description: Täna saab 80-aastaseks tuntud jalgrattasportlane Ülo Arge, kelle karikatele on Sõrve teedel juba hulk aastaid peetud üleriigilisi rattavõistlusi. Visa spordimehena kogus ta Saaremaa velotuuridelt hulga auhinnalisi kohti, kuid kordagi pole ta seda tuuri võitnud. Küll aga valmistab Ülole siirast rõõmu fakt, et tema õpilane on siinse populaarse velotuuri võitnud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ülol on vajadus liikuda

maintext:
Eluratas
Ülol on vajadus liikuda (5)
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Veljo Kuivjõgi Reede, 11. november 2016. Teenekas spordimees Ülo Arge lihtsalt peab liikuma. Kahe tunniga kümme kilomeetrit maha käia talle mingit raskust ei valmista. FOTO: Valmar Voolaid Täna saab 80-aastaseks tuntud jalgrattasportlane Ülo Arge, kelle karikatele on Sõrve teedel juba hulk aastaid peetud üleriigilisi rattavõistlusi. Visa spordimehena kogus ta Saaremaa velotuuridelt hulga auhinnalisi kohti, kuid kordagi pole ta seda tuuri võitnud. Küll aga valmistab Ülole siirast rõõmu fakt, et tema õpilane on siinse populaarse velotuuri võitnud.
Vanameister Arge, nagu teda ammustest aegadest kutsutakse, võistles ligi paarkümmend aastat Saaremaa velotuuridel. Esimest korda osalesid isa-poeg Arged siinsel tuuril siis, kui poeg Aimur oli 14-aastane.
“Hakkasin isaga jooksmas käima 11-aastasena. Algul jooksime kilomeetri, siis kõndisime ja pikkamööda treeningmaht suurenes. Nii ta mind spordipisikuga nakatas ja see mulle meeldis,” meenutas järgmisel nädalal 53-aastaseks saav Aimur, kes lisaks rattasõidule on võitnud ka mitmeid siinseid suusavõistlusi.
Ülo ihkaks jätkuvalt võistlusrattaga treenida ja võistelda, paraku insult, mis eelmisel aastal teda kollitamas käis, mõjus häirivalt tasakaalu tunnetusele.
Seepärast lapsed ei luba isal avatud liiklusega maanteele “võidukaga” sõitma minna. Veel kaks aastat tagasi tegi Ülo rattaga 50–75 kilomeetrit päevas.
Vana naisterattaga käib mees siiski oma metsa üle vaatamas ja korrastamas, aga nüüd tunneb ta ennast kõndides kõige paremini.
“Lähen mere äärest Pagila randa välja, sealt läbi Anseküla koju tagasi. Paari tunniga käin kümme kilomeetrit ära. Mulle meeldib ja tunnen ennast pärast jalutuskäiku väga hästi. Tahan liikuda, ainult toas istudes võib hulluks minna.”
Tütar Mirle sõnul on isal kaks lammast, seitse kana ja kukk selleks, et tal jätkuks tegevust. Kolm aastat tagasi jäi Ülo leseks. Lisaks loetletud hoolealustele on ta suured sõbrad veel kass Pipu ja koer Bosse.
“Kui papa sammud on kuuldavad, kohe on Pipu ärevil. Nad vaatavad kolmekesi koos telekat ka, peamiselt spordiülekandeid erinevatelt kanalitelt,” muigas selle jutu peale Mirle. Isamajas elab ka Aimur oma perega ja Mirle käib tihti isa vaatamas.
Ülo noorima tütre Kerdi praegune elupaik on Viljandis ja seepärast ta väga tihti lapsepõlvekoju ei satu. Kerdil ja Aimuril on mõlemal kolm last, Mirlel tütar, kes tegi ta hiljuti vanaemaks. Ülol on seitse lapselast ja kaks lapselapselast.
Ehitusraha saamiseks Kaug-Idasse tööle
Tiirimetsa kandis Kata talus sündis 16 last, neist 12 kasvasid suureks ja Ülo oli tagantpoolt kolmas. Suure pere lapsed pidid varakult ise leiba teenima hakkama ja lähim võimalus seda teha oli Salme kalatööstuses. Hiljem ehitati paar kilomeetrit Sõrve poole, Läätsale, uuem ja uhkem kalatööstus, kuhu vajati juba sadu töölisi.
Läätsale said tublimad töötajad korteri, nii ka Arge pere. Korter pole aga päris see, ja kui Ülo sai Läätsa kalaranna lähedale krundi, oli esimene asi, mis uues majas valmis, saun. Tema lapsed meenutavad seniajani, kuidas nad korterist käisid tulevase elumaja saunas ja ootasid pingsalt uut kodu.
“Raha polnud, aga tahtmine oma maja saada oli suur. Tuttavate kaudu sain teada “pika rubla” teenimise võimalusest Kaug-Idas maaparandustöödel ja läksin sinna aastaks ajaks eesmärgiga majaehitus lõpule viia. Kui koju jõudsin, oli pere poolikusse majja sisse kolinud, ei jõudnud nad ära oodata. Polnud hullu, tasapisi sai ka niimoodi maja valmis.”
Noore mehena kangutas Ülo koos viie mehega Riksu lahest jääkamakaid lahti, need tiriti veoauto kasti ja viidi Läätsa kalatööstusesse ning maeti saepuru alla. Nii saadi soojemaks perioodiks kala riknemise vältimiseks jääd.
Selline töö kestis üsna pikalt, paras jäämägi tassiti talviti Läätsa tööstuse hoovi peale kokku. Sel ajal polnud ju ei külmhooneid ega jäämasinaid. Lisaks kalatööle pani juubilar veel Saaremaa niiskesse pinnasesse drenaažitorusid.
Rattasõit hakkas imelikult peale
Pärast armeeteenistust, mille jooksul käis Ülo ka Kasahstanis vilja koristamas, sõitsid nad õe Miinega pidevalt jalgratastega Tiirimetsast Salmele tööle ja tagasi ning kui tollases Kingissepas korraldati jalgrattavõistlused, osalesid ka õde-venda Arged. Miine võitis naiste sõidu ja Ülo oli meestest neljas. Kusjuures mõlemad sõitsid harilike ratastega, teistel olid enamasti “poolvõidukad”.
“Vambola Himmist oli siis Saaremaal spordiseltsi Jõud esimees ja kui me nendel kruusateedel peetud grupisõitudel üsna hästi esinesime, kutsus ta meid jälle võidu sõitma. Nii ma jalgrattaspordi juurde jäingi. Trenni tegin põhiliselt tööle ja töölt koju sõitmisega. Olin tublisti üle 30 vana, kui meistrijärgu täitsin. Mäletan, kui EPT objekt oli Leisis, sõitsin sinna ja tagasi rattaga, teised töötajad viidi bussiga. Mingil ajal hakkas Aimur mulle vastu sõitma, nii tegime mõlemad trenni. Kui mina sõitsin 10 000 kilomeetrit aastas jalgrattaga, siis Tanel Kangert sõitis tänavu 33 000. Nii palju on rattaspordi tase nende aastatega tõusnud.”
Ülo oli aktiivne spordimees ka 40-ndates eluaastates ja osales veteranide võidusõitudel veel mõned aastad tagasi. Lisaks jalgrattaspordile on ta võistelnud suusatamises, maadluses, tõstmises, võrkpallis, kergejõustikus enamasti jooksualadel, kaugushüppes ja odaviskes. Muide, oda on ta visanud üle 60 meetri. Lihtsamad alad on koroona ja kabe.
“Ühele rajooni maanoorte kabevõistlusele jäi üks Salme võistkonna mees tulemata ja Arno Nuum kutsus mind teda asendama. Neljandal laual sain nende võistluste suurima punktisumma, imestasin isegi, et mul varumehena nii hästi läks.”
Treeneriks paljudele lastele
Kuigi Ülo Arge pole palgalise treenerina töötanud, on ta oma põhitöö kõrvalt kutsunud Salme kandi lapsi jalgratastega sõitma. Mitmel aastal korraldasid nad koos Lembit Pruuliga Sõrve noorte velotuure, kus esimene etapp kulges Salmelt Torku, sealt teist mere rannamaanteed mööda Lõmalale ja siis Salmele tagasi. Ööbiti Torgus ja see lisas asjale jumet. Nagu päris velotuur.
“Kolm Jüri-nimelist poissi käis meiega koos võistlustel ja kõik nad olid üsnagi edukad: Jüri Lõbus, Jüri Poopuu ja Jüri Suik. Häid kohti tõid üle-eestilistelt noortevõistlustelt Luule Poopuu, Enn Pulk ja Ülo Tiitsaar. Mõned neist jõudsid ka üleliidulistele võistlustele, Enn Pulk võitis 45 aastat tagasi teismelise poisina Saaremaa velotuuri.”
Saaremaalt pärit spordiühingu Jõud rattaspordi peatreener Herbert Rand kinkis Ülole tema 40. sünnipäevaks tolle aja kohta heal tasemel võistlusratta. Sellega võistles Ülo endast noorematega veel mitmel aastal, enne kui hakkas veteranide klassis võistlema.
Mitmed Ülo kunagised õpilased on tagantjärele imeks pannud, kuidas küll ühel kolme lapse isal jagus aega veel teistegi laste jaoks. Tiirimetsa koolis korraldas ta pärast koolipäeva treeninguid, tegi ise alati kaasa, samas oli tal pingutav tööpäev seljataga. Vähe sellest, mees lõi aktiivselt kaasa ka isetegevuses.
Üle kümne aasta meesansamblis
Salmel on meestelaul ikka populaarne olnud, hiljuti tähistas meesansambel Sõstrad oma 15. sünnipäeva. Enne seda tegutses Salmel üks teine meesansambel Meida Sadama juhendamisel üle kümne aasta, kuni juhendaja surmani.
“Meid oli ansamblis 6–8 lauljat ja me olime sel ajal samuti populaarsed. Mitte küll nii popid kui Sõstrad praegu, aga juhtus sedagi, et meid plaksutati lavale tagasi ja sama laulu tuli mitu korda laulda.”
Enne laulmist tantsis Ülo segarahvatantsurühmas ja jõudis ka näitemängudes kaasa lüüa. Etendusega “Hülgekütid” esineti Soomes ja Rootsis Eesti Majaski. 2008. aastal andis Salme vallavalitsus Ülo Argele elutöö preemia suure panuse eest kodukandi arengusse. Vanameister Arge, nagu teda ammustest aegadest kutsutakse, võistles ligi paarkümmend aastat Saaremaa velotuuridel. Esimest korda osalesid isa-poeg Arged siinsel tuuril siis, kui poeg Aimur oli 14-aastane.“Hakkasin isaga jooksmas käima 11-aastasena. Algul jooksime kilomeetri, siis kõndisime ja pikkamööda treeningmaht suurenes. Nii ta mind spordipisikuga nakatas ja see mulle meeldis,” meenutas järgmisel nädalal 53-aastaseks saav Aimur, kes lisaks rattasõidule on võitnud ka mitmeid siinseid suusavõistlusi.Ülo ihkaks jätkuvalt võistlusrattaga treenida ja võistelda, paraku insult, mis eelmisel aastal teda kollitamas käis, mõjus häirivalt tasakaalu tunnetusele.Seepärast lapsed ei luba isal avatud liiklusega maanteele “võidukaga” sõitma minna. Veel kaks aastat tagasi tegi Ülo rattaga 50–75 kilomeetrit päevas.Vana naisterattaga käib mees siiski oma metsa üle vaatamas ja korrastamas, aga nüüd tunneb ta ennast kõndides kõige paremini.“Lähen mere äärest Pagila randa välja, sealt läbi Anseküla koju tagasi. Paari tunniga käin kümme kilomeetrit ära. Mulle meeldib ja tunnen ennast pärast jalutuskäiku väga hästi. Tahan liikuda, ainult toas istudes võib hulluks minna.”Tütar Mirle sõnul on isal kaks lammast, seitse kana ja kukk selleks, et tal jätkuks tegevust. Kolm aastat tagasi jäi Ülo leseks. Lisaks loetletud hoolealustele on ta suured sõbrad veel kass Pipu ja koer Bosse.“Kui papa sammud on kuuldavad, kohe on Pipu ärevil. Nad vaatavad kolmekesi koos telekat ka, peamiselt spordiülekandeid erinevatelt kanalitelt,” muigas selle jutu peale Mirle. Isamajas elab ka Aimur oma perega ja Mirle käib tihti isa vaatamas.Ülo noorima tütre Kerdi praegune elupaik on Viljandis ja seepärast ta väga tihti lapsepõlvekoju ei satu. Kerdil ja Aimuril on mõlemal kolm last, Mirlel tütar, kes tegi ta hiljuti vanaemaks. Ülol on seitse lapselast ja kaks lapselapselast.Tiirimetsa kandis Kata talus sündis 16 last, neist 12 kasvasid suureks ja Ülo oli tagantpoolt kolmas. Suure pere lapsed pidid varakult ise leiba teenima hakkama ja lähim võimalus seda teha oli Salme kalatööstuses. Hiljem ehitati paar kilomeetrit Sõrve poole, Läätsale, uuem ja uhkem kalatööstus, kuhu vajati juba sadu töölisi.Läätsale said tublimad töötajad korteri, nii ka Arge pere. Korter pole aga päris see, ja kui Ülo sai Läätsa kalaranna lähedale krundi, oli esimene asi, mis uues majas valmis, saun. Tema lapsed meenutavad seniajani, kuidas nad korterist käisid tulevase elumaja saunas ja ootasid pingsalt uut kodu.“Raha polnud, aga tahtmine oma maja saada oli suur. Tuttavate kaudu sain teada “pika rubla” teenimise võimalusest Kaug-Idas maaparandustöödel ja läksin sinna aastaks ajaks eesmärgiga majaehitus lõpule viia. Kui koju jõudsin, oli pere poolikusse majja sisse kolinud, ei jõudnud nad ära oodata. Polnud hullu, tasapisi sai ka niimoodi maja valmis.”Noore mehena kangutas Ülo koos viie mehega Riksu lahest jääkamakaid lahti, need tiriti veoauto kasti ja viidi Läätsa kalatööstusesse ning maeti saepuru alla. Nii saadi soojemaks perioodiks kala riknemise vältimiseks jääd.Selline töö kestis üsna pikalt, paras jäämägi tassiti talviti Läätsa tööstuse hoovi peale kokku. Sel ajal polnud ju ei külmhooneid ega jäämasinaid. Lisaks kalatööle pani juubilar veel Saaremaa niiskesse pinnasesse drenaažitorusid.Pärast armeeteenistust, mille jooksul käis Ülo ka Kasahstanis vilja koristamas, sõitsid nad õe Miinega pidevalt jalgratastega Tiirimetsast Salmele tööle ja tagasi ning kui tollases Kingissepas korraldati jalgrattavõistlused, osalesid ka õde-venda Arged. Miine võitis naiste sõidu ja Ülo oli meestest neljas. Kusjuures mõlemad sõitsid harilike ratastega, teistel olid enamasti “poolvõidukad”.“Vambola Himmist oli siis Saaremaal spordiseltsi Jõud esimees ja kui me nendel kruusateedel peetud grupisõitudel üsna hästi esinesime, kutsus ta meid jälle võidu sõitma. Nii ma jalgrattaspordi juurde jäingi. Trenni tegin põhiliselt tööle ja töölt koju sõitmisega. Olin tublisti üle 30 vana, kui meistrijärgu täitsin. Mäletan, kui EPT objekt oli Leisis, sõitsin sinna ja tagasi rattaga, teised töötajad viidi bussiga. Mingil ajal hakkas Aimur mulle vastu sõitma, nii tegime mõlemad trenni. Kui mina sõitsin 10 000 kilomeetrit aastas jalgrattaga, siis Tanel Kangert sõitis tänavu 33 000. Nii palju on rattaspordi tase nende aastatega tõusnud.”Ülo oli aktiivne spordimees ka 40-ndates eluaastates ja osales veteranide võidusõitudel veel mõned aastad tagasi. Lisaks jalgrattaspordile on ta võistelnud suusatamises, maadluses, tõstmises, võrkpallis, kergejõustikus enamasti jooksualadel, kaugushüppes ja odaviskes. Muide, oda on ta visanud üle 60 meetri. Lihtsamad alad on koroona ja kabe.“Ühele rajooni maanoorte kabevõistlusele jäi üks Salme võistkonna mees tulemata ja Arno Nuum kutsus mind teda asendama. Neljandal laual sain nende võistluste suurima punktisumma, imestasin isegi, et mul varumehena nii hästi läks.”Kuigi Ülo Arge pole palgalise treenerina töötanud, on ta oma põhitöö kõrvalt kutsunud Salme kandi lapsi jalgratastega sõitma. Mitmel aastal korraldasid nad koos Lembit Pruuliga Sõrve noorte velotuure, kus esimene etapp kulges Salmelt Torku, sealt teist mere rannamaanteed mööda Lõmalale ja siis Salmele tagasi. Ööbiti Torgus ja see lisas asjale jumet. Nagu päris velotuur.“Kolm Jüri-nimelist poissi käis meiega koos võistlustel ja kõik nad olid üsnagi edukad: Jüri Lõbus, Jüri Poopuu ja Jüri Suik. Häid kohti tõid üle-eestilistelt noortevõistlustelt Luule Poopuu, Enn Pulk ja Ülo Tiitsaar. Mõned neist jõudsid ka üleliidulistele võistlustele, Enn Pulk võitis 45 aastat tagasi teismelise poisina Saaremaa velotuuri.”Saaremaalt pärit spordiühingu Jõud rattaspordi peatreener Herbert Rand kinkis Ülole tema 40. sünnipäevaks tolle aja kohta heal tasemel võistlusratta. Sellega võistles Ülo endast noorematega veel mitmel aastal, enne kui hakkas veteranide klassis võistlema.Mitmed Ülo kunagised õpilased on tagantjärele imeks pannud, kuidas küll ühel kolme lapse isal jagus aega veel teistegi laste jaoks. Tiirimetsa koolis korraldas ta pärast koolipäeva treeninguid, tegi ise alati kaasa, samas oli tal pingutav tööpäev seljataga. Vähe sellest, mees lõi aktiivselt kaasa ka isetegevuses.Salmel on meestelaul ikka populaarne olnud, hiljuti tähistas meesansambel Sõstrad oma 15. sünnipäeva. Enne seda tegutses Salmel üks teine meesansambel Meida Sadama juhendamisel üle kümne aasta, kuni juhendaja surmani.“Meid oli ansamblis 6–8 lauljat ja me olime sel ajal samuti populaarsed. Mitte küll nii popid kui Sõstrad praegu, aga juhtus sedagi, et meid plaksutati lavale tagasi ja sama laulu tuli mitu korda laulda.”Enne laulmist tantsis Ülo segarahvatantsurühmas ja jõudis ka näitemängudes kaasa lüüa. Etendusega “Hülgekütid” esineti Soomes ja Rootsis Eesti Majaski. 2008. aastal andis Salme vallavalitsus Ülo Argele elutöö preemia suure panuse eest kodukandi arengusse.
Veel artikleid samast teemast »


description: Probleemsel Ida-Raudtee tänava ristmikul leidis eile aset kaks liiklusõnnetust. Kuressaare politseijaoskonna patrullitalituse juhi Matis Siku sõnul anti politseile teada ühest liiklusõnnetusest infona kell 14.08 ning seetõttu patrull sündmuskohal ei käinud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kaks avariid samal päeval ja ristmikul

maintext:
Uudised
Kaks avariid samal päeval ja ristmikul
Kolmapäev, 30. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Kolmapäev, 30. november 2016. FOTO: Valmar Voolaid Probleemsel Ida-Raudtee tänava ristmikul leidis eile aset kaks liiklusõnnetust. Kuressaare politseijaoskonna patrullitalituse juhi Matis Siku sõnul anti politseile teada ühest liiklusõnnetusest infona kell 14.08 ning seetõttu patrull sündmuskohal ei käinud.
Politseile teadaolevalt toimus kahe sõiduki kokkupõrge, milles inimesed viga ei saanud. Kahjustada sai tänava ääres oleva kinnistu aed, kuhu paiskus üks kokkupõrkes osalenud sõidukitest.
Väidetavalt ei märganud mööda Ida tänavat ristmikule lähenenud sõiduki juht “Anna teed” märki, kuna märk oli lumine, ja sõitis ette mööda Raudtee tänavat liikunud sõidueesõigusega juhile. Politseile teadaolevalt oli see eile juba teine liiklusõnnetus samal ristmikul.
Ida tänav on Siku sõnul olnud sõidukijuhtide jaoks probleemne ka varem, kuna teeandmiskohustusega ristmikud vahelduvad sõidueesõigusega ristmikega.
“Seoses Raudtee tänava pikenduse sisseviimisega muudeti viimasena liikluskorraldust Raudtee ja Ida tänava ristmikul. Siiski liiklevad paljud sõidukijuhid vanast harjumusest endise liikluskorralduse järgi,” nentis Sikk.
Ta lisas, et kuna liikluskorraldus sellel ristmikul vajab sõidukijuhtide jaoks veel harjumist, on politsei teinud ettepaneku paigaldada tagasi kollased lisateatetahvlid, mis informeerivad sõidukijuhte liikluskorralduse muudatusest. Politseile teadaolevalt toimus kahe sõiduki kokkupõrge, milles inimesed viga ei saanud. Kahjustada sai tänava ääres oleva kinnistu aed, kuhu paiskus üks kokkupõrkes osalenud sõidukitest.Väidetavalt ei märganud mööda Ida tänavat ristmikule lähenenud sõiduki juht “Anna teed” märki, kuna märk oli lumine, ja sõitis ette mööda Raudtee tänavat liikunud sõidueesõigusega juhile. Politseile teadaolevalt oli see eile juba teine liiklusõnnetus samal ristmikul.Ida tänav on Siku sõnul olnud sõidukijuhtide jaoks probleemne ka varem, kuna teeandmiskohustusega ristmikud vahelduvad sõidueesõigusega ristmikega.“Seoses Raudtee tänava pikenduse sisseviimisega muudeti viimasena liikluskorraldust Raudtee ja Ida tänava ristmikul. Siiski liiklevad paljud sõidukijuhid vanast harjumusest endise liikluskorralduse järgi,” nentis Sikk.Ta lisas, et kuna liikluskorraldus sellel ristmikul vajab sõidukijuhtide jaoks veel harjumist, on politsei teinud ettepaneku paigaldada tagasi kollased lisateatetahvlid, mis informeerivad sõidukijuhte liikluskorralduse muudatusest.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Lugu Helje Niidist hakkas idanema oktoobrikuu kolmandal nädalal, kui Äntu linnukasvatus noori kanu müümas käis. Naine oli müüjale helistanud ja palunud peatust koduvärava taga. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Naise elujõu allikaks on lapsed

maintext:
Maakond
Naise elujõu allikaks on lapsed (3)
Laupäev, 05. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Laupäev, 05. november 2016. Helje ja Eldur lastega paar aastat tagasi, vasakult esireas Heli, Helje, Eldur, Sirje, tagareas Kaie, Kalle, Veljo, Lauri ja Olle. Foto: erakogu Lugu Helje Niidist hakkas idanema oktoobrikuu kolmandal nädalal, kui Äntu linnukasvatus noori kanu müümas käis. Naine oli müüjale helistanud ja palunud peatust koduvärava taga.
Kui kanapidaja kahe kepi toel suure tee äärde jõudis, et noori kanu juurde soetada, kuulsin temalt ka ta lasterikkuse ja kehva tervise kohta. Hämmastas naise suur elutahe ja teiste aitamise soov, samas kui ta ise on vähi tugevate haaratsite vahel.
Helje on sündinud 22. juunil 1946. aastal ja elab oma sünnikodus Kiriku külas Kärlal. Kolm aastat tagasi jõuti ära tähistada kuldpulmad, mis oli esimene maavanema poolt algatatud tänuüritus Kuressaare Laurentiuse kirikus. Abikaasa Elduri, kelle elutööks sai 39 aastat kohusetundlikku tööd Kärla Estagaris, elutee lõppes ootamatult tänavu aprillis, kui mees jalgrattaga Kärla poest kodu poole sõitis.
Pole raske ette kujutada, milliseks kujunes raske haigusega võitleva naise elu, kui igapäevatoimetustes toetavat tugevamat poolt enam ei ole. Ja ehkki Heljel ja Elduril on mitu tublit last, kes vajadusel aitavad, tuleb igapäevatoimetustega ikkagi ise hakkama saada.
Sellest elujõulisest naisest nüüd lähemalt.
Helje esimene töökoht olid Sõmera sanatoorses koolis koristajana ja kui kool töö lõpetas, toimetas ta mõnda aega Kärla lasteaias, mis oli tollal kolhoosi ööpäevane lasteaed. “Järjest tuli tööl olla 24 tundi, köögi päevatööle lisaks valvata öösel lapsi, kütta ahje, pesta laste mähkmed ja hoolitseda, et need hommikuks kuivaks saaksid. Kõige väiksemad olid alla-aastased. Lähemal elavad lapsed viidi õhtul koju, kaugema piirkonna – Randvere lapsed olid ka öösiti,” meenutas Helje.
Seejärel tuli palgatöösse pikem paus, et naise olulisim töö – laste sünnitamine ja kasvatamine – tehtud saaks. Kui lapsed kaela kandma hakkasid, jätkus Estagaris tööd ka Heljele, seda kuni seljaoperatsioonini ja grupi määramiseni. Tsehh oli niiske ja suurtelt valtsidelt agari mahavõtmine andis seljale tohutu koormuse.
“Minul pole üksi selg viga saanud, teistel samuti. Hiljem hakkasime musta ja valge agari liinil töötama vaheldumisi. Juhataja oli vastutulelik ja mõistlik mees.” Raske puue määrati talle 2000. aastal. Naine ütles naljatamisi, et tal on rauad (mutrid ja poldid) seljas.
Oskus vähesega toime tulla
Helje vanaduspension kuus on 374 eurot, sellele lisaks keskmise puude eest 12 eurot, millest aga viis eurot kojukande eest maha läheb. Seda kuulnud, ei teagi, kas nutta või naerda? Nüüd, kui vanust ja tervisehädasid on juurde tulnud, on puue väiksemaks jäänud – ei klapi see süsteem.
Helje ei hädaldanud, pensioni suurus tuli lihtsalt jutuks. “Ma tulen toime üsna vähesega. Värava taga käib lavka, 20–25 eurot kulub nädalas toidu peale. Vahel tuleb osta arstirohtusid, enamasti 36 euro eest. 40 eurot läks seekord kanade ostuks.
Natuke aitan ka lapsi. Aga ma tulen välja. Kunagi üks naine pakkus mulle raha laenuks, ütlesin ära, sest tean, et tagasimaksmise võimalust mul pole. Nii palju kui on, sellega tuleb hakkama saada. Eks vanad inimesed ongi sellised, kes aitavad teisi nii kaua kui vähegi võimalik. Siiani oli nii, et suuremad kulutused sai teha mehe pensist. Kõige hullem on aga see, et mehe matusepäeval läks mootorsaag kaduma. Uks jäi lukustamata, kes sellist asja oskas karta.”
Selg pole Helje ainus nõrk koht, tal on vahetatud mõlemad puusaliigesed, eemaldatud kilpnääre ja möödunud aasta jaanuaris tuli ka rind ohverdada.
“Kasvaja oli agressiivse loomuga. Pärast oppi tuli kuu jooksul käia haiglas lümfi välja võtmas, seejärel algas keemiaravi. Selle kannatasin hästi välja, vaevusi mul ei olnud. Ainult juuksed ja küüned tulid ära. Neljas keemiaravi, teiste rohtudega, oli teistsugune, oli selline tunne, nagu oleksin surutud raudsete pihtide vahele... Veres tekkis põletik. Antibiootikumiravi lõppedes hakkasin üle keha värisema. Dr Eerik ütles mu helistamise peale: mis sa seal värised, tule haiglasse. Tehti kompuuter ja leiti, et kopsus on trombid. Olin kümme päeva haiglas, kus sain raviga koos 12 kg kehakaalu maha. Vahel olin nii jõuetu, et ei jaksanud peadki tõsta. Jälle haigla. Kodus oli mu kõrval siis aga veel mees.”
Nüüd hiljuti tehti naisel soolte uuring, selle tulemusi Helje veel ei teadnud. Teadmatus aga kõige parem teadmine ei ole. Kui talt küsisin, et kust tal see elurõõm ja jaks, vastas vapper naine: “Tead, mul on lapsed. Üks õhtu kuumutasin ja panin purki 150 liitrit õunamahla. Helistasin siis Harakapesas töötavale pojale, et ta tuleks ja viiks purgid keldrisse. Mahla pressis laevaehitajast poeg. Sedamoodi me siin mässame. Poisid tulevad appi, ükskõik, mida on vaja teha. Meil on põllumaa, siin elavatel lastel oli kõigil kartul maas. Omast käest on ka porgand ja kanamunad, mida jagan lastele. Vaata, kuidas Siberis elati ja ka tuldi toime! Kolhoosiaja algul polnud ka midagi saada, aga siis oli siga laudas. Kaks aastat tagasi viisin lehma ära, kui avastasin rinnas terakese. Enne seda tegin võid ja kohupiima, jagasin seda ühele ja teisele, sest ühe lehma piimaga polnud muud midagi peale hakata.”
Mõte ajalugu jäädvustada
Helje näitas oma paksu ja seni tühja kaustikut. “See kaustik toodi mulle selle jaoks, et hakkaksin kroonikat kirjutama, siiamaani ei ole aega olnud. Meie suguvõsa on alates 1700. aastast läbi uuritud ja mina olen see, kes kõige rohkem mäletab, sest elasin koos vanaemaga. Mul on teine plaan veel, tahan ka oma külast kirjutada. Neist peredest, kes minu nooruse ajal siin elasid, pole enam suurt midagi järel, ainult kolm-neli peret, kus järjepidevus kestab. Suurem osa talusid on maha müüdud ja uued elanikud sees. Mul on mitu kaustikut peredest ja nende inimestest täis kirjutatud. Kui taevane isa lubab ja tervist annab, tahan selle ära teha.”
Kui mõni päev hiljem Heljele helistasin, oli tuba täis lastelaste kilkeid – Veljo nelja-aastased kaksikud olid vanaema juures. Ja Helje enda hääl oli ka väga erk.
Paljulapseline ema
Helje hinnatuim panus ellu ja ühiskonda on tublid lapsed. Heljel ja lahkunud Elduril on seitse last, 21 lapselast ja seitse lapselapselast. Kui kogu pere kokku saab, peab ema Heljel olema lauas 43 kohta!
Sirje (s 1965) töötab Soomes ühes India firmas juhi parema käena (ettevõtte perenaisena). Valdab soome ja rootsi keelt. Peres on viis last, lapselapsi seitse.
Veljo (s 1967) töötab Nasval Workboatsis laevaehitajana, tema peres kasvab viis last. Lugejaile on tuntuks saanud kümneaastane Tähelill, väike andekas viiuldaja, Laine Sepa õpilane, kes on muusikakooli õpilaste konkurssidelt mitmeid auhindu noppinud – Rootsist ja Venemaalt, ühest esikoha, teisest laureaadi tiitli. Möödunud aastal oli tüdrukul vanaema sõnul uuesti plaanis Venemaale esinema minna, kuid viisa saamisega oli olnud mingi probleem.
Kaie (s 1969) töötab Kärla raamatukogus, temal on kaks last. Elab emaga ühe krundi peal, mistõttu saab igal õhtul ema vaatamas käia.
Olle (s 1974) on oskaja mees IT alal Viljandis. Ollel on poeg Olle, nimi saadud raamatust “Bullerby lapsed”.
Kalle (s 1978) töötab Kuressaares Harakapesas, on selle omanik. Kallel on viis last.
Heli (s 1982) läks pärast 9. klassi Taani aastaks vahetusõpilaseks ja jätkas seal õppimist keskkoolis, 12. klassi lõpetas aga Kuressaare gümnaasiumis. Seejärel läks ta tagasi Taani, kus ta lõpetas meditsiinikooli ja töötab Rønne haiglas meditsiiniõena. Heli valdab taani ja inglise keelt. Ta on abielus Bornholmi raadio korrespondendiga, kes mõned aastad ka Brüsselis töötas. Peres kasvab kolm last.
Lauri (s 1988) on lõpetanud õhtukeskkooli ja õppinud programmeerimist Kuressaare ametikoolis, kuid kuna ta praktikakohta ei leidnud, on tema oskused seni jõude olnud. Praegu õpib noormees giidide kursusel ja otsib tööd. Kui kanapidaja kahe kepi toel suure tee äärde jõudis, et noori kanu juurde soetada, kuulsin temalt ka ta lasterikkuse ja kehva tervise kohta. Hämmastas naise suur elutahe ja teiste aitamise soov, samas kui ta ise on vähi tugevate haaratsite vahel.Helje on sündinud 22. juunil 1946. aastal ja elab oma sünnikodus Kiriku külas Kärlal. Kolm aastat tagasi jõuti ära tähistada kuldpulmad, mis oli esimene maavanema poolt algatatud tänuüritus Kuressaare Laurentiuse kirikus. Abikaasa Elduri, kelle elutööks sai 39 aastat kohusetundlikku tööd Kärla Estagaris, elutee lõppes ootamatult tänavu aprillis, kui mees jalgrattaga Kärla poest kodu poole sõitis.Pole raske ette kujutada, milliseks kujunes raske haigusega võitleva naise elu, kui igapäevatoimetustes toetavat tugevamat poolt enam ei ole. Ja ehkki Heljel ja Elduril on mitu tublit last, kes vajadusel aitavad, tuleb igapäevatoimetustega ikkagi ise hakkama saada.Sellest elujõulisest naisest nüüd lähemalt.Helje esimene töökoht olid Sõmera sanatoorses koolis koristajana ja kui kool töö lõpetas, toimetas ta mõnda aega Kärla lasteaias, mis oli tollal kolhoosi ööpäevane lasteaed. “Järjest tuli tööl olla 24 tundi, köögi päevatööle lisaks valvata öösel lapsi, kütta ahje, pesta laste mähkmed ja hoolitseda, et need hommikuks kuivaks saaksid. Kõige väiksemad olid alla-aastased. Lähemal elavad lapsed viidi õhtul koju, kaugema piirkonna – Randvere lapsed olid ka öösiti,” meenutas Helje.Seejärel tuli palgatöösse pikem paus, et naise olulisim töö – laste sünnitamine ja kasvatamine – tehtud saaks. Kui lapsed kaela kandma hakkasid, jätkus Estagaris tööd ka Heljele, seda kuni seljaoperatsioonini ja grupi määramiseni. Tsehh oli niiske ja suurtelt valtsidelt agari mahavõtmine andis seljale tohutu koormuse.“Minul pole üksi selg viga saanud, teistel samuti. Hiljem hakkasime musta ja valge agari liinil töötama vaheldumisi. Juhataja oli vastutulelik ja mõistlik mees.” Raske puue määrati talle 2000. aastal. Naine ütles naljatamisi, et tal on rauad (mutrid ja poldid) seljas.Helje vanaduspension kuus on 374 eurot, sellele lisaks keskmise puude eest 12 eurot, millest aga viis eurot kojukande eest maha läheb. Seda kuulnud, ei teagi, kas nutta või naerda? Nüüd, kui vanust ja tervisehädasid on juurde tulnud, on puue väiksemaks jäänud – ei klapi see süsteem.Helje ei hädaldanud, pensioni suurus tuli lihtsalt jutuks. “Ma tulen toime üsna vähesega. Värava taga käib lavka, 20–25 eurot kulub nädalas toidu peale. Vahel tuleb osta arstirohtusid, enamasti 36 euro eest. 40 eurot läks seekord kanade ostuks.Natuke aitan ka lapsi. Aga ma tulen välja. Kunagi üks naine pakkus mulle raha laenuks, ütlesin ära, sest tean, et tagasimaksmise võimalust mul pole. Nii palju kui on, sellega tuleb hakkama saada. Eks vanad inimesed ongi sellised, kes aitavad teisi nii kaua kui vähegi võimalik. Siiani oli nii, et suuremad kulutused sai teha mehe pensist. Kõige hullem on aga see, et mehe matusepäeval läks mootorsaag kaduma. Uks jäi lukustamata, kes sellist asja oskas karta.”Selg pole Helje ainus nõrk koht, tal on vahetatud mõlemad puusaliigesed, eemaldatud kilpnääre ja möödunud aasta jaanuaris tuli ka rind ohverdada.“Kasvaja oli agressiivse loomuga. Pärast oppi tuli kuu jooksul käia haiglas lümfi välja võtmas, seejärel algas keemiaravi. Selle kannatasin hästi välja, vaevusi mul ei olnud. Ainult juuksed ja küüned tulid ära. Neljas keemiaravi, teiste rohtudega, oli teistsugune, oli selline tunne, nagu oleksin surutud raudsete pihtide vahele... Veres tekkis põletik. Antibiootikumiravi lõppedes hakkasin üle keha värisema. Dr Eerik ütles mu helistamise peale: mis sa seal värised, tule haiglasse. Tehti kompuuter ja leiti, et kopsus on trombid. Olin kümme päeva haiglas, kus sain raviga koos 12 kg kehakaalu maha. Vahel olin nii jõuetu, et ei jaksanud peadki tõsta. Jälle haigla. Kodus oli mu kõrval siis aga veel mees.”Nüüd hiljuti tehti naisel soolte uuring, selle tulemusi Helje veel ei teadnud. Teadmatus aga kõige parem teadmine ei ole. Kui talt küsisin, et kust tal see elurõõm ja jaks, vastas vapper naine: “Tead, mul on lapsed. Üks õhtu kuumutasin ja panin purki 150 liitrit õunamahla. Helistasin siis Harakapesas töötavale pojale, et ta tuleks ja viiks purgid keldrisse. Mahla pressis laevaehitajast poeg. Sedamoodi me siin mässame. Poisid tulevad appi, ükskõik, mida on vaja teha. Meil on põllumaa, siin elavatel lastel oli kõigil kartul maas. Omast käest on ka porgand ja kanamunad, mida jagan lastele. Vaata, kuidas Siberis elati ja ka tuldi toime! Kolhoosiaja algul polnud ka midagi saada, aga siis oli siga laudas. Kaks aastat tagasi viisin lehma ära, kui avastasin rinnas terakese. Enne seda tegin võid ja kohupiima, jagasin seda ühele ja teisele, sest ühe lehma piimaga polnud muud midagi peale hakata.”Helje näitas oma paksu ja seni tühja kaustikut. “See kaustik toodi mulle selle jaoks, et hakkaksin kroonikat kirjutama, siiamaani ei ole aega olnud. Meie suguvõsa on alates 1700. aastast läbi uuritud ja mina olen see, kes kõige rohkem mäletab, sest elasin koos vanaemaga. Mul on teine plaan veel, tahan ka oma külast kirjutada. Neist peredest, kes minu nooruse ajal siin elasid, pole enam suurt midagi järel, ainult kolm-neli peret, kus järjepidevus kestab. Suurem osa talusid on maha müüdud ja uued elanikud sees. Mul on mitu kaustikut peredest ja nende inimestest täis kirjutatud. Kui taevane isa lubab ja tervist annab, tahan selle ära teha.”Kui mõni päev hiljem Heljele helistasin, oli tuba täis lastelaste kilkeid – Veljo nelja-aastased kaksikud olid vanaema juures. Ja Helje enda hääl oli ka väga erk.Helje hinnatuim panus ellu ja ühiskonda on tublid lapsed. Heljel ja lahkunud Elduril on seitse last, 21 lapselast ja seitse lapselapselast. Kui kogu pere kokku saab, peab ema Heljel olema lauas 43 kohta!(s 1965) töötab Soomes ühes India firmas juhi parema käena (ettevõtte perenaisena). Valdab soome ja rootsi keelt. Peres on viis last, lapselapsi seitse.(s 1967) töötab Nasval Workboatsis laevaehitajana, tema peres kasvab viis last. Lugejaile on tuntuks saanud kümneaastane Tähelill, väike andekas viiuldaja, Laine Sepa õpilane, kes on muusikakooli õpilaste konkurssidelt mitmeid auhindu noppinud – Rootsist ja Venemaalt, ühest esikoha, teisest laureaadi tiitli. Möödunud aastal oli tüdrukul vanaema sõnul uuesti plaanis Venemaale esinema minna, kuid viisa saamisega oli olnud mingi probleem.Kaie (s 1969) töötab Kärla raamatukogus, temal on kaks last. Elab emaga ühe krundi peal, mistõttu saab igal õhtul ema vaatamas käia.(s 1974) on oskaja mees IT alal Viljandis. Ollel on poeg Olle, nimi saadud raamatust “Bullerby lapsed”.(s 1978) töötab Kuressaares Harakapesas, on selle omanik. Kallel on viis last.(s 1982) läks pärast 9. klassi Taani aastaks vahetusõpilaseks ja jätkas seal õppimist keskkoolis, 12. klassi lõpetas aga Kuressaare gümnaasiumis. Seejärel läks ta tagasi Taani, kus ta lõpetas meditsiinikooli ja töötab Rønne haiglas meditsiiniõena. Heli valdab taani ja inglise keelt. Ta on abielus Bornholmi raadio korrespondendiga, kes mõned aastad ka Brüsselis töötas. Peres kasvab kolm last.(s 1988) on lõpetanud õhtukeskkooli ja õppinud programmeerimist Kuressaare ametikoolis, kuid kuna ta praktikakohta ei leidnud, on tema oskused seni jõude olnud. Praegu õpib noormees giidide kursusel ja otsib tööd.
Veel artikleid samast teemast »


description: Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS: Tugev tuul võib suursaarte vahel õhtul laevaliiklust häirida
Laupäev, 26. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Tugev tuul võib pühapäeva õhtul häirida laevaliiklust Saaremaa ja Hiiumaa vahel. Pühapäeval võib seoses tugeva tuulega esineda häireid reisiparvlaev Subsea Seven õhtustes väljumistes Sõru-Triigi liinil, teatab Kihnu Veeteed ja palub jälgida teateid kodulehel. Ilmateenistus andis tervele Eestile ja Läänemerele pühapäeval esimese taseme tormihoiatuse. Läänemerel kujundab ilma aktiivse madalrõhuala lääneosa. Öösel vastu esmaspäeva tugevneb aga Skandinaavia kohal kõrgrõhuhari. Läänemere põhjaosas puhub loode- ja põhjatuul 15-20, puhanguti 25 m/s. Lainekõrgus on 3-6 meetrit. Soome lahel, Väinamerel ja Liivi lahe põhjaosas puhub loode- ja põhjatuul 14, puhanguti 17-20 m/s. Lainekõrgus on 1,5-3 meetrit, Väinamerel 0,8-1,5 meetrit. BNS Autor: MM Laupäev, 26. november 2016.Tugev tuul võib pühapäeva õhtul häirida laevaliiklust Saaremaa ja Hiiumaa vahel. Pühapäeval võib seoses tugeva tuulega esineda häireid reisiparvlaev Subsea Seven õhtustes väljumistes Sõru-Triigi liinil, teatab Kihnu Veeteed ja palub jälgida teateid kodulehel. Ilmateenistus andis tervele Eestile ja Läänemerele pühapäeval esimese taseme tormihoiatuse. Läänemerel kujundab ilma aktiivse madalrõhuala lääneosa. Öösel vastu esmaspäeva tugevneb aga Skandinaavia kohal kõrgrõhuhari. Läänemere põhjaosas puhub loode- ja põhjatuul 15-20, puhanguti 25 m/s. Lainekõrgus on 3-6 meetrit. Soome lahel, Väinamerel ja Liivi lahe põhjaosas puhub loode- ja põhjatuul 14, puhanguti 17-20 m/s. Lainekõrgus on 1,5-3 meetrit, Väinamerel 0,8-1,5 meetrit. BNS
Veel artikleid samast teemast »


description: Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) riigikogu fraktsiooni kandidaat sotsiaalkomisjoni esimehe kohale on Helmen Kütt, riigikaitsekomisjoni esimehe kohale Hannes Hanso ja keskkonnakomisjoni esimehe kohale Rainer Vakra. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Hansost saab riigikaitsekomisjoni esimees
Neljapäev, 24. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Neljapäev, 24. november 2016. Hannes Hanso. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) riigikogu fraktsiooni kandidaat sotsiaalkomisjoni esimehe kohale on Helmen Kütt, riigikaitsekomisjoni esimehe kohale Hannes Hanso ja keskkonnakomisjoni esimehe kohale Rainer Vakra.
“Eesti jaoks on praeguses keerulises rahvusvahelises olukorras ülimalt oluline säilitada julgeoleku, kaitse- ja välispoliitika valdkonnas sõnumite järjepidevus. See on hädavajalik nii siseriiklikult kui ka meie liitlastele,” ütles Hannes Hanso pressiesindaja teatel.
“Mul on hea meel, et saan riigikaitse teemadega uues ja väga olulises ametis edasi tegeleda. Kasutada ära ministrina tekkinud rahvusvahelist võrgustikku ning seista selle eest, et Eesti oleks kaitstud nii täna kui ka homme.”
Hanso oli eelmise valitsuse koosseisus kaitseminister. Kütt on varem olnud nii sotsiaalkomisjoni liige kui ka sotsiaalkaitseminister. Vakra on keskkonnakomisjoni juhtinud alates 2014. aastast. “Eesti jaoks on praeguses keerulises rahvusvahelises olukorras ülimalt oluline säilitada julgeoleku, kaitse- ja välispoliitika valdkonnas sõnumite järjepidevus. See on hädavajalik nii siseriiklikult kui ka meie liitlastele,” ütles Hannes Hanso pressiesindaja teatel.“Mul on hea meel, et saan riigikaitse teemadega uues ja väga olulises ametis edasi tegeleda. Kasutada ära ministrina tekkinud rahvusvahelist võrgustikku ning seista selle eest, et Eesti oleks kaitstud nii täna kui ka homme.”Hanso oli eelmise valitsuse koosseisus kaitseminister. Kütt on varem olnud nii sotsiaalkomisjoni liige kui ka sotsiaalkaitseminister. Vakra on keskkonnakomisjoni juhtinud alates 2014. aastast.
Veel artikleid samast teemast »


description: Vahel võib väikesest asjast suur segadus tulla, sest tegijal pole teatud seadusepügalatest lihtsalt aimu. Samas ei vabasta teadmatus vastutusest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: JUHTKIRI: Luba küsimata

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI: Luba küsimata
Neljapäev, 24. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Vahel võib väikesest asjast suur segadus tulla, sest tegijal pole teatud seadusepügalatest lihtsalt aimu. Samas ei vabasta teadmatus vastutusest.
Pealtnäha lihtne söögikoha reklaam Facebookis ja ajalehes pole iseenesest midagi uut, aga kui reklaamile on lisatud äsjavalitud USA presidendi nägu ja lause “Hr Trump kutsub sööma”, siis omandab kogu lugu hoopis teise varjundi. Kas tõesti andis Trump loa ennast ühe Saaremaa söögikoha reklaamivankri ette rakendada ja kui palju talle selle eest maksti?
Loomulikult mitte ja siit hakkab hargnema sügavam probleem, mis vihjab laiemale teadmatusele.
Kõik saavad ju aru, et tegemist on naljaga ja kui just keegi otseselt kuhugi kaebama ei lähe, siis midagi hullu ei juhtu, sest vaevalt hakkab USA saatkond esitama mingile väikesele söögikohale kahjunõuet. Kuid viisakas selline isikuvargus pole ning iial ei või teada, millal selline omavoliline kellegi ärakasutamine võib kaasa tuua kohtuasja. Keskerakonna juhtum Ameerika fotograafiga on ilmekas näide.
Nii et kasulikum on seadusi tunda, kui pärast kukalt kratsida.
24. november 2016 Autor: MM Neljapäev, 24. november 2016.Pealtnäha lihtne söögikoha reklaam Facebookis ja ajalehes pole iseenesest midagi uut, aga kui reklaamile on lisatud äsjavalitud USA presidendi nägu ja lause “Hr Trump kutsub sööma”, siis omandab kogu lugu hoopis teise varjundi. Kas tõesti andis Trump loa ennast ühe Saaremaa söögikoha reklaamivankri ette rakendada ja kui palju talle selle eest maksti?Loomulikult mitte ja siit hakkab hargnema sügavam probleem, mis vihjab laiemale teadmatusele.Kõik saavad ju aru, et tegemist on naljaga ja kui just keegi otseselt kuhugi kaebama ei lähe, siis midagi hullu ei juhtu, sest vaevalt hakkab USA saatkond esitama mingile väikesele söögikohale kahjunõuet. Kuid viisakas selline isikuvargus pole ning iial ei või teada, millal selline omavoliline kellegi ärakasutamine võib kaasa tuua kohtuasja. Keskerakonna juhtum Ameerika fotograafiga on ilmekas näide.Nii et kasulikum on seadusi tunda, kui pärast kukalt kratsida.24. november 2016
Veel artikleid samast teemast »


description: Juba kolmandat korda lõpetab Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsi navigatsioonihooaja täna õhtul ja öösel toimuv ühisõppus Sügistorm, millest võtab osa pea 100 inimest. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Sügistorm lõpetab päästehooaja

maintext:
Uudised
Sügistorm lõpetab päästehooaja
Laupäev, 26. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Laupäev, 26. november 2016. Juba kolmandat korda lõpetab Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsi navigatsioonihooaja täna õhtul ja öösel toimuv ühisõppus Sügistorm, millest võtab osa pea 100 inimest.
Soela väinas Upsu lahel ja Soela sadamas harjutavad Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsiga koostööd politsei- ja piirivalveamet (PPA), päästeamet, Kaitseliit, Kuressaare haigla ja Kihnu Veeteed.
Korraldustoimkonna üldjuht Maidu Lempu (pildil) Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsist (SVMS) ütles, et kuna sel korral toimub õppus Soela väinas, on kaasatud ka hiidlased.
Koostöö on oluline
Stsenaariumi järgi põrkas Triigi-Sõru vaheline parvlaev pimedates ilmastikuoludes kokku kalatraaliga ning vigastatud tuleb aluselt evakueerida.
“Merepäästjad toovad nad praamilt ära ja edasi tegutsevad nendega kiirabi meeskonnad,” kirjeldas Lempu, lisades, et seejärel jätkavad merepäästjad merel ja kaldaotsingutega.
Kõik 11 osalevat merepäästjate üksust, kokku ligi 40 inimest, saavad läbi mängida suuremahulise operatsiooni tegevusi ja lihvida erinevate struktuuridega sujuvat koostööd. Soela väinas Upsu lahel ja Soela sadamas harjutavad Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsiga koostööd politsei- ja piirivalveamet (PPA), päästeamet, Kaitseliit, Kuressaare haigla ja Kihnu Veeteed.Korraldustoimkonna üldjuht Maidu Lempu (pildil) Saaremaa vabatahtliku merepääste seltsist (SVMS) ütles, et kuna sel korral toimub õppus Soela väinas, on kaasatud ka hiidlased.Stsenaariumi järgi põrkas Triigi-Sõru vaheline parvlaev pimedates ilmastikuoludes kokku kalatraaliga ning vigastatud tuleb aluselt evakueerida.“Merepäästjad toovad nad praamilt ära ja edasi tegutsevad nendega kiirabi meeskonnad,” kirjeldas Lempu, lisades, et seejärel jätkavad merepäästjad merel ja kaldaotsingutega.Kõik 11 osalevat merepäästjate üksust, kokku ligi 40 inimest, saavad läbi mängida suuremahulise operatsiooni tegevusi ja lihvida erinevate struktuuridega sujuvat koostööd.
Veel artikleid samast teemast »


description: Tänavu sügisel annetas Võluhääle konkursi kunstiline juht, rahvusooperi Estonia solist Triin Ella koolile pianiino Shcröder, mis on teda ennast muusikuhariduses ja -karjääris saatnud ja toetanud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Muusikakool sai hinnalise annetuse

maintext:
Uudised
Muusikakool sai hinnalise annetuse
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Teisipäev, 15. november 2016. Tänavu sügisel annetas Võluhääle konkursi kunstiline juht, rahvusooperi Estonia solist Triin Ella koolile pianiino Shcröder, mis on teda ennast muusikuhariduses ja -karjääris saatnud ja toetanud.
Juba möödunud sügisel, ikka Võluhääle konkursi ajal, tekkis tal mõte pakkuda oma isiklikku pianiinot koolile.
“Tegin toona muusikakoolis proove ja mõtlesin kurbusega, et nii ilusad ja uhked ruumid, aga klahvpillid on väga kehvad,” meenutas Ella.
“Kuna minul oma igapäevatööks pianiinot otseselt vaja ei ole – saan hakkama helihargiga –, pakkusingi oma pilli Martti Nõule.”
Nõnda jõudiski väike pianiino mõni nädal tagasi Orissaarde, kus ta Ella sõnul leiab kindlasti rohkem kasutust kui seni. Tema arvates on Orissaares nii toredad inimesed ja muusikahuvilised lapsed, kes väärivad korralikke instrumente.
Seetõttu polnud tal oma pikaajalisest kaaslasest kahju loobuda.
“Klahvpillid ongi meie nõrk koht,” ütles Orissaare muusikakooli direktor Martti Nõu.
“Teisi pille oleme jõudumööda suutnud hankida, aga klaverid ja pianiinod on väga kallid ning kasutatud pillid on sageli viletsas seisukorras. See, mille nüüd Triin Ella heldusest saime, on hästi hoitud ja töökorras. Rõõmustame väga, et ta selle omakandi noortele loovutada otsustas.” Juba möödunud sügisel, ikka Võluhääle konkursi ajal, tekkis tal mõte pakkuda oma isiklikku pianiinot koolile.“Tegin toona muusikakoolis proove ja mõtlesin kurbusega, et nii ilusad ja uhked ruumid, aga klahvpillid on väga kehvad,” meenutas Ella.“Kuna minul oma igapäevatööks pianiinot otseselt vaja ei ole – saan hakkama helihargiga –, pakkusingi oma pilli Martti Nõule.”Nõnda jõudiski väike pianiino mõni nädal tagasi Orissaarde, kus ta Ella sõnul leiab kindlasti rohkem kasutust kui seni. Tema arvates on Orissaares nii toredad inimesed ja muusikahuvilised lapsed, kes väärivad korralikke instrumente.Seetõttu polnud tal oma pikaajalisest kaaslasest kahju loobuda.“Klahvpillid ongi meie nõrk koht,” ütles Orissaare muusikakooli direktor Martti Nõu.“Teisi pille oleme jõudumööda suutnud hankida, aga klaverid ja pianiinod on väga kallid ning kasutatud pillid on sageli viletsas seisukorras. See, mille nüüd Triin Ella heldusest saime, on hästi hoitud ja töökorras. Rõõmustame väga, et ta selle omakandi noortele loovutada otsustas.”
Veel artikleid samast teemast »


description: Teisipäeval tõi Sakala kultuurireporter Margus Haav, kes muu hulgas ka Viljandi kultuuriakadeemias loenguid peab, toimetusse rühma tudengeid. Nagu ikka sellistel puhkudel, rääkisime ajakirjandusest ja Sakalast ning ühel hetkel jõudsime kvaliteedini. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kõik lehed ei lange

maintext:
Arvamus
Kõik lehed ei lange
Kolmapäev, 02. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Teisipäeval tõi Sakala kultuurireporter Margus Haav, kes muu hulgas ka Viljandi kultuuriakadeemias loenguid peab, toimetusse rühma tudengeid. Nagu ikka sellistel puhkudel, rääkisime ajakirjandusest ja Sakalast ning ühel hetkel jõudsime kvaliteedini.
Loomingu kvaliteeti on palju raskem mõõta kui kapi või kortermaja kvaliteeti. Seega küsisin, kas üliõpilased ikka teavad, et nende ajakirjanikust õppejõu lugu on võitnud üleeuroopalise ajakirjanduspreemia. Ei teadnud. Margus, eestlasele omaselt, polnud sellest muidugi ise kõssanudki.
See seik tuli mulle meelde juba järgmisel päeval, kui lugesin Postimehest Tartu Ülikooli ajakirjandusõppejõu Ragne Kõutsi arvamuslugu «Maakonnaleht ja omavalitsuse infoleht – «kõlvatu» konkurents?» (PM 26.10).
Kõuts kirjeldas seal muuhulgas, kuidas ta loobus kodumaakonna lehe tellimisest, sest see oli vahetanud ühiskonna valvekoera rolli toakoera padjakese vastu ja keskendus vaid külapidude kirjeldamisele.
Ma ei tea, millisest lehest oli jutt, aga silmade eest jooksis läbi rida hoopis teist masti artikleid. Mitte ainult neid, millega Sakala on üle-eestilist tähelepanu pälvinud, vaid ka teiste maakondade konkurentide-kolleegide lugusid, mis on teinud mind nii mõnigi kord kadedaks.
Maakonnaajakirjanduse seis pole sugugi nii nutune, nagu võib välja lugeda mõne nõrgema lehe sisust ja majandusaasta aruandest. Enamik kohalikest lehtedest suudab vajadusel nii hoiatavalt haukuda kui ka hammustada./---/
Ühest küljest on tõesti piirkondi, kus munitsipaallehed maakondlikele kannale astuvad. Kui võrrelda tasuta igasse postkasti pistetava vallalehe ja ainult raha eest tellides tuleva maakonnalehe katvust, võib esimesena mainitu küll võita, kuid edastatava info hulk (ja enamasti ka kvaliteet) erineb maakonnalehest nagu viietolline diskett tänapäevasest mälupulgast.
Ärgem unustagem, et valla- ja linnalehed ilmuvad tavaliselt kord kuus, maakonnalehed aga üks kuni kuus korda nädalas./---/ Autor: Hans Väre, ajalehe Sakala peatoimetaja Kolmapäev, 02. november 2016.Loomingu kvaliteeti on palju raskem mõõta kui kapi või kortermaja kvaliteeti. Seega küsisin, kas üliõpilased ikka teavad, et nende ajakirjanikust õppejõu lugu on võitnud üleeuroopalise ajakirjanduspreemia. Ei teadnud. Margus, eestlasele omaselt, polnud sellest muidugi ise kõssanudki.See seik tuli mulle meelde juba järgmisel päeval, kui lugesin Postimehest Tartu Ülikooli ajakirjandusõppejõu Ragne Kõutsi arvamuslugu «Maakonnaleht ja omavalitsuse infoleht – «kõlvatu» konkurents?» (PM 26.10).Kõuts kirjeldas seal muuhulgas, kuidas ta loobus kodumaakonna lehe tellimisest, sest see oli vahetanud ühiskonna valvekoera rolli toakoera padjakese vastu ja keskendus vaid külapidude kirjeldamisele.Ma ei tea, millisest lehest oli jutt, aga silmade eest jooksis läbi rida hoopis teist masti artikleid. Mitte ainult neid, millega Sakala on üle-eestilist tähelepanu pälvinud, vaid ka teiste maakondade konkurentide-kolleegide lugusid, mis on teinud mind nii mõnigi kord kadedaks.Maakonnaajakirjanduse seis pole sugugi nii nutune, nagu võib välja lugeda mõne nõrgema lehe sisust ja majandusaasta aruandest. Enamik kohalikest lehtedest suudab vajadusel nii hoiatavalt haukuda kui ka hammustada./---/Ühest küljest on tõesti piirkondi, kus munitsipaallehed maakondlikele kannale astuvad. Kui võrrelda tasuta igasse postkasti pistetava vallalehe ja ainult raha eest tellides tuleva maakonnalehe katvust, võib esimesena mainitu küll võita, kuid edastatava info hulk (ja enamasti ka kvaliteet) erineb maakonnalehest nagu viietolline diskett tänapäevasest mälupulgast.Ärgem unustagem, et valla- ja linnalehed ilmuvad tavaliselt kord kuus, maakonnalehed aga üks kuni kuus korda nädalas./---/
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti Laulu poolfinaali pääsejad kuulutati välja üleeile. Teiste seas astub laulukonkursil üles Ivo Linna, kes 20 aasta eest tõi koos Maarja-Liis Ilusaga Eurovisioonilt koju viienda koha. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Ivo Linna Eesti Laulu poolfinaalis

maintext:
Uudised
Ivo Linna Eesti Laulu poolfinaalis
Neljapäev, 10. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sigrid Osa Neljapäev, 10. november 2016. Ivo Linna kaitseb tänavu Eesti Laulul saarerahva au. Esmaspäeval loositakse välja poolfinalistide esinemisjärjekord. FOTO: Toomas Huik Eesti Laulu poolfinaali pääsejad kuulutati välja üleeile. Teiste seas astub laulukonkursil üles Ivo Linna, kes 20 aasta eest tõi koos Maarja-Liis Ilusaga Eurovisioonilt koju viienda koha.
Eelžürii valis 242 võistlusele laekunud laulu seast välja 20 paremat, mis hakkavad võistlema poolfinaalides 11. ja 18. veebruaril. Meie maakonnast pääses edasi lugu “Suur loterii”, mida esitab Ivo Linna. Loole on muusika teinud Rainer Michelson ja sõnad Urmas Jaarman.
Ivo Linna ütles, et tal ei olnud mitte mingisugust mõtet Eesti Laulul osaleda, kuid Rainer vana sõbrana pakkus juba kevadel talle lugu. Urmas kirjutas teksti, milles on Iffi lugudest võetud fraasid sees.
“Ta võttis minu asja sellega kokku,” lausus Iff. Augustis käis ta lugu salvestamas. Idee Eesti Laulule kandideerida käis Rainer välja alles siis.
“No ma oleks tahtnud talle poolmuiates öelda Kukerpillide laulu salmiga, et, poisid, mis te teete lolli, teil pole aru mitte tolli. Sest minu suhtumine on olnud selline, et vaata passi ja peeglisse, Eurovisioon on ikka noorte värk,” rääkis muusik.
Eurovisiooniks valmis
Lõpuks jäi ta siiski nõusse, põhjendades seda sellega, et Eesti Laul on tähtis sündmus ning sõelale jäänud lugudest räägitakse ja neid mängitakse. Tal on hea meel, et poiste lugu sai tuule tiibadesse.
Iff kinnitas, et 1996. aastal käis ta Eurovisioonil uhkusega Eestit esindamas ja pidas Maarja-Liis Ilusaga koos lauldud “Kaelakee häälega” teenitud viiendat kohta väga heaks tulemuseks.
See on olnud tänaseni üks tema suuremaid esinemisi üldse.
Palusime Iffil ette kujutada olukorda, et lugu võidab Eesti Laulu.
“No siis tuleb minna kuskile poodi ja osta omale puhtamad riided selga, ja muidugi tuleb minna. Nali naljaks ja ma võin kerge muigega seda asja võtta, aga see oleks tegelikult teisest peeglist vaadatuna ikkagi üks uhkuse asi ka.
Mul on hea meel, et see on Eesti laul ja eesti keeles. See oleks muidugi tore,” rääkis muusik. Ta tõdes, et Eurovisioonil on tema elus kindel koht.
Iff kinnitas, et iga uus lugu on väike väljakutse ja tegelikult peab ta üdini positiivseks, et keegi talle veel lugusid kirjutab ning et tema repertuaaris on jälle midagi uut.
“Endal huvitav ja teisel ka – ikka natuke värsket verd,” sõnas Iff.
Teiste seas pääsesid Eesti Laulu poolfinaali ka Elina Born, Liis Lemsalu, Lenna Kuurmaa, Kerli Kõiv, Uku Suviste, Rasmus Rändvee, Koit Toome jt.
Mõlemast poolfinaalist pääseb edasi viis laulu, mille seast valitakse võitja Eesti Laul 2017 finaalis 4. märtsil Saku Suurhallis. Eelžürii valis 242 võistlusele laekunud laulu seast välja 20 paremat, mis hakkavad võistlema poolfinaalides 11. ja 18. veebruaril. Meie maakonnast pääses edasi lugu “Suur loterii”, mida esitab Ivo Linna. Loole on muusika teinud Rainer Michelson ja sõnad Urmas Jaarman.Ivo Linna ütles, et tal ei olnud mitte mingisugust mõtet Eesti Laulul osaleda, kuid Rainer vana sõbrana pakkus juba kevadel talle lugu. Urmas kirjutas teksti, milles on Iffi lugudest võetud fraasid sees.“Ta võttis minu asja sellega kokku,” lausus Iff. Augustis käis ta lugu salvestamas. Idee Eesti Laulule kandideerida käis Rainer välja alles siis.“No ma oleks tahtnud talle poolmuiates öelda Kukerpillide laulu salmiga, et, poisid, mis te teete lolli, teil pole aru mitte tolli. Sest minu suhtumine on olnud selline, et vaata passi ja peeglisse, Eurovisioon on ikka noorte värk,” rääkis muusik.Lõpuks jäi ta siiski nõusse, põhjendades seda sellega, et Eesti Laul on tähtis sündmus ning sõelale jäänud lugudest räägitakse ja neid mängitakse. Tal on hea meel, et poiste lugu sai tuule tiibadesse.Iff kinnitas, et 1996. aastal käis ta Eurovisioonil uhkusega Eestit esindamas ja pidas Maarja-Liis Ilusaga koos lauldud “Kaelakee häälega” teenitud viiendat kohta väga heaks tulemuseks.See on olnud tänaseni üks tema suuremaid esinemisi üldse.Palusime Iffil ette kujutada olukorda, et lugu võidab Eesti Laulu.“No siis tuleb minna kuskile poodi ja osta omale puhtamad riided selga, ja muidugi tuleb minna. Nali naljaks ja ma võin kerge muigega seda asja võtta, aga see oleks tegelikult teisest peeglist vaadatuna ikkagi üks uhkuse asi ka.Mul on hea meel, et see on Eesti laul ja eesti keeles. See oleks muidugi tore,” rääkis muusik. Ta tõdes, et Eurovisioonil on tema elus kindel koht.Iff kinnitas, et iga uus lugu on väike väljakutse ja tegelikult peab ta üdini positiivseks, et keegi talle veel lugusid kirjutab ning et tema repertuaaris on jälle midagi uut.“Endal huvitav ja teisel ka – ikka natuke värsket verd,” sõnas Iff.Teiste seas pääsesid Eesti Laulu poolfinaali ka Elina Born, Liis Lemsalu, Lenna Kuurmaa, Kerli Kõiv, Uku Suviste, Rasmus Rändvee, Koit Toome jt.Mõlemast poolfinaalist pääseb edasi viis laulu, mille seast valitakse võitja Eesti Laul 2017 finaalis 4. märtsil Saku Suurhallis.
Veel artikleid samast teemast »


description: Hiiumaal Kärdlas elav Mare Rebel (27) alustas kaalulangetamisega selle aasta veebruarikuus. Tema eesmärk oli algkaalust 80 kilost maha saada 20 kilo, kuid nüüdseks on ta langetanud juba seatud eesmärgist veel enam ehk kokku 22 kilo. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
“Aeg on tühine takistus paratamatuse teel”
Reede, 25. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Reede, 25. november 2016. Hiiumaal Kärdlas elav Mare Rebel (27) alustas kaalulangetamisega selle aasta veebruarikuus. Tema eesmärk oli algkaalust 80 kilost maha saada 20 kilo, kuid nüüdseks on ta langetanud juba seatud eesmärgist veel enam ehk kokku 22 kilo.
“See teekond on mind väga palju õpetanud ja seejuures arendanud palju kannatlikkust ja tahtejõudu,” ütleb Muhu saarelt pärit neiu, kes naabersaarele Hiiumaale sattus elama oma abikaasa kaudu. Mare sõnul ei ole tal pärast kaalukaotust enam kontrollimatuid isusid ja ta teeb ise oma valikud, sest suudab eelistada tervislikku toitu ebatervislikule.
Mare sõnul jõudis talle reaalsus kohale siis, kui ta ühel õhtul nägi kaaluseierit 80 kilo juures. “Mõtlesin, et olen vaid 159 cm pikk ning peaksin kaaluma seega ca 60 kg, mis tookord siis tähendas 20 kg ülekaalu,” tähendab ta.
Kaalu langetamisel jälgis Mare Marek Kalmuse toitumiskava. Seda Tartu sõbranna eeskujul, kes oli sellega kunagi lisakilod kaotanud. “Ja muidugi andis omapoolse tõuke ka Facebook, kus uudistevoos keegi minu tuttavatest jagas tema sealset lehte “Marek “Bonsuna” Kalmus – Personal approach to your trainings”. Sattusin vaatama seal lehel tema tublimate albumit ning lugema tagasiside tekste. Siis oligi asi minu poolt otsustatud, et ma proovin,” meenutab Mare ning lisab, et ta teadis, et peale ülekilode ei ole ju kaotada tegelikult midagi.
Ta võttis Marek Kalmusega Facebooki lehe kaudu ühendust ning muid variante ta enam siis ei kaalunudki. Lisaks vaatas ta, et tema kahe kava (treening- ja toitumiskava) hind kokku on väga soodne ning mingit igakuist makset ei lisandu. “Mulle meeldis tema poolt kavade soetamisel pakutud võimalus, et ma saan talle igal ajal kirjutada, kui peaks mingeid küsimusi tekkima. Marek Kalmuse toitumiskava on peegeldus tervislikust toitumisest, mis peaks olema oluline osa meie igapäevasest elust.”
Kõige raskemaks sel teekonnal pidas neiu loobumist endisest elustiilist ja toiduvalikutest. “Šokolaaditahvel oli sel ajal nagu kehva päeva päästja. Ma olin harjunud sööma siis, kui tuju või parajasti vaba aega oli, mitte et isegi kõht oleks tühi olnud,” räägib Mare, kelle sõnul elas ta paksuna palju väheväärtuslikumat elu, sest ta ei viitsinud ennast liigutada. Kodus oli ju palju mugavam. Ka oli ta kogu aeg väsinud ja valdas tahtmatus midagi teha või kuhugi minna.
Mare ütleb, et kaalulangetamine saab olla edukas vaid siis, kui inimene ise seda väga tahab ja leiab endas tahtejõu. Seda ei saa sundida tegema, seda ei saa peale suruda.
“Igaüks meist peab ise valima, millist elu ta soovib elada. Ma lihtsalt soovitan see teekond ette võtta, kuna elatakse vaid kord elus, ning ma tean, et ülekaalulisena on see päris kurb ja kohati masendav,” mõtiskleb Mare, lisades, et pole põhjust, miks inimesed peaksid seda kurbust endas päevast päeva vaid koogimaitse nimel kaasas kandma. “Aeg on tühine takistus paratamatuse teel,” viitab ta Marek Kalmuse sõnadele. “See teekond on mind väga palju õpetanud ja seejuures arendanud palju kannatlikkust ja tahtejõudu,” ütleb Muhu saarelt pärit neiu, kes naabersaarele Hiiumaale sattus elama oma abikaasa kaudu. Mare sõnul ei ole tal pärast kaalukaotust enam kontrollimatuid isusid ja ta teeb ise oma valikud, sest suudab eelistada tervislikku toitu ebatervislikule.Mare sõnul jõudis talle reaalsus kohale siis, kui ta ühel õhtul nägi kaaluseierit 80 kilo juures. “Mõtlesin, et olen vaid 159 cm pikk ning peaksin kaaluma seega ca 60 kg, mis tookord siis tähendas 20 kg ülekaalu,” tähendab ta.Kaalu langetamisel jälgis Mare Marek Kalmuse toitumiskava. Seda Tartu sõbranna eeskujul, kes oli sellega kunagi lisakilod kaotanud. “Ja muidugi andis omapoolse tõuke ka Facebook, kus uudistevoos keegi minu tuttavatest jagas tema sealset lehte “Marek “Bonsuna” Kalmus – Personal approach to your trainings”. Sattusin vaatama seal lehel tema tublimate albumit ning lugema tagasiside tekste. Siis oligi asi minu poolt otsustatud, et ma proovin,” meenutab Mare ning lisab, et ta teadis, et peale ülekilode ei ole ju kaotada tegelikult midagi.Ta võttis Marek Kalmusega Facebooki lehe kaudu ühendust ning muid variante ta enam siis ei kaalunudki. Lisaks vaatas ta, et tema kahe kava (treening- ja toitumiskava) hind kokku on väga soodne ning mingit igakuist makset ei lisandu. “Mulle meeldis tema poolt kavade soetamisel pakutud võimalus, et ma saan talle igal ajal kirjutada, kui peaks mingeid küsimusi tekkima. Marek Kalmuse toitumiskava on peegeldus tervislikust toitumisest, mis peaks olema oluline osa meie igapäevasest elust.”Kõige raskemaks sel teekonnal pidas neiu loobumist endisest elustiilist ja toiduvalikutest. “Šokolaaditahvel oli sel ajal nagu kehva päeva päästja. Ma olin harjunud sööma siis, kui tuju või parajasti vaba aega oli, mitte et isegi kõht oleks tühi olnud,” räägib Mare, kelle sõnul elas ta paksuna palju väheväärtuslikumat elu, sest ta ei viitsinud ennast liigutada. Kodus oli ju palju mugavam. Ka oli ta kogu aeg väsinud ja valdas tahtmatus midagi teha või kuhugi minna.Mare ütleb, et kaalulangetamine saab olla edukas vaid siis, kui inimene ise seda väga tahab ja leiab endas tahtejõu. Seda ei saa sundida tegema, seda ei saa peale suruda.“Igaüks meist peab ise valima, millist elu ta soovib elada. Ma lihtsalt soovitan see teekond ette võtta, kuna elatakse vaid kord elus, ning ma tean, et ülekaalulisena on see päris kurb ja kohati masendav,” mõtiskleb Mare, lisades, et pole põhjust, miks inimesed peaksid seda kurbust endas päevast päeva vaid koogimaitse nimel kaasas kandma. “Aeg on tühine takistus paratamatuse teel,” viitab ta Marek Kalmuse sõnadele.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Registreeritud peresündmused Saare
maakonnas 18.–25. novembrini. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: PEREKONDLIK


description: Kui eelmisel nädalal oli jõulukuuse valik veel lahtine, tõi see nädal olukorda selguse ning puu omanikuga löödi käed. Kuusk, mis hakkab linnas esimesel advendil jõulutuledesse ehitult särama, tuuakse Valjala vallast Sakla külast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Jõulupuu tuleb Saklast

maintext:
Uudised
Jõulupuu tuleb Saklast
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Teisipäev, 15. november 2016. FOTO: Mikk Tuisk Kui eelmisel nädalal oli jõulukuuse valik veel lahtine, tõi see nädal olukorda selguse ning puu omanikuga löödi käed. Kuusk, mis hakkab linnas esimesel advendil jõulutuledesse ehitult särama, tuuakse Valjala vallast Sakla külast.
Kuressaare linnamajanduse juhataja Mikk Tuisk ütles, et umbes 50-aastane ja 13 meetri kõrgune puu tuuakse ilmaolude soosingul Kuressaare keskväljakule tuleval esmaspäeval.
Teise kandidaadina oli valikus ka kena jõulupuu Paadla kandist, kuid seetõttu, et puu asub soisemal alal, oleks selleni jõudmine keeruline. Sõelale jäänud kuusk aga asub suurele teele lähedal, mistõttu on suurte masinatega ligipääs kergem. Kuressaare linnamajanduse juhataja Mikk Tuisk ütles, et umbes 50-aastane ja 13 meetri kõrgune puu tuuakse ilmaolude soosingul Kuressaare keskväljakule tuleval esmaspäeval.Teise kandidaadina oli valikus ka kena jõulupuu Paadla kandist, kuid seetõttu, et puu asub soisemal alal, oleks selleni jõudmine keeruline. Sõelale jäänud kuusk aga asub suurele teele lähedal, mistõttu on suurte masinatega ligipääs kergem.
Veel artikleid samast teemast »


description: Pärast eilset peaminister Taavi Rõivase umbusaldamist riigikogus ametist lahkuma pidava saarlasest kaitseministri Hannes Hanso sõnul ei olnud töö valitsuses mingi armastusabielu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kaitseminister Hanso tõdeb, et töö Rõivase valitsuses polnud just armastusabielu
Neljapäev, 10. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Neljapäev, 10. november 2016. Hannes Hanso. FOTO: ERR Pärast eilset peaminister Taavi Rõivase umbusaldamist riigikogus ametist lahkuma pidava saarlasest kaitseministri Hannes Hanso sõnul ei olnud töö valitsuses mingi armastusabielu.
Riigikogus hääletas Taavi Rõivasele umbusalduse avaldamise poolt 63 ja vastu 28 saadikut. Hääletamise ajal viibis istungil 93 riigikogu liiget, neist kaks hääletamisel ei osalenud.
Peaministri tagasiastumisel astub tagasi ka tema juhitav valitsus, mis jätkab tegevust uue valitsuse ametisse astumiseni. Presidendil on tagasiastumispalve saamisest alates 14 päeva aega, et määrata peaministrikandidaat ning teha talle ülesandeks moodustada uus valitsus.
Hannes Hanso (pildil) sai valitsuse koosseisus kaitseministrina töötada üle aasta. Ta alustas kaitseministrina möödunud aasta 14. septembril Taavi Rõivase teises valitsuses. Toonase valitsuse nimetas paika president Toomas Hendrik Ilves sama aasta 9. aprillil. Enne Hansot töötas kaitseministrina Sven Mikser.
Hannes Hanso annab oma hinnangu toonase valitsuse klapile. “Ega see valitsus mingi armastusabielu olnud. Pigem mindi kokku alternatiivide puudumise tõttu. Saime ka mõned suured asjad tehtud, nii et kahetseda pole vaja,” ütles Hanso Meie Maale. Ta nentis, et presidendivalimiste kakofoonia ning pidev otsustamatuse tunne tõi pinged-mõrad valusalt päevakorrale. Kuna Keskerakonnas olukord järsult muutus, tekkis kohe ka võimalus niiöelda uueks alguseks.
“Teadsime, et kui me ise Keskerakonnaga läbi ei räägi, istume varsti koos IRL-iga opositsioonis. Reformierakond on oma partnerid alati üle parda heitnud. Vaevalt, et nüüd oleks teisiti käitutud,” arvas Hanso.
Taavi Rõivase keeldumist ise tagasi astuda nimetas Hanso vähe imelikuks. “Üldiselt on imelik, et üks erakond (Reformierakond – toim) arvab, et nad ongi Eesti ja ilma nendeta tuleb veeuputus. Asendamatuid poliitikas pole. Kui mina oleksin peaminister sellises olukorras, siis oleksin muidugi tagasi astunud,” leidis Hanso.
Kaitseministri ametist vähemalt esialgu loobuma pidanud Hanso oma tuleviku pärast ei põe. “Kaitsevaldkonnas oleme väga suuri asju korda saatnud, liitlased kohale toonud jne. Praegu on tähtis, et meie välis- ja kaitsepoliitika jätkuks samal kursil,” rõhutas Hanso.
Kuna Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast, mille ridadesse ka Hanso ise kuulub, saab koalitsioonipartner koos Keskerakonna ja IRL-iga, võib juhtuda, et Hanso jätkab ka uues valitsuses kaitseministrina.
“Loomulikult olen ka ise valmis jätkama, aga kõik need arutelud on alles ees,” sõnas Hanso, kes eile saabus Kopenhaagenist Balti- ja Põhjala riikide kaitseministrite kohtumiselt tagasi Tallinnasse, et osaleda koalitsiooniläbirääkimistel.
Tal endal ei ole sugugi kahju, et valitsus peaministri umbusaldamise tõttu laiali läks. “Uut hingamist on vaja. Usun, et kõik nõustuvad sellega,” lausus Hanso, kellele Taavi Rõivas inimesena väga meeldib.
“Ta on tore mees, aga poliitikas ei loe isiklikud sümpaatiad, vaid see, et riigis tuleb mingid asjad kännu tagant lahti saada. Nüüd on selleks võimalus,” lisas Hanso. Riigikogus hääletas Taavi Rõivasele umbusalduse avaldamise poolt 63 ja vastu 28 saadikut. Hääletamise ajal viibis istungil 93 riigikogu liiget, neist kaks hääletamisel ei osalenud.Peaministri tagasiastumisel astub tagasi ka tema juhitav valitsus, mis jätkab tegevust uue valitsuse ametisse astumiseni. Presidendil on tagasiastumispalve saamisest alates 14 päeva aega, et määrata peaministrikandidaat ning teha talle ülesandeks moodustada uus valitsus.Hannes Hanso (pildil) sai valitsuse koosseisus kaitseministrina töötada üle aasta. Ta alustas kaitseministrina möödunud aasta 14. septembril Taavi Rõivase teises valitsuses. Toonase valitsuse nimetas paika president Toomas Hendrik Ilves sama aasta 9. aprillil. Enne Hansot töötas kaitseministrina Sven Mikser.Hannes Hanso annab oma hinnangu toonase valitsuse klapile. “Ega see valitsus mingi armastusabielu olnud. Pigem mindi kokku alternatiivide puudumise tõttu. Saime ka mõned suured asjad tehtud, nii et kahetseda pole vaja,” ütles Hanso Meie Maale. Ta nentis, et presidendivalimiste kakofoonia ning pidev otsustamatuse tunne tõi pinged-mõrad valusalt päevakorrale. Kuna Keskerakonnas olukord järsult muutus, tekkis kohe ka võimalus niiöelda uueks alguseks.“Teadsime, et kui me ise Keskerakonnaga läbi ei räägi, istume varsti koos IRL-iga opositsioonis. Reformierakond on oma partnerid alati üle parda heitnud. Vaevalt, et nüüd oleks teisiti käitutud,” arvas Hanso.Taavi Rõivase keeldumist ise tagasi astuda nimetas Hanso vähe imelikuks. “Üldiselt on imelik, et üks erakond (Reformierakond – toim) arvab, et nad ongi Eesti ja ilma nendeta tuleb veeuputus. Asendamatuid poliitikas pole. Kui mina oleksin peaminister sellises olukorras, siis oleksin muidugi tagasi astunud,” leidis Hanso.Kaitseministri ametist vähemalt esialgu loobuma pidanud Hanso oma tuleviku pärast ei põe. “Kaitsevaldkonnas oleme väga suuri asju korda saatnud, liitlased kohale toonud jne. Praegu on tähtis, et meie välis- ja kaitsepoliitika jätkuks samal kursil,” rõhutas Hanso.Kuna Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast, mille ridadesse ka Hanso ise kuulub, saab koalitsioonipartner koos Keskerakonna ja IRL-iga, võib juhtuda, et Hanso jätkab ka uues valitsuses kaitseministrina.“Loomulikult olen ka ise valmis jätkama, aga kõik need arutelud on alles ees,” sõnas Hanso, kes eile saabus Kopenhaagenist Balti- ja Põhjala riikide kaitseministrite kohtumiselt tagasi Tallinnasse, et osaleda koalitsiooniläbirääkimistel.Tal endal ei ole sugugi kahju, et valitsus peaministri umbusaldamise tõttu laiali läks. “Uut hingamist on vaja. Usun, et kõik nõustuvad sellega,” lausus Hanso, kellele Taavi Rõivas inimesena väga meeldib.“Ta on tore mees, aga poliitikas ei loe isiklikud sümpaatiad, vaid see, et riigis tuleb mingid asjad kännu tagant lahti saada. Nüüd on selleks võimalus,” lisas Hanso.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti poole seilava parvlaeva Leiger kapten Hanno Naaber ütles, et alus on oma mereristsed kätte saanud, kuid lähipäevad tuleb veeta ilmselt Itaalias tormivarjus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Leiger jäi tormivarju

maintext:
Uudised
Leiger jäi tormivarju (5)
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Reede, 11. november 2016. Koduteel olev parvlaev Leiger jõudis eile oma esimesse peatuspaika Messinasse Sitsiilias Itaalias, jäädes ootama ilmaolude paranemist, et oma teekonda Eesti suunas jätkata. FOTO: TS Laevad Eesti poole seilava parvlaeva Leiger kapten Hanno Naaber ütles, et alus on oma mereristsed kätte saanud, kuid lähipäevad tuleb veeta ilmselt Itaalias tormivarjus.
“Oleme merel olnud kolm päeva, jõudsime Sitsiilia saarele Messinasse. Tormihoiatus on antud, tuleb veel oodata päev või paar, kuniks loodetuuled vaibuvad,“ rääkis kapten Naaber ETV hommikuprogrammile.
“Ilmad on praegusel aastaajal, nagu nad on. Nägime, millised on laeva võimed. Edaspidi on kergem ilma suhtes otsuseid teha,“ sõnas kapten.
“Laev on üllatavalt merekindel, vaatamata oma tüübile ja disainile. Midagi kriitilist ei ole, tuleb valida õiget kurssi ja kiirusi. Sõita saab,“ täpsustas Naaber.
Türgist teele asunud Leiger on läbinud viiendiku teekonnast. Kapten loodab selle kuu jooksul ikkagi Eestisse jõuda: “Võtame päev korraga, reis korraga.“ “Oleme merel olnud kolm päeva, jõudsime Sitsiilia saarele Messinasse. Tormihoiatus on antud, tuleb veel oodata päev või paar, kuniks loodetuuled vaibuvad,“ rääkis kapten Naaber ETV hommikuprogrammile.“Ilmad on praegusel aastaajal, nagu nad on. Nägime, millised on laeva võimed. Edaspidi on kergem ilma suhtes otsuseid teha,“ sõnas kapten.“Laev on üllatavalt merekindel, vaatamata oma tüübile ja disainile. Midagi kriitilist ei ole, tuleb valida õiget kurssi ja kiirusi. Sõita saab,“ täpsustas Naaber.Türgist teele asunud Leiger on läbinud viiendiku teekonnast. Kapten loodab selle kuu jooksul ikkagi Eestisse jõuda: “Võtame päev korraga, reis korraga.“
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile avati Kuressaare linnuse keldrisaalis Saaremaa Muuseumi näitus “Meri annab, meri võtab”, mis tutvustab merendusega seotud ajalugu ning teeb omamoodi kokkuvõtte lõppevast merekultuuri aastast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Põnev näitus võtab kokku Saaremaa merenduse ajaloo
Neljapäev, 10. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Neljapäev, 10. november 2016. Saaremaa Muuseumi direktor Endel Püüa ning Kuressaare politseijaoskonna ennetus- ja menetlustalituse piirkonnapolitseinik Žanna Kreštšenko osutavad näitusel üles seatud merepäästevarustusele. FOTO: Valmar Voolaid Eile avati Kuressaare linnuse keldrisaalis Saaremaa Muuseumi näitus “Meri annab, meri võtab”, mis tutvustab merendusega seotud ajalugu ning teeb omamoodi kokkuvõtte lõppevast merekultuuri aastast.
Näituse juhatas sisse Saaremaa Muuseumi direktor Endel Püüa. “Kui minna teemasse, et meri annab, tuleb tõdeda, et endine rannaelu on jäänud kesisemaks,” kirjeldas ta.
“Vanasti elu rannas kihas ja igal hommikul oodati kalamehi pingsalt merelt. Nüüd aga näeb väga paljudes randades vaid üksikut kalapaati või suvitajaid.”
Püüa selgitas, et näituse saamislugu on küllaltki pikk ja keeruline. Sellesse oli kaasatud suur hulk inimesi ning info kogumisega oli seotud ka pool muuseumi rahvast.
Püüa tänas eraldi näituse kujundajat Anne Olopit OÜ Neli Disainist. Lisaks anti tänukirjad veel mitmetele ürituse heaks panustanud isikutele ja ettevõtetele.
Kevadel kuulutati välja ka mereteemaliste mälestuste konkurss, kuhu laekus kahjuks kokku vaid kaheksa tööd. Žürii esimees ja Saaremaa Merekultuuri Seltsi juht Rein Sepp andis osalenutele üle tänukirjad. Esikolmik pälvis lisaks ka rahalised auhinnad ning žürii tunnistas üksmeelselt võitjaks Kalle Kesküla.
Lõpetuseks võttis sõna ajaloolane Bruno Pao, kes ütles, et esimene merekultuuriteemaline näitus korraldati 1990-ndatel. Lisaks andis ta muuseumile üle oma käsikirja koopia artiklist “Seljaga mere poole”, mis ilmus 5. mail 1977 aastal ajalehes Sirp.
“Seal on esmakordselt tõstatatud merekultuuriline teema – kuidas meri meile üldse mõjub ja kuidas seda mõista. Pärast selle avaldamist kutsuti mind tööle meremuuseumisse,” meenutas Pao hetke, millest algas tema kui mereajaloolase tee.
Näitus ise jutustab esemete, fotode ja lugude kaudu mere ja Saaremaa inimese kooseksisteerimisest – mida kasulikku meri meile pakub ning kuidas ta vahel võib saarlase jaoks ka traagiliseks muutuda.
Lisaks Saaremaa Muuseumi kogule on näitusel eksponaate mitmetest erakogudest. Muu hulgas on välja pandud ka muljetavaldav valik Salme muinaslaevadelt leitud esemeid.
Saalis keskendutakse erinevatele alateemadele: meri annab ja võtab, ühendab ja lahutab, teeb kuulsaks ning inspireerib.
Nii on näitusel kajastatud kõike seda, mida meri on saarlastele andnud ja tänapäevalgi annab. Lisaks kalandusele, hülgepüügile ja furtsellaaria ehk agariku tootmisele on fookuses ka vandiraiujad ja norilaevad.
Näitusel on väljas ka kapten Tiit Jõgi valmistatud laevamudelid. Spetsiaalselt on valminud seeria Triigi lahes uppunud laevadest, mida illustreerib laevahukupaikade kaart.
Pühendutud on veel meremeestele ja laevaehitajatele. Ei ole unustatud ka Saaremaa kunstnikke ja kirjanikke, keda on inspireerinud meri.
Esindatud on mereohutuse temaatika – tänu Kuressaare politseijaoskonna merepääste toimkonnale saab näitusel uudistada merepäästjate uusimat varustust ning õppida, kuidas merel ohutult käituda.
Hüpokaustiruumis on aga sisse seatud noore kapteni kajut, kus näituse pisemad külastajad saavad mõistatusi lahendada, meremehesõlmi teha, meremeeste kuuske ehtida ja kajuti kinos filmi nautida.
Näitus jääb avatuks 5. veebruarini. Näituse juhatas sisse Saaremaa Muuseumi direktor Endel Püüa. “Kui minna teemasse, et meri annab, tuleb tõdeda, et endine rannaelu on jäänud kesisemaks,” kirjeldas ta.“Vanasti elu rannas kihas ja igal hommikul oodati kalamehi pingsalt merelt. Nüüd aga näeb väga paljudes randades vaid üksikut kalapaati või suvitajaid.”Püüa selgitas, et näituse saamislugu on küllaltki pikk ja keeruline. Sellesse oli kaasatud suur hulk inimesi ning info kogumisega oli seotud ka pool muuseumi rahvast.Püüa tänas eraldi näituse kujundajat Anne Olopit OÜ Neli Disainist. Lisaks anti tänukirjad veel mitmetele ürituse heaks panustanud isikutele ja ettevõtetele.Kevadel kuulutati välja ka mereteemaliste mälestuste konkurss, kuhu laekus kahjuks kokku vaid kaheksa tööd. Žürii esimees ja Saaremaa Merekultuuri Seltsi juht Rein Sepp andis osalenutele üle tänukirjad. Esikolmik pälvis lisaks ka rahalised auhinnad ning žürii tunnistas üksmeelselt võitjaks Kalle Kesküla.Lõpetuseks võttis sõna ajaloolane Bruno Pao, kes ütles, et esimene merekultuuriteemaline näitus korraldati 1990-ndatel. Lisaks andis ta muuseumile üle oma käsikirja koopia artiklist “Seljaga mere poole”, mis ilmus 5. mail 1977 aastal ajalehes Sirp.“Seal on esmakordselt tõstatatud merekultuuriline teema – kuidas meri meile üldse mõjub ja kuidas seda mõista. Pärast selle avaldamist kutsuti mind tööle meremuuseumisse,” meenutas Pao hetke, millest algas tema kui mereajaloolase tee.Näitus ise jutustab esemete, fotode ja lugude kaudu mere ja Saaremaa inimese kooseksisteerimisest – mida kasulikku meri meile pakub ning kuidas ta vahel võib saarlase jaoks ka traagiliseks muutuda.Lisaks Saaremaa Muuseumi kogule on näitusel eksponaate mitmetest erakogudest. Muu hulgas on välja pandud ka muljetavaldav valik Salme muinaslaevadelt leitud esemeid.Saalis keskendutakse erinevatele alateemadele: meri annab ja võtab, ühendab ja lahutab, teeb kuulsaks ning inspireerib.Nii on näitusel kajastatud kõike seda, mida meri on saarlastele andnud ja tänapäevalgi annab. Lisaks kalandusele, hülgepüügile ja furtsellaaria ehk agariku tootmisele on fookuses ka vandiraiujad ja norilaevad.Näitusel on väljas ka kapten Tiit Jõgi valmistatud laevamudelid. Spetsiaalselt on valminud seeria Triigi lahes uppunud laevadest, mida illustreerib laevahukupaikade kaart.Pühendutud on veel meremeestele ja laevaehitajatele. Ei ole unustatud ka Saaremaa kunstnikke ja kirjanikke, keda on inspireerinud meri.Esindatud on mereohutuse temaatika – tänu Kuressaare politseijaoskonna merepääste toimkonnale saab näitusel uudistada merepäästjate uusimat varustust ning õppida, kuidas merel ohutult käituda.Hüpokaustiruumis on aga sisse seatud noore kapteni kajut, kus näituse pisemad külastajad saavad mõistatusi lahendada, meremehesõlmi teha, meremeeste kuuske ehtida ja kajuti kinos filmi nautida.Näitus jääb avatuks 5. veebruarini.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kohus konfiskeeris korduvalt ilma juhtimisõiguseta autorooli asunud meest elektroonilise valvega ning konfiskeeris temalt sõiduvahendi. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kohus konfiskeeris lubadeta juhilt auto

maintext:
Uudised
Kohus konfiskeeris lubadeta juhilt auto
Neljapäev, 24. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Neljapäev, 24. november 2016. Foto on illustratiivne. Kohus konfiskeeris korduvalt ilma juhtimisõiguseta autorooli asunud meest elektroonilise valvega ning konfiskeeris temalt sõiduvahendi.
Kohus karistas Janar Johansoni (25) kuue kuu pikkuse vangistusega, kuid asendas selle 180-päevase elektroonilise valvega. Kui süüdlane ei allu elektroonilisele valvele, ei järgi kontrollinõudeid või ei täida talle pandud kohustusi, võib kriminaalhooldusametnik teda kirjalikult hoiatada või kohus pöörata asendatud vangistuse täitmisele.
Ka siis, kui süüdlane võtab enne karistusaja lõppemist elektroonilise valve kohaldamise nõusoleku tagasi, pöörab kohus samuti asendatud vangistuse täitmisele.
Lisaks konfiskeeris kohus Johansonilt sõiduauto Volkswagen Golf, mis arestiti 20. juunil. Saare maavalitsus müüb sõiduki enampakkumisel maha.
Veel lasub Johansonil kohustus hoiduda tarvitamast alkoholi ning ta peab maksma riigi tuludesse 645 eurot sundraha, 54 eurot sõiduki teisaldamise kulude eest ja 96 eurot kaitsjatasu.
Juhtimisõiguseta Janar Johanson juhtis 15. juunil kella 21.55 ajal Volkswagen Golfi, sõites sellega Kuressaares Tolli tänavalt kuni Tallinna tänavani. Politsei andis siniste ja punaste vilkuritega talle kohustusliku peatumise märguande, mida Johanson eiras.
Analoogse rikkumise pani Johanson toime 7. oktoobril kella 12 ajal, kui sõitis sõiduautoga Mercedes-Benz Tallinna tänaval asuvasse Neste tanklasse ja sealt edasi Mooni Säästumarketi parklasse.
Janar Johanson on ka varem pidanud kohtu ees seisma. 25. aprillil karistas kohus teda juhtimisõigust omamata mootorsõiduki süstemaatilise juhtimise eest aastase vangistusega, mille asendas 360 tunni üldkasuliku tööga. Kohus karistas Janar Johansoni (25) kuue kuu pikkuse vangistusega, kuid asendas selle 180-päevase elektroonilise valvega. Kui süüdlane ei allu elektroonilisele valvele, ei järgi kontrollinõudeid või ei täida talle pandud kohustusi, võib kriminaalhooldusametnik teda kirjalikult hoiatada või kohus pöörata asendatud vangistuse täitmisele.Ka siis, kui süüdlane võtab enne karistusaja lõppemist elektroonilise valve kohaldamise nõusoleku tagasi, pöörab kohus samuti asendatud vangistuse täitmisele.Lisaks konfiskeeris kohus Johansonilt sõiduauto Volkswagen Golf, mis arestiti 20. juunil. Saare maavalitsus müüb sõiduki enampakkumisel maha.Veel lasub Johansonil kohustus hoiduda tarvitamast alkoholi ning ta peab maksma riigi tuludesse 645 eurot sundraha, 54 eurot sõiduki teisaldamise kulude eest ja 96 eurot kaitsjatasu.Juhtimisõiguseta Janar Johanson juhtis 15. juunil kella 21.55 ajal Volkswagen Golfi, sõites sellega Kuressaares Tolli tänavalt kuni Tallinna tänavani. Politsei andis siniste ja punaste vilkuritega talle kohustusliku peatumise märguande, mida Johanson eiras.Analoogse rikkumise pani Johanson toime 7. oktoobril kella 12 ajal, kui sõitis sõiduautoga Mercedes-Benz Tallinna tänaval asuvasse Neste tanklasse ja sealt edasi Mooni Säästumarketi parklasse.Janar Johanson on ka varem pidanud kohtu ees seisma. 25. aprillil karistas kohus teda juhtimisõigust omamata mootorsõiduki süstemaatilise juhtimise eest aastase vangistusega, mille asendas 360 tunni üldkasuliku tööga.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kui pole tahtmist, ega siis mingit õiget asja vägisi tehtud tööst ei tule. Tundub aga, et Muhus Liivale on tulemas midagi südamega tehtut. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
JUHTKIRI - Tahe teha
Esmaspäev, 21. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Kui pole tahtmist, ega siis mingit õiget asja vägisi tehtud tööst ei tule. Tundub aga, et Muhus Liivale on tulemas midagi südamega tehtut.
Keskuses asunud vana räämas puumaja on korralikult korda tehtud ja ootab uut hingamist. Töid võeti ette rahulikult ja mitte tormates, sest taheti võita kvaliteedis, mitte ajas. Nüüd on järg sealmaal, et käivad sisustustööd ja “kohaliku lihakeskuse” omanike soov on nendeks jõuludeks juba head-paremat inimeste toidulauale pakkuda.
Keldris asuv väike lihatööstus tahab liharümbad ise lõpuni ära väärindada, et pakkuda väärt lihatükke, hakkliha ja vorsti nii kohapeal müügiks, kui kohvikus söömiseks, aga ka müügiks teistele toitlustajatele.
Astuda on jäänud veel vaid üks samm ja see on saarele oma kohaliku tapamaja ehitamine. Huvilisi tundub olema, sest Muhus on loomakasvatajaid, kelle toodang võiks otse tootjateni jõuda ja kuuldavasti plaanivad mõned firmad ka veel lihatooteid valmistama hakata. Igatahes on see kiiduväärt, kui Muhu endale lihatööstuse täistsükli saaks.
21. november 2016 Autor: MM Esmaspäev, 21. november 2016.Keskuses asunud vana räämas puumaja on korralikult korda tehtud ja ootab uut hingamist. Töid võeti ette rahulikult ja mitte tormates, sest taheti võita kvaliteedis, mitte ajas. Nüüd on järg sealmaal, et käivad sisustustööd ja “kohaliku lihakeskuse” omanike soov on nendeks jõuludeks juba head-paremat inimeste toidulauale pakkuda.Keldris asuv väike lihatööstus tahab liharümbad ise lõpuni ära väärindada, et pakkuda väärt lihatükke, hakkliha ja vorsti nii kohapeal müügiks, kui kohvikus söömiseks, aga ka müügiks teistele toitlustajatele.Astuda on jäänud veel vaid üks samm ja see on saarele oma kohaliku tapamaja ehitamine. Huvilisi tundub olema, sest Muhus on loomakasvatajaid, kelle toodang võiks otse tootjateni jõuda ja kuuldavasti plaanivad mõned firmad ka veel lihatooteid valmistama hakata. Igatahes on see kiiduväärt, kui Muhu endale lihatööstuse täistsükli saaks.
Veel artikleid samast teemast »


description: 4. novembri varahommikul võis näha, kuidas Leisi keskkooli gümnasistid vaikselt üksteise järel koolibussi ronisid ja Tartu poole teele asusid. Plaan oli külastada Tartus AHHAA teaduskeskust ning ära vaadata ka A. H. Tammsaare “Tõe ja õiguse” I osa ainetel lavastatud etendus “Meie oma tõde, meie oma õigus”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Noored
Leia armastus, seejärel tee tööd ning näe vaeva
Laupäev, 12. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: MM Laupäev, 12. november 2016. Leisi keskkooli 10. klassi õpilased AHHAA keskuses. FOTO: erakogu 4. novembri varahommikul võis näha, kuidas Leisi keskkooli gümnasistid vaikselt üksteise järel koolibussi ronisid ja Tartu poole teele asusid. Plaan oli külastada Tartus AHHAA teaduskeskust ning ära vaadata ka A. H. Tammsaare “Tõe ja õiguse” I osa ainetel lavastatud etendus “Meie oma tõde, meie oma õigus”.
Kui enne praamile minekut olid noored veel väsinud ja mõni üritas isegi magada, siis mandrile jõudes olukord paranes ning peagi hakkas kostma juttu ja naerukilkeid ning tagapingi poisid võtsid lahti isegi lauluotsa.
Tartus külastasime kõigepealt AHHAA teaduskeskust, mis pakkus nii teadust kui ka mõnusat ajaviidet. Saime sõita jalgrattaga köiel, mis oli kõrgel suure saali kohal ja mida julgesid proovida vaid mõned väga vaprad inimesed. Suurt huvi pakkus Tartu ülikooli arstiteaduskonna meditsiinikollektsioon. Nägime väljapanekut inimlapse loodetest, õnnetustesse sattunud inimeste luid ning väärarenguid, mille puhul peab tunnistama, et lõpuks oli mõnel vaatajal natuke paha olla. Julgemad said end tõmmata köie abil lae alla ning siis sealt alla “kukkuda”. AHHAA teaduskeskuse külastus lõppes teadusteatriga, mis rääkis sellest, kuidas tegelikult koogist kaka saab.
Mõtlemapanev etendus
Pärast enda harimist AHHAAs sõitsime oma ööbimispaika ning saime ka võimaluse tutvuda Tartu linnaga. Õhtul aga suundusime Vanemuise Sadamateatrisse vaatama etendust “Meie oma tõde, meie oma õigus”. Etendus pani mõtlema inimese elu peale: armastuse, töö, tõe ja õiguse peale. Samuti näitas see lavastus, et Tammsaare teosed on aegumatud, sest Tammsaare kirjutas “Tõe ja õiguse” I osa 90 aastat tagasi, aga ka tänapäeva inimesi vaevavad samad probleemid: ikka seisavad inimesed raskete valikute ees, ikka otsib igaüks oma tõde ja õigust.
Etendus oli ka huvitavalt lavastatud, pakkudes nii pisaraid kui ka naeru. Kui enne teatrisse minekut oli kuulda kahtlusi selles suhtes, et äkki Urmas Lennuki (dramatiseerija) ja Tanel Jonase (lavastaja) “Tõe ja õiguse” tõlgendus ei ole nii hea, kui oli Tammsaare teos, siis see hirm unustati kohe etenduse alguses ära. Lavastus oli väga emotsionaalne ja pärast esimese vaatuse lõppu oli näha, kuidas paljud pealtvaatajad silmanurgast pisaraid pühkisid.
Samuti suutis etendus panna ümber hindama inimestevahelisi suhteid ning tõestas, et me kõik eksime ja tagantjärele oleme kõik targad. Lisaks saime aru, et lähedasi inimesi ei tohi jätta hooleta, ükskõik kui suur töö ees ootab. Tegelikult rääkiski kogu etendus tööst ja armastusest ehk sellest, et töö ja vaev ei pruugi tuua armastust. Lavastuses ei pettunud keegi, vastupidi – kõik olid vaimustuses ja imetlesid, kuidas on võimalik Tammsaare aegumatuid tegelasi nii usutavalt, vaimustavalt ja nauditavalt mängida. Tagasi ööbimiskohta jõudes jätkus arutlemist ja muljete vahetamist hiliste õhtutundideni.
Olles rikkamad nii teadmiste kui emotsioonide poolest, algas hommikul pärast maitsvat hommikusööki tagasisõit Saaremaale, mis kulges mööda talviselt lumist teed.
Loodame peatselt uuesti midagi sellist koos ette võtta.
Sandra Rohulaid,
Leisi keskkooli õpilane Kui enne praamile minekut olid noored veel väsinud ja mõni üritas isegi magada, siis mandrile jõudes olukord paranes ning peagi hakkas kostma juttu ja naerukilkeid ning tagapingi poisid võtsid lahti isegi lauluotsa.Tartus külastasime kõigepealt AHHAA teaduskeskust, mis pakkus nii teadust kui ka mõnusat ajaviidet. Saime sõita jalgrattaga köiel, mis oli kõrgel suure saali kohal ja mida julgesid proovida vaid mõned väga vaprad inimesed. Suurt huvi pakkus Tartu ülikooli arstiteaduskonna meditsiinikollektsioon. Nägime väljapanekut inimlapse loodetest, õnnetustesse sattunud inimeste luid ning väärarenguid, mille puhul peab tunnistama, et lõpuks oli mõnel vaatajal natuke paha olla. Julgemad said end tõmmata köie abil lae alla ning siis sealt alla “kukkuda”. AHHAA teaduskeskuse külastus lõppes teadusteatriga, mis rääkis sellest, kuidas tegelikult koogist kaka saab.Pärast enda harimist AHHAAs sõitsime oma ööbimispaika ning saime ka võimaluse tutvuda Tartu linnaga. Õhtul aga suundusime Vanemuise Sadamateatrisse vaatama etendust “Meie oma tõde, meie oma õigus”. Etendus pani mõtlema inimese elu peale: armastuse, töö, tõe ja õiguse peale. Samuti näitas see lavastus, et Tammsaare teosed on aegumatud, sest Tammsaare kirjutas “Tõe ja õiguse” I osa 90 aastat tagasi, aga ka tänapäeva inimesi vaevavad samad probleemid: ikka seisavad inimesed raskete valikute ees, ikka otsib igaüks oma tõde ja õigust.Etendus oli ka huvitavalt lavastatud, pakkudes nii pisaraid kui ka naeru. Kui enne teatrisse minekut oli kuulda kahtlusi selles suhtes, et äkki Urmas Lennuki (dramatiseerija) ja Tanel Jonase (lavastaja) “Tõe ja õiguse” tõlgendus ei ole nii hea, kui oli Tammsaare teos, siis see hirm unustati kohe etenduse alguses ära. Lavastus oli väga emotsionaalne ja pärast esimese vaatuse lõppu oli näha, kuidas paljud pealtvaatajad silmanurgast pisaraid pühkisid.Samuti suutis etendus panna ümber hindama inimestevahelisi suhteid ning tõestas, et me kõik eksime ja tagantjärele oleme kõik targad. Lisaks saime aru, et lähedasi inimesi ei tohi jätta hooleta, ükskõik kui suur töö ees ootab. Tegelikult rääkiski kogu etendus tööst ja armastusest ehk sellest, et töö ja vaev ei pruugi tuua armastust. Lavastuses ei pettunud keegi, vastupidi – kõik olid vaimustuses ja imetlesid, kuidas on võimalik Tammsaare aegumatuid tegelasi nii usutavalt, vaimustavalt ja nauditavalt mängida. Tagasi ööbimiskohta jõudes jätkus arutlemist ja muljete vahetamist hiliste õhtutundideni.Olles rikkamad nii teadmiste kui emotsioonide poolest, algas hommikul pärast maitsvat hommikusööki tagasisõit Saaremaale, mis kulges mööda talviselt lumist teed.Loodame peatselt uuesti midagi sellist koos ette võtta.Sandra Rohulaid,Leisi keskkooli õpilane
Veel artikleid samast teemast »


description: Peagi annab kirjastus Ammukaar välja teose “Maarjamaa Kremli ja Pentagoni vahel”, mis sisaldab Kuressaare apostlik-õigeusu preestri Roland Tõnissoni kirjutatud ning erinevates väljaannetes avaldatud artikleid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Roland Tõnissoni artiklid saavad kaante vahele
Laupäev, 05. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Laupäev, 05. november 2016. Roland Tõnisson. Peagi annab kirjastus Ammukaar välja teose “Maarjamaa Kremli ja Pentagoni vahel”, mis sisaldab Kuressaare apostlik-õigeusu preestri Roland Tõnissoni kirjutatud ning erinevates väljaannetes avaldatud artikleid.
Lugeda saab üle viiekümne perioodikas ning portaalis “Objektiiv” avaldatud artikli ajaloo, ühiskonna ning inimeseks olemise teemal.
“Olen rahul ja ma usun, et toimetatud on neid lugusid hästi,” ütles Roland Tõnisson Meie Maale. Tema sõnul tuli ettepanek artiklid kaante vahele panna Eesti sõjaajaloolaselt Hanno Ojalolt, kes on ka saarlastele käinud esitlemas oma ajalooteoseid Teise maailmasõja ajast.
Nii Hanno Ojalo kui ka Roland Tõnisson kuuluvad Eesti Akadeemilisse Sõjaajaloo Seltsi.
300 lk raamatu kujundas Märt Kullo.
Saarlased saavad uue raamatuga tutvuda loodetavasti paari nädala pärast.
Viimati ilmus maikuus Roland Tõnissonil kõvakaaneline 815-leheküljeline raamat “Gosudar”, mille keskne tegelane on Ivan Julm. Lugeda saab üle viiekümne perioodikas ning portaalis “Objektiiv” avaldatud artikli ajaloo, ühiskonna ning inimeseks olemise teemal.“Olen rahul ja ma usun, et toimetatud on neid lugusid hästi,” ütles Roland Tõnisson Meie Maale. Tema sõnul tuli ettepanek artiklid kaante vahele panna Eesti sõjaajaloolaselt Hanno Ojalolt, kes on ka saarlastele käinud esitlemas oma ajalooteoseid Teise maailmasõja ajast.Nii Hanno Ojalo kui ka Roland Tõnisson kuuluvad Eesti Akadeemilisse Sõjaajaloo Seltsi.300 lk raamatu kujundas Märt Kullo.Saarlased saavad uue raamatuga tutvuda loodetavasti paari nädala pärast.Viimati ilmus maikuus Roland Tõnissonil kõvakaaneline 815-leheküljeline raamat “Gosudar”, mille keskne tegelane on Ivan Julm.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval toimus linna kultuurikeskuses Kuressaare VI fotopäev. Ürituse üks korraldajatest, fotograaf Lembit Michelson ütles, et fotopäeva idee on tuua Saaremaale midagi värskemat ja uusi tuuli. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Fotopäev pani osalejate fantaasia lendama


description: Kudumise saatel kasvanud Kerli Koovisk rõõmustab patenteeritud kaubamärgi Kena üle ning hoiab oma unistustest kinni. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Majandus
Kena kaubamärk loodab ostjatele lähemale tulla
Kolmapäev, 16. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Sirli Tooming Kolmapäev, 16. november 2016. Kena brändi kannavad villased rahvusmustriga lipsudki. Riiulil on valmistooted, puuvillase voodriga kaelussallid. FOTO: Valmar Voolaid Kudumise saatel kasvanud Kerli Koovisk rõõmustab patenteeritud kaubamärgi Kena üle ning hoiab oma unistustest kinni.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »