description: Möödunud nädalalõpul süüdati Lümanda lubjapargis hooaja viimane ahjutäis lupja. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kolmele tonnile paekivile tehti tuli alla
Neljapäev, 27. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Neljapäev, 27. oktoober 2016. Lümanda lubjapargi lubjapõletaja ja -kustutaja Veli Kiks tuld ahju süütamas. Foto: Priit Penu Möödunud nädalalõpul süüdati Lümanda lubjapargis hooaja viimane ahjutäis lupja.
“See on tõesti viimane. Põletame lupja väikses ahjus, et pakkuda geopargi konverentsi külalistele nii meilt kui välismaalt võimalust kogu protsessi vaadelda,” ütles Lümanda lubjapargi eestvedaja ja Limex OÜ juhatuse liige Priit Penu.
Kui suurde ahju, mida köetakse kolm ööd-päeva, mahub ligikaudu 30 tonni kivi, siis väiksesse kolm kuni kolm ja pool tonni ning selle põletamiseks kulub aega 32 tundi.
Vähemalt tuhandekraadise kuumuse juures hakkab kivi keemiliselt lagunema.
Põletati üle saja tonni kivi
Kõrges kuumuses eraldub süsihappegaas ja järele jääb kustutamata lubi. Seejärel jäetakse kivi jahtuma. Kui lubi on jahtunud, viiakse see kustutusväljale, kus lubi veevannis kustutatakse.
“Käesoleval aastal oleme põletanud kokku veidi üle saja tonni kivi,” sõnas Penu.
“Kvaliteetse sideaine järele nõudlust on ja ilmad ka veel praegu soosivad. Järgmist põletamist tuleb oodata tuleva aasta maini.” “See on tõesti viimane. Põletame lupja väikses ahjus, et pakkuda geopargi konverentsi külalistele nii meilt kui välismaalt võimalust kogu protsessi vaadelda,” ütles Lümanda lubjapargi eestvedaja ja Limex OÜ juhatuse liige Priit Penu.Kui suurde ahju, mida köetakse kolm ööd-päeva, mahub ligikaudu 30 tonni kivi, siis väiksesse kolm kuni kolm ja pool tonni ning selle põletamiseks kulub aega 32 tundi.Vähemalt tuhandekraadise kuumuse juures hakkab kivi keemiliselt lagunema.Kõrges kuumuses eraldub süsihappegaas ja järele jääb kustutamata lubi. Seejärel jäetakse kivi jahtuma. Kui lubi on jahtunud, viiakse see kustutusväljale, kus lubi veevannis kustutatakse.“Käesoleval aastal oleme põletanud kokku veidi üle saja tonni kivi,” sõnas Penu.“Kvaliteetse sideaine järele nõudlust on ja ilmad ka veel praegu soosivad. Järgmist põletamist tuleb oodata tuleva aasta maini.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Saaremaa muuseum on kuulutanud välja riigihanke Kuressaare linnus-kindluse konvendihoone akende vahetamiseks. Vahetatavaid aknaid on kokku üle 100. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Linnuse aknad lähevad lõpuks vahetamisele
Neljapäev, 27. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Neljapäev, 27. oktoober 2016. Kõik konserveerimistööd on keerulised ja nii on muuseumi direktori Endel Püüa sõnul olnud raske leida ka lossi akende vahetajat. FOTO: Valmar Voolaid Saaremaa muuseum on kuulutanud välja riigihanke Kuressaare linnus-kindluse konvendihoone akende vahetamiseks. Vahetatavaid aknaid on kokku üle 100.
Selgub, et tegemist on päris keerulise tööga ja pole siis ime, et esimene sellesisuline hange nurjus.
“Pakkumised pidid tulema 14. oktoobriks ja aega oli rohkem kui poolteist kuud. Alguses neli-viis firmat tundis huvi, aga kui aeg kätte jõudis, jäime tühjade pihkudega. Ilmselt on töö keeruline,” märkis Saaremaa muuseumi direktor Endel Püüa.
Praegused tinaraamistuses vitraažaknad on ette pandud aastatel 1984–1985 vahetult enne lossi taasavamist pärast restaureerimist. Restaureerimistööde ajal olid ees puitraamidega tavalised aknad.
“Tuul on lõngutanud neid vitraaže ja tinaraamid on ühendusest lahti. Paar akent on lausa nii, et osa vitraažklaasist on lihtsalt ära pudenenud ja me oleme toestanud aknaid seestpoolt pleksiklaasiga,” kirjeldas olukorda Püüa.
Direktori sõnul on probleem ka selles, et nad tahaksid maja soojemaks ja ökonoomsemaks saada. “Praegused aknad on ühekordsed ja tuult läbilaskvad vitraažklaasid, aga nüüd me asendame need pakettvitraažklaasidega, nii et ühel pool on vitraažklaas ja teisel pool tavaline klaas. Nii on toekam ja soojapidavam,” lisas Püüa.
Keeruline töö
Ühest küljest on täiesti normaalne, et aeg on oma töö teinud ja aknad vajavad vahetamist, aga teisalt pandi aknad toona ette kiirustades, sest avamine surus peale. Lisaks kasutati ettepanemisel tsementsegu, mis praguneb ja kukub välja. Segu parandamine käib muuseumil kogu aeg.
“See pole tavaline aknapanek. Peale selle, et aken ise on spetsiifiline, tuleb teha seal ka päris palju akna dolomiitraamide parandamistöid, mis tähendab vastavate segudega täitmist ja profiilide uuesti modelleerimist,” lisab Püüa asjale veelgi keerukust.
Akendevahetuse projekti koostas Tallinna projekteerimisfirma Vana Tallinn OÜ ja juurde on lisatud seletuskiri ja nõuded.
Näiteks peab pakkuja olema viimase viie aasta jooksul valmistanud ja paigaldanud vähemalt ühe hoone tinaraamistuses vitraažaknad, kokku vähemalt kolm akent, millest vähemalt üks peab olema paigaldatud ilma puitraamita otse raidpiida sisse.
“Osa raha on ministeeriumi poolt eraldatud juba selleks aastaks, aga sel aastal me ei jõua eriti midagi teha, sest esiteks võttis projekteerimine kauem aega, kui me eeldasime, kuna mitu korda tuli projekti parandada ja tagasi saata ning teine põhjus on see, et esimene hange nurjus,” täpsustas Püüa.
Õnneks saab raha üle kanda järgmisse aastasse.
Maksumuse kohta ütleb Püüa, et see on hoomamatu.
“Kunagi mingi kalkulatsioon kiirel paikvaatlusel tehti, aga need numbrid, mis 2013. aastal saadi, enam ei kehti. Nüüd on pall ehitusfirmade käes. Las nad ise pakuvad hinna ja meie peame koos kultuuriministeeriumiga vaatama, kas saame sellele hinnale vastu,” lausus Püüa.
Uues hankes on positiivne see, et varasema ühe aasta asemel võib akende tegemiseks ja ettepanemiseks kulutada kaks aastat. See annab lootust ehitaja leida.
Riigihankel osalemiseks ootab Saaremaa muuseum pakkumisi 25. novembri kella 12-ni. Selgub, et tegemist on päris keerulise tööga ja pole siis ime, et esimene sellesisuline hange nurjus.“Pakkumised pidid tulema 14. oktoobriks ja aega oli rohkem kui poolteist kuud. Alguses neli-viis firmat tundis huvi, aga kui aeg kätte jõudis, jäime tühjade pihkudega. Ilmselt on töö keeruline,” märkis Saaremaa muuseumi direktor Endel Püüa.Praegused tinaraamistuses vitraažaknad on ette pandud aastatel 1984–1985 vahetult enne lossi taasavamist pärast restaureerimist. Restaureerimistööde ajal olid ees puitraamidega tavalised aknad.“Tuul on lõngutanud neid vitraaže ja tinaraamid on ühendusest lahti. Paar akent on lausa nii, et osa vitraažklaasist on lihtsalt ära pudenenud ja me oleme toestanud aknaid seestpoolt pleksiklaasiga,” kirjeldas olukorda Püüa.Direktori sõnul on probleem ka selles, et nad tahaksid maja soojemaks ja ökonoomsemaks saada. “Praegused aknad on ühekordsed ja tuult läbilaskvad vitraažklaasid, aga nüüd me asendame need pakettvitraažklaasidega, nii et ühel pool on vitraažklaas ja teisel pool tavaline klaas. Nii on toekam ja soojapidavam,” lisas Püüa.Ühest küljest on täiesti normaalne, et aeg on oma töö teinud ja aknad vajavad vahetamist, aga teisalt pandi aknad toona ette kiirustades, sest avamine surus peale. Lisaks kasutati ettepanemisel tsementsegu, mis praguneb ja kukub välja. Segu parandamine käib muuseumil kogu aeg.“See pole tavaline aknapanek. Peale selle, et aken ise on spetsiifiline, tuleb teha seal ka päris palju akna dolomiitraamide parandamistöid, mis tähendab vastavate segudega täitmist ja profiilide uuesti modelleerimist,” lisab Püüa asjale veelgi keerukust.Akendevahetuse projekti koostas Tallinna projekteerimisfirma Vana Tallinn OÜ ja juurde on lisatud seletuskiri ja nõuded.Näiteks peab pakkuja olema viimase viie aasta jooksul valmistanud ja paigaldanud vähemalt ühe hoone tinaraamistuses vitraažaknad, kokku vähemalt kolm akent, millest vähemalt üks peab olema paigaldatud ilma puitraamita otse raidpiida sisse.“Osa raha on ministeeriumi poolt eraldatud juba selleks aastaks, aga sel aastal me ei jõua eriti midagi teha, sest esiteks võttis projekteerimine kauem aega, kui me eeldasime, kuna mitu korda tuli projekti parandada ja tagasi saata ning teine põhjus on see, et esimene hange nurjus,” täpsustas Püüa.Õnneks saab raha üle kanda järgmisse aastasse.Maksumuse kohta ütleb Püüa, et see on hoomamatu.“Kunagi mingi kalkulatsioon kiirel paikvaatlusel tehti, aga need numbrid, mis 2013. aastal saadi, enam ei kehti. Nüüd on pall ehitusfirmade käes. Las nad ise pakuvad hinna ja meie peame koos kultuuriministeeriumiga vaatama, kas saame sellele hinnale vastu,” lausus Püüa.Uues hankes on positiivne see, et varasema ühe aasta asemel võib akende tegemiseks ja ettepanemiseks kulutada kaks aastat. See annab lootust ehitaja leida.Riigihankel osalemiseks ootab Saaremaa muuseum pakkumisi 25. novembri kella 12-ni.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Eelmise aasta lõpus Saaremaa Spordiliidu poolt maakonna sportlikuimaks perekonnaks valitud perekond Mändla pälvis Eesti Olümpiakomitee tunnustusena pääsme täna Tallinnas algavale rahvusvahelisele ratsaspordiüritusele. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Perekond Mändla pälvis EOK tunnustuse
Reede, 07. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 07. oktoober 2016. Mairo Mändla võitis tänavu Ultima Thule maratoni. Foto: Valmar Voolaid Eelmise aasta lõpus Saaremaa Spordiliidu poolt maakonna sportlikuimaks perekonnaks valitud perekond Mändla pälvis Eesti Olümpiakomitee tunnustusena pääsme täna Tallinnas algavale rahvusvahelisele ratsaspordiüritusele.
Perekond Mändla – pereisa Tarmo, pereema Õnne, pojad Mairo ja Oliver ning tütar Maiken – sai EOK-lt preemiaks 7.-9. oktoobrini Tallinnas Saku suurhallis toimuva International Horse Show külastuse koos ööbimisega uues Hilton Tallinn Park hotellis.
Tallinn International Horse Show ühendab endas tipptasemel ratsaspordi, elava muusika ning ehedad elamused hobumaailmast. Tänavu on kolmepäevase võistluse kulminatsiooniks pühapäeval toimuv maailmakarika etapp takistussõidus. Kokku osaleb üritusel üle 120 tippsportlase ja ligi 200 hobust pea kümnest riigist, nende seas Eesti tippsõitjad.
Tarmo Mändla lubas täna õhtul koos perega igal juhul pealinna minna. Sportlikuks kujunes tema sõnul pere eelkõige tänu meeskonna ehk kogu pere panusena. “Kõige tähtsam on pudrukeetja, ilma temata ei oleks tulemusi,” viitas Tarmo abikaasa Õnnele. Sporti pidas Tarmo peres elustiiliks. “Pojad on minu jälgedes. Algul sai neid suunatud, nüüd tuleb välja küll ja nad teevad ise edasi,” ütles Mändla.
Saaremaa Spordiliidu juht Kalev Kütt tõi perekond Mändlat esile eelkõige sellepärast, et meespool on aktiivsed jooksjad ja liikumisharrastajad, keda abikaasa Õnne ja tütar Maiken toetavad. “Tarmo pojad on tänavu väga hästi jooksnud. Mairo võitis esimese Ultima Thule maratoni,” kiitis Kütt.
Eesti Olümpiakomitee liikumisharrastuse juhi Peeter Lusmägi sõnul peab EOK liikumisharrastuse edendamisel perespordi valdkonda väga oluliseks. “Kõik olulisemad väärtused ja elukestvad harjumused saavad alguse kodust. Nii ka armastus spordi ja liikumise vastu,“ selgitas Lusmägi.
EOK on sportlikumaid peresid tunnustanud juba kümmekond aastat. “Võiks ju arvata, et aastatega on tublimate valimine läinud lihtsamaks, kuid nii see ei ole. Eesti pered on aina sportlikumad ja märkamist ning tunnustust väärivaid perekondi tuleb aina juurde,” märkis Lusmägi. Perekond Mändla – pereisa Tarmo, pereema Õnne, pojad Mairo ja Oliver ning tütar Maiken – sai EOK-lt preemiaks 7.-9. oktoobrini Tallinnas Saku suurhallis toimuva International Horse Show külastuse koos ööbimisega uues Hilton Tallinn Park hotellis.Tallinn International Horse Show ühendab endas tipptasemel ratsaspordi, elava muusika ning ehedad elamused hobumaailmast. Tänavu on kolmepäevase võistluse kulminatsiooniks pühapäeval toimuv maailmakarika etapp takistussõidus. Kokku osaleb üritusel üle 120 tippsportlase ja ligi 200 hobust pea kümnest riigist, nende seas Eesti tippsõitjad.Tarmo Mändla lubas täna õhtul koos perega igal juhul pealinna minna. Sportlikuks kujunes tema sõnul pere eelkõige tänu meeskonna ehk kogu pere panusena. “Kõige tähtsam on pudrukeetja, ilma temata ei oleks tulemusi,” viitas Tarmo abikaasa Õnnele. Sporti pidas Tarmo peres elustiiliks. “Pojad on minu jälgedes. Algul sai neid suunatud, nüüd tuleb välja küll ja nad teevad ise edasi,” ütles Mändla.Saaremaa Spordiliidu juht Kalev Kütt tõi perekond Mändlat esile eelkõige sellepärast, et meespool on aktiivsed jooksjad ja liikumisharrastajad, keda abikaasa Õnne ja tütar Maiken toetavad. “Tarmo pojad on tänavu väga hästi jooksnud. Mairo võitis esimese Ultima Thule maratoni,” kiitis Kütt.Eesti Olümpiakomitee liikumisharrastuse juhi Peeter Lusmägi sõnul peab EOK liikumisharrastuse edendamisel perespordi valdkonda väga oluliseks. “Kõik olulisemad väärtused ja elukestvad harjumused saavad alguse kodust. Nii ka armastus spordi ja liikumise vastu,“ selgitas Lusmägi.EOK on sportlikumaid peresid tunnustanud juba kümmekond aastat. “Võiks ju arvata, et aastatega on tublimate valimine läinud lihtsamaks, kuid nii see ei ole. Eesti pered on aina sportlikumad ja märkamist ning tunnustust väärivaid perekondi tuleb aina juurde,” märkis Lusmägi.
Veel artikleid samast teemast »


description: Mihklipäeval avaldati sajakonna inimese pöördumine ettepanekuga peatada lõunasuunalise raudtee (Rail Baltic) rajamine kavandatud kujul. Ka mina olin allakirjutanute seas. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Raudtee ja rahva raha

maintext:
Arvamus
Raudtee ja rahva raha
Esmaspäev, 17. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Mihklipäeval avaldati sajakonna inimese pöördumine ettepanekuga peatada lõunasuunalise raudtee (Rail Baltic) rajamine kavandatud kujul. Ka mina olin allakirjutanute seas.
Miks ma kahtlen kiirraudtee ehitamise mõttekuses?
Põhjusi on mitu. Kiirraudtee ülalpidamiskulud on palju suuremad kui tavalisel raudteel. Võib öelda, et kiiruse kasvades aritmeetilises progressioonis kasvavad raudtee hooldamise kulud geomeetrilises progressioonis.
Kiirraudteel on kiirused üle 200 km/h. Olemasoleva raudtee korrastamisel võib rong saavutada kiiruse enam kui 120 km/h. Mitmed meist suuremad riigid ei ole ehitanud kiirraudteid just suurte hoolduskulude pärast. Kiirraudteed on paratamatud tiheda asustusega piirkondades, kus ruutkilomeetril elab keskmiselt pea kümme korda rohkem inimesi kui Eestis.
Meeletu soov võõrast raha kulutada
Teiseks oleks uue kiirraudtee ning praeguse Tallinn–Pärnu ja Tallinn–Viljandi raudtee üheaegne ülalpidamine liigne kulu, arvatavasti üle jõu käiv kulu.
Raudtee hoolduse kulud kaetakse raudtee kasutustasudest. Venemaalt lähtuvad transiitveod on vähenenud ja sel aastal kasutustasud ei kata kulusid.
Avalikkusele on öeldud, et oodatavad kaubakogused lõuna suunas on piisavad. Senised kogemused on aga näidanud, et soovid esitatakse tegelikkusena ja prognoosid on liiga optimistlikud.
Kiirraudtee eeldab Põhja-Eestist kuni Läti piirini tara ehitamist. Milline mõju saab sellel olema loomade asurkondadele ja kas ühendus kavandatavast raudteest ida ja lääne poole jäävate alade vahel katkeb või mitte, on raske öelda.
Raudtee ehitamine annab ettevõtjatele hankeid ja inimestele tööd, kuid tõstab ilmselt ehitusmaterjalide ja -tööde hinda.
Järgmisel päeval, 30. septembril, vastas majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi esindaja Postimehes meie pöördumisele (“Ministeerium vastab ühiskonnategelaste pöördumisele: tegu on argumentidega, mida on korduvalt ümber lükatud”). Tema vastus tekitab paraku uusi küsimusi.
Vastuses on kirjas: “Kahe paralleelse raudtee ülalpidamine Pärnu suunas on loomulikult ebaloogiline. Samas tuleb silmas pidada, et Rail Baltic saab valmis alles 2025. aastaks, veod raudteel hakkavad toimuma alates 2026. aastast. Vahepealse kümneaastase perioodi jooksul on reisijaid aga vaja sihtkohtadesse toimetada.”
Praegune Tallinn–Pärnu raudtee ehitati Tallinn–Viljandi raudtee haruteena. Olemasoleva raudtee ülesvõtmise korral tuleb maha jätta ka Tallinn–Viljandi raudtee. Kavandatud kiirraudtee ei läbi Lelle sõlmjaama.
Viis aastat tagasi rekonstrueeriti Türi–Viljandi raudteelõik. Raha kulus 350 mln krooni, sellest 200 mln krooni saadi Euroopa Ühtekuuluvusfondilt. Ma ei oska öelda, kas euroraha saamise tingimustes oli selle lõigu kasutamise ajaks ette nähtud 15 aastat.
Teiseks saab ministeeriumi vastusest lugeda, et Rail Balticu valmides on see probleemideta kasutatav ka linnalähirongide jaoks. Tallinnast Läti piirini on kavandatud 11 peatuskohta. Praegu on Tallinna ja Pärnu vahel 23 peatust. Peatuste vähenemisel tuleb paljudel inimestel oma liikumisviisi muuta.
Ühiskonnategelaste pöördumises on kirjas: “On selge, et niisugust projekti tohib ellu viia väga vastutustundlikult, kaaludes kõiki plusse ja miinuseid, mitte lihtsalt saadaoleva euroraha kulutamise pärast.”
Ministeerium vastab, et Rail Balticu ehitamiseks antava raha kasutamisele alternatiivi pole, tegemist on “võta või jäta” vahenditega.
Ministeeriumi eesmärk on järelikult kogu saada olev raha igal juhul ära kulutada. Soov võõrast raha kulutada (tööd ja leiba see mõneks ajaks ju annab) on nii suur, et küsimus, kas raha jätkub ka raudtee ülalpidamiseks, on homse päeva mure.
Ministeerium keskendub oma vastuses pikalt ka asjaolule, et Euroopa Ühendamise Rahastust (Connecting Europe Facility) saab raha 1435 mm laiuse rööpmevahega raudteele.
Avalikus pöördumises ei seata kahtluse alla vajadust viia lõuna suunas kulgev raudtee Euroopas levinud laiusele. Ma ise arvan, et kogu Eesti raudtee võib üle viia sellele laiusele, sest Vene transiit on vähenenud ja Koidula piirijaam on välja ehitatud. Samasugune terminal tuleb siis teha ka Narva juurde. Kuid muude liinide laiust saame muuta koos Läti ja Leeduga.
Pärast Suurbritannia lahkumist jääb EL-i 27 riiki, neist kahekümnes on raudtee 1435 mm lai. Iirimaal 1600 mm, Hispaanias ja Portugalis 1674 mm, Eestis, Lätis ja Leedus 1520 mm ning Soomes on Vene keisririigist jäänud viie jala laiuse (1524 mm) rööpmevahega raudtee. Nii et kogu EL-is ei ole ühesuguse rööpmevahega raudteed.
Eeltingimus tunnelile?
Rail Balticut on toodud ka kui hädavajalikku eeltingimust Tallinn–Helsingi tunnelile. La Manche’i väina all avati 22 aastat tagasi eurotunnel, mis on üle 50 kilomeetri pikk. Soome lahe alla ehitatav tunnel oleks pikem – tõsi, Soome-poole kristalsetesse kivimitesse on seda lihtsam rajada kui pehmetesse settekivimitesse.
Eurotunneli majandamise tasuvusega on olnud aga raskusi. Kui pika ajaga soovitakse ehituskulud tasa teenida, ma ei tea. Suurbritannias elab üle 65 miljoni inimese. Soomes alla viie ja poole miljoni. Rahvaarvude võrdlemine tekitab minus küll küsimuse tunneli vajaduses.
Ma arvan, et Eesti vajab eelkõige olemasoleva raudtee korrastamist ja ühendamist Läti raudteega lisaks Valgale ka Pärnu kaudu.
Kui palju saarlased mandril käies raudteed kasutavad, ei oska ma öelda. Kuid kui kiirraudtee kasutustasudest selle ülalpidamiseks ei jätku, siis peavad võib-olla ka saarlased oma osa maksma. Autor: Vootele Hansen, kolumnist Esmaspäev, 17. oktoober 2016.Miks ma kahtlen kiirraudtee ehitamise mõttekuses?Põhjusi on mitu. Kiirraudtee ülalpidamiskulud on palju suuremad kui tavalisel raudteel. Võib öelda, et kiiruse kasvades aritmeetilises progressioonis kasvavad raudtee hooldamise kulud geomeetrilises progressioonis.Kiirraudteel on kiirused üle 200 km/h. Olemasoleva raudtee korrastamisel võib rong saavutada kiiruse enam kui 120 km/h. Mitmed meist suuremad riigid ei ole ehitanud kiirraudteid just suurte hoolduskulude pärast. Kiirraudteed on paratamatud tiheda asustusega piirkondades, kus ruutkilomeetril elab keskmiselt pea kümme korda rohkem inimesi kui Eestis.Teiseks oleks uue kiirraudtee ning praeguse Tallinn–Pärnu ja Tallinn–Viljandi raudtee üheaegne ülalpidamine liigne kulu, arvatavasti üle jõu käiv kulu.Raudtee hoolduse kulud kaetakse raudtee kasutustasudest. Venemaalt lähtuvad transiitveod on vähenenud ja sel aastal kasutustasud ei kata kulusid.Avalikkusele on öeldud, et oodatavad kaubakogused lõuna suunas on piisavad. Senised kogemused on aga näidanud, et soovid esitatakse tegelikkusena ja prognoosid on liiga optimistlikud.Kiirraudtee eeldab Põhja-Eestist kuni Läti piirini tara ehitamist. Milline mõju saab sellel olema loomade asurkondadele ja kas ühendus kavandatavast raudteest ida ja lääne poole jäävate alade vahel katkeb või mitte, on raske öelda.Raudtee ehitamine annab ettevõtjatele hankeid ja inimestele tööd, kuid tõstab ilmselt ehitusmaterjalide ja -tööde hinda.Järgmisel päeval, 30. septembril, vastas majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi esindaja Postimehes meie pöördumisele (“Ministeerium vastab ühiskonnategelaste pöördumisele: tegu on argumentidega, mida on korduvalt ümber lükatud”). Tema vastus tekitab paraku uusi küsimusi.Vastuses on kirjas: “Kahe paralleelse raudtee ülalpidamine Pärnu suunas on loomulikult ebaloogiline. Samas tuleb silmas pidada, et Rail Baltic saab valmis alles 2025. aastaks, veod raudteel hakkavad toimuma alates 2026. aastast. Vahepealse kümneaastase perioodi jooksul on reisijaid aga vaja sihtkohtadesse toimetada.”Praegune Tallinn–Pärnu raudtee ehitati Tallinn–Viljandi raudtee haruteena. Olemasoleva raudtee ülesvõtmise korral tuleb maha jätta ka Tallinn–Viljandi raudtee. Kavandatud kiirraudtee ei läbi Lelle sõlmjaama.Viis aastat tagasi rekonstrueeriti Türi–Viljandi raudteelõik. Raha kulus 350 mln krooni, sellest 200 mln krooni saadi Euroopa Ühtekuuluvusfondilt. Ma ei oska öelda, kas euroraha saamise tingimustes oli selle lõigu kasutamise ajaks ette nähtud 15 aastat.Teiseks saab ministeeriumi vastusest lugeda, et Rail Balticu valmides on see probleemideta kasutatav ka linnalähirongide jaoks. Tallinnast Läti piirini on kavandatud 11 peatuskohta. Praegu on Tallinna ja Pärnu vahel 23 peatust. Peatuste vähenemisel tuleb paljudel inimestel oma liikumisviisi muuta.Ühiskonnategelaste pöördumises on kirjas: “On selge, et niisugust projekti tohib ellu viia väga vastutustundlikult, kaaludes kõiki plusse ja miinuseid, mitte lihtsalt saadaoleva euroraha kulutamise pärast.”Ministeerium vastab, et Rail Balticu ehitamiseks antava raha kasutamisele alternatiivi pole, tegemist on “võta või jäta” vahenditega.Ministeeriumi eesmärk on järelikult kogu saada olev raha igal juhul ära kulutada. Soov võõrast raha kulutada (tööd ja leiba see mõneks ajaks ju annab) on nii suur, et küsimus, kas raha jätkub ka raudtee ülalpidamiseks, on homse päeva mure.Ministeerium keskendub oma vastuses pikalt ka asjaolule, et Euroopa Ühendamise Rahastust (Connecting Europe Facility) saab raha 1435 mm laiuse rööpmevahega raudteele.Avalikus pöördumises ei seata kahtluse alla vajadust viia lõuna suunas kulgev raudtee Euroopas levinud laiusele. Ma ise arvan, et kogu Eesti raudtee võib üle viia sellele laiusele, sest Vene transiit on vähenenud ja Koidula piirijaam on välja ehitatud. Samasugune terminal tuleb siis teha ka Narva juurde. Kuid muude liinide laiust saame muuta koos Läti ja Leeduga.Pärast Suurbritannia lahkumist jääb EL-i 27 riiki, neist kahekümnes on raudtee 1435 mm lai. Iirimaal 1600 mm, Hispaanias ja Portugalis 1674 mm, Eestis, Lätis ja Leedus 1520 mm ning Soomes on Vene keisririigist jäänud viie jala laiuse (1524 mm) rööpmevahega raudtee. Nii et kogu EL-is ei ole ühesuguse rööpmevahega raudteed.Rail Balticut on toodud ka kui hädavajalikku eeltingimust Tallinn–Helsingi tunnelile. La Manche’i väina all avati 22 aastat tagasi eurotunnel, mis on üle 50 kilomeetri pikk. Soome lahe alla ehitatav tunnel oleks pikem – tõsi, Soome-poole kristalsetesse kivimitesse on seda lihtsam rajada kui pehmetesse settekivimitesse.Eurotunneli majandamise tasuvusega on olnud aga raskusi. Kui pika ajaga soovitakse ehituskulud tasa teenida, ma ei tea. Suurbritannias elab üle 65 miljoni inimese. Soomes alla viie ja poole miljoni. Rahvaarvude võrdlemine tekitab minus küll küsimuse tunneli vajaduses.Ma arvan, et Eesti vajab eelkõige olemasoleva raudtee korrastamist ja ühendamist Läti raudteega lisaks Valgale ka Pärnu kaudu.Kui palju saarlased mandril käies raudteed kasutavad, ei oska ma öelda. Kuid kui kiirraudtee kasutustasudest selle ülalpidamiseks ei jätku, siis peavad võib-olla ka saarlased oma osa maksma.
Veel artikleid samast teemast »


description: Täna Kuressaares algava rekordarvu osalejatega 43. Saaremaa kolme päeva jooksu kõige suuremad uuendused võrreldes eelmise aastaga seisnevad ümbertehtud võistlusradades. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kolme päeva jooksul võib sündida uus osavõturekord
Reede, 14. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Reede, 14. oktoober 2016. Kumb osutub kolme päeva jooksul parimaks saarlaseks, kas Mairo Mändla (vasakul) või Ando Õitspuu, selgub pühapäeval. FOTO: Valmar Voolaid Täna Kuressaares algava rekordarvu osalejatega 43. Saaremaa kolme päeva jooksu kõige suuremad uuendused võrreldes eelmise aastaga seisnevad ümbertehtud võistlusradades.
Esimese päeva 10 km pikkune etapp joostakse tervenisti uuel rajal. Kui varem asus start J. Smuuli tänaval Tehnika tänava ristmiku lähedal, siis täna lähetatakse jooksjad rajale hoopis Kuressaare gümnaasiumi juurest Kaevu tänavalt suunaga kesklinna poole, kust edasi pööravad jooksjad vasakule, Pärna tänavale. Muudatus sai sisse viidud mitmel asjaolul.
“Liikluskoormus reedeõhtusel tipptunnil Kuressaare ringteel ja mõningatel tänavatel panid mõtteid mõlgutama valida uus rada. Sel aastal alanud mahukad remonditööd Tallinna tänaval said otsustavaks sammuks uus rada ära testida,” põhjendas muutusi Saaremaa kolme päeva jooksu üks korraldajaid Helen Jürjo.
Uus tänane rada viib pärast paari kilomeetrit eramajade rajoonis jooksmist Roomassaare sadamasse ja mere äärde kõrgete kadakate vahele – merelinnale iseloomulik keskkond võiks osalejatele meeldida vahelduseks linnatänavatele.
Kui 1991. aastal toodi reedene etapp Sõrvest Kuressaarde, siis 25 aastat asus stardi- ja finišipaik Saaremaa ühisgümnaasiumi ümbruses.
Lasteaia tänav jäi kitsaks
“Nüüd liikusime reedese võistlusrajaga linna teise gümnaasiumi juurde. Sellega seoses pöörame kindlasti osalejate tähelepanu sellele, et kui varem oli jooksu sekretariaat Vallimaa tänaval Kuressaare spordikeskuses, siis nüüd Kuressaare gümnaasiumis – kohe tänase stardi ja finiši kõrval,” ütles Jürjo.
Muudatused on samuti jooksu homsel, teisel 16,195 km pikkusel etapil Sõrves. Kui seni asus noortejooksu etapp põhijooksust tükk maad eemal ja vanemad ei saanud oma lastele kaasa elada, siis sel aastal mõõtsid korraldajad mitmeid rajavalikuid traditsioonilise Iide küla ümber, et kõik oleks kompaktsem ja logistiliselt paremini teostatav.
“Nii noortejooksu kui põhijooksu start ja finiš on Iide külas. Vahemaad suurte ja väikeste startide vahel ei ole suured – mõnisada meetrit,” tutvustas Jürjo.
Väiksemaid muudatusi viidi sisse ka pühapäevasesse, 16 km pikkusesse etappi Kuressaares. Lasteaia tänav jäi suure osalejate arvu tõttu põhijooksu stardile kitsaks. Kolmanda etapi start antakse Lossi tänavalt pargi poole.
“Uuendusena saavad põhijooksul ja noortejooksul osalejad joosta ümber lossi, mis on üks linna sümboleid, kompromissina jäi lõpuosas välja tervisepargi ring,” selgitas Jürjo.
Algselt soovisid korraldajad selle asemele panna natuke lühema, Musumänniku pargi ringi Tuulte Roosis, aga seal võib pinnas osutuda vihmaga väga vesiseks. Plaanide kohaselt tehakse rajakatte parandustöid ja tulevikus saab selle osa võibolla sisse võtta.
Ainult kolmeliikmelised võistkonnad
Võistkonnad on tänavu kolmeliikmelised. Varem võis igas võistkonnas olla ka neli liiget. “Kuna meilt küsiti, miks on mees- ja segavõistkonnad ühes arvestuses, siis otsustasime need lahku lüüa. Sellega lisandus kolm uut auhinnatavat võistkonda. Nii otsustasime, et muudame võistkonnad kolmeliikmeliseks ja kaotame varuliikme ära,” lausus Jürjo. Võistkonna tulemus sõltub nüüd igast liikmest.
“Mõningal määral lisab see põnevust võistkondlikus arvestuses viimase päevani, sest enam ei saa loota varuliikmele. Arvame, et osalejad võtavad selle uuenduse hästi vastu,” lootis Jürjo.
Võistkondlikku arvestust peetakse tänavu meeskondadele, naiskondadele, segavõistkondadele, veteranide ja noorte võistkondadele. Nagu mullugi, seatakse pingerida ka paaridele.
Eelregistreerunuid üle 800
Praeguse seisuga on end Saaremaa kolme päeva jooksu põhijooksule kirja pannud 673 osalejat. Koos noortejooksuga, millest osavõtjaid on eelregistreerimisega 143, küündib osalejate arv 816-ni, mis tähendab uut osavõturekordit. Mullu jäi osalejate arv seitsme- ja kaheksasaja vahele.
Põhijooksu favoriitidena on täna meestest stardis maratoni Eesti meistrivõistluste hõbemedali omanik Kaupo Sasmin ja mullu kolme päeva jooksul kolmas olnud Argo Jõesoo. Parima saarlase tiitli eest hakkavad võistlema Ando Õitspuu ja Mairo Mändla.
Naistest asuvad stardijoonele maratoni Eesti meister Moonika Pilli ja hõbemedali omanik Kaisa Kukk. Lisaks on stardinimekirjas pärast teistkordset emakssaamist uuesti jooksurajale naasnud Evelin Talts, kes esindas Eestit 2012. aasta Londoni olümpiamängudel maratonijooksus. Eile polnud ta päris 100 protsenti kindel, kas jooksma tuleb, sest laps oli veidi tõbine. Esimese päeva 10 km pikkune etapp joostakse tervenisti uuel rajal. Kui varem asus start J. Smuuli tänaval Tehnika tänava ristmiku lähedal, siis täna lähetatakse jooksjad rajale hoopis Kuressaare gümnaasiumi juurest Kaevu tänavalt suunaga kesklinna poole, kust edasi pööravad jooksjad vasakule, Pärna tänavale. Muudatus sai sisse viidud mitmel asjaolul.“Liikluskoormus reedeõhtusel tipptunnil Kuressaare ringteel ja mõningatel tänavatel panid mõtteid mõlgutama valida uus rada. Sel aastal alanud mahukad remonditööd Tallinna tänaval said otsustavaks sammuks uus rada ära testida,” põhjendas muutusi Saaremaa kolme päeva jooksu üks korraldajaid Helen Jürjo.Uus tänane rada viib pärast paari kilomeetrit eramajade rajoonis jooksmist Roomassaare sadamasse ja mere äärde kõrgete kadakate vahele – merelinnale iseloomulik keskkond võiks osalejatele meeldida vahelduseks linnatänavatele.Kui 1991. aastal toodi reedene etapp Sõrvest Kuressaarde, siis 25 aastat asus stardi- ja finišipaik Saaremaa ühisgümnaasiumi ümbruses.“Nüüd liikusime reedese võistlusrajaga linna teise gümnaasiumi juurde. Sellega seoses pöörame kindlasti osalejate tähelepanu sellele, et kui varem oli jooksu sekretariaat Vallimaa tänaval Kuressaare spordikeskuses, siis nüüd Kuressaare gümnaasiumis – kohe tänase stardi ja finiši kõrval,” ütles Jürjo.Muudatused on samuti jooksu homsel, teisel 16,195 km pikkusel etapil Sõrves. Kui seni asus noortejooksu etapp põhijooksust tükk maad eemal ja vanemad ei saanud oma lastele kaasa elada, siis sel aastal mõõtsid korraldajad mitmeid rajavalikuid traditsioonilise Iide küla ümber, et kõik oleks kompaktsem ja logistiliselt paremini teostatav.“Nii noortejooksu kui põhijooksu start ja finiš on Iide külas. Vahemaad suurte ja väikeste startide vahel ei ole suured – mõnisada meetrit,” tutvustas Jürjo.Väiksemaid muudatusi viidi sisse ka pühapäevasesse, 16 km pikkusesse etappi Kuressaares. Lasteaia tänav jäi suure osalejate arvu tõttu põhijooksu stardile kitsaks. Kolmanda etapi start antakse Lossi tänavalt pargi poole.“Uuendusena saavad põhijooksul ja noortejooksul osalejad joosta ümber lossi, mis on üks linna sümboleid, kompromissina jäi lõpuosas välja tervisepargi ring,” selgitas Jürjo.Algselt soovisid korraldajad selle asemele panna natuke lühema, Musumänniku pargi ringi Tuulte Roosis, aga seal võib pinnas osutuda vihmaga väga vesiseks. Plaanide kohaselt tehakse rajakatte parandustöid ja tulevikus saab selle osa võibolla sisse võtta.Võistkonnad on tänavu kolmeliikmelised. Varem võis igas võistkonnas olla ka neli liiget. “Kuna meilt küsiti, miks on mees- ja segavõistkonnad ühes arvestuses, siis otsustasime need lahku lüüa. Sellega lisandus kolm uut auhinnatavat võistkonda. Nii otsustasime, et muudame võistkonnad kolmeliikmeliseks ja kaotame varuliikme ära,” lausus Jürjo. Võistkonna tulemus sõltub nüüd igast liikmest.“Mõningal määral lisab see põnevust võistkondlikus arvestuses viimase päevani, sest enam ei saa loota varuliikmele. Arvame, et osalejad võtavad selle uuenduse hästi vastu,” lootis Jürjo.Võistkondlikku arvestust peetakse tänavu meeskondadele, naiskondadele, segavõistkondadele, veteranide ja noorte võistkondadele. Nagu mullugi, seatakse pingerida ka paaridele.Praeguse seisuga on end Saaremaa kolme päeva jooksu põhijooksule kirja pannud 673 osalejat. Koos noortejooksuga, millest osavõtjaid on eelregistreerimisega 143, küündib osalejate arv 816-ni, mis tähendab uut osavõturekordit. Mullu jäi osalejate arv seitsme- ja kaheksasaja vahele.Põhijooksu favoriitidena on täna meestest stardis maratoni Eesti meistrivõistluste hõbemedali omanik Kaupo Sasmin ja mullu kolme päeva jooksul kolmas olnud Argo Jõesoo. Parima saarlase tiitli eest hakkavad võistlema Ando Õitspuu ja Mairo Mändla.Naistest asuvad stardijoonele maratoni Eesti meister Moonika Pilli ja hõbemedali omanik Kaisa Kukk. Lisaks on stardinimekirjas pärast teistkordset emakssaamist uuesti jooksurajale naasnud Evelin Talts, kes esindas Eestit 2012. aasta Londoni olümpiamängudel maratonijooksus. Eile polnud ta päris 100 protsenti kindel, kas jooksma tuleb, sest laps oli veidi tõbine.
Veel artikleid samast teemast »


description: Amerikanistika on teadus mitte Ameerika mandrist, vaid Ameerika Ühendriikidest. Kas Eestis oleks vaja oma amerikanistikat? On küll, sest üllatavalt paljud protsessid on seal ja siin sarnased (või siis seletamatult erinevad). Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Valima kutsub häirekell

maintext:
Arvamus
Valima kutsub häirekell
Esmaspäev, 24. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Amerikanistika on teadus mitte Ameerika mandrist, vaid Ameerika Ühendriikidest. Kas Eestis oleks vaja oma amerikanistikat? On küll, sest üllatavalt paljud protsessid on seal ja siin sarnased (või siis seletamatult erinevad).
USA-s on probleemiks tööotsijad Mehhikost (kohapealselt Estados Unidados Mexicanos), kellele palgamaksmine tuleb odavam, kui seda ootab või koguni nõuab valge ameeriklane oma hariduse järgi.
Võimalik president Donald Trump on teatavasti kontra-mehhiklane. Pole mingi kunst käsitleda teda rassistina, millest järgneb, et ta on tolerantsitu ja seega mitte-demokraat. Lühidalt öeldes sallimatu.
Muide, Lennart Meri ei kartnud lubada Eestisse hiinlasi, aga me ei tea, mida ta oleks arvanud Sahara-tagustest aafriklastest.
Süüdistamine sotsialismis
Presidendi valimisteni USA-s on käesolevate ridade avaldamise hetkest alates kõigest paar nädalat. Selle aja jooksul Eestis amerikanistikat ei sünni.
Ent ameeriklaste endi seesmine häirekell hakkas lööma juba aastal 2011, mil tekkis küsimus, mis saab Ameerika Ühendriikidest, kui need kalduvad sotsialismi ja kes on see, kes Ameerikat sel juhul kaitseb.
Minu käes on suhtekorraldaja Dick Morrise (Richard S. Morris, 1946) ja tema abikaasa Eileen McGanni värske raamat “Armageddon. Kuidas Trump võib lüüa Hillaryt” (Humanix Books 2016). Armageddon on umbes seesama, mis viimne võitlus.
Hillary Clinton on autorite meelest vasakpoolne ja seega hukatuslik, Donald Trump ameerikalik ning järelikult paremtsentristlik. Aastatel 1978–1996 töötas Dick Morris Bill Clintoni heaks. Arvates nüüd, et proua Valge Maja aegu minetab Ameerika iseenda, peaks Dick Morris niisiis ka küsima, kus ta ise on eksinud.
Tema tahab Ameerika jäävust. Milles see seisneb ja kuidas see välja näeb, seda “Armageddoni” autorid ei seleta ega olegi see ka nende eesmärk.
Ennekõike on demokraatia nende jaoks kohustus, mitte vaba tahe. Vaba tahe on vaieldav, kohustus on lepinguline. Vaba tahe jätab kauplemiseks ruumi, leping ei jäta. Clintonismi kriitikute meelest piiraks Hillary Clintoni valimine USA järgmiseks presidendiks ühiskondliku otsustamise avarust.
See kord, mida Hillary Clinton toetab, oleks ameerikalikkuse suhtes liiga preskriptiivne. Miks? Seepärast, et ta võrdsustaks inimesi valdkondades, kus inimesed ongi mittevõrdsed (näiteks vanus). Võib öelda ka teisiti: clintonismi vastaste käsitluses tähendaks Hillary Clintoni valimine rohelise tule avamist laiskusele. Kuid saab öelda kolmandatki moodi, nimelt et Hillary Clintoni ideoloogia kohaselt piirataks Ameerikas üksikisiku edasipürgimist. Ühiskond oleks tähtsam kui isikuvabadus.
Kas see nii ka juhtuks? Clintoni süüdistamine sotsialismis on paradoksaalne. Kui pidada sotsialismi peamiseks tunnuseks inimeste samaväärsust, siis näiteks Hillary Clintoni energiapoliitikas see parameeter puudub. Tema tahaks, et üleilmset kliimapoliitikat juhiks just USA, mitte aga kokkulepe kõigi asjaosaliste vahel.
Võib-olla on Hillary Clintoni sotsiaalpoliitika taga peidus teatav hirm rahutuste pärast klasside vahel. Kirjutan nimme “võib-olla”, sest tänini pole keegi vaevunud põhjalikumalt uurima, milles tema sotsiaalpoliitika õieti seisneb ja kuidas see jaguneb clintonismi ning obamalikkuse vahel.
Ligilähedaselt on võimalik arvata, et Hillary Clintoni meelest ei tohiks USA tervishoiukorraldus olla elitaarne, aga tema vastaste arvates on halb, kui inimese enda vastutus oma tervise eest asendub lootmisega ühiskonna tähelepanule.
Kuismoodi mõtleb Donald Trump ameerikalikkuse ärapööramisele vastu seista? Vastust ei ole, sest mastaapses poliitikas on ta algaja. “Armageddon” ei tutvusta Donald Trumpi relvi, vaid ta toob esile Hillary Clintoni võimalikud vead. Neist üks on topeltmoraal, lihtsureliku jaoks seega musta pesu pakkumine puhta pähe.
Kui must too pesu võib olla, kirjutatakse raamatus mitmekümnel leheküljel ja kui keegi tahab lugeda rohkemat, siis selleks pesuvanniks sobib üsna hästi USA õhujõudude kõrgema ohvitseri Gary J. Byrne’i teos “Iseloomude kriis” (Center Street 2016), jutustus USA presidendi tagatoast ja selle tagustest väljaspool Ovaalsaali Valges Majas. Gary Byrne töötas selle saali Kerberosena. Tal jätkub huumorimeelt, ent väga lõbus tema töö olla ei saanud.
Pigem Clinton kui Trump
Siit kaks küsimust otse meile. Minu arvates me ei vaja võõrast musta pesu. Raamatud Gary Byrne’i moodi ei aita ühiskonda valgustada ja nad ei tee meid rikkamaks. Mis teeks? Aus analüüs. Põhimõte “sine ira et studio” ei saa küll olla lõplik, kuid, ceterum censeo, me peaksime olema Eesti poliitilise ajaloo suhtes avameelsemad.
Näiteks küsimuses, mispoolest oli Siim Kallas nomenklatuurne. Või – kes kutsus Marina Kaljuranna tööle välisministeeriumisse (mul ei ole vastuseid). Ning teiseks: kui palju me ikkagi teame USA järgmisest presidendist, kellest sõltub märksa rohkem kui EV presidendist? Kui palju me teame ja kui palju me peaksime teadma? Ja kas me peame ameeriklaste hirmu Hillary Clintoni ees jagama?
Et asi oleks selge, siis – pigem kogenud Clinton kui võhiklik Trump. Hillary Clinton teab vähemasti, mismoodi näeb Kadriorg välja. Autor: Peeter Olesk Esmaspäev, 24. oktoober 2016.USA-s on probleemiks tööotsijad Mehhikost (kohapealselt Estados Unidados Mexicanos), kellele palgamaksmine tuleb odavam, kui seda ootab või koguni nõuab valge ameeriklane oma hariduse järgi.Võimalik president Donald Trump on teatavasti kontra-mehhiklane. Pole mingi kunst käsitleda teda rassistina, millest järgneb, et ta on tolerantsitu ja seega mitte-demokraat. Lühidalt öeldes sallimatu.Muide, Lennart Meri ei kartnud lubada Eestisse hiinlasi, aga me ei tea, mida ta oleks arvanud Sahara-tagustest aafriklastest.Presidendi valimisteni USA-s on käesolevate ridade avaldamise hetkest alates kõigest paar nädalat. Selle aja jooksul Eestis amerikanistikat ei sünni.Ent ameeriklaste endi seesmine häirekell hakkas lööma juba aastal 2011, mil tekkis küsimus, mis saab Ameerika Ühendriikidest, kui need kalduvad sotsialismi ja kes on see, kes Ameerikat sel juhul kaitseb.Minu käes on suhtekorraldaja Dick Morrise (Richard S. Morris, 1946) ja tema abikaasa Eileen McGanni värske raamat “Armageddon. Kuidas Trump võib lüüa Hillaryt” (Humanix Books 2016). Armageddon on umbes seesama, mis viimne võitlus.Hillary Clinton on autorite meelest vasakpoolne ja seega hukatuslik, Donald Trump ameerikalik ning järelikult paremtsentristlik. Aastatel 1978–1996 töötas Dick Morris Bill Clintoni heaks. Arvates nüüd, et proua Valge Maja aegu minetab Ameerika iseenda, peaks Dick Morris niisiis ka küsima, kus ta ise on eksinud.Tema tahab Ameerika jäävust. Milles see seisneb ja kuidas see välja näeb, seda “Armageddoni” autorid ei seleta ega olegi see ka nende eesmärk.Ennekõike on demokraatia nende jaoks kohustus, mitte vaba tahe. Vaba tahe on vaieldav, kohustus on lepinguline. Vaba tahe jätab kauplemiseks ruumi, leping ei jäta. Clintonismi kriitikute meelest piiraks Hillary Clintoni valimine USA järgmiseks presidendiks ühiskondliku otsustamise avarust.See kord, mida Hillary Clinton toetab, oleks ameerikalikkuse suhtes liiga preskriptiivne. Miks? Seepärast, et ta võrdsustaks inimesi valdkondades, kus inimesed ongi mittevõrdsed (näiteks vanus). Võib öelda ka teisiti: clintonismi vastaste käsitluses tähendaks Hillary Clintoni valimine rohelise tule avamist laiskusele. Kuid saab öelda kolmandatki moodi, nimelt et Hillary Clintoni ideoloogia kohaselt piirataks Ameerikas üksikisiku edasipürgimist. Ühiskond oleks tähtsam kui isikuvabadus.Kas see nii ka juhtuks? Clintoni süüdistamine sotsialismis on paradoksaalne. Kui pidada sotsialismi peamiseks tunnuseks inimeste samaväärsust, siis näiteks Hillary Clintoni energiapoliitikas see parameeter puudub. Tema tahaks, et üleilmset kliimapoliitikat juhiks just USA, mitte aga kokkulepe kõigi asjaosaliste vahel.Võib-olla on Hillary Clintoni sotsiaalpoliitika taga peidus teatav hirm rahutuste pärast klasside vahel. Kirjutan nimme “võib-olla”, sest tänini pole keegi vaevunud põhjalikumalt uurima, milles tema sotsiaalpoliitika õieti seisneb ja kuidas see jaguneb clintonismi ning obamalikkuse vahel.Ligilähedaselt on võimalik arvata, et Hillary Clintoni meelest ei tohiks USA tervishoiukorraldus olla elitaarne, aga tema vastaste arvates on halb, kui inimese enda vastutus oma tervise eest asendub lootmisega ühiskonna tähelepanule.Kuismoodi mõtleb Donald Trump ameerikalikkuse ärapööramisele vastu seista? Vastust ei ole, sest mastaapses poliitikas on ta algaja. “Armageddon” ei tutvusta Donald Trumpi relvi, vaid ta toob esile Hillary Clintoni võimalikud vead. Neist üks on topeltmoraal, lihtsureliku jaoks seega musta pesu pakkumine puhta pähe.Kui must too pesu võib olla, kirjutatakse raamatus mitmekümnel leheküljel ja kui keegi tahab lugeda rohkemat, siis selleks pesuvanniks sobib üsna hästi USA õhujõudude kõrgema ohvitseri Gary J. Byrne’i teos “Iseloomude kriis” (Center Street 2016), jutustus USA presidendi tagatoast ja selle tagustest väljaspool Ovaalsaali Valges Majas. Gary Byrne töötas selle saali Kerberosena. Tal jätkub huumorimeelt, ent väga lõbus tema töö olla ei saanud.Siit kaks küsimust otse meile. Minu arvates me ei vaja võõrast musta pesu. Raamatud Gary Byrne’i moodi ei aita ühiskonda valgustada ja nad ei tee meid rikkamaks. Mis teeks? Aus analüüs. Põhimõte “sine ira et studio” ei saa küll olla lõplik, kuid, ceterum censeo, me peaksime olema Eesti poliitilise ajaloo suhtes avameelsemad.Näiteks küsimuses, mispoolest oli Siim Kallas nomenklatuurne. Või – kes kutsus Marina Kaljuranna tööle välisministeeriumisse (mul ei ole vastuseid). Ning teiseks: kui palju me ikkagi teame USA järgmisest presidendist, kellest sõltub märksa rohkem kui EV presidendist? Kui palju me teame ja kui palju me peaksime teadma? Ja kas me peame ameeriklaste hirmu Hillary Clintoni ees jagama?Et asi oleks selge, siis – pigem kogenud Clinton kui võhiklik Trump. Hillary Clinton teab vähemasti, mismoodi näeb Kadriorg välja.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui enamasti saab Saaremaal asjad aetud eesti keeles, siis eelmine nädal tõi kohale “Lasnamäe”. Ebameeldiva kogemuse osaliseks said mitmed Kuressaare Maxima kliendid, sest kassas toimetas müüja, kes oli hädas nii riigikeele kui ka kassaaparaadi kasutamisega. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! UMBKEELSUS SAAREMAAL: Venekeelne Lasnamäe jõudis nüüd ka Kuressaarde kohale (2)
Kolmapäev, 05. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Kolmapäev, 05. oktoober 2016. Kuressaare Maxima juhataja Reelika Poopuu tunnistas, et probleemid töötajate leidmisega on suured. FOTO: Valmar Voolaid Kui enamasti saab Saaremaal asjad aetud eesti keeles, siis eelmine nädal tõi kohale “Lasnamäe”. Ebameeldiva kogemuse osaliseks said mitmed Kuressaare Maxima kliendid, sest kassas toimetas müüja, kes oli hädas nii riigikeele kui ka kassaaparaadi kasutamisega.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Käesoleval nädalal asus Valjala vallas ametisse verivärske majandusjuht Tiit Aavik (pildil), kellele on töötamine omavalitsussüsteemis esmakordne kogemus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Valjala vald sai uue majandusjuhi


description: 3. oktoobril oli Kuressaare linnavalitsuses esimene tööpäev uuel rahandusnõunikul Diana Traumannil ja ökonomistil Katrina Keerdil ning Kuressaare Linnamajanduse juhataja ametikohale asus Mikk Tuisk. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: KS: Uued töötajad linna süsteemis

maintext:
Kuressaare Sõnumid
KS: Uued töötajad linna süsteemis
Neljapäev, 20. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
3. oktoobril oli Kuressaare linnavalitsuses esimene tööpäev uuel rahandusnõunikul Diana Traumannil ja ökonomistil Katrina Keerdil ning Kuressaare Linnamajanduse juhataja ametikohale asus Mikk Tuisk.
Saaremaalt pärit Diana Traumann on lõpetanud Tallinna tehnikaülikoolis majandusteaduse erialal cum laude, spetsialiseerudes avaliku sektori majandusele, ja lõpetamisel on magistriõpe Tallinna tehnikaülikoolis majandusarvestuse erialal. Ta on töötanud rahandusministeeriumis riigivara osakonna spetsialistina ja 2014. aastast audiitorina BDO Eesti AS-is. Diana Traumanni kasuks rääkisid rahandusnõuniku ametikohale sobiv haridus, töökogemus avalikus sektoris ning meeskonna komplekteerimise ja juhtimise kogemus.
Kuressaarest pärit Mikk Tuisk on lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli ja omandanud magistrikraadi transpordiehituse erialal. 2005. aastast on ta töötanud mitmetel ametikohtadel Maanteeametis. 2010. aastast töötas Tuisk hooldeosakonna peaspetsialistina. Viimasel töökohal oli tema peamine ülesanne Saare maakonna riigimaanteede seisundi järelevalve ja kontroll valdkonna eelarve üle. Ametikohale kandideerimisel rääkisid tema kasuks Kuressaare Linnamajanduse juhataja ametikohale vastav haridus, erialane töökogemus ja riigihangete läbiviimise kogemus.
Katrina Keerd on lõpetanud Lääne-Viru rakenduskõrgkooli majandusarvestuse erialal ja omandanud Eesti maaülikoolis magistrikraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal.
Ta on töötanud raamatupidaja ja struktuuriüksuse juhina ning 2015. aastal Saaremaale elama tulles asus ta tööle Vettel OÜ personali- ja töökeskkonnaspetsialistina.
Linnavalitsuse ökonomisti ametikohale kandideerides paistis ta silma erialase hariduse ja konkursi kodutöö poolest, milleks oli ettevõtte finantsandmete analüüs. Autor: KS Neljapäev, 20. oktoober 2016.Saaremaalt päriton lõpetanud Tallinna tehnikaülikoolis majandusteaduse erialal cum laude, spetsialiseerudes avaliku sektori majandusele, ja lõpetamisel on magistriõpe Tallinna tehnikaülikoolis majandusarvestuse erialal. Ta on töötanud rahandusministeeriumis riigivara osakonna spetsialistina ja 2014. aastast audiitorina BDO Eesti AS-is. Diana Traumanni kasuks rääkisid rahandusnõuniku ametikohale sobiv haridus, töökogemus avalikus sektoris ning meeskonna komplekteerimise ja juhtimise kogemus.Kuressaarest päriton lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli ja omandanud magistrikraadi transpordiehituse erialal. 2005. aastast on ta töötanud mitmetel ametikohtadel Maanteeametis. 2010. aastast töötas Tuisk hooldeosakonna peaspetsialistina. Viimasel töökohal oli tema peamine ülesanne Saare maakonna riigimaanteede seisundi järelevalve ja kontroll valdkonna eelarve üle. Ametikohale kandideerimisel rääkisid tema kasuks Kuressaare Linnamajanduse juhataja ametikohale vastav haridus, erialane töökogemus ja riigihangete läbiviimise kogemus.on lõpetanud Lääne-Viru rakenduskõrgkooli majandusarvestuse erialal ja omandanud Eesti maaülikoolis magistrikraadi ökonoomika ja ettevõtluse erialal.Ta on töötanud raamatupidaja ja struktuuriüksuse juhina ning 2015. aastal Saaremaale elama tulles asus ta tööle Vettel OÜ personali- ja töökeskkonnaspetsialistina.Linnavalitsuse ökonomisti ametikohale kandideerides paistis ta silma erialase hariduse ja konkursi kodutöö poolest, milleks oli ettevõtte finantsandmete analüüs.
Veel artikleid samast teemast »


description: Käimas on ühinemisläbirääkimiste rahvakoosolekud, kus oodatakse kohalikke inimesi kaasa rääkima ja ettepanekuid tegema. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ühinemine rahvast ei kõneta

maintext:
Uudised
Ühinemine rahvast ei kõneta
Kolmapäev, 12. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Heli Salong Kolmapäev, 12. oktoober 2016. Meenutuseks: 2014. aasta maikuus peeti Sauvere Peetri talus rahvakoosolekut toona veel paberil olnud Lääne-Saare valla loomiseks. FOTO: Sigrid Osa Käimas on ühinemisläbirääkimiste rahvakoosolekud, kus oodatakse kohalikke inimesi kaasa rääkima ja ettepanekuid tegema.
Eelmisel nädalal toimusid koosolekud kuues vallas, sel esmaspäeval pakuti kokkusaamise võimalust Lääne-Saare vallamajas ja Aste klubis, eile oodati rahvast Laimjalas, täna Valjalas ja homme Kuressaares, laupäeval toimub rahvakoosolek Kärlal ja Lümandas.
See tähendab, et iga vald on andnud oma inimestele võimaluse arvamust avaldada. Kusjuures Lääne-Saare vald tegi neli ja Orissaare kaks koosolekut – Orissaares ja Tagaverel.
Paraku ei ole seda võimalust eriti agaralt kasutatud. Näiteks oli Lääne-Saare vallamajas ja Astes kohal seitse ühinemisläbirääkimiste tutvustajat, aga kuulajaid oli linnas kaks ja Astes poole vähem ehk üks.
“Olen kõigil rahvakoosolekutel käinud. Ei oska öelda, miks Lääne-Saare vallas nii vähe asja vastu huvi tunti, see paneb tõepoolest imestama. Võibolla seal, kus ühinemine on juba korra läbi viidud, on teada, mis see kaasa toob ja enam huvi tundma ei tulda. Mujal on olnud rohkem rahvast. Mustjalas oli umbes 25 inimest ja mujal on olnud natuke üle kümne,” rääkis maavalitsuse ühinemisnõunik Taavi Kurisoo.
Rahvakoosolekutest rääkides kinnitas Kurisoo, et see on üldine praktika ühinemisläbirääkimiste juures, et lepingut tutvustatakse rahvale koosolekutel.
“See ei ole otseselt kohustus, aga see on hea tava ja kõik leidsid, et seda peaks kindlasti tegema. Kõik vallad ise organiseerivad ja mind on kutsutud selgitusi jagama,” lisas Kurisoo.
Kuna praegu on veel periood, kus ühinemiseks nõusolekut pole antud, vaid alles räägitakse läbi, siis on just õige aeg oma arvamusi ja ettepanekuid välja öelda.
“Otsus, kas ühineda või mitte, tehakse praeguse seisuga novembri lõpus ja volikogud peavad need otsused tegema. Rahvakoosolekud on hea võimalus küsimusi esitada. Näiteks Orissaares oli rohkem juttu Ida-Saare vallast, Mustjalas tunti huvi ühendvalla üldise korralduse vastu. Kõikjal on küsitud osavalla õiguste kohta, aga ka üldse kohaliku demokraatia kohta,” nimetas Kurisoo ja kutsus veel kõiki osalema.
Rahvas on väsinud
Läbirääkimiste juhtkomisjoni liige ja Nasva külavanem Andres Tinno on oma valla rahvakoosolekutel kohal olnud, ühinemiskava tutvustanud ja väga ei imesta, et rahvast napib.
“Ma arvan, et inimesed on väsinud sellest, sest kaks aastat on seda käiatud ja nüüd inimesed lihtsalt ootavad, mis juhtub. Suures osas tuleb vabatahtlik sunniviisiline liitmine, kus väikestel valdadel pole pääsu. Lääne-Saare vald võiks öelda, et meil pole seda vaja, aga samas oleme seisnud kogu aeg selle eest, et oleks üks suur vald. Tänased probleemid on kõik sellest, et 10–15 aastat pole Saaremaad ühtselt juhitud,” arutles Tinno.
Tinno rõhutas, et nüüd on ettepanekute ja mõtete avaldamise aeg või kui kellelgi on jäänud midagi arusaamatuks, tasuks kohale tulla.
“Kunagi ei tea, milliselt koosolekult võib väga hea ja oluline ettepanek tulla. On asju, mida pole ühinemislepingus küll kirjas ja ühinemine lihtsalt vormistatakse ära, aga ettevalmistus kestab veel vähemalt aasta aega, nii et kõik need teemad, mis inimest muretsema panevad, võiksid jõuda lauale ettevalmistusperioodi jooksul,” ärgitab Tinno.
Lääne-Saare on selle protsessi korra läbi teinud. Tinno meelest on asi paremaks läinud ja nüüd oleks seda kogu Saaremaale vaja.
Ettepanekuid saab esitada veel 18. oktoobrini. Eelmisel nädalal toimusid koosolekud kuues vallas, sel esmaspäeval pakuti kokkusaamise võimalust Lääne-Saare vallamajas ja Aste klubis, eile oodati rahvast Laimjalas, täna Valjalas ja homme Kuressaares, laupäeval toimub rahvakoosolek Kärlal ja Lümandas.See tähendab, et iga vald on andnud oma inimestele võimaluse arvamust avaldada. Kusjuures Lääne-Saare vald tegi neli ja Orissaare kaks koosolekut – Orissaares ja Tagaverel.Paraku ei ole seda võimalust eriti agaralt kasutatud. Näiteks oli Lääne-Saare vallamajas ja Astes kohal seitse ühinemisläbirääkimiste tutvustajat, aga kuulajaid oli linnas kaks ja Astes poole vähem ehk üks.“Olen kõigil rahvakoosolekutel käinud. Ei oska öelda, miks Lääne-Saare vallas nii vähe asja vastu huvi tunti, see paneb tõepoolest imestama. Võibolla seal, kus ühinemine on juba korra läbi viidud, on teada, mis see kaasa toob ja enam huvi tundma ei tulda. Mujal on olnud rohkem rahvast. Mustjalas oli umbes 25 inimest ja mujal on olnud natuke üle kümne,” rääkis maavalitsuse ühinemisnõunik Taavi Kurisoo.Rahvakoosolekutest rääkides kinnitas Kurisoo, et see on üldine praktika ühinemisläbirääkimiste juures, et lepingut tutvustatakse rahvale koosolekutel.“See ei ole otseselt kohustus, aga see on hea tava ja kõik leidsid, et seda peaks kindlasti tegema. Kõik vallad ise organiseerivad ja mind on kutsutud selgitusi jagama,” lisas Kurisoo.Kuna praegu on veel periood, kus ühinemiseks nõusolekut pole antud, vaid alles räägitakse läbi, siis on just õige aeg oma arvamusi ja ettepanekuid välja öelda.“Otsus, kas ühineda või mitte, tehakse praeguse seisuga novembri lõpus ja volikogud peavad need otsused tegema. Rahvakoosolekud on hea võimalus küsimusi esitada. Näiteks Orissaares oli rohkem juttu Ida-Saare vallast, Mustjalas tunti huvi ühendvalla üldise korralduse vastu. Kõikjal on küsitud osavalla õiguste kohta, aga ka üldse kohaliku demokraatia kohta,” nimetas Kurisoo ja kutsus veel kõiki osalema.Läbirääkimiste juhtkomisjoni liige ja Nasva külavanem Andres Tinno on oma valla rahvakoosolekutel kohal olnud, ühinemiskava tutvustanud ja väga ei imesta, et rahvast napib.“Ma arvan, et inimesed on väsinud sellest, sest kaks aastat on seda käiatud ja nüüd inimesed lihtsalt ootavad, mis juhtub. Suures osas tuleb vabatahtlik sunniviisiline liitmine, kus väikestel valdadel pole pääsu. Lääne-Saare vald võiks öelda, et meil pole seda vaja, aga samas oleme seisnud kogu aeg selle eest, et oleks üks suur vald. Tänased probleemid on kõik sellest, et 10–15 aastat pole Saaremaad ühtselt juhitud,” arutles Tinno.Tinno rõhutas, et nüüd on ettepanekute ja mõtete avaldamise aeg või kui kellelgi on jäänud midagi arusaamatuks, tasuks kohale tulla.“Kunagi ei tea, milliselt koosolekult võib väga hea ja oluline ettepanek tulla. On asju, mida pole ühinemislepingus küll kirjas ja ühinemine lihtsalt vormistatakse ära, aga ettevalmistus kestab veel vähemalt aasta aega, nii et kõik need teemad, mis inimest muretsema panevad, võiksid jõuda lauale ettevalmistusperioodi jooksul,” ärgitab Tinno.Lääne-Saare on selle protsessi korra läbi teinud. Tinno meelest on asi paremaks läinud ja nüüd oleks seda kogu Saaremaale vaja.Ettepanekuid saab esitada veel 18. oktoobrini.
Veel artikleid samast teemast »


description: Hiiumaa muuseum esitleb Kärdlas oma peamajas Vabrikuväljak 8 andeka fotograafi ja kunstniku Ain Kimberi fotode näitust. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Näitus “Mees nagu orkester” Pikas Majas

maintext:
NÄDALALÕPP
Näitus “Mees nagu orkester” Pikas Majas
Reede, 07. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Hiiumaa muuseum esitleb Kärdlas oma peamajas Vabrikuväljak 8 andeka fotograafi ja kunstniku Ain Kimberi fotode näitust.
Isa poolt hiidlane Ain Kimber (12. detsember 1925 – 26. mai 1989) oli mees nagu orkester: fotograaf ja kunstnik, organisaator ja pedagoog, teoreetik ja fotoajaloolane.
Ain Kimber oli kuus korda abielus ja sai kaheteistkümne lapse isaks. Viimane abikaasa ja viie lapse ema Tiiu Kimber oli tema õpilane.
Fotograafina oli Kimber iseõppija, kes 1978. aastaks jõudis fotomeistri austava nimetuseni. 1951–1952 õppis ta ERKI-s (EKA) graafikat ja tegutses aktiivselt ERKI fotolaboris, mis oli sel ajal loomeinimestele paik, kus sai katsetada, vaielda ja analüüsida.
1960. a oli ta taasavatava Tallinna Fotoklubi asutajaliige ja 1963–1965 selle esimees. Edasi kuni 1968. aastani töötas Kimber õppejõuna Tallinna kultuuriülikooli fotoosakonnas, mille ellukutsuja ta ka oli. Samuti oli ta sõjajärgse Eesti fotohariduse rajaja, sest tema eestvedamisel hakati Tallinna 2. tehnikakoolis koolitama fotograafe. 1969–1971 oli ta selles koolis lektor.
Fotograafias köitis Ain Kimberit enim aktifotode tegemine. 1973. aastal avati Pärnu koduloomuuseumis Ain Kimberi autorinäitus “Akt ja loodus”. See näitus sai kuulsaks ja ringles üle Eesti. Kõige ligemale Tallinnale jõudis näitus Kirovi kalurikolhoosi Viimsis, kaugemale seda ei lubatud. Tallinnas ei õnnestunud võimekal fotograafil oma eluajal personaalnäitust korraldada, samuti ei näe me tema töid 1974. aastal välja antud kogumikus “Eesti foto 70”. Tema innustava tegevuse jälgi võime aga leida Haapsalust, Narvast, Pärnust, Rakverest, Viljandist ja ka Hiiumaalt.
Ain Kimber oli Hiiumaalt pärit Kimberite suguvõsa seitsmenda põlve liige. Esiisa, Prassi Mihkel, oli 1740. aastal sulane Prassi Siimu talus Harju külas. Järgmised põlved on elanud Värssus, Tempal, Hellamaal, Kärdlas, Vilivallas, Palukülas ja mujal.
Kimberi vanaisa elas eelmise sajandi algusest Jürna talus Kuri külas. Isa Rein Kimber oli kooliõpetaja Pärnus, kust lahkus 1944. aastal Rootsi. Ain-(Gedimin) Kimber sündis Pärnus, kuid veetis lapsepõlves suvevaheaegu Kuris.
1970-ndatel lõi Ain Kimber Eestis üle kümne fotoklubi, sh ka Hiiumaale. Suur osa muuseumis avatava näituse fotosid ongi pildistatud Hiiumaal.
Näitus on koostatud andeka kunstniku auks, tähistamaks tema 90. sünniaastapäeva, mis oli mullu. Näitus on üleval viiendat korda: kaks korda fotomuuseumis Tallinnas ja kaks korda Viljandis. Eksponeeritud trükikoopiad on valminud autori vanima poja Arnold Kimberi eestvõttel, fotode originaalid asuvad fotomuuseumis.
Ain Kimberi fotonäitus “Mees nagu orkester” avatakse pidulikult esmaspäeval, 10. oktoobril kell 16 Hiiumaa muuseumi Pikas Majas.
NL Autor: NL Reede, 07. oktoober 2016.Isa poolt hiidlane Ain Kimber (12. detsember 1925 – 26. mai 1989) oli mees nagu orkester: fotograaf ja kunstnik, organisaator ja pedagoog, teoreetik ja fotoajaloolane.Ain Kimber oli kuus korda abielus ja sai kaheteistkümne lapse isaks. Viimane abikaasa ja viie lapse ema Tiiu Kimber oli tema õpilane.Fotograafina oli Kimber iseõppija, kes 1978. aastaks jõudis fotomeistri austava nimetuseni. 1951–1952 õppis ta ERKI-s (EKA) graafikat ja tegutses aktiivselt ERKI fotolaboris, mis oli sel ajal loomeinimestele paik, kus sai katsetada, vaielda ja analüüsida.1960. a oli ta taasavatava Tallinna Fotoklubi asutajaliige ja 1963–1965 selle esimees. Edasi kuni 1968. aastani töötas Kimber õppejõuna Tallinna kultuuriülikooli fotoosakonnas, mille ellukutsuja ta ka oli. Samuti oli ta sõjajärgse Eesti fotohariduse rajaja, sest tema eestvedamisel hakati Tallinna 2. tehnikakoolis koolitama fotograafe. 1969–1971 oli ta selles koolis lektor.Fotograafias köitis Ain Kimberit enim aktifotode tegemine. 1973. aastal avati Pärnu koduloomuuseumis Ain Kimberi autorinäitus “Akt ja loodus”. See näitus sai kuulsaks ja ringles üle Eesti. Kõige ligemale Tallinnale jõudis näitus Kirovi kalurikolhoosi Viimsis, kaugemale seda ei lubatud. Tallinnas ei õnnestunud võimekal fotograafil oma eluajal personaalnäitust korraldada, samuti ei näe me tema töid 1974. aastal välja antud kogumikus “Eesti foto 70”. Tema innustava tegevuse jälgi võime aga leida Haapsalust, Narvast, Pärnust, Rakverest, Viljandist ja ka Hiiumaalt.Ain Kimber oli Hiiumaalt pärit Kimberite suguvõsa seitsmenda põlve liige. Esiisa, Prassi Mihkel, oli 1740. aastal sulane Prassi Siimu talus Harju külas. Järgmised põlved on elanud Värssus, Tempal, Hellamaal, Kärdlas, Vilivallas, Palukülas ja mujal.Kimberi vanaisa elas eelmise sajandi algusest Jürna talus Kuri külas. Isa Rein Kimber oli kooliõpetaja Pärnus, kust lahkus 1944. aastal Rootsi. Ain-(Gedimin) Kimber sündis Pärnus, kuid veetis lapsepõlves suvevaheaegu Kuris.1970-ndatel lõi Ain Kimber Eestis üle kümne fotoklubi, sh ka Hiiumaale. Suur osa muuseumis avatava näituse fotosid ongi pildistatud Hiiumaal.Näitus on koostatud andeka kunstniku auks, tähistamaks tema 90. sünniaastapäeva, mis oli mullu. Näitus on üleval viiendat korda: kaks korda fotomuuseumis Tallinnas ja kaks korda Viljandis. Eksponeeritud trükikoopiad on valminud autori vanima poja Arnold Kimberi eestvõttel, fotode originaalid asuvad fotomuuseumis.Ain Kimberi fotonäitus “Mees nagu orkester” avatakse pidulikult esmaspäeval, 10. oktoobril kell 16 Hiiumaa muuseumi Pikas Majas.NL
Veel artikleid samast teemast »


description: Suvel alustati teetöid nii Kuivastu maanteel kui ka Kuressaare linnas. Kui varasemalt mainiti tarneprobleemide tõttu seiskunud teekatte panekut, siis nüüdseks on probleemiks ilmastikuolud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Madal veetase raskendab tee-ehitust

maintext:
Uudised
Madal veetase raskendab tee-ehitust
Teisipäev, 25. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 25. oktoober 2016. Killustikukoormaga laev seisab reidil ankrus, oodates veetaseme tõusu ja tuule vaibumist, et lasti Roomassaare sadamasse saaks maha laadida. FOTO: Valmar Voolaid Suvel alustati teetöid nii Kuivastu maanteel kui ka Kuressaare linnas. Kui varasemalt mainiti tarneprobleemide tõttu seiskunud teekatte panekut, siis nüüdseks on probleemiks ilmastikuolud.
OÜ Klotoid projektijuht Madis Lepp kinnitas, et Kuressaares on asfalteerimistööd lõpetatud ja tehakse muid heakorratöid ning oodatakse liiklusmärke.
Tallinna tänava ja Smuuli ringristmik loodetakse liiklusele avada juba sel reedel. Praegu tegeletakse graniitkivist osade ladumisega. “Pead ei julge anda, aga selline plaan on,” lisas ta.
Maanteeameti Lääne regiooni ehitusosakonna projektijuht Toomas Magus (pildil) tõdes, et Kuressaare-Masa lõigul on viimase asfaldikihi alla vaja saada veel kümme kilomeetrit.
“Praegu seisab üks laev Roomassaare sadama reidil, kuna veetase on nii madal, et ei saa sisse tulla. Ootame veel paari laeva, aga ei tea, millal nad ligi pääsevad,” selgitas ta.
Kui lähipäevil killustikku juurde ei saada, seiskuvad teetööd taas. “Täna-homme saame veel panna asfalti, sest eelmisel nädalal üks laev tuli sisse,” lisas Magus.
Talv läheneb
Kuna aga ilmaennustuste järgi jõuab talv aina lähemale, on tal kahtlus, kuidas valmis jõutakse. “Tõsine hirm on – ega talv taeva ei jää! Praegu objekti lõpptähtaeg veel ohus ei ole,” arvas ta.
Siiski ei ole Magus lootust kaotanud ja ei taha ette näha stsenaariumit, mille kohaselt viimased asfalteerimistööd võiksid kevadesse lükkuda. “Igal juhul peab lõpule saama,” rõhutas ta.
Teekattemärgistust saab tema sõnul teha kaks nädalat pärast asfalteerimist ja kui ilm annab, püütakse ka sellega ühele poole saada. “Selleks peavad olema päeval plusskraadid ja teekate kuiv,” ütles Magus.
Roomassaare sadama kapten Kaarel Niine rääkis, et tänu vaiksele tuulele oli võimalik eelmisel nädalal üks killustikulaev vastu võtta. Ta kinnitas, et eile seisis alus reidil ankrus, sest ootas veetaseme tõusu ja tuule vaibumist. “Praegu on kriitiline moment, kus tuul on 13–15 ja eile (pühapäeval – toim.) isegi 17 ja rohkem meetrit sekundis,” selgitas Niine.
Kuna suurem tuul võib koos lastiga 5000–5500 tonni kaaluva laeva vastu merepõhja lüüa, on ohtlik seda kai äärde tuua. “Kui laev peaks õõtsumisega vastu merepõhja minema, lööb meri selle nagu hernekauna lõhki,” seletas ta.
Niine sõnul oli juba eile veetase tõusuteel ja ilmaennustuse järgi lubati tänaseks alla 10 m/s tuult. Seega võiks olla tõenäoline laev täna vastu võtta. OÜ Klotoid projektijuht Madis Lepp kinnitas, et Kuressaares on asfalteerimistööd lõpetatud ja tehakse muid heakorratöid ning oodatakse liiklusmärke.Tallinna tänava ja Smuuli ringristmik loodetakse liiklusele avada juba sel reedel. Praegu tegeletakse graniitkivist osade ladumisega. “Pead ei julge anda, aga selline plaan on,” lisas ta.Maanteeameti Lääne regiooni ehitusosakonna projektijuht Toomas Magus (pildil) tõdes, et Kuressaare-Masa lõigul on viimase asfaldikihi alla vaja saada veel kümme kilomeetrit.“Praegu seisab üks laev Roomassaare sadama reidil, kuna veetase on nii madal, et ei saa sisse tulla. Ootame veel paari laeva, aga ei tea, millal nad ligi pääsevad,” selgitas ta.Kui lähipäevil killustikku juurde ei saada, seiskuvad teetööd taas. “Täna-homme saame veel panna asfalti, sest eelmisel nädalal üks laev tuli sisse,” lisas Magus.Kuna aga ilmaennustuste järgi jõuab talv aina lähemale, on tal kahtlus, kuidas valmis jõutakse. “Tõsine hirm on – ega talv taeva ei jää! Praegu objekti lõpptähtaeg veel ohus ei ole,” arvas ta.Siiski ei ole Magus lootust kaotanud ja ei taha ette näha stsenaariumit, mille kohaselt viimased asfalteerimistööd võiksid kevadesse lükkuda. “Igal juhul peab lõpule saama,” rõhutas ta.Teekattemärgistust saab tema sõnul teha kaks nädalat pärast asfalteerimist ja kui ilm annab, püütakse ka sellega ühele poole saada. “Selleks peavad olema päeval plusskraadid ja teekate kuiv,” ütles Magus.Roomassaare sadama kapten Kaarel Niine rääkis, et tänu vaiksele tuulele oli võimalik eelmisel nädalal üks killustikulaev vastu võtta. Ta kinnitas, et eile seisis alus reidil ankrus, sest ootas veetaseme tõusu ja tuule vaibumist. “Praegu on kriitiline moment, kus tuul on 13–15 ja eile (pühapäeval – toim.) isegi 17 ja rohkem meetrit sekundis,” selgitas Niine.Kuna suurem tuul võib koos lastiga 5000–5500 tonni kaaluva laeva vastu merepõhja lüüa, on ohtlik seda kai äärde tuua. “Kui laev peaks õõtsumisega vastu merepõhja minema, lööb meri selle nagu hernekauna lõhki,” seletas ta.Niine sõnul oli juba eile veetase tõusuteel ja ilmaennustuse järgi lubati tänaseks alla 10 m/s tuult. Seega võiks olla tõenäoline laev täna vastu võtta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Või oleks õigem öelda, et esmaspäevasel Leisi volikogu istungil võis Leisi kooli direktori Riina Piterskihh tunda ennast kui nurka pandud koolijüts, kellel taas kodused tööd tegemata. Olukord on keeruline, sest keegi ei oskagi õieti kooli juhti aidata, sest tegemist on nii keerulise ülesandega, millele ükski kooliõpik vastust ei anna. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Direktor nurka aetud

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Direktor nurka aetud
Kolmapäev, 19. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Või oleks õigem öelda, et esmaspäevasel Leisi volikogu istungil võis Leisi kooli direktori Riina Piterskihh tunda ennast kui nurka pandud koolijüts, kellel taas kodused tööd tegemata. Olukord on keeruline, sest keegi ei oskagi õieti kooli juhti aidata, sest tegemist on nii keerulise ülesandega, millele ükski kooliõpik vastust ei anna.
Sa võid ju liita ja jagada, esile kutsuda keemilisi reaktsioone ja analüüsida olukorda füüsikaseaduste abil, kuid lahendust ei paista kuskilt otsast tulevat ja mis veel hullem – õiget lahendust justkui polegi.
Keegi ei suuda täpselt prognoosida, mismoodi käituvad tulevased gümnaasiumiõpilased – kas nad jäävad Leisi või lähevad mujale –, aga sellest ju kõik algabki. Kui õpilaste arv langeb alla kriitilist piiri, siis kipuvad lahkuma ka viimased kindlameelsed.
Volikogu ja selle esimees ei jäänud koolidirektori ja vallavanema selgitustega rahule ja ausalt öeldes, kui mingit imet ei juhtu, siis ei näe paljud Leisi kooli gümnaasiumiosa kestmist. Kuid kellelgi pole keelatud imedesse uskuda.
19. oktoober 2016 Autor: MM Kolmapäev, 19. oktoober 2016.Sa võid ju liita ja jagada, esile kutsuda keemilisi reaktsioone ja analüüsida olukorda füüsikaseaduste abil, kuid lahendust ei paista kuskilt otsast tulevat ja mis veel hullem – õiget lahendust justkui polegi.Keegi ei suuda täpselt prognoosida, mismoodi käituvad tulevased gümnaasiumiõpilased – kas nad jäävad Leisi või lähevad mujale –, aga sellest ju kõik algabki. Kui õpilaste arv langeb alla kriitilist piiri, siis kipuvad lahkuma ka viimased kindlameelsed.Volikogu ja selle esimees ei jäänud koolidirektori ja vallavanema selgitustega rahule ja ausalt öeldes, kui mingit imet ei juhtu, siis ei näe paljud Leisi kooli gümnaasiumiosa kestmist. Kuid kellelgi pole keelatud imedesse uskuda.19. oktoober 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Neljapäeval, 3. novembril seab Kärdla pubis Wabrik end sisse noorte osaluskohvik. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Osaluskohvik kutsub noori

maintext:
NÄDALALÕPP
Osaluskohvik kutsub noori
Reede, 28. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Neljapäeval, 3. novembril seab Kärdla pubis Wabrik end sisse noorte osaluskohvik.
Osaluskohvikuid korraldab Hiiumaa noortekogu Ankur ja sinna oodatakse noori, kes tahavad kaasa rääkida ühiskonnas aktuaalsetel teemadel, avaldada enda arvamust ja välja pakkuda võimalusi või lahendusi ümberringi toimuva parandamiseks.
“Kui arvad, et ei oska kuidagi kaasa rääkida ja arutleda, tule ikka kohale! Kaotada pole midagi, võita seevastu palju ning kõrva taha panna saad nii mõndagi!” kutsub Maria Valk, kes mullu oli ise ka korraldajate tiimis. Noori juhendavad, räägivad kaasa, jagavad omi mõtteid ja suunavad oma ala hästi tundvad inimesed.
Maria rääkis, et mulluses kohvikus oli osalejaid 71, kõik jäid rahule ja arutelulaudades oli piisavalt kaasarääkijaid. Eriti popp oli teemalaud “Haridussüsteem kastist välja”. Teemalauas “Kui kardad vihast lõhki minna, ära sauna mine” räägiti Kõrgessaare ja Kärdla valla liitumisest ja sellest, kuidas ühinemislubadused ei vastanud tõele. Tol hetkel oli väga värske ka pagulaste teema ja seegi haaras noori.
Videot, kus Maria Valk kutsub sind ja kõiki sinu sõpru, tuttavaid, klassikaaslasi ja õdesid-vendi 2016. aasta osaluskohvikule, näeb You Tube´s aadressil https://www.youtube.com/watch?v=mnI9pJPAjk8
Selleks, et osaluskohvikus ootaks igaühte istekoht ja soe lõuna, tuleb registreeruda aadressil https://goo.gl/KvgzuM
Osaluskohvik on avatud kella 10–15ni, sulgemisel jagatakse puudumistõendeid, mille kohvikusse tulnud õpilane saab esitada koolile. Kes põhjuseta poole pealt lahkub, jääb tõendist ilma. Autor: Harda Roosna Reede, 28. oktoober 2016.Osaluskohvikuid korraldab Hiiumaa noortekogu Ankur ja sinna oodatakse noori, kes tahavad kaasa rääkida ühiskonnas aktuaalsetel teemadel, avaldada enda arvamust ja välja pakkuda võimalusi või lahendusi ümberringi toimuva parandamiseks.“Kui arvad, et ei oska kuidagi kaasa rääkida ja arutleda, tule ikka kohale! Kaotada pole midagi, võita seevastu palju ning kõrva taha panna saad nii mõndagi!” kutsub Maria Valk, kes mullu oli ise ka korraldajate tiimis. Noori juhendavad, räägivad kaasa, jagavad omi mõtteid ja suunavad oma ala hästi tundvad inimesed.Maria rääkis, et mulluses kohvikus oli osalejaid 71, kõik jäid rahule ja arutelulaudades oli piisavalt kaasarääkijaid. Eriti popp oli teemalaud “Haridussüsteem kastist välja”. Teemalauas “Kui kardad vihast lõhki minna, ära sauna mine” räägiti Kõrgessaare ja Kärdla valla liitumisest ja sellest, kuidas ühinemislubadused ei vastanud tõele. Tol hetkel oli väga värske ka pagulaste teema ja seegi haaras noori.Videot, kus Maria Valk kutsub sind ja kõiki sinu sõpru, tuttavaid, klassikaaslasi ja õdesid-vendi 2016. aasta osaluskohvikule, näeb You Tube´s aadressil https://www.youtube.com/watch?v=mnI9pJPAjk8Selleks, et osaluskohvikus ootaks igaühte istekoht ja soe lõuna, tuleb registreeruda aadressil https://goo.gl/KvgzuMOsaluskohvik on avatud kella 10–15ni, sulgemisel jagatakse puudumistõendeid, mille kohvikusse tulnud õpilane saab esitada koolile. Kes põhjuseta poole pealt lahkub, jääb tõendist ilma.
Veel artikleid samast teemast »


description: Nüüdsest Patronus nime kandev varasem ansambel Silja andis välja uue singli koos muusikavideoga. Bändi värske singel „Tõmban täpiks“ räägib elust meie ümber midagi ilustamata. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Saarlane Silja Vipre tuli välja uue singliga
Teisipäev, 04. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Teisipäev, 04. oktoober 2016. Bändi värske singel „Tõmban täpiks“ räägib elust meie ümber. FOTO: Jane Prostang Nüüdsest Patronus nime kandev varasem ansambel Silja andis välja uue singli koos muusikavideoga. Bändi värske singel „Tõmban täpiks“ räägib elust meie ümber midagi ilustamata.
Meloodilist pop-folki viljelev ansambel on seni tuntust kogunud oma solisti, Silja Vipre nime järgi Silja nime all.
Maskuliinsete Lõuna-Eesti muusikute toel astutakse edaspidi publiku ette koosseisuna Patronus. Silja avab nimemuutuse tagamaid: „Kui bändiga alustasime, olin ise laulude ning sõnade autoriks. Tänaseks oleme kokku kasvanud ja et on mitmed kirjutajad, siis tundus sobiv hetk valida bändile ka uus nimi, mis meid ühendab. Partonus on kokkuvõetult see, kes soovib head ja oma muusikaga loodamegi tekitada inimestes head sooja tunnet.“
Saaremaa laululinnu sulest valminud Patronuse uus lugu „Tõmban täpiks“ räägib elust ilustamata. Viisi autorina lisab Silja: „See on lõbusavõitu lugu, mis jutustab elu nautimisest, tugevusest sinu enda sees ja et sõltumata komistuskividest teel, tuleb ikka pea püsti edasi minna ja end vikerkaar kaenlas täpiks tõmmata.“
Värskele singlile valmis Soomaa metsade vahel ning erinevais Viljandi võttepaigus ka video, mille režissööriks saarlane Jane Prostang.
Ansamblil on juba varasemast ette näidata ka inglisekeelne album „There’s No Lies“, mis on olemas nii poelettidel kui digilevis.
Olenemata võrdlemisi lühikesest tegutsemisajast on antud hulganisti kontserte nii kodumaa- kui välipubliku ees. Tartlased saavad oma silmaga Patronust kaema minna juba homme, 5. oktoobril Püssirohu keldris. Meloodilist pop-folki viljelev ansambel on seni tuntust kogunud oma solisti, Silja Vipre nime järgi Silja nime all.Maskuliinsete Lõuna-Eesti muusikute toel astutakse edaspidi publiku ette koosseisuna Patronus. Silja avab nimemuutuse tagamaid: „Kui bändiga alustasime, olin ise laulude ning sõnade autoriks. Tänaseks oleme kokku kasvanud ja et on mitmed kirjutajad, siis tundus sobiv hetk valida bändile ka uus nimi, mis meid ühendab. Partonus on kokkuvõetult see, kes soovib head ja oma muusikaga loodamegi tekitada inimestes head sooja tunnet.“Saaremaa laululinnu sulest valminud Patronuse uus lugu „Tõmban täpiks“ räägib elust ilustamata. Viisi autorina lisab Silja: „See on lõbusavõitu lugu, mis jutustab elu nautimisest, tugevusest sinu enda sees ja et sõltumata komistuskividest teel, tuleb ikka pea püsti edasi minna ja end vikerkaar kaenlas täpiks tõmmata.“Värskele singlile valmis Soomaa metsade vahel ning erinevais Viljandi võttepaigus ka video, mille režissööriks saarlane Jane Prostang.Ansamblil on juba varasemast ette näidata ka inglisekeelne album „There’s No Lies“, mis on olemas nii poelettidel kui digilevis.Olenemata võrdlemisi lühikesest tegutsemisajast on antud hulganisti kontserte nii kodumaa- kui välipubliku ees. Tartlased saavad oma silmaga Patronust kaema minna juba homme, 5. oktoobril Püssirohu keldris.
Veel artikleid samast teemast »


description: Presidendivalimised said pikalt kestnud maratoni järel ootamatu ja välkkiire lõpuvile. Tagasivaated Toomas Hendrik Ilvese kahele ametiajale on meedias ilmunud. Kersti Kaljulaidi ametisse astumine ja oma meeskonna moodustamine aga enam meedias suurt pinget tekitada ei suuda. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
TOOMAS KÜMMEL AINULT MEIE MAAS: Pärast presidendivalimisi
Teisipäev, 11. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Toomas Kümmel, ajakirjanik Teisipäev, 11. oktoober 2016. Meie Maa kolumnist Toomas Kümmel. Presidendivalimised said pikalt kestnud maratoni järel ootamatu ja välkkiire lõpuvile. Tagasivaated Toomas Hendrik Ilvese kahele ametiajale on meedias ilmunud. Kersti Kaljulaidi ametisse astumine ja oma meeskonna moodustamine aga enam meedias suurt pinget tekitada ei suuda.
Kuhu pöördub meedia poliitkäsitluste teravik nüüd? Vastus on lihtne – Keskerakonna sisetülile. Juba on see kinkinud lugejatele dramaatilisi reportaaže. Meelelahutusajakirjanduse õnnetund on samuti saabunud, sest õhkkond Keskerakonna siseelu ümber püsib intriigidest tiine.
Valitsuskoalitsiooni tervis
Peamine küsimus, mis muidugi erutab nii poliitikuid kui ka meediat, on see, kas Keskerakonnas toimuv mõjutab kuidagi elu Toompeal ning valitsuse püsimist.
Esimesed märgid näitavad, et valitsuse erinevad osapooled on valmis alla neelama mis tahes mõru suutäie, et võimul püsida. Muidugi pean ma silmas äärmiselt vastuolulise Juhan Partsi kinnitamist Euroopa Kontrollikoja Eesti esindajaks.
Sotside kaua kestnud raevukas vastuseis Partsi kandidatuurile taandus Jevgeni Ossinovski haledaks eneseõigustuseks, et pärast Kersti Kaljulaidi valimist presidendiks on olukord põhjalikult muutunud ja Eesti rahvusvahelise usaldusväärsuse säilitamiseks tuli neil IRL-i ja Reformierakonna vankumatule ühistahtele alla vanduda.
Siinkohal meenub ühe sotsiaaldemokraatide juhtfiguuri arutlus riigikogus toimunud presidendivalimiste voorude eel. Mäletatavasti oli kokku lepitud, et sotsid ja Reformierakond toetavad esimeses voorus Eiki Nestori kandidatuuri, teises ja kolmandas aga Siim Kallast. Sotsiaaldemokraatide hirm seisnes selles, et teises voorus tuleb Kallase taha ka Keskerakond ja selle aimduse põhjal pidasid nad võimalikuks valitsuskoalitsiooni vangerdust – Reformierakond asendab sotsiaaldemokraadid valitsuses Keskerakonnaga.
Pole mõtet arutada, kui põhjendatud taolised hirmud olid. Küsimus on erakondade omavahelises usalduses, mida lihtsalt ei ole olemas. Sellises usaldamatuse õhkkonnas on kindlam kinni hoida võimu säilitamisest ükskõik mis hinnaga, kui astuda samme uue koalitsiooni loomiseks. Muidugi mõtles nii ka Reformierakond, kuid usaldamatus tekitas ikkagi sotsiaaldemokraatides fantoomhirme.
Sellest annavad tunnistust Andrus Ansipi ja Taavi Rõivase hiljutised väljaütlemised Keskerakonna aadressil. Nagu juba mainitud, on Keskerakonnas toimuv praegu peamine tegur, mis võib mõjutada valitsuskoalitsiooni tervist kuni järgmiste parlamendivalimisteni.
Ansipi sõnul ei saa muutused Keskerakonnas toimuda üleöö, isegi kui juhti üleöö vahetatakse. “Keskerakonnal on suhteliselt konservatiivne ja lojaalne toetajaskond ning selle eelduseks on teatud seisukohad. Kui neid seisukohti kiiresti muutma hakata, siis võib valijaskond erakonnal ära kaduda ning see ei saa olla eesmärk,” ütles Ansip Postimehele.
Rõivas oli Vikerraadio ajakirjanike küsimustele vastates talle omaselt Ansipist palju uljam. Algatuseks teatas peaminister, et valitsus püsib kindlalt. “Ma julgen öelda, et selle poolteise aastaga, mis me oleme ametis olnud, oleme me teinud kaugelt rohkem kui enamik Eesti valitsusi sama pika aja jooksul,” ütles Rõivas.
Rääkides Keskerakonnast, nentis Rõivas, et nende probleem ei ole mitte niivõrd Edgar Savisaare isikus, vaid väga tugevas väärtuskonfliktis. Näitena tõi ta Keskerakonna suhtumise korruptsiooni Tallinnas ja Kohtla-Järvel, kus peetakse normaalseks linna ja isikliku rahakoti segiajamist. “Mul on väga hea meel, et valitsuse tasemel on see poliitiline kultuur hoopis muu, kui ta on Tallinnas või näiteks Kohtla-Järvel,” teatas Rõivas paatoslikult.
Aga stopp!
Kas Reformierakond erineb selles osas palju Keskerakonnast, on muidugi iseküsimus. Pehmelt väljendades ei pruugi teised erakonnad ja ühiskondlik arvamus sugugi Rõivasega nii ühel meelel olla. Eelkõige torkavad silma Reformierakonna meeleheitlik ringkaitse VEB-fondi varguste ja R-Hoolduse musta valimisraha ümber, sularahapakid kilekottides ja ämma kappides, Tallinna Sadama tegevuse pikaajaline kontrollimine jne.
Kui viimase puhul lugu veel jätkub, siis eelnevalt nimetatud tegudele pole antud mingit poliitilist hinnangut, rääkimata õiguslikust. Samuti pole mitte vähe neid Reformierakonna juhitud omavalitsusi, kus on avastatud tõsiseid korruptsioonijuhtumeid, kus linna või valda valitsetakse kõike muud kui demokraatlikult.
Teiseks põhjendas Rõivas Keskerakonna pikka selginemisaega nn kremlimeelsuse tõttu. Ta tõi välja, et vastamata on lihtsatele küsimustele, nagu näiteks, kas Krimm vabastati või vallutati. Vastused nendele küsimustel näitavad peaministri arvates, kas Keskerakond säilitab Edgar Savisaare valijad ja kas säilitab Yana Toomi.
Need on tõepoolest olulised küsimused, millele Savisaare-järgsel ajastul annab vastuse aeg. Üks on aga selge – endisena ei hakka Keskerakond enam iialgi toimima. See oli ju erakond, kus kõik küsimused otsustas ainult ühe mehe hääl. Umbes nagu Putini Venemaal.
Savisaare-järgsel ajastul tulevad ka Keskerakonda arutelud ja vaidlused nii juhatuses kui ka volikogus, kaob ainujuhi kultus. Kas see viib tõesti selleni, nagu mõned on ennustanud – et ilma Savisaareta pole Keskerakonda ja ilma Keskerakonnata pole Savisaart?
Kui väite teises pooles on raske kahelda, siis Keskerakonna ümbersündi välistada siiski ei saa. Reformierakonna tegelaste kinnitused, et Keskerakond ei muutu parketikõlbulikuks niipea või laguneb sootuks, on pigem soovunelm ja hirm selle poliitilise jõu normaalsemaks muutumise ees.
Juhtugu Keskerakonnaga mis tahes, tema parketikõlbulikkuse üle ei otsustata mitte valijaskonna meelsuse või muu taolise põhjal. Selle üle otsustavad teised erakonnad, lähtudes vaid pragmaatilistest hetkehinnangutest olukordadele.
See kõik on juba olnud
Mainitud erakondade omavaheline usaldamatus on suuresti tekkinud sellest, et Keskerakonnaga on koostööd tehtud rohkem kui küll. Veel presidendivalimiste kampaania ajal ei häbenenud Siim Kallas nuruda vana sõbra Edgari toetust ja Rein Lang tormata Hundisilmale läbi rääkima.
Eelmine poliitilise pragmatismi laine käivitus erakondadel 2001. aasta presidendivalimistega. Sama aasta detsembris lahkus Reformierakond Tallinnas võimukoalitsioonist ja moodustas jõulude eel uue liidu Keskerakonnaga. Tollal Isamaaliitu kuulunud linnapead Tõnis Paltsi asendas pärast veidi üle poole aasta võimul püsimist linnapeana Edgar Savisaar.
Reformierakonna toonane koostöö Keskerakonnaga kandus pealinnast edasi ka valitsuskoalitsiooni moodustamisele. Haldusreformi ettekäändeks tuues hülgas Reformierakond oma senised partnerid Isamaaliidu ja Mõõdukad ning sõlmis jaanuaris 2002 uue koalitsioonilepingu Keskerakonnaga. Peaministriks tõusis Siim Kallas. Nii pääses Savisaar tänu Reformierakonnale välja poliitilisest isolatsioonist ja pani Tallinna meerina (2001–2004) aluse Keskerakonna võimu tsementeerimisele pealinnas.
2003. aasta riigikogu valimiste järel astus ametisse Res Publica, Reformierakonna ja Rahvaliidu valitsus Juhan Partsi juhtimisel. Detsembris 2004 sõlmisid Keskerakond ja Venemaa võimupartei Ühtne Venemaa koostööprotokolli, millele kirjutasid alla viimastel presidendivalimistel kiita saanud Mailis Reps ja tänaseks Reformierakonda üle jooksnud Ain Seppik. Vaid neli kuud hiljem, aprillis 2005 kukutas Reformierakond koalitsiooni – Keskerakonna nn kremlimeelsus ei saanud uuele peaministrile Andrus Ansipile takistuseks Res Publica asendamiseks Keskerakonnaga. Savisaarest sai aga Ansipi esimese valitsuse majandus- ja kommunikatsiooniminister.
Samal ajal suutis vahepeal Isamaaliidust lahkunud ja Res Publicasse astunud Tõnis Palts 2004. aasta oktoobriks viia asja niikaugele, et Tallinnas tekkis uus võimukoalitsioon ilma Keskerakonnata. Ka linnapeaks saanud Paltsi ei takistanud Keskerakonna nn kremlimeelsus, et hüljata juba märtsis 2005 Reformierakond ja võtta koalitsiooni Keskerakond.
Kui öeldakse, et valijatel on haugi mälu, siis poliitikutel on minu poolt esile toodud ajastu veel hästi meeles, reetmise kartus veres ja ettevaatlikkus pähe taotud. Nagu öeldud, seetõttu süüakse pigem oma sõnu ja kannatatakse häbi, kui minnakse riskima valitsuskoalitsiooni vahetusega.
Teisalt võivad aga olukorrad kiiresti muutuda ja tuua praegu ennustamatuid ootamatusi. Selleks võivad kaasa aidata kas või ettearvamatud avameelsused Tallinna Sadama juhtide kohtuprotsessil, lõplik häbisse jäämine praamiühendusega, uue rahvusliku lennufirma kokkuvarisemine, Eesti Energia ületamatud majandusraskused, haldusreformi liivajooksmine ja tohutu segaduse tekkimine, Rail Balticu suure blufi lõplik selginemine jne. Ning lõppude lõpuks muidugi ka sisetülid erakondade sees seoses toiduahelate kokkukuivamisega.
Kõik äsjatoodud näited võivad põhjustada antagonistlikke vastuolusid ja korraga võibki uuenenud Keskerakond olla vägagi parketikõlbulik, nagu lähiminevikust mäletame. Ka haleda komejandi “17 aastat õigel teel” peasüüdlane, kelle kaela kõik ebaõnnestumised veeretada, on selgelt välja joonistunud. Kuhu pöördub meedia poliitkäsitluste teravik nüüd? Vastus on lihtne – Keskerakonna sisetülile. Juba on see kinkinud lugejatele dramaatilisi reportaaže. Meelelahutusajakirjanduse õnnetund on samuti saabunud, sest õhkkond Keskerakonna siseelu ümber püsib intriigidest tiine.Peamine küsimus, mis muidugi erutab nii poliitikuid kui ka meediat, on see, kas Keskerakonnas toimuv mõjutab kuidagi elu Toompeal ning valitsuse püsimist.Esimesed märgid näitavad, et valitsuse erinevad osapooled on valmis alla neelama mis tahes mõru suutäie, et võimul püsida. Muidugi pean ma silmas äärmiselt vastuolulise Juhan Partsi kinnitamist Euroopa Kontrollikoja Eesti esindajaks.Sotside kaua kestnud raevukas vastuseis Partsi kandidatuurile taandus Jevgeni Ossinovski haledaks eneseõigustuseks, et pärast Kersti Kaljulaidi valimist presidendiks on olukord põhjalikult muutunud ja Eesti rahvusvahelise usaldusväärsuse säilitamiseks tuli neil IRL-i ja Reformierakonna vankumatule ühistahtele alla vanduda.Siinkohal meenub ühe sotsiaaldemokraatide juhtfiguuri arutlus riigikogus toimunud presidendivalimiste voorude eel. Mäletatavasti oli kokku lepitud, et sotsid ja Reformierakond toetavad esimeses voorus Eiki Nestori kandidatuuri, teises ja kolmandas aga Siim Kallast. Sotsiaaldemokraatide hirm seisnes selles, et teises voorus tuleb Kallase taha ka Keskerakond ja selle aimduse põhjal pidasid nad võimalikuks valitsuskoalitsiooni vangerdust – Reformierakond asendab sotsiaaldemokraadid valitsuses Keskerakonnaga.Pole mõtet arutada, kui põhjendatud taolised hirmud olid. Küsimus on erakondade omavahelises usalduses, mida lihtsalt ei ole olemas. Sellises usaldamatuse õhkkonnas on kindlam kinni hoida võimu säilitamisest ükskõik mis hinnaga, kui astuda samme uue koalitsiooni loomiseks. Muidugi mõtles nii ka Reformierakond, kuid usaldamatus tekitas ikkagi sotsiaaldemokraatides fantoomhirme.Sellest annavad tunnistust Andrus Ansipi ja Taavi Rõivase hiljutised väljaütlemised Keskerakonna aadressil. Nagu juba mainitud, on Keskerakonnas toimuv praegu peamine tegur, mis võib mõjutada valitsuskoalitsiooni tervist kuni järgmiste parlamendivalimisteni.Ansipi sõnul ei saa muutused Keskerakonnas toimuda üleöö, isegi kui juhti üleöö vahetatakse. “Keskerakonnal on suhteliselt konservatiivne ja lojaalne toetajaskond ning selle eelduseks on teatud seisukohad. Kui neid seisukohti kiiresti muutma hakata, siis võib valijaskond erakonnal ära kaduda ning see ei saa olla eesmärk,” ütles Ansip Postimehele.Rõivas oli Vikerraadio ajakirjanike küsimustele vastates talle omaselt Ansipist palju uljam. Algatuseks teatas peaminister, et valitsus püsib kindlalt. “Ma julgen öelda, et selle poolteise aastaga, mis me oleme ametis olnud, oleme me teinud kaugelt rohkem kui enamik Eesti valitsusi sama pika aja jooksul,” ütles Rõivas.Rääkides Keskerakonnast, nentis Rõivas, et nende probleem ei ole mitte niivõrd Edgar Savisaare isikus, vaid väga tugevas väärtuskonfliktis. Näitena tõi ta Keskerakonna suhtumise korruptsiooni Tallinnas ja Kohtla-Järvel, kus peetakse normaalseks linna ja isikliku rahakoti segiajamist. “Mul on väga hea meel, et valitsuse tasemel on see poliitiline kultuur hoopis muu, kui ta on Tallinnas või näiteks Kohtla-Järvel,” teatas Rõivas paatoslikult.Aga stopp!Kas Reformierakond erineb selles osas palju Keskerakonnast, on muidugi iseküsimus. Pehmelt väljendades ei pruugi teised erakonnad ja ühiskondlik arvamus sugugi Rõivasega nii ühel meelel olla. Eelkõige torkavad silma Reformierakonna meeleheitlik ringkaitse VEB-fondi varguste ja R-Hoolduse musta valimisraha ümber, sularahapakid kilekottides ja ämma kappides, Tallinna Sadama tegevuse pikaajaline kontrollimine jne.Kui viimase puhul lugu veel jätkub, siis eelnevalt nimetatud tegudele pole antud mingit poliitilist hinnangut, rääkimata õiguslikust. Samuti pole mitte vähe neid Reformierakonna juhitud omavalitsusi, kus on avastatud tõsiseid korruptsioonijuhtumeid, kus linna või valda valitsetakse kõike muud kui demokraatlikult.Teiseks põhjendas Rõivas Keskerakonna pikka selginemisaega nn kremlimeelsuse tõttu. Ta tõi välja, et vastamata on lihtsatele küsimustele, nagu näiteks, kas Krimm vabastati või vallutati. Vastused nendele küsimustel näitavad peaministri arvates, kas Keskerakond säilitab Edgar Savisaare valijad ja kas säilitab Yana Toomi.Need on tõepoolest olulised küsimused, millele Savisaare-järgsel ajastul annab vastuse aeg. Üks on aga selge – endisena ei hakka Keskerakond enam iialgi toimima. See oli ju erakond, kus kõik küsimused otsustas ainult ühe mehe hääl. Umbes nagu Putini Venemaal.Savisaare-järgsel ajastul tulevad ka Keskerakonda arutelud ja vaidlused nii juhatuses kui ka volikogus, kaob ainujuhi kultus. Kas see viib tõesti selleni, nagu mõned on ennustanud – et ilma Savisaareta pole Keskerakonda ja ilma Keskerakonnata pole Savisaart?Kui väite teises pooles on raske kahelda, siis Keskerakonna ümbersündi välistada siiski ei saa. Reformierakonna tegelaste kinnitused, et Keskerakond ei muutu parketikõlbulikuks niipea või laguneb sootuks, on pigem soovunelm ja hirm selle poliitilise jõu normaalsemaks muutumise ees.Juhtugu Keskerakonnaga mis tahes, tema parketikõlbulikkuse üle ei otsustata mitte valijaskonna meelsuse või muu taolise põhjal. Selle üle otsustavad teised erakonnad, lähtudes vaid pragmaatilistest hetkehinnangutest olukordadele.Mainitud erakondade omavaheline usaldamatus on suuresti tekkinud sellest, et Keskerakonnaga on koostööd tehtud rohkem kui küll. Veel presidendivalimiste kampaania ajal ei häbenenud Siim Kallas nuruda vana sõbra Edgari toetust ja Rein Lang tormata Hundisilmale läbi rääkima.Eelmine poliitilise pragmatismi laine käivitus erakondadel 2001. aasta presidendivalimistega. Sama aasta detsembris lahkus Reformierakond Tallinnas võimukoalitsioonist ja moodustas jõulude eel uue liidu Keskerakonnaga. Tollal Isamaaliitu kuulunud linnapead Tõnis Paltsi asendas pärast veidi üle poole aasta võimul püsimist linnapeana Edgar Savisaar.Reformierakonna toonane koostöö Keskerakonnaga kandus pealinnast edasi ka valitsuskoalitsiooni moodustamisele. Haldusreformi ettekäändeks tuues hülgas Reformierakond oma senised partnerid Isamaaliidu ja Mõõdukad ning sõlmis jaanuaris 2002 uue koalitsioonilepingu Keskerakonnaga. Peaministriks tõusis Siim Kallas. Nii pääses Savisaar tänu Reformierakonnale välja poliitilisest isolatsioonist ja pani Tallinna meerina (2001–2004) aluse Keskerakonna võimu tsementeerimisele pealinnas.2003. aasta riigikogu valimiste järel astus ametisse Res Publica, Reformierakonna ja Rahvaliidu valitsus Juhan Partsi juhtimisel. Detsembris 2004 sõlmisid Keskerakond ja Venemaa võimupartei Ühtne Venemaa koostööprotokolli, millele kirjutasid alla viimastel presidendivalimistel kiita saanud Mailis Reps ja tänaseks Reformierakonda üle jooksnud Ain Seppik. Vaid neli kuud hiljem, aprillis 2005 kukutas Reformierakond koalitsiooni – Keskerakonna nn kremlimeelsus ei saanud uuele peaministrile Andrus Ansipile takistuseks Res Publica asendamiseks Keskerakonnaga. Savisaarest sai aga Ansipi esimese valitsuse majandus- ja kommunikatsiooniminister.Samal ajal suutis vahepeal Isamaaliidust lahkunud ja Res Publicasse astunud Tõnis Palts 2004. aasta oktoobriks viia asja niikaugele, et Tallinnas tekkis uus võimukoalitsioon ilma Keskerakonnata. Ka linnapeaks saanud Paltsi ei takistanud Keskerakonna nn kremlimeelsus, et hüljata juba märtsis 2005 Reformierakond ja võtta koalitsiooni Keskerakond.Kui öeldakse, et valijatel on haugi mälu, siis poliitikutel on minu poolt esile toodud ajastu veel hästi meeles, reetmise kartus veres ja ettevaatlikkus pähe taotud. Nagu öeldud, seetõttu süüakse pigem oma sõnu ja kannatatakse häbi, kui minnakse riskima valitsuskoalitsiooni vahetusega.Teisalt võivad aga olukorrad kiiresti muutuda ja tuua praegu ennustamatuid ootamatusi. Selleks võivad kaasa aidata kas või ettearvamatud avameelsused Tallinna Sadama juhtide kohtuprotsessil, lõplik häbisse jäämine praamiühendusega, uue rahvusliku lennufirma kokkuvarisemine, Eesti Energia ületamatud majandusraskused, haldusreformi liivajooksmine ja tohutu segaduse tekkimine, Rail Balticu suure blufi lõplik selginemine jne. Ning lõppude lõpuks muidugi ka sisetülid erakondade sees seoses toiduahelate kokkukuivamisega.Kõik äsjatoodud näited võivad põhjustada antagonistlikke vastuolusid ja korraga võibki uuenenud Keskerakond olla vägagi parketikõlbulik, nagu lähiminevikust mäletame. Ka haleda komejandi “17 aastat õigel teel” peasüüdlane, kelle kaela kõik ebaõnnestumised veeretada, on selgelt välja joonistunud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit kutsus taas kokku käsitööarmastajaid inimesi. Laupäeval toimusid juba kuuendat korda üle-eestilised käsitöökojad. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Laupäev oli üle-eestimaaline käsitööpäev
Esmaspäev, 24. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Esmaspäev, 24. oktoober 2016. Muhu käsitöökojas õppisid naised usinalt põllepitsi heegldamist. Vasakult Meeli Gramm, Piret Lember ja Merli Mänd. Foto: Kalmer Saar Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit kutsus taas kokku käsitööarmastajaid inimesi. Laupäeval toimusid juba kuuendat korda üle-eestilised käsitöökojad.
Ürituse mõte on, et ühel päeval aastas tulevad üle Eesti erinevates paikkondades kokku inimesed, et üheskoos läbi traditsiooniliste ettevõtmiste ja uute algatuste väärtustada meie unikaalset käsitööd ja tunda heameelt koostegemisest.
Need üritused võivad olla nii loengud, näitused, meistrite esitlused, õpitoad, kontserdid.
Muhus Liival kogeneid naised käsitööseltsi Oad ja Eed ruumis ja õpituba kandis nimetust “Muhu põllepitsid”. Mustrikirjade järgi oli võimalik õppida viie erineva põllepitsi tegemist. Üleval oli ka väike näitus vanadest põlledest. Õpituba juhendasid seltsi liikmed Meeli Gramm ja Ülle Kuusk.
“Tegime põllepitse vanade heegeldatud pitside järgi ja need on päris keerulised mustrid valmis teha,” iseloomustas käsitööpäeva Meeli Gramm.
Kohal oli seitse naist ning kõik leidsid, et päev oli tore ja õpetlik.
Aste klubi käsitöökojas oli teemaks tanu tikkimine, kõlapooga kudumine ja rahvuslike paelte punumine. Avatud oli Kaarma kihelkonna rahvarõivaste näitus.
Kõik sellised üritused olid üle Eesti osalejatele tasuta. Ürituse mõte on, et ühel päeval aastas tulevad üle Eesti erinevates paikkondades kokku inimesed, et üheskoos läbi traditsiooniliste ettevõtmiste ja uute algatuste väärtustada meie unikaalset käsitööd ja tunda heameelt koostegemisest.Need üritused võivad olla nii loengud, näitused, meistrite esitlused, õpitoad, kontserdid.Muhus Liival kogeneid naised käsitööseltsi Oad ja Eed ruumis ja õpituba kandis nimetust “Muhu põllepitsid”. Mustrikirjade järgi oli võimalik õppida viie erineva põllepitsi tegemist. Üleval oli ka väike näitus vanadest põlledest. Õpituba juhendasid seltsi liikmed Meeli Gramm ja Ülle Kuusk.“Tegime põllepitse vanade heegeldatud pitside järgi ja need on päris keerulised mustrid valmis teha,” iseloomustas käsitööpäeva Meeli Gramm.Kohal oli seitse naist ning kõik leidsid, et päev oli tore ja õpetlik.Aste klubi käsitöökojas oli teemaks tanu tikkimine, kõlapooga kudumine ja rahvuslike paelte punumine. Avatud oli Kaarma kihelkonna rahvarõivaste näitus.Kõik sellised üritused olid üle Eesti osalejatele tasuta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuressaares toimusid 24. ja 25. oktoobril doonoripäevad, mida külastas kokku 174 saarlast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Saarlased kinkisid sünnipäevi

maintext:
Uudised
Saarlased kinkisid sünnipäevi
Neljapäev, 27. oktoober 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 27. oktoober 2016. Kuressaares toimusid 24. ja 25. oktoobril doonoripäevad, mida külastas kokku 174 saarlast.
Eduka vereloovutusega lõppes külastus neist 154 doonoril, kellest omakorda 14 inimest tegi seda esmakordselt. Eile toimus doonoripäev ka Orissaares, kus verd andis 36 inimest.
“Verekeskus tänab südamest kõiki verd loovutanud saarlasi, tänu kelle heateole said me verevarud tõhusa täienduse – ligi 86 liitrit hindamatut verd,” rääkis PERTHi kommunikatsioonispetsialist Urve Pals.
Doonoripäevad tulevad Saaremaale taas enne jõule: 21. ja 22. detsembril ollakse Kuressaare kultuurikeskuses.
“Ootame saarlasi tegema kaunimat jõulukingitust – kinkima kellelegi tema järgmist sünnipäeva,” sõnas Pals. Eduka vereloovutusega lõppes külastus neist 154 doonoril, kellest omakorda 14 inimest tegi seda esmakordselt. Eile toimus doonoripäev ka Orissaares, kus verd andis 36 inimest.“Verekeskus tänab südamest kõiki verd loovutanud saarlasi, tänu kelle heateole said me verevarud tõhusa täienduse – ligi 86 liitrit hindamatut verd,” rääkis PERTHi kommunikatsioonispetsialist Urve Pals.Doonoripäevad tulevad Saaremaale taas enne jõule: 21. ja 22. detsembril ollakse Kuressaare kultuurikeskuses.“Ootame saarlasi tegema kaunimat jõulukingitust – kinkima kellelegi tema järgmist sünnipäeva,” sõnas Pals.
Veel artikleid samast teemast »