description: Kolmveerandsada aastat on inimese elus parajalt pikk aeg andmaks põhjust elule tagasi vaadata. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Juuli Pihl: tehtud on elus palju

maintext:
Eluratas
Juuli Pihl: tehtud on elus palju
Reede, 02. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Reede, 02. september 2016. Juuli Pihl paar päeva enne oma juubelit tööaegse põllutöömasina, vana ja roostes looreha juures. Foto: Tambet Allik Kolmveerandsada aastat on inimese elus parajalt pikk aeg andmaks põhjust elule tagasi vaadata.
Selles loos on 75 aasta juubelisünnipäeva künnisel tagasivaataja rollis naistraktorist Juuli Pihl Salme vallast.
Tema eluraamatusse, mis sai alguse 3. septembril 1941. aastal, on mahtunud kõike – nooruslikku tarmu ja armastust, pereelu ja laste sündi, töörügamist ja tunnustust, ühiskondlikku tööd, mis paljude ellu särtsu lisas, sõpru ja nendega koos veedetud mäletamisväärseid aegu, aga ka karmi lapsepõlve ja murepäevi, sest elu ei ole ainult lillepidu.
Juuli kuulub nende hulka, keda tema tegemiste tõttu teatakse ja tuntakse ka väljaspool Saaremaad.
“Saarlased tunnevad mind kõik, mandri omad ütlevad ka: tere, Saaremaa Juuli! Ma olen kasvanud sedasi, et kahe nädala vanuselt sattusin lastekodusse. Isal oli kaheksa last, kellest esimese naisega viis. Pärast minu sündi ema suri.
Mõne aja pärast võttis isa kolmanda naise ja mind toodi lastekodust koju.
Sakslased elasid aidas. Aga kui venelane sisse tuli, pandi maja leekkuulidega põlema ja meil tuli elada saunas. Isa hakkas uut maja ehitama, see valmis 1946. aastal. Olen kasuema käest palju peksa saanud. Minu abikaasa Leo elu on olnud ses suhtes sarnane, ka tema ema suri sünnituse järel,” meenutas Juuli oma lapsepõlve ja kasuema karmust.
Kui tüdruk lõpetas kooli, mis tollal oli seitse klassi, tuli hakata käima majandis põllutöödel.
“1970. aastal läksin traktoristikursustele. Selles ametis olin kuusteist aastat. Mul oli ainult kaks traktorit – RS 09 ja T 40. Kõik, mida oli tarvis tõsta, väetist ja kivisütt, sai tõstetud. Põllutöödest olen ainult äestanud ja kaarutanud, sahanud ma pole, see tahtis tugevamat traktorit.”
Kui soovisin temalt kuulda mõnd meeldejäänud seika masinanaiseelust, läks jutt tolleaegsele joomalembusele.
“Ükskord olid mehed jälle töökojas purjus ja õllepudel liikus ringi. Minule öeldi, kuule, Juula, kurat, miks sa ei joo? Mu käed tõmmati selja taha ja hakati pudelit suule panema, aga jumal tänatud, Prits Liblik tuli ja päästis mu ära. Taolisi juhuseid on olnud. Mõne mehe käest sai isegi nõu küsida, teine hakkas kohe kiusama, ehkki olin ainuke naisterahvas nende seas.”
Traktorilt sigalasse
Pärast seda oli Juuli koos oma mehega kaheksa aastat tööl sigalas, kuna naabrimees oli jäänud pensionile. “Sovhoosi ajal pandi mind tööle sinna, kuhu oli vaja. Olen olnud ka lüpsja ja kütja. Igale poole, kus vähegi tarvis oli, mind topiti, sest sain kõigi töödega hakkama. Kui 50 sain, öeldi, et nüüd on Eesti Vabariik, ei ole vaja enam tööl käia, kuna kõik võimalikud töökohad likvideeriti.”
Juuli noorusaeg, abiellumis- ja noorikuaeg möödus mehe sünnipaigas Pöidel. Kui Juuli ja Leo esimene tütar väike oli, sai noor naine oma elu ainsa liiklustrahvi ühelt naismiilitsalt, seda põhjusel, et laps oli kabiinis.
Siis polnud ju kinnitusrihmasidki, rääkimata turvatoolist. Kus mujal see laps pidanuks siis olema, kui emal oli vaja kuhugi sõita, nii võib iga tolleaegne ema praegu küsida.
Kokkutulekud ja ekskursioonid
“Kui Eesti aeg tagasi tuli, hakkasid naised ütlema, et kuule, Juuli, hakkame kokkutulekut tegema. Meie esimene kokkutulek oli 8. oktoobril 1996, veidi enam kui kuu aja pärast saame 20-aastaseks. Kui ma veidi tervemaks saan, püüan selle ära korraldada, see toimub Salme rahvamajas. Meie naised lausa ootavad, et millal Juuli helistab ja kokkusaamise kohast teatab.
Kellel on nulli või viiega lõppev sünnipäev, siis tähistame kokkutulekul tavaliselt ka tema juubelit. Teeme väikese kingi, aga söögi eest maksab igaüks ise. Meile on tähtis omavahel kokku saada, kuid alati oleme siis külastanud ka selle kandi vaatamisväärsusi. Mina dikteerin ja seejärel küsin, et kas olete sellega nõus.”
Eelmisel aastal saadi kokku Tornimäe rahvamajas, kus austati vabariigi tasandil nimekat naistraktoristi Heljo Kaubit tema 75. sünnipäeval. Lisaks maakonna kokkutulekutele käiakse ka mandril, ametikaaslaste ühisel kokkutulekul.
Seni on suutnud kõiges selles eestvedaja olla Pihla Juuli. Mullu oli suurel kokkutulekul osalenud veel vaid 13 saare naist.
Juuli lausus, et kõik ei saa tulla, mõnel on lehm lüpsta, mõnel muu põhjus. Kas tuleval aastal vabariiklikule kokkutulekule, mis tuleb juubelihõnguline (15.) minnakse, seda senine organisaator öelda ei julgenud.
Ühiskondlikku tööd on Juuli kõvasti teinud. Ta on Tiirimetsa kodukultuuri seltsi Küünal esimees olnud loomisest alates, 17 aastat. Mitmel korral on käidud Gotlandil, aga ka Norras. Saaremaa ja mandri ilusamad ja põnevamad nurgad on kõik läbi uuritud. “Kui oli tarvis, kutsusin naised kokku ja tegime ära. Sellest ametist olen nüüdseks prii olnud neli aastat.”
See, et vanal Tiirimetsa koolimajal on hing veel sees, on suuresti Juuli teene. See auväärne hoone sai seltsiinimeste kooskäimise kohaks. Aga Juuli tahtis maja panna ka raha teenima, et selle eest hoonet ühest või teisest otsast putitada, ilusamaks teha.
“Majutuse korraldamiseks käisin mandrilt voodeid toomas, transport läks vooditest kallimaks. Kui need olemas olid, hakkasime turismiga tegelema. Turiste ja külalisi käis päris palju, käib veel nüüdki. Külastajatelt saadud raha eest remontisime maja, vald toetas samuti. Paljud on mulle öelnud, et kui sind poleks olnud, oleks koolimaja olnud ammu varemetes. Oleme tõesti seltsi rahvaga palju käinud ja näinud, kas ka tuleval aastal, seda ei tea.”
Nooremana on Juuli ka rahvatantsus kaasa teinud, siis, kui Tiirimetsas oli oma seltsimaja. Laulu- ja tantsuinimeseks ta ennast aga ei pea. Talle istub organiseerimine, tänapäevases mõistes ka kaasamine.
Tervis nagu vahelduvvool
Juuli meenutas tänutundes Riina Noodapera, kes on aastaid olnud seltsi liikmetele välisreiside korraldaja.
“Tean, et ta käis siin ka merepäevadel, kuid mul polnud võimalik temaga kohtuda. Praegu on jälle tervisega probleemid, vahel ei kanna jalad ja voodisse tuleb lausa roomata, vahel on muud hädad. Samas ükspäev võtsin isegi kartulid üles, polnud isegi keppi vaja. Nagu vahelduvvool.”
Juuli abikaasa Leo on tähtede riigis olnud juba viis ja pool aastat, eks seegi on naise tervisele mõjunud. Tütar Kati, Kuressaare turismiinfopunkti staažikas töötaja, on kõik üle jõu käivad tööd ära teinud ja käib ema sageli vaatamas, sellest hoolimata tuleb suur osa ajast siiski olla üksi. Suhtleja-tüüpi inimesele mõjub see enesetundele ja meeleolule rusuvalt.
“Üksinda olla on palju raskem. Aga mu noorem tütar Kati aitab kõiges, ta on mu tugi. Olen 22 korda narkoosi saanud, öeldakse, et iga narkoosiga väheneb eluiga viis aastat, ma peaks ammu surnud olema. Ju see on aastaid juurde andnud. Pimesool ja kurgumandlid on ammu võetud, opereeritud on veel neeru- ja sapikivid, kilpnääre, süda...”
Kui sa oma elule tagasi vaatad, mida ütled? “Pole viga, kena elu ja tehtud on palju. Kui jumal veel päevi annaks, elaks veel. Just enne sinu tulekut loeti hääli, Eiki Nestor sai kõige enam – 46 häält, Mailis Reps sai 26 ja Allar Jõks 25 häält. Kuidas see lõpeb, seda veel ei tea. Homme (teisipäeval – toim) hakkab valimine otsast peale.”
Oma päevaste tegemiste kohta lausus elukogenud naine, et suur lugeja ta ei ole, aga ajalehed sirvib läbi.
“Kadi raadiot kuulan hommikul kuuest kella kümneni, muud raadiot ma üldse ei kuula. Nokitsemist on, ükspäev võtsin isegi kartulid üles, täna on jälle keppi toeks vaja.
Kitsed-sokud sõid kõik mu porgandid ja punapeedid ära, mõtlesin, et kartuleid ma metsloomadele ei jäta. Sain oma talvise tuhliportsu kätte. Lillepeenrad olen püüdnud ka ise korras hoida, muruniitmise ja muud suuremad tööd teeb ära Kati.”
Juuli juubelisünnipäeva korraldavad Küünla selts ja Roolipiigad.
Palju tervist juubeli puhul! Selles loos on 75 aasta juubelisünnipäeva künnisel tagasivaataja rollis naistraktorist Juuli Pihl Salme vallast.Tema eluraamatusse, mis sai alguse 3. septembril 1941. aastal, on mahtunud kõike – nooruslikku tarmu ja armastust, pereelu ja laste sündi, töörügamist ja tunnustust, ühiskondlikku tööd, mis paljude ellu särtsu lisas, sõpru ja nendega koos veedetud mäletamisväärseid aegu, aga ka karmi lapsepõlve ja murepäevi, sest elu ei ole ainult lillepidu.Juuli kuulub nende hulka, keda tema tegemiste tõttu teatakse ja tuntakse ka väljaspool Saaremaad.“Saarlased tunnevad mind kõik, mandri omad ütlevad ka: tere, Saaremaa Juuli! Ma olen kasvanud sedasi, et kahe nädala vanuselt sattusin lastekodusse. Isal oli kaheksa last, kellest esimese naisega viis. Pärast minu sündi ema suri.Mõne aja pärast võttis isa kolmanda naise ja mind toodi lastekodust koju.Sakslased elasid aidas. Aga kui venelane sisse tuli, pandi maja leekkuulidega põlema ja meil tuli elada saunas. Isa hakkas uut maja ehitama, see valmis 1946. aastal. Olen kasuema käest palju peksa saanud. Minu abikaasa Leo elu on olnud ses suhtes sarnane, ka tema ema suri sünnituse järel,” meenutas Juuli oma lapsepõlve ja kasuema karmust.Kui tüdruk lõpetas kooli, mis tollal oli seitse klassi, tuli hakata käima majandis põllutöödel.“1970. aastal läksin traktoristikursustele. Selles ametis olin kuusteist aastat. Mul oli ainult kaks traktorit – RS 09 ja T 40. Kõik, mida oli tarvis tõsta, väetist ja kivisütt, sai tõstetud. Põllutöödest olen ainult äestanud ja kaarutanud, sahanud ma pole, see tahtis tugevamat traktorit.”Kui soovisin temalt kuulda mõnd meeldejäänud seika masinanaiseelust, läks jutt tolleaegsele joomalembusele.“Ükskord olid mehed jälle töökojas purjus ja õllepudel liikus ringi. Minule öeldi, kuule, Juula, kurat, miks sa ei joo? Mu käed tõmmati selja taha ja hakati pudelit suule panema, aga jumal tänatud, Prits Liblik tuli ja päästis mu ära. Taolisi juhuseid on olnud. Mõne mehe käest sai isegi nõu küsida, teine hakkas kohe kiusama, ehkki olin ainuke naisterahvas nende seas.”Pärast seda oli Juuli koos oma mehega kaheksa aastat tööl sigalas, kuna naabrimees oli jäänud pensionile. “Sovhoosi ajal pandi mind tööle sinna, kuhu oli vaja. Olen olnud ka lüpsja ja kütja. Igale poole, kus vähegi tarvis oli, mind topiti, sest sain kõigi töödega hakkama. Kui 50 sain, öeldi, et nüüd on Eesti Vabariik, ei ole vaja enam tööl käia, kuna kõik võimalikud töökohad likvideeriti.”Juuli noorusaeg, abiellumis- ja noorikuaeg möödus mehe sünnipaigas Pöidel. Kui Juuli ja Leo esimene tütar väike oli, sai noor naine oma elu ainsa liiklustrahvi ühelt naismiilitsalt, seda põhjusel, et laps oli kabiinis.Siis polnud ju kinnitusrihmasidki, rääkimata turvatoolist. Kus mujal see laps pidanuks siis olema, kui emal oli vaja kuhugi sõita, nii võib iga tolleaegne ema praegu küsida.“Kui Eesti aeg tagasi tuli, hakkasid naised ütlema, et kuule, Juuli, hakkame kokkutulekut tegema. Meie esimene kokkutulek oli 8. oktoobril 1996, veidi enam kui kuu aja pärast saame 20-aastaseks. Kui ma veidi tervemaks saan, püüan selle ära korraldada, see toimub Salme rahvamajas. Meie naised lausa ootavad, et millal Juuli helistab ja kokkusaamise kohast teatab.Kellel on nulli või viiega lõppev sünnipäev, siis tähistame kokkutulekul tavaliselt ka tema juubelit. Teeme väikese kingi, aga söögi eest maksab igaüks ise. Meile on tähtis omavahel kokku saada, kuid alati oleme siis külastanud ka selle kandi vaatamisväärsusi. Mina dikteerin ja seejärel küsin, et kas olete sellega nõus.”Eelmisel aastal saadi kokku Tornimäe rahvamajas, kus austati vabariigi tasandil nimekat naistraktoristi Heljo Kaubit tema 75. sünnipäeval. Lisaks maakonna kokkutulekutele käiakse ka mandril, ametikaaslaste ühisel kokkutulekul.Seni on suutnud kõiges selles eestvedaja olla Pihla Juuli. Mullu oli suurel kokkutulekul osalenud veel vaid 13 saare naist.Juuli lausus, et kõik ei saa tulla, mõnel on lehm lüpsta, mõnel muu põhjus. Kas tuleval aastal vabariiklikule kokkutulekule, mis tuleb juubelihõnguline (15.) minnakse, seda senine organisaator öelda ei julgenud.Ühiskondlikku tööd on Juuli kõvasti teinud. Ta on Tiirimetsa kodukultuuri seltsi Küünal esimees olnud loomisest alates, 17 aastat. Mitmel korral on käidud Gotlandil, aga ka Norras. Saaremaa ja mandri ilusamad ja põnevamad nurgad on kõik läbi uuritud. “Kui oli tarvis, kutsusin naised kokku ja tegime ära. Sellest ametist olen nüüdseks prii olnud neli aastat.”See, et vanal Tiirimetsa koolimajal on hing veel sees, on suuresti Juuli teene. See auväärne hoone sai seltsiinimeste kooskäimise kohaks. Aga Juuli tahtis maja panna ka raha teenima, et selle eest hoonet ühest või teisest otsast putitada, ilusamaks teha.“Majutuse korraldamiseks käisin mandrilt voodeid toomas, transport läks vooditest kallimaks. Kui need olemas olid, hakkasime turismiga tegelema. Turiste ja külalisi käis päris palju, käib veel nüüdki. Külastajatelt saadud raha eest remontisime maja, vald toetas samuti. Paljud on mulle öelnud, et kui sind poleks olnud, oleks koolimaja olnud ammu varemetes. Oleme tõesti seltsi rahvaga palju käinud ja näinud, kas ka tuleval aastal, seda ei tea.”Nooremana on Juuli ka rahvatantsus kaasa teinud, siis, kui Tiirimetsas oli oma seltsimaja. Laulu- ja tantsuinimeseks ta ennast aga ei pea. Talle istub organiseerimine, tänapäevases mõistes ka kaasamine.Juuli meenutas tänutundes Riina Noodapera, kes on aastaid olnud seltsi liikmetele välisreiside korraldaja.“Tean, et ta käis siin ka merepäevadel, kuid mul polnud võimalik temaga kohtuda. Praegu on jälle tervisega probleemid, vahel ei kanna jalad ja voodisse tuleb lausa roomata, vahel on muud hädad. Samas ükspäev võtsin isegi kartulid üles, polnud isegi keppi vaja. Nagu vahelduvvool.”Juuli abikaasa Leo on tähtede riigis olnud juba viis ja pool aastat, eks seegi on naise tervisele mõjunud. Tütar Kati, Kuressaare turismiinfopunkti staažikas töötaja, on kõik üle jõu käivad tööd ära teinud ja käib ema sageli vaatamas, sellest hoolimata tuleb suur osa ajast siiski olla üksi. Suhtleja-tüüpi inimesele mõjub see enesetundele ja meeleolule rusuvalt.“Üksinda olla on palju raskem. Aga mu noorem tütar Kati aitab kõiges, ta on mu tugi. Olen 22 korda narkoosi saanud, öeldakse, et iga narkoosiga väheneb eluiga viis aastat, ma peaks ammu surnud olema. Ju see on aastaid juurde andnud. Pimesool ja kurgumandlid on ammu võetud, opereeritud on veel neeru- ja sapikivid, kilpnääre, süda...”Kui sa oma elule tagasi vaatad, mida ütled? “Pole viga, kena elu ja tehtud on palju. Kui jumal veel päevi annaks, elaks veel. Just enne sinu tulekut loeti hääli, Eiki Nestor sai kõige enam – 46 häält, Mailis Reps sai 26 ja Allar Jõks 25 häält. Kuidas see lõpeb, seda veel ei tea. Homme (teisipäeval – toim) hakkab valimine otsast peale.”Oma päevaste tegemiste kohta lausus elukogenud naine, et suur lugeja ta ei ole, aga ajalehed sirvib läbi.“Kadi raadiot kuulan hommikul kuuest kella kümneni, muud raadiot ma üldse ei kuula. Nokitsemist on, ükspäev võtsin isegi kartulid üles, täna on jälle keppi toeks vaja.Kitsed-sokud sõid kõik mu porgandid ja punapeedid ära, mõtlesin, et kartuleid ma metsloomadele ei jäta. Sain oma talvise tuhliportsu kätte. Lillepeenrad olen püüdnud ka ise korras hoida, muruniitmise ja muud suuremad tööd teeb ära Kati.”Juuli juubelisünnipäeva korraldavad Küünla selts ja Roolipiigad.Palju tervist juubeli puhul!
Veel artikleid samast teemast »


description: Sõjaajaloolased kogunesid läinud laupäeval Sõrve poolsaarele Kargi küla vahetus läheduses asuvasse Sõrve turismitallu, et osaleda sõjaajaloo konverentsil, mille kandvamaks teemaks oli Kogula lennuväljalt lähtunud nõukogude lennukite pommitusaktsioon Kolmanda Riigi pealinnale Berliinile 1941. aasta augustis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saaremaast sai sakslaste hirm

maintext:
Uudised
Saaremaast sai sakslaste hirm
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Teisipäev, 06. september 2016. Esiplaanil peaettekande teinud Toomas Harjus (paremal), tema kõrval konverentsi peakorraldaja Tõnu Veldre. Foto: Gunnar Usin Sõjaajaloolased kogunesid läinud laupäeval Sõrve poolsaarele Kargi küla vahetus läheduses asuvasse Sõrve turismitallu, et osaleda sõjaajaloo konverentsil, mille kandvamaks teemaks oli Kogula lennuväljalt lähtunud nõukogude lennukite pommitusaktsioon Kolmanda Riigi pealinnale Berliinile 1941. aasta augustis.
Konverentsile olid saabunud ka mitmed tuntud ajaloolased Venemaalt ja Lätist. Vaatamata vihmasele ilmale olid tee Sõrve leidnud paljud saarlastest ajaloohuvilised. Konverentsi jaoks kohandatud suvemajja oli ettekandeid kuulama-vaatama tulnud üle 30 inimese.
Sissejuhatuse tegi kirjanik Juri Melkonov, kes andis ülevaate sõjalisest olukorrast Saaremaal 1941. aastal. Sellele järgneski põhiteema, mis käsitles Kogula lennuväljalt organiseeritud Berliini pommitamist.
Põhiettekande tegi kuressaarlane Toomas Harjus, kes andis kuulajatele kronoloogiliselt detailse kirjelduse sellest, kuidas seda pommitamist organiseeriti, milline tähtsus oli sellel nii sõjalisest kui propagandistlikust aspektist vaadatuna, millised olid pommitamise eesmärgid ja milliseks kujunesid tagajärjed. Ettekanne oli varustatud rikkaliku pildimaterjaliga.
Hiljem said sõna veel tallinlasest arhitektuuriajaloolane Robert Treufeldt, kes rääkis Bomarsundi kindlusest Ahvenamaal, ja Juri Maltsev Vene muinsuskaitse seltsist, kes kirjeldas oma töid, mis on seotud Saaremaal asuvate Esimese maailmasõja aegsete haudade otsimise ja tähistamisega.
Pärast viimast ettekannet kostitati kõiki konverentsil osalejaid maitsva puravikusupiga. Pakuti ka kohvi ja kooki.
“Eks algul oli plaanis ainult Kogulast ja Berliinist rääkida, kuid lõpuks läks esinejate ring päris suureks ning ühtset nimetust oli sellele konverentsile keeruline panna,” ütles Meie Maale sõjaajaloohuviline ja Sõrve militaarmuuseumi aktivist Tõnu Veldre.
Tema oli ühtlasi selle sisuka konverentsi peakorraldaja, kes juhatas sisse esinejaid ja viis konverentsil osalejad pärast lõunapausi Säärel asuvasse muuseumisse ekskursioonile. Konverentsile olid saabunud ka mitmed tuntud ajaloolased Venemaalt ja Lätist. Vaatamata vihmasele ilmale olid tee Sõrve leidnud paljud saarlastest ajaloohuvilised. Konverentsi jaoks kohandatud suvemajja oli ettekandeid kuulama-vaatama tulnud üle 30 inimese.Sissejuhatuse tegi kirjanik Juri Melkonov, kes andis ülevaate sõjalisest olukorrast Saaremaal 1941. aastal. Sellele järgneski põhiteema, mis käsitles Kogula lennuväljalt organiseeritud Berliini pommitamist.Põhiettekande tegi kuressaarlane Toomas Harjus, kes andis kuulajatele kronoloogiliselt detailse kirjelduse sellest, kuidas seda pommitamist organiseeriti, milline tähtsus oli sellel nii sõjalisest kui propagandistlikust aspektist vaadatuna, millised olid pommitamise eesmärgid ja milliseks kujunesid tagajärjed. Ettekanne oli varustatud rikkaliku pildimaterjaliga.Hiljem said sõna veel tallinlasest arhitektuuriajaloolane Robert Treufeldt, kes rääkis Bomarsundi kindlusest Ahvenamaal, ja Juri Maltsev Vene muinsuskaitse seltsist, kes kirjeldas oma töid, mis on seotud Saaremaal asuvate Esimese maailmasõja aegsete haudade otsimise ja tähistamisega.Pärast viimast ettekannet kostitati kõiki konverentsil osalejaid maitsva puravikusupiga. Pakuti ka kohvi ja kooki.“Eks algul oli plaanis ainult Kogulast ja Berliinist rääkida, kuid lõpuks läks esinejate ring päris suureks ning ühtset nimetust oli sellele konverentsile keeruline panna,” ütles Meie Maale sõjaajaloohuviline ja Sõrve militaarmuuseumi aktivist Tõnu Veldre.Tema oli ühtlasi selle sisuka konverentsi peakorraldaja, kes juhatas sisse esinejaid ja viis konverentsil osalejad pärast lõunapausi Säärel asuvasse muuseumisse ekskursioonile.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Kui Eesti naiste võrkpallikoondis alustas Ungaris Erdis EM-valiksarja C-alagrupi esimest turniiri kaotustega Ungarile ja Poolale vastavalt 1:3 ja 0:3, siis üleeile õhtul saadi jagu soomlannadest 3:2 (13, -22, -20, 20, 11). Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Vollenaised võitsid Soomet


description: Kuressaare linnavalitsus rentis kesklinna toidukohtade linnuprobleemi leevendamiseks häälpeleti. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Linnupeletile koguti vastukaja

maintext:
Uudised
Linnupeletile koguti vastukaja
Laupäev, 10. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Laupäev, 10. september 2016. FOTO: Valmar Voolaid Kuressaare linnavalitsus rentis kesklinna toidukohtade linnuprobleemi leevendamiseks häälpeleti.
Peleti hakkas tööle 18. juulil ning on üleval 15. septembrini.
Kuressaare linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu ütles, et abilinnapea Mart Mäeker käis keskväljaku piirkonna söögikohtades tagasisidet küsimas. Samuti avaldati linnalehes üleskutse anda 9. septembriks häälpeleti toimimise kohta tagasisidet.
“Arvamusi kokku võttes võib öelda, et kohati on linde vähemaks jäänud, kuid osa linde paistab olevat seadme häälega harjunud,” selgitas Maripuu, lisades, et seda, kas seadet ka edaspidi kasutatakse, otsustab linnavalitsus järgmisel teisipäeval. Peleti hakkas tööle 18. juulil ning on üleval 15. septembrini.Kuressaare linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu ütles, et abilinnapea Mart Mäeker käis keskväljaku piirkonna söögikohtades tagasisidet küsimas. Samuti avaldati linnalehes üleskutse anda 9. septembriks häälpeleti toimimise kohta tagasisidet.“Arvamusi kokku võttes võib öelda, et kohati on linde vähemaks jäänud, kuid osa linde paistab olevat seadme häälega harjunud,” selgitas Maripuu, lisades, et seda, kas seadet ka edaspidi kasutatakse, otsustab linnavalitsus järgmisel teisipäeval.
Veel artikleid samast teemast »


description: Endine majandusminister Meelis Atonen ütles, et praamiliiklus ehk riiklik infrastruktuur oli varem eraettevõtja käes, kelle ahnus koormas aastaid Eesti maksumaksjaid, kirjutab ERR. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Eksmajandusminster süüdistab SLK-d ahnuses (1)
Laupäev, 03. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 03. september 2016. Meelis Atonen. FOTO: Delfi Endine majandusminister Meelis Atonen ütles, et praamiliiklus ehk riiklik infrastruktuur oli varem eraettevõtja käes, kelle ahnus koormas aastaid Eesti maksumaksjaid, kirjutab ERR.
Kuna suursaarte ja mandri vahele sõitma tellitud parvlaevad hilinevad, rendib Tallinna Sadam asenduslaevad seniselt vedajalt, Saaremaa Laevakompaniilt (SLK). Atoneni sõnul ei tähenda see aga, et kogu võitlus praamiliikluse ümber oleks olnud mõttetu.
"Selle võitluse põhiidee on see, et riiklik infrastruktuur oli ühel hetkel ühe eraettevõtja käes, kes oli päris ahne. Ja see ahnus aastaid koormas Eesti riigi maksumaksjaid. Ma arvan, et see on ka põhjus, miks erinevad majandusministrid, saades ametisse, on ühel hetkel SLK-ga tülli läinud, sest teenust osutati nii, et ei olnud asi avalik ja teiselt poolt riigilt järjest oodati juurde raha. Aga riik ei saa olla ju pidevalt avatud rahakott. Selles valguses see, et ühel hetkel hakati sellest eraomaniku väljapressimise infrastruktuuriomandist väljapääsu otsima, oli minu arvates väga õige," rääkis Atonen.
Parvlaeva Hiiumaa prahtimine soovitust pikemaks ajaks tuleneb Atoneni sõnul sellest, et liinile sobilikke laevu turul lihtsalt saada pole.
"See veetee, mida on vaja saarte ja mandri vahel sõita, on väga eriline. Maailmas saadaolevad laevad on kõik teistsugused ja nad ei sobi sinna, kas ei sobi sadamate sildumisel või ei sobi süvis, sest meie veetee on väga madal. Seetõttu on laevade hulk piiratud," selgitas ta.
"Arvan, et põhimure on ikkagi see, mis toimus Tallinna Sadamas mõni aeg tagasi, kui juhtisid inimesed, kes tänaseks päevaks on kuritegudes kahtlustatavad, kui tegelikult asjad ei toiminud. Ja täna inimesed, kes juhivad Tallinna Sadamat, üritavad seda probleemi lahendada ja teevad kindlasti seda parimal moel," lisas ta. Kuna suursaarte ja mandri vahele sõitma tellitud parvlaevad hilinevad, rendib Tallinna Sadam asenduslaevad seniselt vedajalt, Saaremaa Laevakompaniilt (SLK). Atoneni sõnul ei tähenda see aga, et kogu võitlus praamiliikluse ümber oleks olnud mõttetu."Selle võitluse põhiidee on see, et riiklik infrastruktuur oli ühel hetkel ühe eraettevõtja käes, kes oli päris ahne. Ja see ahnus aastaid koormas Eesti riigi maksumaksjaid. Ma arvan, et see on ka põhjus, miks erinevad majandusministrid, saades ametisse, on ühel hetkel SLK-ga tülli läinud, sest teenust osutati nii, et ei olnud asi avalik ja teiselt poolt riigilt järjest oodati juurde raha. Aga riik ei saa olla ju pidevalt avatud rahakott. Selles valguses see, et ühel hetkel hakati sellest eraomaniku väljapressimise infrastruktuuriomandist väljapääsu otsima, oli minu arvates väga õige," rääkis Atonen.Parvlaeva Hiiumaa prahtimine soovitust pikemaks ajaks tuleneb Atoneni sõnul sellest, et liinile sobilikke laevu turul lihtsalt saada pole."See veetee, mida on vaja saarte ja mandri vahel sõita, on väga eriline. Maailmas saadaolevad laevad on kõik teistsugused ja nad ei sobi sinna, kas ei sobi sadamate sildumisel või ei sobi süvis, sest meie veetee on väga madal. Seetõttu on laevade hulk piiratud," selgitas ta."Arvan, et põhimure on ikkagi see, mis toimus Tallinna Sadamas mõni aeg tagasi, kui juhtisid inimesed, kes tänaseks päevaks on kuritegudes kahtlustatavad, kui tegelikult asjad ei toiminud. Ja täna inimesed, kes juhivad Tallinna Sadamat, üritavad seda probleemi lahendada ja teevad kindlasti seda parimal moel," lisas ta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval, 1. oktoobril avatakse Debora Vaarandi 100. sünniaastapäevale pühendatud mälestuspäeval Laimjala mõisapargis meie armastatud poetessi kuju. Kuju autorid on Simson Seakülast ja Paul Mänd, arhitekt Jüri Irik. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Vaarandi kuju on pronksivalus

maintext:
Uudised
Vaarandi kuju on pronksivalus
Reede, 09. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 09. september 2016. Debora Varrandi. Laupäeval, 1. oktoobril avatakse Debora Vaarandi 100. sünniaastapäevale pühendatud mälestuspäeval Laimjala mõisapargis meie armastatud poetessi kuju. Kuju autorid on Simson Seakülast ja Paul Mänd, arhitekt Jüri Irik.
Kuju püstitamise initsiaator on olnud doktor Kaja Sepp.
“Kuju on praegu pronksivalus ja seda teostab Sakus asuv firma Uus Monumentaal. Skulptorid käivad tööd jälgimas,” vihjas Sepp hetkeolukorrale.
Laimjala loodussõprade selts on vastu võtnud kuju modelleeritud osa, mille skulptorid valmistavad enne, kui see pronksi valatakse. Mälestuskuju kujutab endast kaunist noort paljasjalgset Debora Vaarandit.
“Kuju tuuakse kohale vahetult enne avamist ja selle paigaldab sama firma, kes teostab pronksivalu ehk Uus Monumentaal koos skulptorite ja arhitekt Jüri Irikuga,” lisas Sepp.
Sepa sõnul on praeguseks hetkeks läinud kõik mõistlikult, midagi ettearvamatut pole juhtunud. Kuju püstitamise initsiaator on olnud doktor Kaja Sepp.“Kuju on praegu pronksivalus ja seda teostab Sakus asuv firma Uus Monumentaal. Skulptorid käivad tööd jälgimas,” vihjas Sepp hetkeolukorrale.Laimjala loodussõprade selts on vastu võtnud kuju modelleeritud osa, mille skulptorid valmistavad enne, kui see pronksi valatakse. Mälestuskuju kujutab endast kaunist noort paljasjalgset Debora Vaarandit.“Kuju tuuakse kohale vahetult enne avamist ja selle paigaldab sama firma, kes teostab pronksivalu ehk Uus Monumentaal koos skulptorite ja arhitekt Jüri Irikuga,” lisas Sepp.Sepa sõnul on praeguseks hetkeks läinud kõik mõistlikult, midagi ettearvamatut pole juhtunud.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Tänaseks on teada kõik Saare maakonna 15 valijameest, kes lähevad 24. septembril Tallinna valimiskogusse presidenti valima. Enamik nendest on volikogude esimehed, välja arvatud Kuressaares ja
Lääne-Saare vallas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Vallavolikogude juhid riisusid koore
Reede, 16. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 16. september 2016. Tänaseks on teada kõik Saare maakonna 15 valijameest, kes lähevad 24. septembril Tallinna valimiskogusse presidenti valima. Enamik nendest on volikogude esimehed, välja arvatud Kuressaares ja Lääne-Saare vallas.
Viimased kolm valijameest selgusid Muhus, Pöidel ja Mustjalas.
Mustjala vallavolikogu otsustas valimiskokku saata volikogu esimehe Malve Kolli, kes kogus salajasel hääletusel seitse häält. Kolli ise ei hääletanud. Ainsana puudus volikogu istungilt Heimar Põld.
Ettepanek valida volikogu esimees valijameheks tuli volikogu liikmelt Toivo Lõhmuselt. Rohkem kandidaate ei esitatud.
Volikogu pidas ka nõu, kelle poolt võiks 24. septembril valimiskogus hääletada.
“Arutasime kõik presidendikandidaadid läbi, aga eelistasime naiskandidaati, kelleks on Mailis Reps. Enamus arvas nii. Tegemist on noore, hakkaja ja ettevõtliku inimesega,” põhjendas Kolli.
Pöide vallavolikogus tegi volikogu liige Andres Peet ettepaneku saata pealinna presidenti valima volikogu esimees Marina Treima.
Kaheksast kohal olnud volinikust hääletasid kõik Treima poolt. Istungilt puudus Lea Peet.
“Volikogu jättis otsuse minu teha. Ma ei toeta Reformierakonna presidendikandidaati. Teiste osas ei ole ma veel otsustanud,” vastas Treima küsimusele, kelle poolt võiks ta valimiskogus hääletada.
Muhus hääletusel kaks kandidaati
Muhu vallavolikogus läks nii nagu enamikus volikogudes. Valijameheks osutus volikogu esimees Ain Saaremäel. Mihkel Lingi pakutud Saaremäel sai 11 häält 12-lt kohal olnud volinikult. Tema oponendi, volikogu aseesimehe Olaf Orgse kontole jäi vaid üks hääl. Volikogu istungilt puudus töö tõttu Tarvi Valdmets.
Volikogu andis Saaremäeli sõnul talle omapoolse soovituse, kuidas võiks valimiskogus hääletada, kuid ta ei nõustunud seda avalikustama. “Esindan volikogu ja nemad annavad mulle mandaadi, keda nemad presidendina näevad. Hääletamine on salajane. Kui poleks salajane, võiksin saata volikogu esimehe allkirjaga paberi ja kogu lugu,” kostis Saaremäel.
Volikogu liige Mihkel Ling lisas, et kõik võimalikud presidendikandidaadid arutati volikogus küll läbi, kuid ühtegi konkreetset eelistust neist esile ei kerkinud. “Nii jääb valijamees oma otsuses vabaks,” kinnitas Ling.
24. septembril Estonia kontserdisaali kogunevad valimiskogu liikmed saavad valida endale meelepärase istekoha. Ettemääratud need ei ole.
“Saali pääsevad ainult valijamehed. Külalised ja meedia mitte, välja arvatud kaameramehed. Kirjutav press ja külalised paigutatakse rõdudele,” ütles vabariigi valimiskomisjoni nõunik Kristi Kirsberg.
Lõunasöögi eest peavad valijamehed ise hoolitsema. Kahe valimisvooru vahel on ligi kahetunnine paus, millest jagub nii lõunatamiseks kui jääb ülegi. Vabariigi valimiskomisjoni poolt on organiseeritud vaid kohv ja tee, vesi ning küpsised.
Lähetuse arvele, mille vallad soovi korral hüvitavad, saab panna sõidukulud, näiteks bussipileti või isikliku autoga sõites bensiiniostu tšeki ning vajadusel parkimiskviitungi.
Saaremaa omavalitsuste liidu (SOL) tegevjuht Veiko Viil pakkus SOL-i juhatuse viimasel koosolekul vallavanematele, et valijamehed võiksid Tallinna sõita ühise transpordivahendiga, sest varem on nii toimitud. Tänavu plaan ilmselt läbi ei lähe.
“Osa neist lähevad juba reedel ära, osa läheb koos perega ning osa jääb ka pühapäevaks pealinna. (Valimiskogu tuleb kokku laupäeval.) Aeg on vist edasi läinud ja konkurents tihe,” arvas Viil presidendikandidaatide hulgale viidates. Kokku oleks vaja saada vähemalt kümme inimest, et SOL-il tasuks väikebuss tellida.
Mis saab edasi?
• 20.–22. septembrini saavad valimiskogu liikmed esitada vabariigi valimiskomisjonile presidendikandidaate. Kandidaadi registreerimiseks on vajalik vähemalt 21 valimiskogu liikme toetus. Valimiskogu liige võib olla ainult ühe kandidaadi ülesseadja.
• 24. septembril koguneb Tallinnas Estonia kontserdisaalis valimiskogu, mis koosneb 101 riigikogu liikmest ja 234 kohaliku omavalitsuse volikogu esindajast.
• Päev algab kell 10 liikmete registreerimisega. Kell 12 viiakse läbi esimene hääletusvoor.
• Esimeseks hääletusvooruks kantakse hääletamissedelile riigikogu kolmandas hääletusvoorus osalenud presidendikandidaatide (Siim Kallas, Mailis Reps) ja valimiskogu esimeseks hääletusvooruks registreeritud kandidaatide nimed. Tõenäoliselt on nendeks Mart Helme, Marina Kaljurand ja Allar Jõks. Sinna võib veel mõni lisanduda.
• Kui ükski kandidaat ei saa häälteenamust, korraldatakse samal päeval kell 16 teine hääletusvoor. Selleks kantakse hääletamissedelile kahe esimeses voorus enim hääli saanud kandidaadi nimed. Kui esimeses hääletusvoorus saab vähemalt kaks kandidaati võrdse arvu hääli, kantakse hääletamissedelile vanema kandidaadi või vanemate kandidaatide nimed. Kui esimeses hääletusvoorus kandideerib ainult üks kandidaat ja ta ei saa nõutavat häälteenamust, kantakse hääletamissedelile ainult tema nimi.
• Kui ükski kandidaat ei saa häälteenamust, läheb presidendi valimine tagasi riigikogusse ning see peab toimuma hiljemalt 14 päeva jooksul. Sel juhul osutub presidendiks valituks kandidaat, kelle poolt hääletab riigikogu koosseisu 2/3 enamus (vähemalt 68 häält). Viimased kolm valijameest selgusid Muhus, Pöidel ja Mustjalas.Mustjala vallavolikogu otsustas valimiskokku saata volikogu esimehe Malve Kolli, kes kogus salajasel hääletusel seitse häält. Kolli ise ei hääletanud. Ainsana puudus volikogu istungilt Heimar Põld.Ettepanek valida volikogu esimees valijameheks tuli volikogu liikmelt Toivo Lõhmuselt. Rohkem kandidaate ei esitatud.Volikogu pidas ka nõu, kelle poolt võiks 24. septembril valimiskogus hääletada.“Arutasime kõik presidendikandidaadid läbi, aga eelistasime naiskandidaati, kelleks on Mailis Reps. Enamus arvas nii. Tegemist on noore, hakkaja ja ettevõtliku inimesega,” põhjendas Kolli.Pöide vallavolikogus tegi volikogu liige Andres Peet ettepaneku saata pealinna presidenti valima volikogu esimees Marina Treima.Kaheksast kohal olnud volinikust hääletasid kõik Treima poolt. Istungilt puudus Lea Peet.“Volikogu jättis otsuse minu teha. Ma ei toeta Reformierakonna presidendikandidaati. Teiste osas ei ole ma veel otsustanud,” vastas Treima küsimusele, kelle poolt võiks ta valimiskogus hääletada.Muhu vallavolikogus läks nii nagu enamikus volikogudes. Valijameheks osutus volikogu esimees Ain Saaremäel. Mihkel Lingi pakutud Saaremäel sai 11 häält 12-lt kohal olnud volinikult. Tema oponendi, volikogu aseesimehe Olaf Orgse kontole jäi vaid üks hääl. Volikogu istungilt puudus töö tõttu Tarvi Valdmets.Volikogu andis Saaremäeli sõnul talle omapoolse soovituse, kuidas võiks valimiskogus hääletada, kuid ta ei nõustunud seda avalikustama. “Esindan volikogu ja nemad annavad mulle mandaadi, keda nemad presidendina näevad. Hääletamine on salajane. Kui poleks salajane, võiksin saata volikogu esimehe allkirjaga paberi ja kogu lugu,” kostis Saaremäel.Volikogu liige Mihkel Ling lisas, et kõik võimalikud presidendikandidaadid arutati volikogus küll läbi, kuid ühtegi konkreetset eelistust neist esile ei kerkinud. “Nii jääb valijamees oma otsuses vabaks,” kinnitas Ling.24. septembril Estonia kontserdisaali kogunevad valimiskogu liikmed saavad valida endale meelepärase istekoha. Ettemääratud need ei ole.“Saali pääsevad ainult valijamehed. Külalised ja meedia mitte, välja arvatud kaameramehed. Kirjutav press ja külalised paigutatakse rõdudele,” ütles vabariigi valimiskomisjoni nõunik Kristi Kirsberg.Lõunasöögi eest peavad valijamehed ise hoolitsema. Kahe valimisvooru vahel on ligi kahetunnine paus, millest jagub nii lõunatamiseks kui jääb ülegi. Vabariigi valimiskomisjoni poolt on organiseeritud vaid kohv ja tee, vesi ning küpsised.Lähetuse arvele, mille vallad soovi korral hüvitavad, saab panna sõidukulud, näiteks bussipileti või isikliku autoga sõites bensiiniostu tšeki ning vajadusel parkimiskviitungi.Saaremaa omavalitsuste liidu (SOL) tegevjuht Veiko Viil pakkus SOL-i juhatuse viimasel koosolekul vallavanematele, et valijamehed võiksid Tallinna sõita ühise transpordivahendiga, sest varem on nii toimitud. Tänavu plaan ilmselt läbi ei lähe.“Osa neist lähevad juba reedel ära, osa läheb koos perega ning osa jääb ka pühapäevaks pealinna. (Valimiskogu tuleb kokku laupäeval.) Aeg on vist edasi läinud ja konkurents tihe,” arvas Viil presidendikandidaatide hulgale viidates. Kokku oleks vaja saada vähemalt kümme inimest, et SOL-il tasuks väikebuss tellida.• 20.–22. septembrini saavad valimiskogu liikmed esitada vabariigi valimiskomisjonile presidendikandidaate. Kandidaadi registreerimiseks on vajalik vähemalt 21 valimiskogu liikme toetus. Valimiskogu liige võib olla ainult ühe kandidaadi ülesseadja.• 24. septembril koguneb Tallinnas Estonia kontserdisaalis valimiskogu, mis koosneb 101 riigikogu liikmest ja 234 kohaliku omavalitsuse volikogu esindajast.• Päev algab kell 10 liikmete registreerimisega. Kell 12 viiakse läbi esimene hääletusvoor.• Esimeseks hääletusvooruks kantakse hääletamissedelile riigikogu kolmandas hääletusvoorus osalenud presidendikandidaatide (Siim Kallas, Mailis Reps) ja valimiskogu esimeseks hääletusvooruks registreeritud kandidaatide nimed. Tõenäoliselt on nendeks Mart Helme, Marina Kaljurand ja Allar Jõks. Sinna võib veel mõni lisanduda.• Kui ükski kandidaat ei saa häälteenamust, korraldatakse samal päeval kell 16 teine hääletusvoor. Selleks kantakse hääletamissedelile kahe esimeses voorus enim hääli saanud kandidaadi nimed. Kui esimeses hääletusvoorus saab vähemalt kaks kandidaati võrdse arvu hääli, kantakse hääletamissedelile vanema kandidaadi või vanemate kandidaatide nimed. Kui esimeses hääletusvoorus kandideerib ainult üks kandidaat ja ta ei saa nõutavat häälteenamust, kantakse hääletamissedelile ainult tema nimi.• Kui ükski kandidaat ei saa häälteenamust, läheb presidendi valimine tagasi riigikogusse ning see peab toimuma hiljemalt 14 päeva jooksul. Sel juhul osutub presidendiks valituks kandidaat, kelle poolt hääletab riigikogu koosseisu 2/3 enamus (vähemalt 68 häält).
Veel artikleid samast teemast »


description: Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium otsustas liita üheks menetluseks omavalitsuste taotlused kontrollida haldusreformi seaduse põhiseaduspärasust. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Riigikohus kontrollib haldusreformi õiguspärasust


description: Pühapäeval anti häirekeskusele teada, et seeneline oli Torgu vallas Soodevahe külas metsast leidnud suure hulga miinipildujamiine. Sündmuskohal selgus, et seeneline oli kokku leidnud 43 Vene päritolu miinipildujamiini, mis lebasid hunnikus puu all. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Seeneline leidis metsast ligi poolsada miini
Teisipäev, 27. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Teisipäev, 27. september 2016. Sõjaaegsed miinid olid metsas puu all. Foto: Lääne päästekeskus Pühapäeval anti häirekeskusele teada, et seeneline oli Torgu vallas Soodevahe külas metsast leidnud suure hulga miinipildujamiine. Sündmuskohal selgus, et seeneline oli kokku leidnud 43 Vene päritolu miinipildujamiini, mis lebasid hunnikus puu all.
Lähemal uurimisel selgus, et kolmel miinil oli sütik halvas seisukorras ja need tuli hävitada leiukohal. Ülejäänud miinid kannatasid transporti ning hävitati hävituskohas. Lähemal uurimisel selgus, et kolmel miinil oli sütik halvas seisukorras ja need tuli hävitada leiukohal. Ülejäänud miinid kannatasid transporti ning hävitati hävituskohas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa suurimas koolis, Kuressaares gümnaasiumis, on nüüd harmooniatuba. Kui koolis on nii palju lapsi ja tohutult suur sagimine, siis on vahel vaja, et oleks koht, kuhu saaks eralduda. Olla vaikselt, kuulata vee vulinat, arutada omavahel asju rahulikult ja väikeses grupis. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Rahu ja vaikuse tuba

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Rahu ja vaikuse tuba
Neljapäev, 08. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Saaremaa suurimas koolis, Kuressaares gümnaasiumis, on nüüd harmooniatuba. Kui koolis on nii palju lapsi ja tohutult suur sagimine, siis on vahel vaja, et oleks koht, kuhu saaks eralduda. Olla vaikselt, kuulata vee vulinat, arutada omavahel asju rahulikult ja väikeses grupis.
Harmooniatuba peaks kõike seda pakkuma. Sellises ruumis end mugavalt sisse seades ja kuulates näiteks rahulikku muusikat, taanduvad ehk mõneks ajaks koolimured.
Kas sellisest kohast võiks olla kasu ka koolikiusamise vastu? Kindlasti, sest võttes väikese rühma kas kiusajaid või kiusatavaid, saab ehk nii mõnedki probleemid selgemaks rääkida.
Samas ruumis asus enne õnnetuba, mis täitis sama ülesannet. Pehmel diivanil istudes sai laps kurta on muret või rääkida suurest rõõmust. Ja neid emotsioone olevat tohutult, mida need seinad näinud on.
Loodetavasti jätkub laste suunamine ja ärakuulamine samamoodi ning kui vaja, saavad rahulikus keskkonnas lõõgastuda ka õpetajad või pidada aru lapsevanemad koos oma lapse ja õpetajaga.
8. september 2016 Autor: MM Neljapäev, 08. september 2016.Harmooniatuba peaks kõike seda pakkuma. Sellises ruumis end mugavalt sisse seades ja kuulates näiteks rahulikku muusikat, taanduvad ehk mõneks ajaks koolimured.Kas sellisest kohast võiks olla kasu ka koolikiusamise vastu? Kindlasti, sest võttes väikese rühma kas kiusajaid või kiusatavaid, saab ehk nii mõnedki probleemid selgemaks rääkida.Samas ruumis asus enne õnnetuba, mis täitis sama ülesannet. Pehmel diivanil istudes sai laps kurta on muret või rääkida suurest rõõmust. Ja neid emotsioone olevat tohutult, mida need seinad näinud on.Loodetavasti jätkub laste suunamine ja ärakuulamine samamoodi ning kui vaja, saavad rahulikus keskkonnas lõõgastuda ka õpetajad või pidada aru lapsevanemad koos oma lapse ja õpetajaga.8. september 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Uudistest kõlavad sõnumid teevad ärevaks – ülemöödunud teisipäeval, 20. septembril toimus hoiatusstreik, millega olid ühinenud Eesti Arstide Liit, Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliit ja Eesti Õdede Liit. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
VOOTELE HANSEN AINULT MEIE MAAS: Kallis tervis, hind loobumine
Kolmapäev, 28. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vootele Hansen, kolumnist Kolmapäev, 28. september 2016. Meie Maa kolumnist Vootele Hansen. Uudistest kõlavad sõnumid teevad ärevaks – ülemöödunud teisipäeval, 20. septembril toimus hoiatusstreik, millega olid ühinenud Eesti Arstide Liit, Eesti Tervishoiutöötajate Kutseliit ja Eesti Õdede Liit.
Eesti Arstide Liidu koduleheküljel ilmus avaldus, milles oli kirjas: “Peatasime täna töö haiglates ja perearstikeskustes, et öelda kõigile Eesti inimestele, eelkõige aga valitsusele ja riigikogule: tervishoid vajab lisaraha, et patsiendid saaksid vajalikku ravi. /---/ Riigieelarve tasakaal ei tohi olla tähtsam inimeste tervisest. /---/ Vananev rahvastik vajab rohkem arstiabi ning uued tõhusamad ravimid ja ravimeetodid on kallid, seetõttu ainult ravikindlustusmaksust kõigeks ei jätku.”
Mida rohkem raha, seda kindlam usk
Haigekassal on ülekulu. Augusti lõpus andis BNS teada, et eelarve oli ligi 33 miljoniga miinuses, see on 14,5 miljonit eurot prognoositust negatiivsem. Jah, ka 2016. aasta riigieelarveseaduses on haigekassa põhitegevuse tulem ette nähtud negatiivsena – kulusid tuludest rohkem 9,1 mln eurot –, kuid tegelikkuses on kulusid veelgi rohkem. Arstide liidu avaldusest võib lugeda, et varasematel aastatel kogutud jaotamata kasumit olla haigekassal 100 miljonit eurot.
Tervise hoidmise ja taastamise kalliduse juures on viidatud vananevale rahvastikule. 1991. aastal oli statistikaameti andmetel Eesti elanikest lapsi (15. eluaastast nooremad) 22 protsenti ja eakaid (65-aastased ja vanemad) 12 protsenti. Kuid tollal oli ka pensioniiga meestel 60 ja naistel 55 eluaastat.
2016. aastal on Eesti elanike seas lapsi 16 ja eakaid 19 protsenti. Kasvanud on oodatav eluiga.
Kui 1991. aasta suremuse andmed andsid tol aastal sündinud tüdrukule oodatavaks elueaks ligi 75 ja poisile 64 aastat, siis 2015. aasta andmete järgi peaks sel aastal sündinud tüdruk elama ligi 82 ja poiss 73 aastat. Kahjuks tervena elatavaid aastaid prognoositakse mehel 53 ja pool ning naisel 56 aastat.
Meie kehva tervist, aga ka muutunud seadusi ilmestab töövõimetuspensionäride arv. 1991. aastal oli invaliidsuspensioni saajaid 38 500, 2016. aastal saab töövõimetuspensioni aga koguni 97 500 inimest. Neist, kellel pole tööd, kuid töövõime on säilinud, on paljud läinud pensionile ennetähtaegselt – 2014. aastal oli neid kõigist pensionäridest üheksa protsenti.
Kavandatav pensioniea tõus ei ole neid arve meeles pidades eriti suure mõjuga. Enamik eakaid inimesi, kel on tervis korras ja kes elavad piirkonnas, kus võib tööd leida, seda ka teevad.
Loo alguses minu poolt tsiteeritud avalduses on märgitud uusi ja kallimaid ravimeid. Paraku ongi uued rohud, diagnostikaseadmed ja ravimeetodid tavapäraselt ikka kallimad kui vanad. Ja ega patsiendid lepiks mingil juhul sellega, kui perearst piirduks keele ja silmavärvi vaatamise ning stetoskoobiga kuulamisega, kuigi õpitule ja oma kogemustepagasile toetudes paneks ta sageli õige diagnoosi.
Oskar Luts rohuteaduse asjatundjana lasi Paunvere apteekril Joosep Tootsi pärimise peale, kas tegu oli “Punsli eliga”, mida apteeker talle andis, vastata nii:
“Mis see teie asi on? Peaasi, kui ta aitab. Kui meie kõigile seletama peaksime, mis rohtu me anname, siis jääksime ise ka haigeks, ja mis kõige hullem: need rohud ei aitaks siis midagi: sest pange tähele, noormees, ja pidage meeles: kõige kangema rohu toovad abiotsijad enesega ühes: seda rohtu võite meie riiulitelt asjata otsida, tema nimi on usk rohu võimu sisse. Jaa, nii on asi. Jooge, mis teile antakse, ja ärge küsige, ärge usutage. Uskuge, lootke ja armastage, siis saate kõigest ja kõige üle võimuse.”
Tuleb tunnistada, et meist paljude usk on sedavõrd kindlam, mida rohkem eurosid nii meie ise kui ka haigekassa välja käime.
Selle aasta riigieelarves on tervishoiukuludeks ette nähtud üle 1,1 miljardi euro, mis moodustab 12,5 protsenti kõigist kuludest. Kust siis raha võtta? Mina vastust ei oska anda, kuid selleks on meil 101 riigikokku pääsenud inimest, et see vastus leida. Kindel võib olla, et ravikulud kasvavad. Kas vähendame riigikaitsele, haridusele (kust tulevad ju ka arstid ja õed) või pensionidele kuluvat raha? Me elame juba praegu abirahade toel üle oma jõu.
Peremees laseb sulastel eraettevõtjatena tegutseda
Kui vaadata ajaloos tagasi, siis on inimeste tervishoiule avaldanud mõju mitmed erinevad tegevused. Näiteks linnade veevärgi väljaehitamine ja kanalisatsiooni rajamine aitas panna piiri soolenakkuste levikule.
Tervise hoidmine on loomulikult tulemuslikum, kui hiljem haiguste ravimine. Rahva ja eluruumide loendus peaks ju meile samuti mõtlemisainet andma – võib-olla tuleks aidata inimestel oma kodu ventilatsiooni parandada ja muid parandusi teha, et nende tervist hoida?
Meie haiglad on peaasjalikult riigi või siis Tallinnas ka linna omad. Kuid need on korraldatud sihtasutuste või äriühingute vormis. Haigekassa ei ole tervishoiupoliitikat kujundav ja ellu viiv asutus, tema ülesanne on raha koguda ja teenuste eest maksta. Poliitika ajamise jaoks on sotsiaalministeerium.
Arsti ja patsiendi vaheline suhe on usaldusel põhinev ega allu riigile, kuid haiglate korraldus on asutuste korraldus. Ma ei tea, kas on kõige mõistlikum, kui peremees laseb oma sulastel (haiglatel) eraettevõtjatena tegutseda ning tema enda poolt antava pisku raha ja piiratud hulga töötajate pärast võistelda. Tundub, et meie haiglatel lastakse seda teha. Eesti Arstide Liidu koduleheküljel ilmus avaldus, milles oli kirjas: “Peatasime täna töö haiglates ja perearstikeskustes, et öelda kõigile Eesti inimestele, eelkõige aga valitsusele ja riigikogule: tervishoid vajab lisaraha, et patsiendid saaksid vajalikku ravi. /---/ Riigieelarve tasakaal ei tohi olla tähtsam inimeste tervisest. /---/ Vananev rahvastik vajab rohkem arstiabi ning uued tõhusamad ravimid ja ravimeetodid on kallid, seetõttu ainult ravikindlustusmaksust kõigeks ei jätku.”Haigekassal on ülekulu. Augusti lõpus andis BNS teada, et eelarve oli ligi 33 miljoniga miinuses, see on 14,5 miljonit eurot prognoositust negatiivsem. Jah, ka 2016. aasta riigieelarveseaduses on haigekassa põhitegevuse tulem ette nähtud negatiivsena – kulusid tuludest rohkem 9,1 mln eurot –, kuid tegelikkuses on kulusid veelgi rohkem. Arstide liidu avaldusest võib lugeda, et varasematel aastatel kogutud jaotamata kasumit olla haigekassal 100 miljonit eurot.Tervise hoidmise ja taastamise kalliduse juures on viidatud vananevale rahvastikule. 1991. aastal oli statistikaameti andmetel Eesti elanikest lapsi (15. eluaastast nooremad) 22 protsenti ja eakaid (65-aastased ja vanemad) 12 protsenti. Kuid tollal oli ka pensioniiga meestel 60 ja naistel 55 eluaastat.2016. aastal on Eesti elanike seas lapsi 16 ja eakaid 19 protsenti. Kasvanud on oodatav eluiga.Kui 1991. aasta suremuse andmed andsid tol aastal sündinud tüdrukule oodatavaks elueaks ligi 75 ja poisile 64 aastat, siis 2015. aasta andmete järgi peaks sel aastal sündinud tüdruk elama ligi 82 ja poiss 73 aastat. Kahjuks tervena elatavaid aastaid prognoositakse mehel 53 ja pool ning naisel 56 aastat.Meie kehva tervist, aga ka muutunud seadusi ilmestab töövõimetuspensionäride arv. 1991. aastal oli invaliidsuspensioni saajaid 38 500, 2016. aastal saab töövõimetuspensioni aga koguni 97 500 inimest. Neist, kellel pole tööd, kuid töövõime on säilinud, on paljud läinud pensionile ennetähtaegselt – 2014. aastal oli neid kõigist pensionäridest üheksa protsenti.Kavandatav pensioniea tõus ei ole neid arve meeles pidades eriti suure mõjuga. Enamik eakaid inimesi, kel on tervis korras ja kes elavad piirkonnas, kus võib tööd leida, seda ka teevad.Loo alguses minu poolt tsiteeritud avalduses on märgitud uusi ja kallimaid ravimeid. Paraku ongi uued rohud, diagnostikaseadmed ja ravimeetodid tavapäraselt ikka kallimad kui vanad. Ja ega patsiendid lepiks mingil juhul sellega, kui perearst piirduks keele ja silmavärvi vaatamise ning stetoskoobiga kuulamisega, kuigi õpitule ja oma kogemustepagasile toetudes paneks ta sageli õige diagnoosi.Oskar Luts rohuteaduse asjatundjana lasi Paunvere apteekril Joosep Tootsi pärimise peale, kas tegu oli “Punsli eliga”, mida apteeker talle andis, vastata nii:“Mis see teie asi on? Peaasi, kui ta aitab. Kui meie kõigile seletama peaksime, mis rohtu me anname, siis jääksime ise ka haigeks, ja mis kõige hullem: need rohud ei aitaks siis midagi: sest pange tähele, noormees, ja pidage meeles: kõige kangema rohu toovad abiotsijad enesega ühes: seda rohtu võite meie riiulitelt asjata otsida, tema nimi on usk rohu võimu sisse. Jaa, nii on asi. Jooge, mis teile antakse, ja ärge küsige, ärge usutage. Uskuge, lootke ja armastage, siis saate kõigest ja kõige üle võimuse.”Tuleb tunnistada, et meist paljude usk on sedavõrd kindlam, mida rohkem eurosid nii meie ise kui ka haigekassa välja käime.Selle aasta riigieelarves on tervishoiukuludeks ette nähtud üle 1,1 miljardi euro, mis moodustab 12,5 protsenti kõigist kuludest. Kust siis raha võtta? Mina vastust ei oska anda, kuid selleks on meil 101 riigikokku pääsenud inimest, et see vastus leida. Kindel võib olla, et ravikulud kasvavad. Kas vähendame riigikaitsele, haridusele (kust tulevad ju ka arstid ja õed) või pensionidele kuluvat raha? Me elame juba praegu abirahade toel üle oma jõu.Kui vaadata ajaloos tagasi, siis on inimeste tervishoiule avaldanud mõju mitmed erinevad tegevused. Näiteks linnade veevärgi väljaehitamine ja kanalisatsiooni rajamine aitas panna piiri soolenakkuste levikule.Tervise hoidmine on loomulikult tulemuslikum, kui hiljem haiguste ravimine. Rahva ja eluruumide loendus peaks ju meile samuti mõtlemisainet andma – võib-olla tuleks aidata inimestel oma kodu ventilatsiooni parandada ja muid parandusi teha, et nende tervist hoida?Meie haiglad on peaasjalikult riigi või siis Tallinnas ka linna omad. Kuid need on korraldatud sihtasutuste või äriühingute vormis. Haigekassa ei ole tervishoiupoliitikat kujundav ja ellu viiv asutus, tema ülesanne on raha koguda ja teenuste eest maksta. Poliitika ajamise jaoks on sotsiaalministeerium.Arsti ja patsiendi vaheline suhe on usaldusel põhinev ega allu riigile, kuid haiglate korraldus on asutuste korraldus. Ma ei tea, kas on kõige mõistlikum, kui peremees laseb oma sulastel (haiglatel) eraettevõtjatena tegutseda ning tema enda poolt antava pisku raha ja piiratud hulga töötajate pärast võistelda. Tundub, et meie haiglatel lastakse seda teha.
Veel artikleid samast teemast »


description: Tänases Sirbis ilmub Mart Soidro intervjuu Toomas Kümmeliga, kelle raamatu “VEB-fond. Kadunud raha” esimene tiraaž on juba läbi müüdud ja kordustrükk peaks kohe poelettidele jõudma. Meie Maa kahe kolumnisti vestlus keerles mõistagi mahuka ja paljastava teose ümber. Avaldame paar väljavõtet intervjuust. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
Toomas Kümmel Mart Soidrole: Siim Kallas on nagu VI b klassi poiss
Reede, 16. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 16. september 2016. Tänases Sirbis ilmub Mart Soidro intervjuu Toomas Kümmeliga, kelle raamatu “VEB-fond. Kadunud raha” esimene tiraaž on juba läbi müüdud ja kordustrükk peaks kohe poelettidele jõudma. Meie Maa kahe kolumnisti vestlus keerles mõistagi mahuka ja paljastava teose ümber. Avaldame paar väljavõtet intervjuust.
Toomas Kümmel, hoolimata sellest, et “VEB-fond. Kadunud raha” püsib juba mitmendat nädalat müügiedetabelite tipus, pole peavoolumeedias sellest kippu ega kõppu. Millega seda seletada?
Mina ei kasutaks liigitust peavoolu- ja alternatiivmeedia. On ajakirjandus ja on midagi muud, mis ei ole ajakirjandus. Näiteks meelelahutus, propaganda, suhtekorraldus või lihtsalt grafomaania. Ajakirjandust võib olla Facebookis või gümnaasiumi ajalehes. Ja ei pruugi olla kollastes üleriigilistes ajalehtedes või küllaltki suure levikuga seltskonnaajakirjades, kuhu edevad inimesed saavad osta pilte oma roosast magamistoast. Mõni blogi on palju sisukam kui mõne suure ajalehe juhtkiri. Nii et kriteeriumiks olgu ajakirjandus või mitteajakirjandus.
Aga tagasi küsimuse juurde. Meie ajakirjanduses on tekkinud enesetsensuur. Ja sinisilmsus. /---/
Selle raamatu läbilugemine nõuab tahtejõudu, sest tekst on tihe ja faktirohke. /---/ Samas ei mingeid anonüümseks jääda soovivaid tegelasi, kõik on mustvalgel dokumentaalselt tõestatud. Sellegipoolest kardan, et kuigi Siim Kallas pole selle raamatu peategelane, oled meie koorekihi unerahu rikkuja...
Uskumatu, kuidas ta alati peseb oma käed kõigest puhtaks! Ta on nagu VI b klassi poiss, kes on kooli peldikus suitsetamisega vahele jäänud ja teatab, et see ei olnud tema suits. Või et tegi ainult ühe kõhvi.
Ardo Hansson, kes ei puutunud üldse VEB-fondi, on ainsana selle eest vabandanud. Aga need, kes supi kokku keetsid, istuvad nagu kuldid rukkis. See näitab erinevat kultuuri(tust) ja ka lastetuba. Tunnistage oma vigu ja vähemasti vabandage inimeste ees!
Edasi lugege juba tänasest Sirbist! Mina ei kasutaks liigitust peavoolu- ja alternatiivmeedia. On ajakirjandus ja on midagi muud, mis ei ole ajakirjandus. Näiteks meelelahutus, propaganda, suhtekorraldus või lihtsalt grafomaania. Ajakirjandust võib olla Facebookis või gümnaasiumi ajalehes. Ja ei pruugi olla kollastes üleriigilistes ajalehtedes või küllaltki suure levikuga seltskonnaajakirjades, kuhu edevad inimesed saavad osta pilte oma roosast magamistoast. Mõni blogi on palju sisukam kui mõne suure ajalehe juhtkiri. Nii et kriteeriumiks olgu ajakirjandus või mitteajakirjandus.Aga tagasi küsimuse juurde. Meie ajakirjanduses on tekkinud enesetsensuur. Ja sinisilmsus. /---/Uskumatu, kuidas ta alati peseb oma käed kõigest puhtaks! Ta on nagu VI b klassi poiss, kes on kooli peldikus suitsetamisega vahele jäänud ja teatab, et see ei olnud tema suits. Või et tegi ainult ühe kõhvi.Ardo Hansson, kes ei puutunud üldse VEB-fondi, on ainsana selle eest vabandanud. Aga need, kes supi kokku keetsid, istuvad nagu kuldid rukkis. See näitab erinevat kultuuri(tust) ja ka lastetuba. Tunnistage oma vigu ja vähemasti vabandage inimeste ees!Edasi lugege juba tänasest Sirbist!
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui kõhud on toidufestivali raames täis vitsutatud, on hea osa saada ühest tervislikust ja kasulikust koolitusest. Nimelt jagab nii Orissaares, Kaalis kui Kuressaares teadmisi ja praktilisi oskusi Eesti Kepikõnni Liidu koolitusjuht Rene Meimer. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kepikõnd hoiab vaimu virge

maintext:
NÄDALALÕPP
Kepikõnd hoiab vaimu virge
Reede, 09. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kui kõhud on toidufestivali raames täis vitsutatud, on hea osa saada ühest tervislikust ja kasulikust koolitusest. Nimelt jagab nii Orissaares, Kaalis kui Kuressaares teadmisi ja praktilisi oskusi Eesti Kepikõnni Liidu koolitusjuht Rene Meimer.
“Osalejad saavad teadmisi tervislikust liikumisest laiemalt ja kepikõnnist kui ühest kõigile sobivast ja kasulikust liikumisharrastusest,“ rääkis Rene Meimer, kelle sõnul õpetatakse õiget kepikõnni tehnikat, liikumist erinevatel radadel ja maastikul ning venitusharjutusi keppidega.
“Kepikõnd on saanud väga populaarseks kogu maailmas ning ka meil Eestis,“ rõõmustas Meimer, viidates samas, et oluline on kasutada õiget varustust ning õiget kepikõnni tehnikat. Vale tehnikaga võime kasu asemel end vigastada ja ülekoormata liigeseid. Rene Meimer ise on harrastanud kepikõndi aastast 2003, teisi juhendab ta aga aastast 2006. 2010. a tegi ta läbi Rahvusvahelise Kepikõnni Liidu (INWA) juhendajate koolituse ning nüüd koolitab ta ka uusi juhendajaid Eestis.
Meimer märkis, et kepikõndi ei soovitaks ta nimetada spordiks, vaid liikumisharrastuseks. Kepikõnnis peaks välistama võistlusmomendi ja tulemuste saavutamise.
“See on kehalise tegevuse ehk liikumisharrastuse vorm, mis sobib oma tervisliku seisundi parandamiseks või vormishoidmiseks,“ selgitas ta, tähendades, et kepikõnd on eriti hea, sest see sobib kõigile, seda saab harrastada igal pool ning igal aastaajal.
Kel endal kepid, võtku need koolitusele tulles kaasa. Tunnis kasutamiseks on tal endal välja laenata ka paarkümmend paari keppe.
Seekordne kepikõnni-ekspress Saaremaal toimub pühapäeval, 11. septembril kl 12 Orissaare spordihoones, kl 16 Kuressaare gümnaasiumi juures ja esmaspäeval, 12. septembril kl 18 Kaali kooli juures. Autor: Ivika Laanet Reede, 09. september 2016.“Osalejad saavad teadmisi tervislikust liikumisest laiemalt ja kepikõnnist kui ühest kõigile sobivast ja kasulikust liikumisharrastusest,“ rääkis Rene Meimer, kelle sõnul õpetatakse õiget kepikõnni tehnikat, liikumist erinevatel radadel ja maastikul ning venitusharjutusi keppidega.“Kepikõnd on saanud väga populaarseks kogu maailmas ning ka meil Eestis,“ rõõmustas Meimer, viidates samas, et oluline on kasutada õiget varustust ning õiget kepikõnni tehnikat. Vale tehnikaga võime kasu asemel end vigastada ja ülekoormata liigeseid. Rene Meimer ise on harrastanud kepikõndi aastast 2003, teisi juhendab ta aga aastast 2006. 2010. a tegi ta läbi Rahvusvahelise Kepikõnni Liidu (INWA) juhendajate koolituse ning nüüd koolitab ta ka uusi juhendajaid Eestis.Meimer märkis, et kepikõndi ei soovitaks ta nimetada spordiks, vaid liikumisharrastuseks. Kepikõnnis peaks välistama võistlusmomendi ja tulemuste saavutamise.“See on kehalise tegevuse ehk liikumisharrastuse vorm, mis sobib oma tervisliku seisundi parandamiseks või vormishoidmiseks,“ selgitas ta, tähendades, et kepikõnd on eriti hea, sest see sobib kõigile, seda saab harrastada igal pool ning igal aastaajal.Kel endal kepid, võtku need koolitusele tulles kaasa. Tunnis kasutamiseks on tal endal välja laenata ka paarkümmend paari keppe.Seekordne kepikõnni-ekspress Saaremaal toimub pühapäeval, 11. septembril kl 12 Orissaare spordihoones, kl 16 Kuressaare gümnaasiumi juures ja esmaspäeval, 12. septembril kl 18 Kaali kooli juures.
Veel artikleid samast teemast »


description: Uus kooliaasta on tänavu saanud traditsiooniliselt taas alguse ning suuri muutusi õpilastele kaasa ei too. Järgmise õppeaasta suurimaks muutuseks on aga üleminek viie vaheaja süsteemile. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Lisavaheaja arvamused jagunevad kahte lehte
Reede, 02. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 02. september 2016. Saaremaa ühisgümnaasiumi direktor Viljar Aro arvab, et Saaremaa läheb tuleval õppeaastal viie vaheaja muudatusega kaasa. FOTO: Valmar Voolaid Uus kooliaasta on tänavu saanud traditsiooniliselt taas alguse ning suuri muutusi õpilastele kaasa ei too. Järgmise õppeaasta suurimaks muutuseks on aga üleminek viie vaheaja süsteemile.
Haridus- ja teadusminister Jürgen Ligi allkirjastas määruse, mis muudab küll kooliaasta pikemaks, kuid jaotab õppekoormuse ühtlasemalt.
Kevadsemestrisse lisatav vaheaeg pikendab küll kooliaega pea nädala võrra, kuid lühendab kevadisi õppeperioode. Nimelt on niigi vastu kevadet tekkivale väsimusele lisakoormaks aina pikenevad õppeveerandid: 37, 39, 49 ja 50 päeva muutuks uue korra järgi 36, 40, 35, 34 ja 30 päeva pikkuseks.
Üle-eelmisel aastal said omavalitsused ja koolid
õiguse soovi korral kehtestada riiklikest erinevaid vaheaegu. Mitmed koolid on viie vaheaja süsteemi juba katsetanud. Sama soovis ka Valjala põhikool, kuid volikogu selleks toona luba ei andnud.
Valjala põhikooli direktor Aive Mõistlik ütles, et on näha, et lastel on kevadel rohkem puhkust vaja. “Ootame väga-väga 2017. aasta sügist, mil peaks ühtselt viiele vaheajale üle mindama,” ütles ta.
Valjala vallavolikogu esimees Liilia Eensaar sõnas, et volikogu 11 liikmest seitse on lapsevanemad, kes viit vaheaega ei soovinud. “Kui see kunagi tuleb, siis tuleb, aga toona lapsevanemad leidsid, et see on ennatlik,” selgitas ta.
Saaremaa ühisgümnaasiumi direktor Viljar Aro ütles, et nemad ei ole koolis viie vaheaja üle arutlenud, sest teatavasti on see ministeeriumi poolt soovituslik. Sealjuures on juba aastaid klausel, et kui mõni kool soovib teha vaheaegu teistel aegadel, on neil see võimalus olemas.
Aro arvab, et Saaremaa läheb järgmisel aastal muudatustega kaasa. “See on mõistlik, et mingis piirkonnas, kus lapsed käivad võibolla erinevates koolides, oleksid vaheajad samal ajal,” selgitas ta. “Peale selle on lastel ju veel huviringid, kus on raske arvestada, kui osa on koolis ja osa vaheajal.”
Harjumuse orjus
Samas nentis ta lõbusalt, et kuigi viis vaheaega on loogilisem, siis inimesed on harjumuste orjad. “Kõik oleneb ilmadest – kui talvel ei ole Saaremaal lund, siis see lisavaheaeg ei tööta. Ka koolilõpu puhul on nii, et kui juunis päikest pole, võib koolis olla, aga kui läheb soojaks, siis me kindlasti kirume uut korda.”
Kuressaare gümnaasiumi direktor Toomas Takkis ütles, et ka neil ei ole teemat arutatud ning tulevikus kaalutakse, kas uuele korrale soovitakse üle minna. “Küllap hakatakse ka linnavalitsuses rääkima, sest ühe linna piires on mõistlik ühtemoodi teha. Lisaks, kui on suur vald, siis kogu Saaremaal tuleks sarnaselt tegutseda,” pakkus ta.
Takkisel ei ole uue korra kohta arvamust, kuid ta on kuulnud, et pikendatud kooliaeg pole õige. “Juunis palavaga koolis istumine ei ole tark tegu ega anna ka midagi olulist juurde,” nentis ta.
“Kui millegi sisulisemaga pole tegeleda, siis askeldatakse viie vaheajaga.”
Haridus- ja teadusminister Jürgen Ligi sõnul aitab pikka aega kehtinud riiklike vaheaegade süsteemi muutmine ja kevadesse viienda vaheaja lisamine jaotada õppekoormust ühtlasemalt ning mõistlikumalt. Haridus- ja teadusminister Jürgen Ligi allkirjastas määruse, mis muudab küll kooliaasta pikemaks, kuid jaotab õppekoormuse ühtlasemalt.Kevadsemestrisse lisatav vaheaeg pikendab küll kooliaega pea nädala võrra, kuid lühendab kevadisi õppeperioode. Nimelt on niigi vastu kevadet tekkivale väsimusele lisakoormaks aina pikenevad õppeveerandid: 37, 39, 49 ja 50 päeva muutuks uue korra järgi 36, 40, 35, 34 ja 30 päeva pikkuseks.õiguse soovi korral kehtestada riiklikest erinevaid vaheaegu. Mitmed koolid on viie vaheaja süsteemi juba katsetanud. Sama soovis ka Valjala põhikool, kuid volikogu selleks toona luba ei andnud.Valjala põhikooli direktor Aive Mõistlik ütles, et on näha, et lastel on kevadel rohkem puhkust vaja. “Ootame väga-väga 2017. aasta sügist, mil peaks ühtselt viiele vaheajale üle mindama,” ütles ta.Valjala vallavolikogu esimees Liilia Eensaar sõnas, et volikogu 11 liikmest seitse on lapsevanemad, kes viit vaheaega ei soovinud. “Kui see kunagi tuleb, siis tuleb, aga toona lapsevanemad leidsid, et see on ennatlik,” selgitas ta.Saaremaa ühisgümnaasiumi direktor Viljar Aro ütles, et nemad ei ole koolis viie vaheaja üle arutlenud, sest teatavasti on see ministeeriumi poolt soovituslik. Sealjuures on juba aastaid klausel, et kui mõni kool soovib teha vaheaegu teistel aegadel, on neil see võimalus olemas.Aro arvab, et Saaremaa läheb järgmisel aastal muudatustega kaasa. “See on mõistlik, et mingis piirkonnas, kus lapsed käivad võibolla erinevates koolides, oleksid vaheajad samal ajal,” selgitas ta. “Peale selle on lastel ju veel huviringid, kus on raske arvestada, kui osa on koolis ja osa vaheajal.”Samas nentis ta lõbusalt, et kuigi viis vaheaega on loogilisem, siis inimesed on harjumuste orjad. “Kõik oleneb ilmadest – kui talvel ei ole Saaremaal lund, siis see lisavaheaeg ei tööta. Ka koolilõpu puhul on nii, et kui juunis päikest pole, võib koolis olla, aga kui läheb soojaks, siis me kindlasti kirume uut korda.”Kuressaare gümnaasiumi direktor Toomas Takkis ütles, et ka neil ei ole teemat arutatud ning tulevikus kaalutakse, kas uuele korrale soovitakse üle minna. “Küllap hakatakse ka linnavalitsuses rääkima, sest ühe linna piires on mõistlik ühtemoodi teha. Lisaks, kui on suur vald, siis kogu Saaremaal tuleks sarnaselt tegutseda,” pakkus ta.Takkisel ei ole uue korra kohta arvamust, kuid ta on kuulnud, et pikendatud kooliaeg pole õige. “Juunis palavaga koolis istumine ei ole tark tegu ega anna ka midagi olulist juurde,” nentis ta.“Kui millegi sisulisemaga pole tegeleda, siis askeldatakse viie vaheajaga.”Haridus- ja teadusminister Jürgen Ligi sõnul aitab pikka aega kehtinud riiklike vaheaegade süsteemi muutmine ja kevadesse viienda vaheaja lisamine jaotada õppekoormust ühtlasemalt ning mõistlikumalt.
Veel artikleid samast teemast »


description: Nagu ma juba Vikerraadios ütlesin, jääb aeg-ajalt mulje, et Eesti valib universumi direktorit, aga mitte presidenti. Vaadates seda, missuguseid probleeme peaks tulevane president lahendama – alustades haigekassa puudujäägist ja lõpetades ühiskonna ühendamisega. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
Eesti president – universumi direktor või visiitkaart?
Teisipäev, 06. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Nagu ma juba Vikerraadios ütlesin, jääb aeg-ajalt mulje, et Eesti valib universumi direktorit, aga mitte presidenti. Vaadates seda, missuguseid probleeme peaks tulevane president lahendama – alustades haigekassa puudujäägist ja lõpetades ühiskonna ühendamisega.
Ometi on presidendil põhiseaduse paragrahv 78 punkt 1 järgi kohustus esindada Eesti Vabariiki rahvusvahelises suhtlemises. Põhiseaduse kommenteeritud väljaanne ütleb laiasõnaliselt, et vabariigi presidendil on kokku 19 ülesannet või pädevust, “millega taheti anda ammendav loetelu tema ülesannetest ja keelata nende laiendav tõlgendamine”. Ehk siis president ei ole tõesti universumi direktor, vaid tema ülesanded on täpselt määratletud. Seda siis eeskätt välissuhtluses.
Suur sarnasus europarlamendi valimistega
Põhiseaduse kommenteeritud väljaanne lisab, et “rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni artikkel 7 kohaselt loetakse riigipead riigi rahvusvahelise suhtlemise organite seas riiki esindavaks ilma erilise volituseta (ex officio). Esindamine rahvusvahelises suhtlemises ei tähenda üksnes suhtlemist teiste riikidega, vaid laieneb ka suhetele rahvusvaheliste organisatsioonide ja muude rahvusvahelise õiguse subjektidega (nt Püha Tool, Malta Rüütliordu).”
Mõneti meenutab olukord Euroopa Parlamendi valimisi, kus samamoodi on parlamendisaadikuil roll ja kohustus kaasa rääkida Euroopa asjades, unustamata muidugi ka koduseid huve. Ent ikkagi on europarlamendi valimisdebattidel läinud jutt pea kohe kodumaa peale, kuigi europarlamendi saadik ei saa ju hakata teid sillutama või koole avama.
President saab muidugi üht-teist ära teha siseriiklikult. Ja see oleks tõesti keeruliste välis- ja julgeolekupoliitiliste küsimuste viimine rahvani. Nii näiteks tegi enne euroreferendumit 2003. aastal Arnold Rüütel, kes asus toetama Eesti ühinemist Euroopa Liiduga. Olid ju arvamusküsitlused näidanud sugugi mitte ühemõttelist poolehoidu ühendusega liitumisele.
Miks ei võiks tulevane president kõneleda rahvaga näiteks rändekriisist, piirilepingutest, Brexitist ja selgitada selle tegevuse juures ka Eesti huve? Kes tahab, see tuleb kuulama. Lisaks võiks president ulatuda ka venekeelsete elanikeni, kes suudavad küll vastu võtta teistsugust informatsiooni, mida neile paiskab päevast päeva Kremli kontrollitud meedia.
On ju ETV+ deklareerinud, et nende prioriteediks pole välisuudised ja jääbki küsimus, kust peaksid meie venekeelsed inimesed saama adekvaatset infot maailmas toimuva kohta. President ei suudaks kindlasti seda infolünka üksinda täita, kuid hakatuseks sobiks tema väga hästi.
Teine lugu on tõesti sellesama rahvusvahelise suhtlemisega. President on Eesti visiitkaart. Et Eesti on nii Euroopa Liidu kui ka NATO liige, kirjutab rahvusvaheline meedia presidendist pärast valimistulemuste selgumist ilmselt rohkem kui mingi muu väikeriigi puhul. Kui presidendiks peaks saama näiteks Mailis Reps, on kindlasti Läti meedia tähelepanu kõrgem, sest on ju Repsi abikaasa lätlane.
President võtab vastu oma kolleege riigipäid teistest riikidest. Enamasti siis, kui tegemist on riigivisiidiga. Iga välisvisiidi puhul koostab presidendi/peaministri/välisministri jt büroo koostöös külastatava riigi saatkonnaga memo külastatava riigi, sealhulgas selle riigi liidrite kohta.
Mõttemänguna võikski lühidalt arutleda, mida kirjutaksid saatkonnad meie presidendikandidaatide kohta ehk tekiks rubriik “kui ma oleksin välisriigi diplomaat”. Ja tulebki arvestada, et nad kirjutavad raporteid ka praegusest presidendikarussellist.
Siim Kallase puhul poleks kahtlust, et ära toodaks tema Euroopa Komisjoni taust ja ka varasem olemine Eesti pea-, välis- ja rahandusministriks. Mõni usinam saatkond võib mainida ka temaga seotud rahaskandaale. Marina Kaljuranna puhul leiaks mainimist tema töötamine välisministrina, ilmselt rõhutataks ka tema olemist Eesti suursaadikuna Venemaal pronkssõduri kriisi ajal 2007.
Allar Jõksi, Mailis Repsi ja Mart Helme puhul oleks saatkondadel kohest infot kindlasti vähem – seda rohkem peaksid memo kirjutajad pingutama, et korralik teave oma riigijuhtideni jõuaks. Tahame seda või mitte, aga Helmega seoses mainitaks ära EKRE ja seda seostataks teiste Euroopa äärmusparteidega.
Samas ei saa memode koostajad ka maad ja taevast kokku kirjutada – meid külastaval inimesel jääb memo lugemiseks aega tavaliselt lennukireisi jagu, mitte rohkem. Seega tuleb välja tuua põhiline.
Iseasi muidugi – ja seda kohtab tänapäeva maailmas järjest rohkem –, kui riigijuhid üksteist varasemast isiklikult tunnevad. Säärane tõenäosus on jällegi suurem Kallase ja Kaljuranna puhul, kes on Euroopa Liidu kaudu oma kolleegidega palju tutvusi sobitanud.
Naispresident – protokolliliselt huvitavam
Iseenesest oleks kas või protokolliliselt huvitavam – aga loomulikult ka muid aspekte silmas pidades –, kui Eesti presidendiks saaks naine. Mida hakkavad tegema siis koos riigipeade abikaasad (neile ju organiseeritakse aeg-ajalt eraldi programm)?
Kui Eesti presidendiks saab Marina Kaljurand ja USA presidendiks Hillary Clinton, siis oleks lihtsam – Bill Clinton võiks sundimatult jutelda Kalle Kaljurannaga. Clintoni visiiti ei pruugi toimuda, aga kindlasti toimub Läti presidendi Raimonds Vējonise visiit. Mailis Repsi presidendiks olemise puhul on võimalus, et Iveta Vējone ja Agris Repšs veedavad aega läti keeles vesteldes. Mida aga nad koos külastaksid, oleks muidugi iseküsimus.
Pärast 24. septembrit oleme muidugi targemad. Aga kindel võib olla selles, et me ei saa uut universumi direktorit, küll aga uue visiitkaardi, kes on Eesti riigipea nii Eesti Euroopa Liidu eesistumise kui ka vabariigi 100. sünnipäeva pidustuste ajal. Autor: Erkki Bahovski Teisipäev, 06. september 2016.Ometi on presidendil põhiseaduse paragrahv 78 punkt 1 järgi kohustus esindada Eesti Vabariiki rahvusvahelises suhtlemises. Põhiseaduse kommenteeritud väljaanne ütleb laiasõnaliselt, et vabariigi presidendil on kokku 19 ülesannet või pädevust, “millega taheti anda ammendav loetelu tema ülesannetest ja keelata nende laiendav tõlgendamine”. Ehk siis president ei ole tõesti universumi direktor, vaid tema ülesanded on täpselt määratletud. Seda siis eeskätt välissuhtluses.Põhiseaduse kommenteeritud väljaanne lisab, et “rahvusvaheliste lepingute õiguse Viini konventsiooni artikkel 7 kohaselt loetakse riigipead riigi rahvusvahelise suhtlemise organite seas riiki esindavaks ilma erilise volituseta (ex officio). Esindamine rahvusvahelises suhtlemises ei tähenda üksnes suhtlemist teiste riikidega, vaid laieneb ka suhetele rahvusvaheliste organisatsioonide ja muude rahvusvahelise õiguse subjektidega (nt Püha Tool, Malta Rüütliordu).”Mõneti meenutab olukord Euroopa Parlamendi valimisi, kus samamoodi on parlamendisaadikuil roll ja kohustus kaasa rääkida Euroopa asjades, unustamata muidugi ka koduseid huve. Ent ikkagi on europarlamendi valimisdebattidel läinud jutt pea kohe kodumaa peale, kuigi europarlamendi saadik ei saa ju hakata teid sillutama või koole avama.President saab muidugi üht-teist ära teha siseriiklikult. Ja see oleks tõesti keeruliste välis- ja julgeolekupoliitiliste küsimuste viimine rahvani. Nii näiteks tegi enne euroreferendumit 2003. aastal Arnold Rüütel, kes asus toetama Eesti ühinemist Euroopa Liiduga. Olid ju arvamusküsitlused näidanud sugugi mitte ühemõttelist poolehoidu ühendusega liitumisele.Miks ei võiks tulevane president kõneleda rahvaga näiteks rändekriisist, piirilepingutest, Brexitist ja selgitada selle tegevuse juures ka Eesti huve? Kes tahab, see tuleb kuulama. Lisaks võiks president ulatuda ka venekeelsete elanikeni, kes suudavad küll vastu võtta teistsugust informatsiooni, mida neile paiskab päevast päeva Kremli kontrollitud meedia.On ju ETV+ deklareerinud, et nende prioriteediks pole välisuudised ja jääbki küsimus, kust peaksid meie venekeelsed inimesed saama adekvaatset infot maailmas toimuva kohta. President ei suudaks kindlasti seda infolünka üksinda täita, kuid hakatuseks sobiks tema väga hästi.Teine lugu on tõesti sellesama rahvusvahelise suhtlemisega. President on Eesti visiitkaart. Et Eesti on nii Euroopa Liidu kui ka NATO liige, kirjutab rahvusvaheline meedia presidendist pärast valimistulemuste selgumist ilmselt rohkem kui mingi muu väikeriigi puhul. Kui presidendiks peaks saama näiteks Mailis Reps, on kindlasti Läti meedia tähelepanu kõrgem, sest on ju Repsi abikaasa lätlane.President võtab vastu oma kolleege riigipäid teistest riikidest. Enamasti siis, kui tegemist on riigivisiidiga. Iga välisvisiidi puhul koostab presidendi/peaministri/välisministri jt büroo koostöös külastatava riigi saatkonnaga memo külastatava riigi, sealhulgas selle riigi liidrite kohta.Mõttemänguna võikski lühidalt arutleda, mida kirjutaksid saatkonnad meie presidendikandidaatide kohta ehk tekiks rubriik “kui ma oleksin välisriigi diplomaat”. Ja tulebki arvestada, et nad kirjutavad raporteid ka praegusest presidendikarussellist.Siim Kallase puhul poleks kahtlust, et ära toodaks tema Euroopa Komisjoni taust ja ka varasem olemine Eesti pea-, välis- ja rahandusministriks. Mõni usinam saatkond võib mainida ka temaga seotud rahaskandaale. Marina Kaljuranna puhul leiaks mainimist tema töötamine välisministrina, ilmselt rõhutataks ka tema olemist Eesti suursaadikuna Venemaal pronkssõduri kriisi ajal 2007.Allar Jõksi, Mailis Repsi ja Mart Helme puhul oleks saatkondadel kohest infot kindlasti vähem – seda rohkem peaksid memo kirjutajad pingutama, et korralik teave oma riigijuhtideni jõuaks. Tahame seda või mitte, aga Helmega seoses mainitaks ära EKRE ja seda seostataks teiste Euroopa äärmusparteidega.Samas ei saa memode koostajad ka maad ja taevast kokku kirjutada – meid külastaval inimesel jääb memo lugemiseks aega tavaliselt lennukireisi jagu, mitte rohkem. Seega tuleb välja tuua põhiline.Iseasi muidugi – ja seda kohtab tänapäeva maailmas järjest rohkem –, kui riigijuhid üksteist varasemast isiklikult tunnevad. Säärane tõenäosus on jällegi suurem Kallase ja Kaljuranna puhul, kes on Euroopa Liidu kaudu oma kolleegidega palju tutvusi sobitanud.Iseenesest oleks kas või protokolliliselt huvitavam – aga loomulikult ka muid aspekte silmas pidades –, kui Eesti presidendiks saaks naine. Mida hakkavad tegema siis koos riigipeade abikaasad (neile ju organiseeritakse aeg-ajalt eraldi programm)?Kui Eesti presidendiks saab Marina Kaljurand ja USA presidendiks Hillary Clinton, siis oleks lihtsam – Bill Clinton võiks sundimatult jutelda Kalle Kaljurannaga. Clintoni visiiti ei pruugi toimuda, aga kindlasti toimub Läti presidendi Raimonds Vējonise visiit. Mailis Repsi presidendiks olemise puhul on võimalus, et Iveta Vējone ja Agris Repšs veedavad aega läti keeles vesteldes. Mida aga nad koos külastaksid, oleks muidugi iseküsimus.Pärast 24. septembrit oleme muidugi targemad. Aga kindel võib olla selles, et me ei saa uut universumi direktorit, küll aga uue visiitkaardi, kes on Eesti riigipea nii Eesti Euroopa Liidu eesistumise kui ka vabariigi 100. sünnipäeva pidustuste ajal.
Veel artikleid samast teemast »


description: Rimi Eesti Food AS esitas detailplaneeringu algatamise taotluse, mille tulemusena võib ühe stsenaariumi kohaselt tulevikus Rimi kauplus Auriga keskusest kolida Mooni Säästumarketi juurde kavandatud juurdeehitatavasse hoonesse. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Linna võib tulla uus suur poekompleks

maintext:
Uudised
Linna võib tulla uus suur poekompleks
Neljapäev, 29. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Saarlane.ee Neljapäev, 29. september 2016. Eskiis Rimi Eesti Food AS esitas detailplaneeringu algatamise taotluse, mille tulemusena võib ühe stsenaariumi kohaselt tulevikus Rimi kauplus Auriga keskusest kolida Mooni Säästumarketi juurde kavandatud juurdeehitatavasse hoonesse.
“Hetkel meil Aurigast välja kolida plaanis veel ei ole,” kinnitas portaalile saarlane.ee Rimi ja Säästumarketi poekette omava Rimi Eesti Food kommunikatsioonispetsialist Katrin Bats. “Mõtteid on mitmesuguseid, kuid juhtkond pole veel kindlat seisukohta vastu võtnud. Kindlasti ei saa võimalik kolimine olla järgmise aasta teema, kuna detailplaneeringu menetlemine on alles algusjärgus.”
Rimi kokkukolimine Säästumarketiga ühte kompleksi on põhjendatav ka sellega, et Kuressaares asuvad Säästumarketid on sama suured kui mandril olevad. Seega pole firma praegune kontseptsioon näinud ette senisest suuremaid Säästumarketeid.
Teisipäeval kiitis Kuressaare linnavalitsus detailplaneeringu heaks ja suunas selle volikokku kinnitamiseks. Detailplaneeringu eesmärk on Mooni tn 2 asuva olemasoleva ärihoone (Säästumarketi) laiendamise lahendamine ning Mooni tn 2 ja Mooni tn 2a liitmine üheks krundiks.
Planeeringualal on kavandatud olemasoleva kauplusehoone rekonstrueerimine ja laiendamine. Laienemise korral on suurim lubatud ehitusalune pind 1730 m². “Hetkel meil Aurigast välja kolida plaanis veel ei ole,” kinnitas portaalile saarlane.ee Rimi ja Säästumarketi poekette omava Rimi Eesti Food kommunikatsioonispetsialist Katrin Bats. “Mõtteid on mitmesuguseid, kuid juhtkond pole veel kindlat seisukohta vastu võtnud. Kindlasti ei saa võimalik kolimine olla järgmise aasta teema, kuna detailplaneeringu menetlemine on alles algusjärgus.”Rimi kokkukolimine Säästumarketiga ühte kompleksi on põhjendatav ka sellega, et Kuressaares asuvad Säästumarketid on sama suured kui mandril olevad. Seega pole firma praegune kontseptsioon näinud ette senisest suuremaid Säästumarketeid.Teisipäeval kiitis Kuressaare linnavalitsus detailplaneeringu heaks ja suunas selle volikokku kinnitamiseks. Detailplaneeringu eesmärk on Mooni tn 2 asuva olemasoleva ärihoone (Säästumarketi) laiendamise lahendamine ning Mooni tn 2 ja Mooni tn 2a liitmine üheks krundiks.Planeeringualal on kavandatud olemasoleva kauplusehoone rekonstrueerimine ja laiendamine. Laienemise korral on suurim lubatud ehitusalune pind 1730 m².
Veel artikleid samast teemast »


description: Üleeile toimus Valjala maalinna terviserajal Valjala sügisjooks 2016. Kahel distantsil (1 km ja 3 km) osales kokku 36 jooksjat ja kõndijat. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Valjala sügisjooksu võitis Raigo Saar


description: Leisi keskkoolis õppinud Janika Palits tuli tagasi kodusaarele õpetama otse Tallinna ülikooli haridusteaduste instituudist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Maakond
UUED ÕPETAJAD: Janika Palits, Ida-Niidu lasteaed
Laupäev, 03. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Laupäev, 03. september 2016. Lasteaiaõpetaja Janika Palits oma värskes töökohas. FOTO: Valmar Voolaid Leisi keskkoolis õppinud Janika Palits tuli tagasi kodusaarele õpetama otse Tallinna ülikooli haridusteaduste instituudist.
Studeerimise kõrvalt sai ta praktilisi kogemusi, töötades poole kohaga Tallinnas Kiisupere lasteaias, kus õpetas esimese sõimerühma lapsi. “Praegu on Ida-Niidu lasteaias kõik veel natuke uus – maja, lapsed ja kolleegid, kõik vajab harjumist. Iseenesest olen väga põnevil,” ütles ta.
Tegelikult Janika ise pole lasteaias käinudki. “Olin täiesti selle vastu ja trampisin jalgu, et ma ei lähe. Kui mind lasteaeda viidi, siis lihtsalt päev läbi nutsin,” meenutas ta.
Lasteaia asemel veetis ta päevad koos emaga, jälgides lehmalüpsmist ja kanu taga ajades – tegevust tal oma sõnul jätkus. Õde ja vend mõlemad käisid aga lasteaias. “Mina olin see must lammas, kes näitas iseloomu,” naeris Janika, lisades, et külas oli tal kaks sõpra, kellest täiesti piisas.
Ka esimesse klassi minek ei läinud kergelt. Talle oli ostetud kena heleroosa koolikott ja kui ema rääkis tädile, et Janika juba ootab kooli minekut, oli ta võtnud koti ja maha visanud, et ema võib ise sellega kooli minna, kui tahab. “Alguses ei tahtnud ma koolis ka käia, aga lõpuks, kui tekkisid sõbrad, siis hakkas meeldima,” sõnas ta.
Soovitusest teostuseni
“Ma arvan, et asi võiski olla selles, et ma polnud harjunud, et mu ümber on nii palju lapsi ja võõraid täiskasvanuid. Meid oli lasteaia rühmas natukene alla kolmekümne lapse.”
Õpetajaks hakkas Janika teiste soovitusel, sest endal oli tal viimases klassis pea edasiõppimise ideedest veel täiesti tühi.
Kuna abiturientidel olid hoolealusteks esimese klassi lapsed, käis Janika nendega palju mängimas. Õpetajad märkasid tema sobivust lastega ning seepeale hakkas ta ise ka sellele mõtlema. “Mul on mitmeid tuttavaid õpetajaid ja otsustasin proovida. Esimene aasta mõtlesin, kas on ikka minu ala, aga nüüd olen väga rahul – see mulle sobib,” kinnitas ta.
“Kuulsin, et siin otsitakse uusi töötajaid ja otsustasin Saaremaale tagasi tulla,” nentis ta.
Praegu on tema liitrühmas kahe-, kuue- ja seitsmeaastased koolieelikud ning rühm sama suur kui Tallinnas. “Üldiselt on kõik sama, aga Ida-Niidu on hästi suur lasteaed. Ei tea, kui kaua läheb, et siin kogu personal meelde jääks,” naeris Janika.
“Pealegi oli Tallinnas sealne väike lasteaed kortermajas, kus pidime käima majadevahelises hoovis lastega mängima. Siin on korralik suur ja turvaline hoov.” Studeerimise kõrvalt sai ta praktilisi kogemusi, töötades poole kohaga Tallinnas Kiisupere lasteaias, kus õpetas esimese sõimerühma lapsi. “Praegu on Ida-Niidu lasteaias kõik veel natuke uus – maja, lapsed ja kolleegid, kõik vajab harjumist. Iseenesest olen väga põnevil,” ütles ta.Tegelikult Janika ise pole lasteaias käinudki. “Olin täiesti selle vastu ja trampisin jalgu, et ma ei lähe. Kui mind lasteaeda viidi, siis lihtsalt päev läbi nutsin,” meenutas ta.Lasteaia asemel veetis ta päevad koos emaga, jälgides lehmalüpsmist ja kanu taga ajades – tegevust tal oma sõnul jätkus. Õde ja vend mõlemad käisid aga lasteaias. “Mina olin see must lammas, kes näitas iseloomu,” naeris Janika, lisades, et külas oli tal kaks sõpra, kellest täiesti piisas.Ka esimesse klassi minek ei läinud kergelt. Talle oli ostetud kena heleroosa koolikott ja kui ema rääkis tädile, et Janika juba ootab kooli minekut, oli ta võtnud koti ja maha visanud, et ema võib ise sellega kooli minna, kui tahab. “Alguses ei tahtnud ma koolis ka käia, aga lõpuks, kui tekkisid sõbrad, siis hakkas meeldima,” sõnas ta.“Ma arvan, et asi võiski olla selles, et ma polnud harjunud, et mu ümber on nii palju lapsi ja võõraid täiskasvanuid. Meid oli lasteaia rühmas natukene alla kolmekümne lapse.”Õpetajaks hakkas Janika teiste soovitusel, sest endal oli tal viimases klassis pea edasiõppimise ideedest veel täiesti tühi.Kuna abiturientidel olid hoolealusteks esimese klassi lapsed, käis Janika nendega palju mängimas. Õpetajad märkasid tema sobivust lastega ning seepeale hakkas ta ise ka sellele mõtlema. “Mul on mitmeid tuttavaid õpetajaid ja otsustasin proovida. Esimene aasta mõtlesin, kas on ikka minu ala, aga nüüd olen väga rahul – see mulle sobib,” kinnitas ta.“Kuulsin, et siin otsitakse uusi töötajaid ja otsustasin Saaremaale tagasi tulla,” nentis ta.Praegu on tema liitrühmas kahe-, kuue- ja seitsmeaastased koolieelikud ning rühm sama suur kui Tallinnas. “Üldiselt on kõik sama, aga Ida-Niidu on hästi suur lasteaed. Ei tea, kui kaua läheb, et siin kogu personal meelde jääks,” naeris Janika.“Pealegi oli Tallinnas sealne väike lasteaed kortermajas, kus pidime käima majadevahelises hoovis lastega mängima. Siin on korralik suur ja turvaline hoov.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuna maailm kihiseb taas sõdadest, revolutsioonidest, kriisidest ja sellest, mida nimetatakse terrorismiks, on tark meenutada aega, mis eelnes esimesele suurele möllule Euroopas ja selle ümbruses – selleks oli Suur Prantsuse revolutsioon. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Vajame entsüklopediste!

maintext:
Arvamus
Vajame entsüklopediste!
Laupäev, 03. september 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kuna maailm kihiseb taas sõdadest, revolutsioonidest, kriisidest ja sellest, mida nimetatakse terrorismiks, on tark meenutada aega, mis eelnes esimesele suurele möllule Euroopas ja selle ümbruses – selleks oli Suur Prantsuse revolutsioon.
Suur eeskätt sellepärast, et see puudutas kõiki ühiskonnakihte ja samas nii, et tohutud rahvamassid üritasid kehtestada nii kodus kui võõrsil sääraseid põhiväärtusi nagu vabadus, võrdsus ja vendlus.
Nende täpne sisu oli aga eelnevalt selgeks vaieldud nn valgustusajastu käigus. Viimase tuntuimatest tegelastest moodustavad omaette koorekihi entsüklopedistid eesotsas Denis Diderot’ga, kes sõnastasid toonaste teadmiste tasemel kõigi teadaolevate asjade ja nähtuste olemuse, mis ühtaegu tähendas ka mõistete puhastamist neile keskajal lisatud kihtidest.
Entsüklopedistide mõttetöö avaldati trükis aastatel 1751–1772 ja levis – ka tõlgituna – kogu maailmas. Tänu sellele algas ka revolutsioonide ja Napoleoni sõdade ajastu (1789–1815) küllalt suure mõistete ning mõtteselguse juures.
Erinevad hinnangud
Paraku on raske väita sama praegu Euroopas, Põhja-Aafrikas, Lähis- ja Kesk-Idas toimuva mõistmise kohta. Sõdade ja revolutsioonide lakkamatu möll Aasias ja Aafrikas vallandus veel 2001. aastal. USA koos liitlastega alustas sõda Afganistani valitsuse vastu, kes keeldus talle välja andmast seal redutanud saudiaraablast Osama bin Ladenit, kelle kaasmaalased hävitasid – protestimaks USA toetust Iisraeli okupatsioonile Palestiinas (mille hukkamõist jäi fikseerimata ÜRO kümnendi konverentsil Durbanis 31.08.2001) – New Yorgi kaksiktornid.
2003. aastal avas USA invasioon uue, tänaseni jätkuva sõja Iraagis. Detsembris 2010 algas nn Araabia kevad oma revolutsioonide, interventsioonide ja kodu-, täpsemalt ususõdadega aastakümneid rahulikult kõrvuti elanud sunniitide ja shiitide vahel. Seejuures oli USA president George W. Bush kuulutanud shiitlikud režiimid Iraanis ja Süürias (pluss Hezbollah’ liikumine Liibanonis) “kurjuse teljeks”. USA ja Euroopa Liit osalesid Liibüa diktaatori kukutamises ja üritasid sama ka Süürias, millest kasvas välja veel üks lõputu sõda piirkonnas.
Vastates USA ja EL-i kaasalöömisele võitlustes korraldas Osama bin Ladeni organisatsioon Al-Qaeda terrorirünnakute laine USA-s, Euroopas, Aafrikas ja Aasias. Al-Qaedal oli plaanis kujuneda ülemaailmseks tsentraliseeritud üksuseks, ent temast jõudis ette Iraagis ja Süürias tegutsenud sõjaline rühmitus, kes soodsas rahvusvahelises konjunktuuris kuulutas 29. juunil 2014 välja kalifaadi oma administratiiv- ja maksusüsteemiga ning saavutas maailma eri paigus tegutsevatelt sunniäärmuslaste rühmitustelt truudusvande andmise.
Sellega viis kalifaat lõpule araabia revolutsioonide poolt alustatu – sündmused erinevates riikides on üksteisega tihedalt seotud, üksteist mõjutavad ja moodustasid nii ühtse protsessi.
ÜRO hiljutise raporti kohaselt käib kalifaadi osalusega sõda praegu 17 Aasia ja Aafrika riigis. Enamikul juhtudel on tegu aladega, kus rullus ka Teine maailmasõda. Samas korraldavad kalifaadiga seotud või tema nimel tegutsevad isikud rünnakuid ka Euroopas, ent neid nimetatakse terrorismiks!?
Üsna sageli toestatakse seda hinnangut Vene narodnikute, baski separatistide, Iiri vabariikliku armee ja Saksa punabrigaadide meeldetuletamisega. Ikka lohutuseks – aga Euroopas on terrorismi varemgi olnud!
Tegu on siiski naiivse jutuga, sest tänased terroristid on mitte-euroopalikku päritolu ja eesmärkidega. Peamine neist on moslemite võimu taastamine kõikjal nendele varem kuulunud aladel, mis teadupärast hõlmab suured alad Lääne- ja Kagu-Euroopas. Sõdimine selle nimel käib täie julmusega nii kodus kui võõrsil.
Praegune sõjatanner on tõesti suur, ent kui ameeriklaste-eurooplaste kaasalöömisel Afganistanis, Süürias, Iraagis, Liibüas, Malis ja mujal toimuvat peetakse sõjaks, siis vastaspoole “lendsalkade” rünnakuid Euroopas hinnatakse vaid terrorismiks!?
Siinkohal on tark meenutada Teise maailmasõja päevi, kus aastail 1941–1944 suurtel aladel Prantsusmaast Balti riikideni sõjategevust praktiliselt ei toimunud. Peale üksikute partisanide rünnakute okupantide vastu, mida siiski peeti maailmasõja osaks! Ehk siis – miks me nüüd hindame kahe poole sõdimist seal, nende juures, ühtmoodi, ja siin, meie juures, teistmoodi?
Euroopa masside psühholoogia tervise nimel on toimunu pisendamine “terrorismiks” kestnud piisavalt kaua. Euroopaga avalikult sõdiv kalifaat kui uus reaalsus on juba rohkem kui kaks aastat vana, rääkimata sellest, et jätkuvad ka sõdimised mujal ja ikka Eesti osalusel.
Maksame reakodanike elude hinnaga
See kõik on igapäevaselt kohal telepildis ja mobiiliekraanil ning sellel kõigel on paratamatu mõju iga indiviidi psüühikale. On viimane aeg küsida – kaua see pisendamise mäng käib? Tänaseks on Prantsuse peaminister Valls olnud ainuke, kes pärast iga kolme suurt “terrorirünnakut” on tõdenud, et “oleme sõjas”. Kuna aga vastavat seadusandlust parlamendi vastuseisu tõttu ei käivitatud, tabas ka viimane rünnak Nice’is kõiki ootamatult. Pole raske eeldada, et sama sünnib veel ja veel.
Ei saaks öelda, et uusi entsüklopediste poleks välja ilmunud. Seda kinnitab kas või “hübriidsõja” käibeletulek. Paraku aitab see selgitada vaid Venemaa praeguse sõjapidamise iseärasusi ega anna vastust küsimusele: kas USA/EL on sõjas kalifaadiga või mitte ja kas see on suur (maailma?) või väike sõda?
Suure poliitika reegleid teades pole raske mõista, et kuniks ei teki ühist tõdemust, arusaama sellest, kas peame ühte ja sama sõda täiel määral või ainult poolikult, st üksnes seal ja mitte siin, st kodus, maksavad selle jätkuva arusaamatuse eest oma eludega reakodanikud. Autor: Toomas Alatalu Laupäev, 03. september 2016.Suur eeskätt sellepärast, et see puudutas kõiki ühiskonnakihte ja samas nii, et tohutud rahvamassid üritasid kehtestada nii kodus kui võõrsil sääraseid põhiväärtusi nagu vabadus, võrdsus ja vendlus.Nende täpne sisu oli aga eelnevalt selgeks vaieldud nn valgustusajastu käigus. Viimase tuntuimatest tegelastest moodustavad omaette koorekihi entsüklopedistid eesotsas Denis Diderot’ga, kes sõnastasid toonaste teadmiste tasemel kõigi teadaolevate asjade ja nähtuste olemuse, mis ühtaegu tähendas ka mõistete puhastamist neile keskajal lisatud kihtidest.Entsüklopedistide mõttetöö avaldati trükis aastatel 1751–1772 ja levis – ka tõlgituna – kogu maailmas. Tänu sellele algas ka revolutsioonide ja Napoleoni sõdade ajastu (1789–1815) küllalt suure mõistete ning mõtteselguse juures.Paraku on raske väita sama praegu Euroopas, Põhja-Aafrikas, Lähis- ja Kesk-Idas toimuva mõistmise kohta. Sõdade ja revolutsioonide lakkamatu möll Aasias ja Aafrikas vallandus veel 2001. aastal. USA koos liitlastega alustas sõda Afganistani valitsuse vastu, kes keeldus talle välja andmast seal redutanud saudiaraablast Osama bin Ladenit, kelle kaasmaalased hävitasid – protestimaks USA toetust Iisraeli okupatsioonile Palestiinas (mille hukkamõist jäi fikseerimata ÜRO kümnendi konverentsil Durbanis 31.08.2001) – New Yorgi kaksiktornid.2003. aastal avas USA invasioon uue, tänaseni jätkuva sõja Iraagis. Detsembris 2010 algas nn Araabia kevad oma revolutsioonide, interventsioonide ja kodu-, täpsemalt ususõdadega aastakümneid rahulikult kõrvuti elanud sunniitide ja shiitide vahel. Seejuures oli USA president George W. Bush kuulutanud shiitlikud režiimid Iraanis ja Süürias (pluss Hezbollah’ liikumine Liibanonis) “kurjuse teljeks”. USA ja Euroopa Liit osalesid Liibüa diktaatori kukutamises ja üritasid sama ka Süürias, millest kasvas välja veel üks lõputu sõda piirkonnas.Vastates USA ja EL-i kaasalöömisele võitlustes korraldas Osama bin Ladeni organisatsioon Al-Qaeda terrorirünnakute laine USA-s, Euroopas, Aafrikas ja Aasias. Al-Qaedal oli plaanis kujuneda ülemaailmseks tsentraliseeritud üksuseks, ent temast jõudis ette Iraagis ja Süürias tegutsenud sõjaline rühmitus, kes soodsas rahvusvahelises konjunktuuris kuulutas 29. juunil 2014 välja kalifaadi oma administratiiv- ja maksusüsteemiga ning saavutas maailma eri paigus tegutsevatelt sunniäärmuslaste rühmitustelt truudusvande andmise.Sellega viis kalifaat lõpule araabia revolutsioonide poolt alustatu – sündmused erinevates riikides on üksteisega tihedalt seotud, üksteist mõjutavad ja moodustasid nii ühtse protsessi.ÜRO hiljutise raporti kohaselt käib kalifaadi osalusega sõda praegu 17 Aasia ja Aafrika riigis. Enamikul juhtudel on tegu aladega, kus rullus ka Teine maailmasõda. Samas korraldavad kalifaadiga seotud või tema nimel tegutsevad isikud rünnakuid ka Euroopas, ent neid nimetatakse terrorismiks!?Üsna sageli toestatakse seda hinnangut Vene narodnikute, baski separatistide, Iiri vabariikliku armee ja Saksa punabrigaadide meeldetuletamisega. Ikka lohutuseks – aga Euroopas on terrorismi varemgi olnud!Tegu on siiski naiivse jutuga, sest tänased terroristid on mitte-euroopalikku päritolu ja eesmärkidega. Peamine neist on moslemite võimu taastamine kõikjal nendele varem kuulunud aladel, mis teadupärast hõlmab suured alad Lääne- ja Kagu-Euroopas. Sõdimine selle nimel käib täie julmusega nii kodus kui võõrsil.Praegune sõjatanner on tõesti suur, ent kui ameeriklaste-eurooplaste kaasalöömisel Afganistanis, Süürias, Iraagis, Liibüas, Malis ja mujal toimuvat peetakse sõjaks, siis vastaspoole “lendsalkade” rünnakuid Euroopas hinnatakse vaid terrorismiks!?Siinkohal on tark meenutada Teise maailmasõja päevi, kus aastail 1941–1944 suurtel aladel Prantsusmaast Balti riikideni sõjategevust praktiliselt ei toimunud. Peale üksikute partisanide rünnakute okupantide vastu, mida siiski peeti maailmasõja osaks! Ehk siis – miks me nüüd hindame kahe poole sõdimist seal, nende juures, ühtmoodi, ja siin, meie juures, teistmoodi?Euroopa masside psühholoogia tervise nimel on toimunu pisendamine “terrorismiks” kestnud piisavalt kaua. Euroopaga avalikult sõdiv kalifaat kui uus reaalsus on juba rohkem kui kaks aastat vana, rääkimata sellest, et jätkuvad ka sõdimised mujal ja ikka Eesti osalusel.See kõik on igapäevaselt kohal telepildis ja mobiiliekraanil ning sellel kõigel on paratamatu mõju iga indiviidi psüühikale. On viimane aeg küsida – kaua see pisendamise mäng käib? Tänaseks on Prantsuse peaminister Valls olnud ainuke, kes pärast iga kolme suurt “terrorirünnakut” on tõdenud, et “oleme sõjas”. Kuna aga vastavat seadusandlust parlamendi vastuseisu tõttu ei käivitatud, tabas ka viimane rünnak Nice’is kõiki ootamatult. Pole raske eeldada, et sama sünnib veel ja veel.Ei saaks öelda, et uusi entsüklopediste poleks välja ilmunud. Seda kinnitab kas või “hübriidsõja” käibeletulek. Paraku aitab see selgitada vaid Venemaa praeguse sõjapidamise iseärasusi ega anna vastust küsimusele: kas USA/EL on sõjas kalifaadiga või mitte ja kas see on suur (maailma?) või väike sõda?Suure poliitika reegleid teades pole raske mõista, et kuniks ei teki ühist tõdemust, arusaama sellest, kas peame ühte ja sama sõda täiel määral või ainult poolikult, st üksnes seal ja mitte siin, st kodus, maksavad selle jätkuva arusaamatuse eest oma eludega reakodanikud.
Veel artikleid samast teemast »