja romantikutele – see on ainus klassikalise kitarrimuusika kontsert festivalil, aga öökontsert on alati oma erilise atmosfääri ja esmaklassiliste muusikutega üks festivali pärle,» ütleb Agan. Sel aastal esineb Viljandi Vanas Veetornis oma soolokavaga noor ja andekas Kirill Ogorodnikov. Kitarrifestivalilt ei puudu ka seekord kitarrimeistrite päev, kus meistrid omi uusi pille esitlevad ning ka oma instrumendi korrashoidmist nõustavad.
Traditsiooniliselt lõpetab festivali õhtud üks mõnus jämm Tegelaste Toas, kus muusikat mängib majabänd ning tihti satuvad hoogu ka festivalil esinevad artistid. Festivalile on võimalik soetada ka päevapasse ning kui ei ole mahti terveks nädalaks Viljandisse sõita, on võimalus kujundada endale üks meeldejääv ning inspireeriv nädalavahetus.


description: «Valter Ojakääru elutöö oli tohutult suur ja võimas, selle üle saab ainult uhkust tunda,» ütles Anne Erm- «Tema oli see mees, kes jäädvustas oma raamatutes Eesti levimuusika ajaloo eelmise sajandi algusest kuni selle lõpuni. Mees nagu sajand!»

title: Anne Erm: Valter oli mees nagu sajand!

maintext:
Viimase austusavalduse tegi Erm Ojakäärule lahkunu 90. Sünnipäeval kontserdiga, kus Liisi Koikson esitas Raivo Tafenau ansambli saatel Ojakääru laule. Sellest valmis plaat «Õhtu rannal».
Ermi esimene kokkupuue Ojakääruga oli lapsena, kui kuulis raadios esitatavat tema laulu «Rannakolhoosis» (hiljem nimega «Vana paat»). Seal on rida «kaared ise painutasin tammepuust» ja väike Anne ei saanud sellest aru ning läks ema käest küsima: «Mis asi see «kaaredise» on?»
Erm rõhutas Ojakääru tohutut eruditsiooni ning entsüklopeedilisi teadmisi, mida ta jagas nii oma raamatutes, raadio ja telesaadetes. «Tegin temaga raadios saadet «Helisev kroonika», aga Valteri saateid polnudki vaja toimetada,» meenutab ta.
«Valter Ojakääru vahendatud teadmised avasid meile akna laia maailma,» ütles Erm. «Enne internetti saadi abi tema suurest kirjasõprade võrgust, mis ulatus Ameerikasse, tema ajakirjade koguts, tema tuttavad Soome raadio toimetajad aitasid meid muusikaga, mida siin polnud saada. Ta oli kõigiga väga lahke ja jagas oma tarkust.» 1967. aasta esimese Eesti jazzifestivali esinejad leiti Ojakääru soovituste ja kontaktide kaudu.
Lisaks oli ta ise suurepärane muusik, helilooja, dirigent ning saksofonist. Ta on lisaks levilauludele kirjutanud ooperit ja muusikale, süite klaverile ning saksofonile, musitseerinud Eesti raadio estraadiorkestris.


description: Eesti üks tuntumaid lauljaid Ivo Linna jääb meenutama täna meie seast lahkunud Valter Ojakääru kui austatud klassikut, aga ka kui sõbralikku inimest.

title: Ivo Linna meenutab seika Ojakääruga

maintext:
«Olen kurb, et selline suurmees kadus meie muusikast,» sõnas Linna Postimehele. Ühes Ojakääru lahkumisega siit ilmast sai läbi ka üks ajastu, märkis ta. «Tema generatsiooni suured tegijad – nagu näiteks Naissoo, Kikerpuu - on kõik läinud.» Laulja sõnul sai nende ajalukku läinud klassikute paladega iseloomustada väga pikka perioodi Eesti kergemuusikast.
Laulja lisas, et Eestis on palju kergemuusikuid, kaasa arvatud tema, kes poleks Ojakääruta ja tema lauludeta tuult tiibadesse saanud.
Linna märkis, et Ojakäär oli iseloomult lahke. «Kui ta pakkus mõnd lugu, siis ta ei nõudnud kordagi, et täidetaks täpselt tema ettekirjutatud soove.» Ojakäär olevat alati öelnud: «Kui on soov midagi ümber teha, siis palun.»
Samuti rõhutas Linna, et lahkunud helilooja oli väga intelligentne. «Väga hea sõnaga. Üks parima eesti keelega saatejuhte. Meeldiv oli kuulata tema raadiosaateid.»
Linna rääkis, et ühte ja ainsat meeldejäävat hetke Ojakääruga kohe esile tuua on võimatu. «Väga ilusad kokkupuuted on olnud need kõik. Väga palju on olnud naerukohti, aga ka kurbust.»
Pärast väikest pausi tuli Linnal ikkagi üks seik Ojakääruga meelde.
«Laulsin kord plaadile tema laulu «Õhtu rannal». Hiljem selgus, et see oli tema esimene laul. Pärast seda, kui olin looga valmis saanud, kutsusin ta õhtul seda raadiomajja kuulama. Võib-olla oli see minu jaoks tipphetk, aga Valter, kes oli juba siis eakas mees (ta oli üle kaheksakümne) vaatas mulle väga sügavalt pikalt otsa ja tänas mind kättpidi. Siis sain aru, et ma ei olnudki seda lugu halvasti laulnud. See oli püha ja pidulik hetk,» rääkis Linna.


description: Eesti Filharmoonia Kammerkoori lauljad tutvustavad alates tänasest Klassikaraadio uues saatesarjas «Plaadikohver» muusikat, mis neid paelub ja inspireerib. Saated on eetris igal argipäeval 3.-14. oktoobrini kell 14 Klassikaraadios. Saade on pühendatud Eesti Filharmoonia Kammerkoori 35. aastapäevale.

title: Eesti Filharmoonia Kammerkoori ja Klassikaraadio uus muusikasaade

maintext:
Tunniajases saates on mikrofoni ees Eesti Filharmoonia Kammerkoori lauljad, kes kehastuvad Klassikaraadio saatejuhtideks, esitledes leide kodusest plaadiriiulist ning meenutades koori reise maailma eri nurkadesse.
Aastate jooksul on EFK ridades läbitud tohutu hulk repertuaari alates gregooriuse laulust ja barokkmuusikast kuni tänapäevaste ülikeerukate partituurideni välja. Lauljate muusikalist maitset on kujundanud ka esinemised kuulsatel festivalidel ja maailma parimates saalides.
Eesti esinduskooriks kujunenud Eesti Filharmoonia Kammerkoori asutas 1981. aastal Tõnu Kaljuste, kes oli koori kunstiline juht kakskümmend aastat. Tema tööd jätkasid tuntud briti dirigent Paul Hillier (2001-2007) ja hollandlane Daniel Reuss (2008-2013) ning alates 2014. aastast seisab koori ees peadirigendina Kaspars Putniņš.
Oma muusikuks olemist visandavad läbi lemmiklugude ja armsaks saanud repertuaari EFK lauljad: Olari Viikholm (3.10), Henry Tiisma (4.10), Annika Lõhmus ja Karoliina Kriis (5.10), Joosep Trumm (6.10), Kaia Urb (7.10), Heli Jürgenson (10.10), Sander Sokk (11.10), Anna Dõtõna (12.10), Allan Vurma (13.10) ja Karin Salumäe (14.10).


description: Õpetajate maja galeriis neljapäeval avatud näitus «Tõe ja õiguse inimesed» on pühendatud A. H. Tammsaare «Tõe ja õiguse» I osa juubelile - Eesti kirjanduse suurteose esimese osa ilmumisest 1926.a. möödub tänavu 30. oktoobril 90 aastat.

title: Video: Andres ja Pearu kui Pirogovi rullnukad

maintext:
Tammsaare «Tõe ja õiguse» I osa - meie kirjanduse tüvitekste - ning selle kirjandusteose tegelaskujud ja sündmused on antud näituseprojekti vundamendiks ja ankruks. Just Tammsaare ehe tekst «Tõe ja õiguse» I osas on selleks tuumaks ja raskuskeskmeks, millele kogu näituse visuaalia toetub, mille kaudu selle näituse pilte nö loetakse ja mõistetakse.
Eesti Maalikunstnike Liidu näitusena teeb selle näituse teiste seas eriliseks kontseptsioonis toodud range nõue tekstipõhisusele. Tugev seotus kirjandusliku originaaltekstiga ei tähenda siin siiski mitte vaid pelka illustreerimist, vaid annab professionaalsetele visuaalkunstnikele võimaluse isikupärasteks tõlgendusteks meie rahvuskirjanduse suurteosele nö vabakunsti võtmes ja meediumites, kuhu iga autor on lisanud linke ja allusioone omaenda väga isiklikest lugudest.
Osalevad: Enn Tegova, Juss Piho, Margus Tiitsmaa (Sorge), Albert Gulk, Kätlin Stahl, Tiina Tammetalu, Owe Büttner, Kai Kaljo, Heli Tuksam. Näituse töörühmas osales ka Tiina Büttner (eesti fil), abi osutas TÕM galerist Marina Laidla.
Näitus on avatud Õpetajate E-R kl 9-17.30, L-P ja muudel aegadel kui maja on sündmuste tõttu avatud. Info tel 615 5160. Näitus on avatud kuni 31. oktoober 2016.
Näitusega soovime omalt poolt anda hoogu käimasolevale Tammsaare «Tõe ja õiguse» I osa juubelile pühendatud illustratisoonikonkursile, millist korraldab Tammsaare Muuseum ja Tammsaare ja Vilde Sõprade Selts. Lähemalt sellest siin.


description: Kultuuriministeerium toetab Kadri Kõusaare mängufilmi «Ema» parima võõrkeelse filmi Oscari kampaaniat 15 000 euroga.

title: Riik toetab mängufilmi "Ema" Oscari-kampaaniat 15 000 euroga

maintext:
Kultuuriministeeriumi kunstide asekantsler Hillar Sein ütles ministeeriumi teatel, et Oscarid on maailma ühe silmapaistvama kultuuri- ja meediasündmusena hea võimalus riikidele ennast ja oma kultuuri tutvustada. «Iga meie filmi edu selles võidujooksus kujundab meie riigi ja filmivaldkonna mainet laiemalt,» märkis ta.
Mängufilmi «Ema» Oscari-kampaania läbiviija USAs on Los Angelesi mainekujundusfirma Kean&Kolar Communications. Sama firma publitsistid Jan Kean ja Deborah Kolar on esindanud muuhulgas selliseid filme, nagu Oscari nominendiks valitud Poola film «Katõn» (2007) ja parima võõrfilmi Oscari võitnud Tšehhi film «Kolja» (1997).
Ettevõte korraldab «Ema» linastused Ameerika filmikunsti ja -teaduste akadeemia liikmetele ja võõrkeelse filmi valimiskomisjonile Los Angeleses ja New Yorgis, samuti on nende vastutada kogu kampaania meedia- ja kommunikatsioonitöö.
Eesti Filmi Instituudi juhataja Edith Sepa sõnul on kampaania kallis ja nõuab väga häid suhteid. «Ootused eesti filmi osas on suureks kasvanud nii kodu- kui ka välismaal. «Ema» eelis on muu hulgas filmi esilinastus Tribeca filmifestivalil ja USA levitaja olemasolu,» ütles Sepp, kelle sõnul on akadeemia liikmete esimene tagasiside filmile olnud pigem positiivne.
Igal aastal võistleb võõrkeelsete filmide kategoorias mainekale Oscari auhinnale umbes 80 filmi, mille on välja valinud riikide ekspertkomisjonid. Filmid osalevad tihedas konkurentsis esmalt võõrkeelse filmi Oscari nominatsiooni nimel.
Seekord avalikustab filmiakadeemia komitee viie riigi nominendid 24. jaanuaril, misjärel annavad oma hääled akadeemia teenekad ja tegevliikmed, kes on vaadanud kõiki viit nomineeritud filmi. Filmimaailma kõige mainekama auhinna, 89. korda jagatavate Oscarite laureaadid selguvad Hollywoodis 26. veebruaril.


description: Raamatukogud ja raamaturestauraatorid on hästi teadlikud sellest, et raamatud on kaduv nähtus.

title: Austria teadlased leiutasid raamatupesumasina

maintext:
Asi on selles, et 1880. aastatel hakati paberit valmistama puidumassist, sisuliselt siis tselluloosist, sest see oli odavam ja toorainet rohkem, kui varem kasutatud kaltsupaberi puhul. Asja häda on see, et aja jooksul tselluloos laguneb ning ühe jääkprojektina tekkiv väävelhape muudab paberi hapraks.
Seni oli selle protsessi peatamiseks lihtne, kuid väga aeganõudev moodus. Raamat võetakse köitest lahti, lehti leotatakse neutraliseerivas lahuses, siis kuivatatakse pressi vahel ning köidetakse uuesti. Kallis ja aeganõudev protsess, mis võetakse ette vaid eriti haruldaste ja hinnaliste väljaannete puhul. Aga ainuüksi Euroopas on ohus üle 40 miljoni arvestatava väärtusega raamatu.
Volker Ribitch Grazi ülikooli keemiainstituudist ning raamaturestauraator Patricia Engel Doonau ülikoolist (Donau-Universität Krems) konstrueerisid masina, mis muudab selle protsessi kiiremaks ning odavamaks. See meenutab mõneti 20-liitrist kiirkeedunõud.
Metallsilindris on eriti madala pindpinevuse ja keemispunktiga lämmastikuga rikastatud lahus, sisaldab magneesiumi ja kaltsiumiühendite nanoosakesi. Raamatud pannakse lahusesse, seade suletakse hermeetiliselt ning survestatakse. Viimane on vajalik selleks, et raamatud üleni ja ühtlaselt neutraliseeriva lahusega kokku puutuksid.
Austria teadusministeeriumi poolt korraldutud testid näitasid, et see protsess ei kahjusta kuidagi trükivärvi ega liimi. Kuna lahuses puudub vesi, ei ole vajalik raamatute hilisem kuivatamine. Prototüüp suudab neutraliseerida kuus taskuformaadis köidet poole tunni jooksul. Teadlased konstrueerivad suuremat mudelit, mis Ribitschi sõnul peaks võimeline olema korraga neutraliseerima sada kilogrammi raamatuid.


description: Eesti Filmi Instituut (EFI) toetab 2016. aastal 90 000 euroga nelja lühimängufilmi. Toetust taotles kolmteist projekti. Järgmisel aastal lühifilmide toetusprogramm uueneb - mängu- ja dokumentaalfilmid koondatakse ühise teema alla.

title: Kui palju raha said Eesti lühifilmid?

maintext:
17 000 eurot eraldati Maria Avdjushko maagilisele kõhedusfilmile «Minu päev Liinaga», mis põhineb Indrek Hargla Tuglase preemia võitnud novellil. Filmi produtsent on Andres Maimik ja tootja Kuukulgur.
Evar Anvelti «Hea karjane» sai toetust 26 000 eurot. Liibanoni külas aset leidev lugu vaatleb pantvangidraamat ootamatust vaatepunktist - lihtsa Liibanoni külamehe pilgu läbi. Filmi produtseerib Esko Rips Nafta Filmsist.
Jaan Toomiku rahulikku ja pragmaatilist isa-poja kalalkäigulugu «Kala», mida toonib ilus üldistus põlvkondade vahetumisest, toetati 17 000 euroga. Filmi toodab Allfilm ja selle produtsent on Ivo Felt.
Stuudiole Kinosaurus eraldati 29 000 eurot õudusfilmi «Karv» tegemiseks, mis toob ehmatavalt äraspidisel moel nähtavaks ühiskonnas kehtivad iluideaalid ja välimuskultuse. Filmi režissöör on Oskar Lehemaa ning produtsent Maie Rosmann-Lill.
Eesti Filmi Instituut eraldab lühifilmide toetusi korra aastas. „2017. aasta voorus tähtpäevaga 17. jaanuar võtame kasutusele uue formaadi – ühendame lühimängu- ja dokumentaalfilmid ühise teema alla «Oma ja võõras»,» ütles EFI peaprodutsent Piret Tibbo-Hudgins. ««Oma ja võõras» on avara tähendusväljaga vastandite paar, mis võiks inspireerida meie filmiloojaid jutustama lugusid erinevates žanrites – klassikalisest draamast, tragikomöödia, dokumentaal- ja fantaasiafilmideni, » selgitas Tibbo-Hudgins. Oodatud on filmiprojektid, mille pikkus ei ületa 15 minutit ning mis valmivad 2017. a lõpuks.


description: «Marjustini sajand. Kõnelused Marju Lauristiniga elust, Eestist, Euroopast» - sellist pikka pealkirja kannab raamat, mis püüab ühendada suguvõsa loo Eesti ajalooga, aga ka koduse poliitika ja tänapäeva Euroopa probleemid.

title: Lauristini raamatus saab kokku suguvõsa lugu ja Eesti ajalugu

maintext:
«Marjustini sajandis» kokku essee ja intervjuu, pihtimuslik meenutushetk ja põhimõtteline diskussioon, emotsionaalne monoloog ja teoreetiline arutlus, isiklik saatus ja ühise aja lugu.
Marju Lauristin, Ene Hion ja Margot Visnap ütlevad, et nad on teinud seda raamatut lootuses, et selles visanduva eluilma jooned lõikuvad lugeja omadega ja aitavad tal selitada ka oma vaadet möödunud ja praegusele ajale siin, meie ühises ja igaühele erinevas Eestis ja murelikult tulevikku vaatavas Euroopas.
«Marjustini sajand. Kõnelused Marju Lauristiniga elust, Eestist, Euroopast» / Raamat
Raamatu esitlus toimus reedel, 14. oktoobril Viru Keskuse Rahva Raamatus. «Marjustini sajand. Kõnelused Marju Lauristiniga elust, Eestist, Euroopast» on kirjastanud Hea Lugu.


description: Eesti idufirma VRQuizlabs soovib maailma muuseumitele pakkuda uut virtuaalreaalsuse lahendust VR Quiz.

title: Eesti idufirma tahab muuseumid virtuaalmaailma viia

maintext:
Idee sündis tänavu jaanuaris Tallinna ülikooli loomehäkil Hackaton. Väiksem seltskond jätkas selle arendamist idufirmana VRQuizlabs ning nüüd on valminud prototüüp, mida sel nädalal esitleti ajaloomuuseumi Suur-Gildi hoones.
Sisuliselt on tegemist virtuaalreaalsusmänguga. Külastaja paneb pähe VT prillid ja kõrvaklapid ning satub kohe keskaegsesse maailma, mis antud juhul oli modelleeritud Suur-Gildi hoonet eeskujuks võttes. Seal saab külastaja ruumides virtuaalselt ringi liikuda, lahendada ülesandeid ning vastata küsimustele. VR Quizi iseloomustab see, et muuseumid ei pea tellima unikaallahendust, mis oleks üsnagi kulukas. Nad saavad valmis mudelisse sisestada oma objekte, pilte ning küsimusi.
«Muuseumid soovivad pakkuda kaasahaaravamaid külastuskogemusi,» ütles VRQuizlabsi kõneisik Õnne Mets. «Me näeme, et siin on kõik asjad klaasi taga ja tehisvalguses, aknast paistab sisse 21. sajand. Kui inimene käib muuseumiekspositsiooni läbi, siis ta ei saa öelda, et käisin täna keskajas. Aga VR prillidega muutub kogemus vahetuks ja eluliseks.»
Mest tõi näiteks, et kui muuseum tahab kujutada keskaegse inimese toidulauda, siis mistahes mulaaž jätab elutu ja paise mulje, aga virtuaalreaalsuses on väga lihtne panna toit aurama.
Prototüüpi on lisaks ajaloomuuseumile demonstreeritud ka Eesti rahva muuseumile. VRQuizlabsi kõneisik Õnne Mets ütles, et turuküpseks loodetakse toode saada järgmisel aastal.
Õpilane testib HTC Vive virtuaalprillidega VRQuizi. / VRQuizlabs
HTC Vive VR komplekti kasutades lühikest demo testides võib kinnitada, et idee töötab ning tõsise arendus- ning lihvimistööga pole keeruline jõuda etapp, kus kasutaja saab kaasahaarava VR kogemuse. Selle jaoks on aga peale tarkvara vaja olulise jõudlusega personaalarvutit, mida igal muuseumil võtta ei ole.
Pikas perspektiivis näeb ärimudel välja nii, et muuseum rendib teatud perioodiks, näite mõne näituse ajaks VRQuizi tarkvara (mida tellija saab oma vajadustele kohandad) koos seda jooksutava riistvaraga. Ideekohaselt võiks ju see sisu olla kättesaadav ka veebis, nii et igaüks võiks kodust lahkumata muuseume külastada. Metsa sõnul eelistavad muuseumid aga, et inimesed tulevad füüsiliselt kohale, ostavad pileti ja siis kogevad ka VR lahendust.
Mitte kõik muuseumid pole seda meelt. Sel nädalal sai avalikuks Google’i poolt digiteeritud Tallinna linnamuuseumi ekspositsioon, mida mööda saab inimene oma kodus jalutada nagu Street Views ning eksponaate lähemalt uurida. «Minu sõnum on kogu aeg olnud, et mitte keegi ei jäta sellise virtuaaltuuri pärast muuseumisse tulemata, vaid vastupidi, just siis siia tullaksegi,» ütles linnamuuseumi spetsialist Karel Zova, kes Google’iga tehtud projekti vedas, portaalile Geenius. «Mõelge Mona Lisa peale. Kõik on seda iiveldamiseni näinud, aga ikka rändavad inimesed Pariisi Louvre’isse seda vaatama.».
Virtuaalse linnamuuseumiga saab tutvuda siin.


description: Eesti Kultuuri Koda pikendab „Kultuuri Tegu 2016“ kandidaatide esitamise tähtaega.

title: Mis on

maintext:
Eesti Kultuuri Koja iga-aastase auhinna „Kultuuri Tegu 2016“ kandidaate saab esitada kuni 16. oktoobri südaööni. Ettepanekud esitada aadressil info@kultuurikoda.eu märksõnaga „Kultuuri Tegu 2016“.
Kultuuri koja poolt ellu kutsutud auhinnaga tunnustatakse „kultuuri tegu“ kõige laiemas mõttes ehk see võib olla sõna-, mõtte-, kunsti- või erinevaid kultuurialasid ühendav projekt või ka muu Koja eesmärkidega kooskõlas olev tegu (taies, teos, loomeakt, sündmus, tegevus). „Kultuuri teoga“ tahab koda tunnustada meie seas tegutsevaid inimesi, kelle ettevõtmised on teistele inspireerivad, tulevikku vaatavad, kuid mis ehk seni ei ole laia avalikkuse väärilist tähelepanu saanud. Auhinna väljaandmist toetab Kultuuriministeerium.
Esitatud kandidaatide seast valib Eesti Kultuuri Koja eestseisus välja viis nominenti, kelle hulgast lõpliku auhinnasaaja valib Kultuuri Koja liikmeskond hääletades.
Auhind antakse üle 4. novembril 2016, Eesti Kultuuri Koja HARIDUSE konverentsil „Kultuur, haridus ja haritus“ Tartus Eesti Rahva Muuseumis.
Kultuuri Koda koos Kultuuriministeeriumiga annab „Kultuuri Tegu“ auhinda välja juba kolmandat aastat. Eelmisel aastal nimetati „Kultuuri Tegu 2015“ auhinna võitjaks projekt Metsakõlakoda Ruup (autor Birgit Õigus).


description: Teisipäevast, 4. oktoobrist alustab ETV2 ekraanil uus saatesari «Eesti lipp ümber Kuuba».

title: Seitsme eesti mehega ümber maailma ühe ajuvabama riigi

maintext:
«Viisnurgaga barett, Fidel Castro, sigarid, suhkrurooistandused, Havanna tänavatel sõitvad seitsekümmend aastat vanad Ameerika «laevad», Che Guevara, Kuuba kriis, Havanna rumm, Guantanamo vangla, viimane kommunismikants otse Ameerika külje all... See on paljuski kõik, mis meile pähe tuleb, kui kuuleme sõna Kuuba,» kirjeldas saate autor Laur-Leho Kaljumets. «Mis seal tegelikult toimub, käisime aasta tagasi seitsmekesi uurimas.»
Kaljumetsa sõnul tehti ring ümber Kuuba ajaloo koorma all õndsalt ägava 70 aasta vanuse Chevroletiga.
«Viieteistkümne päevaga ümber maailma ühe ajuvabama riigi. Ja ajuvaba ei pea tähendama alati halba,» täpsustas ta. «See on retk meie endi lähiajalukku, sest Kuuba on täna seal, kus Eesti oli aastal 1989. Lisaks imeline loodus, kohalikud maitsed ning imelised inimesed.»
Ta lisas, et pilt sellest riigist eriti selgemaks ei saanud. «Pigem vastupidi. Sama asja räägivad ka inimesed, kes käivad Kuubal paar korda aastas. Kuubast lihtsalt ei ole võimalik aru saada ja seegi on üks selle riigi võludest.»
«Eesti lipp ümber Kuuba» jõuab vaatajateni alates teisipäevast, kell 21.35 ETV2s.
Vaata reisisaate treilerit siit:


description: Iga kahe aasta tagant toimub Kanuti Gildi saalis Nu Performance Festival. Nagu nimigi ütleb, saab seal näha uuemat etenduskunsti. Tänavuse, 28. oktoobril algava festivali on pannud kokku Maria Arusoo ja pealkirjaks sel CORPORATE OCCULT_let's talk about the body baby. Teiste hulgas on sündmusele oodata selliseid vägevaid kunstnikke nagu näiteks Peaches või Ivo Dimchev. Uurisime Marialt nende asjade kohta täpsemalt

title: Kanutis hakatakse kehi rappima

maintext:
Miks otsustasid kureerida tänavust NU Performance Festivali, miks see sinu jaoks huvitav tundus?
Mind kutsuti seda tegema ja see tundus põnev väljakutse. Mul oli vahepeal teatav blokk näituse formaadi hermeetilisuse vastu ja tundus huvitav midagi etenduskunstide vallas katsetada. Mind on alati huvitanud ajapõhised teosed ning ka oma näitustele olen pigem dramaturgiliselt lähenenud. Ning mingid ideed, mis mu peas keerlesid tundusid sobivamad festivali kui näituse formaadis. Mind huvitas füüsiline kohalolu ja et kõik on kontsentreeritud piiratud ajaperioodi sisse ühte ruumi. Koos kogemise kogemus.
Mis asi sinu nägemuses NU Performance Festival üldse on?
Läbi aastate on NU Performance Festival endale välja töötanud tugeva platvormi, mis lubab ka päris palju eksperimenteerimist. Festival algatati 2005 aastal Priit Raua ja Anders Härmi poolt ja see sildab päris hästi visuaal- ja etenduskunstide maailma. Mis on lahe, sest seades nii publikut kui kunstnikke uude konteksti, annab see päris palju õhku juurde.
Miks on festivali alapealkiri CORPORATE OCCULT ja mida see tähendab?
Festivali pealkiri on CORPORATE OCCULT_let's talk about the body baby ja see tuleb osaliselt muusikast, viidetest korporatiivsetele teooriatele ja popkultuurile. Üks festivali esinejatest on legendaarne soome elektroonilise muusika tegija Huoratron ning tal on album Corporate Occult oli üks mu peamisi soundtracke festivali ideed ette valmistades, nii ma siis miksisin tema vaibi ning tekstid, mida sel hetkel lugesin kokku ja lõin pealkirja, mis raamistaks festivalil toimuvat. Let's talk about the body baby hõlmab endas festivalil käsitletavaid keha, seksuaalsuse ja soo teemasid.
Ma arvan, et selles pealkirjas on teatav okultislik tumedus ja mänguline kutse ning laetus, mida on ka festivalil tunda.
Mille alusel valisid esinejad?
Poliitiline õhustik kus me elame on muutunud nii agressiivseks ning barbaarne, välistav ja vägivaldne jõudünaamika on justkui uusnormaalsus.
Tahtsin, et sellel festivalil oleks kuuldav soo ja seksuaalsuse stereotüüpe küsimuse alla seadev hääl, mis ei taastoodaks patriarhaarset lähenemist. Mind huvitas teatav noor ja toores lähenemine, poliitiline laetus ning kohati groteskinigi kalduv visuaalesteetika.
Ma igatsesin kehalisust kogu oma piinlikuses, haavatavuses ja avatuses ning tahtsin luua selleks platvormi, kus oleks kuuldaval palju erinevaid hääli ja lugusid.
Räägi enda vabal valikul natuke kolmest nu performance festivali esinejast?
Festival toob kokku väga kireva seltskonna etenduskunstide, visuaalkunsti ja muusikamaailmast. Alles alustavatest noortest tegijatest kuni kogenud maailmanimedeni välja.
Vastuoluline ning palju kõmu tekitanud tegelane, kelle performance on 3.novembril Kanuti Gildi Saalis on Vanessa Place. Tegemist on Los Angeleses elava vandeadvokaadi, luuletaja ja kunstnikuga. Tema igapäeva töö hulka kuulub rasketes seksuaalkuridegudes süüdistuse saanud inimeste kaitsmine ja sellest tõukub ka tema looming. Ta töötab väga huvitavalt ning provotseerivalt valdavalt sõna meediumis, katsetades huumori piire, käsitledes selliseid tõsiseid teemasid nagu vägistamine ja vägivaldsus. Place performance’id tõstatavad palju eetilisi küsimusi ning tõsiseid teemaarendusi.
Samal teemal, seksuaalvägivald, privaatsuse piirid ja nende kompamine, töötab ka Egiptuse-Soome päritolu noor kunstnik Samira Elagoz. Tema väljenduslaad on Vanessa omast vägagi erinev kombineerides kokku video, lavalise liikumise ja autobiograafilise teksti. Elagozi fookuses on noore naise eneseotsing ja tema suunas osutatud vägivaldsed aktid. Ta toob vaatajani väga isikliku traumaatilise loo, kuid ei küsi kaastunnet, vaid nihutab piire normatiivsuse osas.
Piiride nihutamise osas tuleb esile tuua ka muidugi Ivo Dimchev, kes ilmselt teatri ja etenduskunstide inimestele on juba hästi teada. NU Perfromance Festivalile tuleb ta oma mõnevõrra teistlaadse teosega, kus loob ülimalt intiimse, avatud ja intrigeeriva õhkonna publikuga. See pole klassikalises mõttes kaasav perfrormance, kuid publikul on võimalus (oma vabal soovil) osaleda. See, mis energia ta loob on kirjeldamatu ja reaalselt vaja kohal olla.
Millised peaksid olema maailma erinevused enne ja pärast tänavust nup-i?
Esiteks ma loodan, et tuleb erti hea ja jõuline nädal, kus vahetatakse palju mõtteid ning nii laval olijad kui ka publik, saaks totaalse laengu. Idealist minus usub, et läbi kusnti saab maailma muuta ja avatust ning arvamuste paljusust kasvatada, küünik minus teab, et üks festival, näitus, kunstiteos on vaid üks väike samm pikal teel.
Kuid kindlasti, mis peale festivali teisiti on, et me oleme kuulnud hulgaliselt erinevaid mõtestatud lugusid, näinud ülimalt head kaasaegset etenduskunsti ning ehk välja rabelenud mõnest peas olevast kastist.


description: Eesti muusikud tänavad äsja ametist lahkunud presidenti Toomas Hendrik Ilvest kohaliku muusikaelu ning vaba eneseväljenduse edendamise eest.

title: Eesti muusikute südamlik tänukiri Toomas Hendrik Ilvesele

maintext:
Oma tänud ja parimad soovid edastavad Henry Kõrvits, Vaiko Eplik, Kene Vernik, Lenna Kuurmaa, Kerli Kõiv, Ruslan Trochynskyi, Kadri Voorand, Maria Faust, Misha Panfilov, Raul Saaremets, Tommy Cash, Ain Agan, Silver Sepp, kirjanik ja laulusõnade autor Kristiina Ehin ning presidendi noorpõlve lemmiklugude kogumikplaadi «Teenage Wasteland» väljaandja, Universal Music Baltic esindaja Leen Kadakas.
Toomas Hendrik Ilves lahkus 10. oktoobril Eesti Vabariigi presidendi ametist, jagades Twitteris USA rockbändi Counting Crows lugu «Angels Of Silence» koos soovitusega «Keerake heli põhja!».
Läbi oma kümne presidendi-aasta toetas ja tunnustas Ilves muusika kõikvõimalikke avaldumisvorme tänapäeva kultuuriruumi lahutamatu osana. Otsiva vaimuga melomaanina oli ta sage külaline festivalidel nagu Viljandi Pärimusmuusika Festival, Jazzkaar ja Schilling ning teda võis näha nautimas nii Arvo Pärdi teoste ettekandeid kui indiebändide kontserte. Alates 2011. aastast on tema popkultuuriloo tsitaadidest laetud kõned avanud Tallinn Music Weeki muusikatööstuse konverentsi.
Toomas Hendrik Ilvese soovituste ja Twitteri postituste kaudu on laiema rahvusvahelise tähelepanuni jõudnud nii mõnedki Eesti artistid ning paljude teiste muusikute seas seas on talt Valgetähe teenetemärgi kujul ametliku tunnustuse pälvinud nii laulja Tanel Padar, helilooja Tõnis Kõrvits, underground muusikakultuuri edendaja Raul Saaremets, punkbändi J.M.K.E. juhtfiguur Villu Tamme kui muusikapedagoog ning koorijuht Viive Voorand ja rahvamuusika edendaja Heino Tartes. Samas toetas ta tulihingeliselt artistide ja muusikaettevõtluse iseseisvuse vaimu ja igaühe vabadust kuulata ilma riikliku sekkumiseta seda, mida hing ihaldab. Inimõiguste, rock’n rolli ja sõnavabaduse seostest rääkides rõhutas ta alati piiranguteta eneseväljenduse olulisust vaba ühiskonna alustalana.
«Muusika, sealhulgas rock- ja punkmuusika, on oma olemuselt suuresti vastand võimule. Rohkem paneb mind muretsema, kui asjad arenevad teises suunas, kui rockmuusika pannakse n-ö riigi teenistusse. Muusika peab olema lunastav, mitte võimude käsutuses,» ütles president 2015. aasta Talinn Music Weeki festivali avakõnes.
Omal ajal teismelise ameerika nooruki Toomas Hendriku elule sisu ja sihi andnud rock’n rolli tänased Eesti esindajad tänavad presidenti nii isikliku toetuse ja suurepärase maitse kui ka tunde eest, et on cool olla eestlane.
«Austatud Toomas Hendrik Ilves. Sa oled presidendiks olemise rolli ja olulisuse mu jaoks väga lihtsaks teinud, sest Sa oled seisnud just nende asjade eest, mida me riigi ja rahvusena saavutada tahame. Kas siis teadlikult või alateadlikult. Sa oled seisnud selle eest, et me kultuur, majandus või me rahvuse kontseptsioon kõnetaks ja teeks meist arvestatava partneri, sõbra või kolleegi. Sa oled väga palju teinud selleks, et tagasihoidlik eestlane tunneks, et on väga cool olla eestlane. Suured tänud Sulle selle eest ja hoia kõrvaklapp heast muusikast tuline!
PS Kui Sul poeg sünnib, siis Henry on väga ilus nimi.»
Genka (Henry Kõrvits)
«Aitäh, Toomas, et seisid need kümme aastat meie riigi ees ja eest! Sõna otseses ja parimas võimalikus mõttes...»
Vaiko Eplik
«Tema toetus ja poolehoid oli tõeline üllatus. Arvasin veel päris mõnda aega, et ta ajas mind kellegagi segamini. Kui ta aga tuli mu kätt suruma ja esinema kutsus, sain aru, et asi on tõsine. Ta päriselt fännab minu muusikat. Ta päriselt fännab Eesti muusikat.»
Kene Vernik
«Hea Toomas! Oled president, kes suutis ühendada Eesti kultuurirahvast. Sinu korraldatud koosviibimistel on sõlmitud sõprusi, mis on loonud kultuurivallas väärt koostöövaimu. Need koosviibimised olid nagu vana aja salongid, kus võis kohata legendaarseid suurkujusid ja rääkida oma põlvkonnakaaslastega, kellega muidu ehk kokku ei juhtuks. Sinu lähedust kultuurile oli pidevalt tunda. Sind võis järsku ka ilma kutsumata mõnel kirjandusõhtul või muusikasündmusel kohata. Rääkides sellest muusikutele ja kirjanikele väljaspool Eestit, oleme kohanud hämmingut stiilis: president ja publiku seas? Nalja teete! Mõistsime teravalt, kui suur haruldus on riigipea, kellele kultuur on au asi. Aitäh selle eest! Soovime loomingulist isapuhkust!»
Kristiina Ehin ja Silver Sepp
PS. Kui Sul pärast vastutusrikast tööd adrenaliini väheseks jääb, siis otsid äkki oma luuletused sahtli põhjast välja ja tuled Poetry Slam’ile?
«Ma tahan tänada Teid, Toomas-Hendrik Ilves, südamest toetuse, huvi ning hoolimise eest aastate jooksul. Ma ei tea, miks ja kuidas Te mind välja valisite, aga ma olen õnnelik, et Te seda teinud olete. Ma Olen Teie poolehoidu väga kõrgelt hinnanud. See on andnud mulle põhjust rõõmustamiseks ja teinekord ka inspiratsiooni. Kuigi mulle raskeid aegu meenutada ei meeldi, jääb mulle alatiseks meelde, kuidas olite minu jaoks olemas mu häälepaelte operatsiooni ajal. Umbes nii lihtne see ongi...
Kuna Teie olete alati uskunud minusse, olen mina alati uskunud Teisse kui heasse inimesse, kui heasse riigipeasse. Aitäh! Ja õnne, rõõmu ning tervist edaspidiseks!»
Lenna Kuurmaa
«Armas Toomas! Sa oled kõige khuulim president, keda mul on au tunda olnud. Aitäh, et oled toetanud loomingulisust, mõttevabadust ja avarat maailmavaadet! Tuult tiibadesse edasistes tegemistes ja palju armastust südamesse!»
Kerli Kõiv
«Tänan sind, Toomas Hendrik, et olid alati sõbralik, inimlik ja julge. Rõõm oli jagada õnnelikke hetki Viljandi Folgil ja suur au oli jagada raskeid aegu, mil minu sünnimaal Ukrainas algas sõda. Sinu julge ja selge toetus Ukraina rahvale oli mõjus sõnum kogu maailmale! Väga liigutav oli sinu isiklik toetuseväljendus Ukrainale, kui kutsusid mind kaasa Soome riigivisiidile. Nägin, kuidas minu poolt esitatud laul mõjus rohkem, kui mistahes kõne. Soome juhte liigutas sõnum nii, et emotsioone jagus mõtlikust pilgust pisarateni.
Lisaks ühendab meid usk, et muusika muudab maailma paremaks. Sügav kummardus ja kuum käepigistus!»
Ruslan Trochynskyi (Svjata Vatra)
Muusikal on jõud ja võime äratada unistusi. Muusika lubab meil lennata paikadesse, kuhu teisiti ei saaks. On suur õnn, et meil on olnud Tark President, kes oma päevade sisse on julgenud lubada säärase rikkuse ja väe! Aitäh selle julguse eest!»
Kadri Voorand
«Ma ei ole mitte kunagi varem kuulnud ühestki teisest presidendist, kes oleks osutunud sellist tähelepanu muusikutele. Mis eriti veider – tähelepanu said ka sellised «kiiksuga», minusugused loojad. Mõeldes sellele lööb mu põsknägu roosatama. Mul on olnud au olla märgatud. Suur tänu!»
Maria Faust
«Tahaksin soovida härra Ilvesele palju edu uute alguste puhul. Kunagi ei ole hilja avastada ja arendada uusi oskusi.»
Misha Panfilov (Misha Panfilov Sound Combo)
«Aitäh, et kutsusid külla ja esinema. Tunnen nüüd sellepärast palju rohkem vastutust meie rahva ees. Andsid juurde tuld ja jõudu! Oled kindlasti üks ägedamaid Eesti presidente. Loodan, et näeme varsti.»
Tommy Cash
«Universal Musicul on läbi aastate olnud erinevaid toredaid puutepunkte ja koostööprojekte presidendikantseleiga, kuid kõige erilisemaks jäi kindlasti Toomas Hendrik Ilvese lemmiklugude kogumikplaat «Teenage Wasteland». Sooviks presidenti tänada usalduse, suurepärase lugudevaliku ja riigijuhtide plaanis raamidest-väljas suhtumise eest! Isiklikult olen alati imetlenud Ilvese kirglikku suhtumist muusikasse – tema entusiasm võiks olla eeskujuks paljudele artistidele ja muusikatööstuse esindajatele.»
Leen Kadakas (Universal Music Baltic)
«Härra President! Mul oli eelmisel aastal au ja rõõm Sind koos Ievaga Viljandi kitarrifestivalil kahel päeval võõrustada. Pärast Ralph Towneri kontserti küsisin viimaselt, kas ta oleks nõus, et ma tutvustan teda Eesti Vabariigi Presidendile. Ralph mõtles ja ütles muiates: «Miks mitte, aga ainult siis, kui president ei räägi minuga poliitikast». Kui teid omavahel tutvustasin ja Sina temaga muusikast rääkima hakkasid, nägin, kuidas Ralph seda kõike imestunult kuulas ja kuidas te hetkega omavahelise «helikeele» leidsite.
Muusika-alane erudeeritus on üks Sinu paljudest oskustest, mis on aidanud Eestit muule maailmale tuntavamaks muuta.
Tänud, Härra President ja naabrimees!»
Ain Agan
«It was alright
It was alright
Hey baby, You know it was alright.»
(Velvet Underground «Rock And Roll»)
Raul Saaremets


description: Just mõtlesin Dylani peale ükspäev ning tõdesin kurbusega, et järgmine kord, kui ma tema nime ülduudistes näen, on selle põhjused ilmselt mitte loomingulised, vaid bioloogilised. Mida veel soovida 75-aastaselt mehelt või 75-aastasele mehele? Nüüd siis Nobeli kirjanduspreemia!

title: Alvar Loog: tänavune Nobel on paleepööre kirjandusmaailmas

maintext:
See on suur võit mitte üksnes Bob Dylani ning tema talendi ja loomingu austajate jaoks, vaid peaaegu paleepöörde mastaabiga sündmus kirjandusmaailmas laiemalt.
Sest Dylani pärgamine sedavõrd prestiižse ja akadeemilise auhinnaga tähendab ei midagi rohkemat ega vähemat kui popkultuuri parimate ilmingute – mida Dylani looming enesest kujutab – kuulutamist kõrgkultuuriks.
Teisalt on see valik väga rahvalik: maailma tähtsaima kirjanduspreemia sai looja, kelle loomingut tunnevad ja armastavad mitte vähesed väljavalitud, vaid sajad miljonid inimesed üle kogu maailma. Dylan pole mitte üksnes geniaalsete lugude looja, vaid autor, kelle isik ja looming on mõjutanud lugematute miljonite inimeste elusid.
Kusjuures minul on esteedina iseäranis hea meel, et ta sai mitte Nobeli rahu-, vaid kirjanduspreemia – ehkki aastakümnete jooksul on teda soovmõtlemise ja kuulujuttude tasandil paari pandud pigem esimesega.
Samas olen juba aastaid arvanud, et Nobeli kirjandusauhinnal oli ajaga kaasas käimiseks Dylanit vaja rohkem kui Dylanil seda auhinda. Aastaid on selles valguses räägitud ka Leonard Coheni võimalustest, kui Dylani auhindamine nullis Coheni sünniaastat ning auhinna määramise konjuktuurseid asjaolusid arvesse võttes tema võimalused ilmselt jäädavalt. Ehk oleks selles liinis aastate pärast järgmine Bono või Morrissey?


description: Collegium Musicale esituses kõlab Tõnu Kõrvitsa teose “Linnuteelaev” maailmaesiettekanne.

title: Tulekul on Tõnu Kõrvitsa teose maailmaesiettekanne

maintext:
Pühapäeval, 30. oktoobril kell 18 toimub Tallinnas Niguliste kirikus Hingedepäevakontsert, mille kavas on Tõnu Kõrvitsa teose “Stabat Mater” Eesti esiettekanne ja Tõnu Kõrvitsa “Linnuteelaev” maailmaesiettekanne. Viimane on kirjutatud Doris Kareva tekstile ning pühendatud Collegium Musicalele ja dirigent Endrik Üksväravale.
Orelil on kaastegev Ulla Krigul, kes esitab Tõnu Kõrvitsa orelimuusikat. Koori esituses kõlab kontserdil ühtlasi Arvo Pärdi, Galina Grigorjeva, Pärt Uusbergi ja Sergei Rahmaninovi looming. Sama kavaga kontsert toimub kolmapäeval, 2. novembril kell 18 Jõhvi kirikus.
“Imetlen Tõnu Kõrvitsa oskust luua läbi rütmi ja helide sellist erilist kõlamaailma. Tema “Stabat Mater” on minu jaoks maagiline teos. Mida rohkem sellega tegelen, seda sügavamale “köidikutesse” langen. “Linnuteelaevas” tekib teatud unenäolisus - see oleks nagu laguunide liikumine, mis tekivad ja kaovad, samas on selles igatsust, unistusi ning rahu. Teose harmooniad on ebamaised, tekst on täis vastandeid ja puudutab kõiki inimesi oma väga selgete sõnumitega. “Linnuteelaev” viib inimese rändama oma sisemaailma ja jätab ruumi ka kuulaja enda mõtetele, “ ütles dirigent Endrik Üksvärav.
Tõnu Kõrvitsa teose “Stabat Mater” tellija oli tuntud ja tunnustatud muusikakollektiiv The Sixteen (UK) ja teose maailmaesiettekanne kõlas Londonis 2014. aastal. Õigustest tulenevalt ei ole olnud teistel kollektiividel võimalust seda varem esitada ja nii kõlabki nüüd see teos Eestis esimakordselt.
Doris Kareva tekstile kirjutatud “Linnuteelaev” on pühendatud kammerkoorile Collegium Musicalele ja see on viimane osa dirigent Endrik Üksvärava algatusel koori 5. sünnipäevaks tellitud eesti heliloojate tsüklist “Loomine/Sünd”. Kokku on tsüklis viis teost ja heliloojateks Helena Tulve, Mirjam Tally, Jaak Sooäär, Galina Grigorjeva ja Tõnu Kõrvits.
Kammerkoor Collegium Musicale / K. Üksvärav
Hiljuti Soomes kõrgetasemelisele V rahvusvahelisel Harald Anderseni kammerkooride konkursil III koha võitnud kammerkoor Collegium Musicale tegutseb 2010. aasta sügisest. Koori eesmärk on pakkuda kõrgetasemelisi muusikaelamusi nii Eestis kui väljaspool. Koori repertuaar ulatub renessansist kaasaega, olulisel kohal on eesti heliloojate teosed, sh tegeletakse järjepidevalt kaasaja heliloojate uudisloomingu esitamisega.
Koor on teinud koostööd erinevate dirigentidega: Tõnu Kaljuste, Andres Mustonen, Aapo Häkkinen (Soome), Kaspars Putninš (Läti), Jos van Veldhoven (Holland), Simon Carrington (UK), Toomas Vavilov, Mihhail Gerts jt. ja orkestritega: Tallinna Kammerorkester, Tallinna barokkorkester, Klaaspärlimäng Sinfonietta, Corelli Barokkorkester. Viie tegevusaasta sisse jäävad kontserdid ja festivalid Itaalias (Gorizia, Arezzo, Rooma), Prantsusmaal, Venemaal, Saksamaal ja Jaapanis, sh koori Tokyo kontserdil osalesid ka Arvo Pärt ja Erkki-Sven Tüür. 2015. aastal osales koor neljal kõrgetasemelisel välisfestivalil Tšehhis, Poolas, Soomes ja Maltal.
Eesti Kooriühing tunnustas 2015. aasta alguses Collegium Musicalet teistkordselt „Aasta koori“ tiitliga, esmakordselt pälviti see tunnustus 2011. aasta tegevuste eest.


description: Neljas rahvusvaheline improteatrite festival Tilt toob Eestisse improtajad üle maailma.

title: Tulekul on spontaanse teatri pidu

maintext:
20.-22. oktoobrini leiab kinos Sõprus aset juba neljas rahvusvaheline improteatrite festival Tilt! Tegemist on spontaanse teatri peoga, sest kõik publiku ette jõudvad lavastused sünnivad kohapeal ning neid on võimalik näha vaid üks kord.
Kolme päeva jooksul toob Tilt publiku ette 13 etendust viielt Eesti trupilt ning väliskülalistelt Hollandist, Rootsist, Saksamaalt, Belgiast, Iisraelist, Inglismaalt, Kreekast, Ameerikast, Soomest ja Réunioni saarelt. Lisaks etendustele toimuvad ka töötoad, millest on võimalik osa saada kõigil huvilistel!
Festival pakub vaatajale nii lõbusamaid kui tõsisemaid etendusi. Programmi alustavad eesti trupid Kogu Moos ja Eesti Improteater, kes toovad mõlemad publiku ette muusikalise improetenduse.
Nende järel astuvad lavale Nicole Mischler ja Peter More, kes improviseerisid kaks aastat tagasi Tildi publiku lemmiketenduse - James Bondist inspireeritud huumoripõneviku "002". Sel korral on Hollandist pärit improtajad tagasi koos Jochem Meijeriga ning pakuvad võimalust kaasa elada legendaarsest triloogiast "Tagasi tulevikku" inspireeritud improversioonile "Tagasi olevikku".
Reede õhtul jõuab vaatajate ette Saksa improtrupi Improbanden etendus, mis võtab inspiratsiooni publiku anonüümsetest ülestunnistustest. Sama päeva lõpetab aga etendus, mille on hommikuses töötoas kokku pannud Lõuna-Aafrikast Réunioni saarelt pärit improkoolitaja Keng-Sam Chane Chick Té ning milles osalevad näitlejad erinevatest festivalil esinevatest gruppidest.
Tilt toimub sel aastal juba neljandat korda ning on improfännide seas üle maailma tuntud kõrge kvaliteedi ja sooja vastuvõtu poolest. Festivali korraldab meeskond eesotsas peakorraldaja Rahel Otsaga, kes on ühe Eesti vanima improtrupi Jaa !mproteater juht.
Neljanda rahvusvahelise improteatrite festivali Tilt toimumist toetavad Kultuurkapital, Lähemat infot festivali kohta leiabfestivali siit.