description: Meie poliitiline kultuur on astunud suure sammu tõelise demokraatia poole. Tegelikkuseks on saanud olukord, kus üks osa valitsevast koalitsioonist umbusaldab iseennast. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Umbusaldus iseendale

maintext:
Arvamus
Umbusaldus iseendale
Neljapäev, 24. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Meie poliitiline kultuur on astunud suure sammu tõelise demokraatia poole. Tegelikkuseks on saanud olukord, kus üks osa valitsevast koalitsioonist umbusaldab iseennast.
Ainult Reformierakond ei saa asjale pihta ja ihkab jätkuvalt viljeleda vana poliitkultuuri. Kuid loodame, et opositsioonis istumise aeg on piisavalt pikk ja pingevaba, et järele mõelda, kas jätkata vanaviisi või siiski ka mõni kaasaegne nipp tulevasse valitsemisse kaasata. Kui nad muidugi üldse kunagi valitsemise juurde veel naasevad. Siinkohal meenub ju kohe Koonderakonna saatus.
Demokraatlike riikide valitsustes on seni olnud lahkhelide korral tavaks, et rahulolematu koalitsiooni osapool annab teada valitsusest lahkumisest. Sel juhul jääb juhterakonnal võimalus leida endale uus koostööpartner ja kui ta seda ei suuda, moodustatakse kas vähemusvalitsus või teatab ametis olev peaminister tagasiastumisest.
Esimese variandi korral peab ta siiski leidma valitsemiseks parlamendist toetushääli – nõnda valitses mingi aja Andrus Ansip, kes kasutas roheliste tuge. Teisel juhul ongi koalitsiooniga lõpp ja alustatakse läbirääkimisi uue koalitsiooni moodustamiseks.
Eneseupitamise võimalus
Miks siis IRL ja SDE seekord nii kummaliselt käitusid ja iseennast umbusaldasid? Mis takistas neid ust paugutades koalitsioonist lahkuda? Ma ei näe siin midagi muud peale suurejoonelise eneseupitamise võimaluse, sest vähem kui aasta pärast kõlab juba kohalike omavalitsuste valimiste kellamäng.
Ütlen lugejale kohe ka ära, et ma ei ole Reformierakonna liige ega mitte isegi nende sinisilmne fänn. Nad on teinud asju, mis pole mulle meeltmööda olnud. Toon siinkohal vaid ühe näite: pooltoore kooseluseaduse läbisurumise pärast riigikogus jätsin neile viimastel valimistel hääle andmata. Ja see polnud ainuke põhjus.
Kui Keskerakond poleks suutnud Jüri Ratast esimeheks valida, oleksid iseennast umbusaldanud erakonnad pidanud valitsuses jätkama. Hambad ristis, aga minna polnuks kellegi jutule. Seni olid takistuseks Edgar Savisaare isik, IRL-ile punase rätikuna mõjunud koostööleping (nüüd juba koostööprotokoll) Putini Ühtse Venemaaga ja astmeline tulumaks.
Esimene takistus langes küll Keskerakonna kongressiga ära, kuid korraga oli see punane rätik Margus Tsahkna jaoks okei! Sest see pidavat kusagil sahtlipõhjas tolmu koguma ja üldse ebavajalik olema.
Pärast maksumuudatuste paketi avalikustamist nentis IRL-i esimees naerusui, et vaadake, astmelist tulumaksu ei tulnudki, jäi kehtima senine 20 protsenti! Teine pool ehk astmeline tulumaksuvaba miinimum ei tulnud jutukski. Ainus, kes teleekraanil avalikult tunnistas, et kokku lepiti astmelises tulumaksus, oli sotside ridadesse kuuluv Rainer Vakra.
IRL autsaideriks
Minu silmis on suurimaks kaotajaks selles protsessis just IRL. Erakond, mis tekkis Isamaaliidu ja Res Publica ühinemisel, on algusaegadest alates tegelenud oma ideoloogia lahjendamisega. Esimees Tsahkna püüab igal võimalusel näidata, et tegemist on parempoolse rahvuslik-konservatiivse erakonnaga, kuid neist väidetest on alles vaid sõnad. Kogu tegevus on ajendatud vaid soovist püsida iga hinna eest valitsuses.
Koalitsiooniläbirääkimistel kõlas mõte, et seekord kaasatakse valitsusse rohkem spetsialiste. Ilmekas näide oma sõnade söömisest on erakonna ühe raudvara, Marko Mihkelsoni eemaletõrjumine kaitseministri portfellist. Kõik taandus sellele, et IRL-i esimehele oli vaja valitsuses väärilist positsiooni.
Seda, et IRL aga järgmiste riigikogu valimistega poliitiliselt kaardilt kaob, ma enam ei usu. Kameeleoni, kes vastavalt ümbritsevale keskkonnale värvi muudab, läheb poliitmaastikul alati vaja. Nii nagu alati leidub ka valijaid, kes hääletavad ilma oma näo ja ideoloogiata erakonna poolt.
Keskerakond alustas valitsemist tagasihoidlikult. Tundub, et Jüri Ratas on arukas mees, sest ei tormanud suuremat vastutust nõudvate portfellide haaramisega. Pikalt opositsioonis vindununa puudub neil ju ka ministritöö kogemus. Sellega on seletatav võrdne portfellide jaotus vaatamata Keskerakonna suuremale mandaadile.
Ratas ise ongi selle koalitsiooni kõige tugevam osa – tasakaalukas, arutlev ja teisi kuulav. Kas ta aga suudab valitsemisse tuua uut poliitilist kultuuri, näitab aeg. Eks paistab, millal saab vormitud esimene seadus, mille algatus on tulnud opositsioonist. Seni on kõik taoline nurka heidetud, olgu idee kui tahes mõistlik.
Sotsid on näo säilitanud
Sotsid on oma näo suutnud säilitada nii eelmises kui ka praeguses koalitsioonis. Kas see on Jevgeni Ossinovski või mõne telgitaguse nõustaja teene, ei tea.
Erakonna esimehe jätkamine samas ministeeriumis, kus tema sõnade kohaselt vajavad paljud pooleliolevad asjad lõpetamist, on plusspunktiks. Ta ei jätnud järglase kaela probleemide sasipundart ega haigekassa ülisuurt miinust. Ehkki oleks ju Tsahkna eeskujul võinud samuti mõnda “väärikamat” portfelli nõuda! Oma valijatele andis Ossinovski sellega igatahes positiivse ja selge signaali.
Niisiis, jääme huviga ootama, kuidas uus koalitsioon meid õnnele lähemale viib. Ehkki ma pole väga suur spetsialist riigieelarve tasakaalu küsimustes, on mul ometi pikk kogemus vallaeelarvete menetlemisel ja mõningaid paralleele neis protsessides tõmmata saab.
Seda kogemust kasutades kuulun minagi nende hulka, kes väljakäidud lubaduste valguses kahtleb neile kõigile rahalise katte leidmises. Kahtlema paneb ka asjaolu, et Keskerakonna liidritest on just Jüri Ratas ja Kadri Simson olnud ühed usinamad Savisaare õpilased.
Oleks meeldiv, kui mu kahtlused siiski kinnitust ei leiaks ja majandus tõesti elavnema hakkaks, nagu uued (ja vanad) valitsejad on lubanud. Autor: MM Neljapäev, 24. november 2016.Ainult Reformierakond ei saa asjale pihta ja ihkab jätkuvalt viljeleda vana poliitkultuuri. Kuid loodame, et opositsioonis istumise aeg on piisavalt pikk ja pingevaba, et järele mõelda, kas jätkata vanaviisi või siiski ka mõni kaasaegne nipp tulevasse valitsemisse kaasata. Kui nad muidugi üldse kunagi valitsemise juurde veel naasevad. Siinkohal meenub ju kohe Koonderakonna saatus.Demokraatlike riikide valitsustes on seni olnud lahkhelide korral tavaks, et rahulolematu koalitsiooni osapool annab teada valitsusest lahkumisest. Sel juhul jääb juhterakonnal võimalus leida endale uus koostööpartner ja kui ta seda ei suuda, moodustatakse kas vähemusvalitsus või teatab ametis olev peaminister tagasiastumisest.Esimese variandi korral peab ta siiski leidma valitsemiseks parlamendist toetushääli – nõnda valitses mingi aja Andrus Ansip, kes kasutas roheliste tuge. Teisel juhul ongi koalitsiooniga lõpp ja alustatakse läbirääkimisi uue koalitsiooni moodustamiseks.Miks siis IRL ja SDE seekord nii kummaliselt käitusid ja iseennast umbusaldasid? Mis takistas neid ust paugutades koalitsioonist lahkuda? Ma ei näe siin midagi muud peale suurejoonelise eneseupitamise võimaluse, sest vähem kui aasta pärast kõlab juba kohalike omavalitsuste valimiste kellamäng.Ütlen lugejale kohe ka ära, et ma ei ole Reformierakonna liige ega mitte isegi nende sinisilmne fänn. Nad on teinud asju, mis pole mulle meeltmööda olnud. Toon siinkohal vaid ühe näite: pooltoore kooseluseaduse läbisurumise pärast riigikogus jätsin neile viimastel valimistel hääle andmata. Ja see polnud ainuke põhjus.Kui Keskerakond poleks suutnud Jüri Ratast esimeheks valida, oleksid iseennast umbusaldanud erakonnad pidanud valitsuses jätkama. Hambad ristis, aga minna polnuks kellegi jutule. Seni olid takistuseks Edgar Savisaare isik, IRL-ile punase rätikuna mõjunud koostööleping (nüüd juba koostööprotokoll) Putini Ühtse Venemaaga ja astmeline tulumaks.Esimene takistus langes küll Keskerakonna kongressiga ära, kuid korraga oli see punane rätik Margus Tsahkna jaoks okei! Sest see pidavat kusagil sahtlipõhjas tolmu koguma ja üldse ebavajalik olema.Pärast maksumuudatuste paketi avalikustamist nentis IRL-i esimees naerusui, et vaadake, astmelist tulumaksu ei tulnudki, jäi kehtima senine 20 protsenti! Teine pool ehk astmeline tulumaksuvaba miinimum ei tulnud jutukski. Ainus, kes teleekraanil avalikult tunnistas, et kokku lepiti astmelises tulumaksus, oli sotside ridadesse kuuluv Rainer Vakra.Minu silmis on suurimaks kaotajaks selles protsessis just IRL. Erakond, mis tekkis Isamaaliidu ja Res Publica ühinemisel, on algusaegadest alates tegelenud oma ideoloogia lahjendamisega. Esimees Tsahkna püüab igal võimalusel näidata, et tegemist on parempoolse rahvuslik-konservatiivse erakonnaga, kuid neist väidetest on alles vaid sõnad. Kogu tegevus on ajendatud vaid soovist püsida iga hinna eest valitsuses.Koalitsiooniläbirääkimistel kõlas mõte, et seekord kaasatakse valitsusse rohkem spetsialiste. Ilmekas näide oma sõnade söömisest on erakonna ühe raudvara, Marko Mihkelsoni eemaletõrjumine kaitseministri portfellist. Kõik taandus sellele, et IRL-i esimehele oli vaja valitsuses väärilist positsiooni.Seda, et IRL aga järgmiste riigikogu valimistega poliitiliselt kaardilt kaob, ma enam ei usu. Kameeleoni, kes vastavalt ümbritsevale keskkonnale värvi muudab, läheb poliitmaastikul alati vaja. Nii nagu alati leidub ka valijaid, kes hääletavad ilma oma näo ja ideoloogiata erakonna poolt.Keskerakond alustas valitsemist tagasihoidlikult. Tundub, et Jüri Ratas on arukas mees, sest ei tormanud suuremat vastutust nõudvate portfellide haaramisega. Pikalt opositsioonis vindununa puudub neil ju ka ministritöö kogemus. Sellega on seletatav võrdne portfellide jaotus vaatamata Keskerakonna suuremale mandaadile.Ratas ise ongi selle koalitsiooni kõige tugevam osa – tasakaalukas, arutlev ja teisi kuulav. Kas ta aga suudab valitsemisse tuua uut poliitilist kultuuri, näitab aeg. Eks paistab, millal saab vormitud esimene seadus, mille algatus on tulnud opositsioonist. Seni on kõik taoline nurka heidetud, olgu idee kui tahes mõistlik.Sotsid on oma näo suutnud säilitada nii eelmises kui ka praeguses koalitsioonis. Kas see on Jevgeni Ossinovski või mõne telgitaguse nõustaja teene, ei tea.Erakonna esimehe jätkamine samas ministeeriumis, kus tema sõnade kohaselt vajavad paljud pooleliolevad asjad lõpetamist, on plusspunktiks. Ta ei jätnud järglase kaela probleemide sasipundart ega haigekassa ülisuurt miinust. Ehkki oleks ju Tsahkna eeskujul võinud samuti mõnda “väärikamat” portfelli nõuda! Oma valijatele andis Ossinovski sellega igatahes positiivse ja selge signaali.Niisiis, jääme huviga ootama, kuidas uus koalitsioon meid õnnele lähemale viib. Ehkki ma pole väga suur spetsialist riigieelarve tasakaalu küsimustes, on mul ometi pikk kogemus vallaeelarvete menetlemisel ja mõningaid paralleele neis protsessides tõmmata saab.Seda kogemust kasutades kuulun minagi nende hulka, kes väljakäidud lubaduste valguses kahtleb neile kõigile rahalise katte leidmises. Kahtlema paneb ka asjaolu, et Keskerakonna liidritest on just Jüri Ratas ja Kadri Simson olnud ühed usinamad Savisaare õpilased.Oleks meeldiv, kui mu kahtlused siiski kinnitust ei leiaks ja majandus tõesti elavnema hakkaks, nagu uued (ja vanad) valitsejad on lubanud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Homme, 12. novembril kell 14–17 toimub Orissaare kultuurimajas juba viiendat korda pereansamblite festival. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Pereansamblite festival kutsub osalema

maintext:
NÄDALALÕPP
Pereansamblite festival kutsub osalema
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Homme, 12. novembril kell 14–17 toimub Orissaare kultuurimajas juba viiendat korda pereansamblite festival.
“Teame praegu, et esinema on tulemas vähemalt kolm pereansamblit,“ ütles Orissaare kultuurimaja juhataja Anu Viljaste Nädalalõpule kolmapäeval. “Kuid alati on neid lõpuks kohale tulnud rohkem,“ lisas ta. Täna on viimane päev registreerumiseks. Huvilised võiksid endast märku anda Orissaare kultuurimajja, Anu Viljaste mobiilile 521 7700 või e-mailil anu.viljaste@gmail.com
Ettevõtmise peakorraldaja, Orissaare muusikakooli direktor Martti Nõu on öelnud, et korraldajatel ei ole mingeid kivisse raiutud reegleid. “Ansambel ei tähenda sellel festivalil mingit kindlat pillide või lauljate koosseisu.“ Nii näiteks võib esineda fonogrammiga, süntesaatori saatel, laulda üldse ilma saateta, mängida instrumentaalpalu, teha playbacki’i jne.
Mida rohkem erinevaid põlvkondi on kaasatud, seda uhkem.
Pärast kontserti on esinejatele ühine piruka- ja morsilaud. Autor: Ivika Laanet Reede, 11. november 2016.“Teame praegu, et esinema on tulemas vähemalt kolm pereansamblit,“ ütles Orissaare kultuurimaja juhataja Anu Viljaste Nädalalõpule kolmapäeval. “Kuid alati on neid lõpuks kohale tulnud rohkem,“ lisas ta. Täna on viimane päev registreerumiseks. Huvilised võiksid endast märku anda Orissaare kultuurimajja, Anu Viljaste mobiilile 521 7700 või e-mailil anu.viljaste@gmail.comEttevõtmise peakorraldaja, Orissaare muusikakooli direktor Martti Nõu on öelnud, et korraldajatel ei ole mingeid kivisse raiutud reegleid. “Ansambel ei tähenda sellel festivalil mingit kindlat pillide või lauljate koosseisu.“ Nii näiteks võib esineda fonogrammiga, süntesaatori saatel, laulda üldse ilma saateta, mängida instrumentaalpalu, teha playbacki’i jne.Mida rohkem erinevaid põlvkondi on kaasatud, seda uhkem.Pärast kontserti on esinejatele ühine piruka- ja morsilaud.
Veel artikleid samast teemast »

fasttext_language: et


description: Eile tähistas oma 80. sünnipäeva kauaaegne pedagoog, endine Orissaare gümnaasiumi eesti keele ja kirjanduse õpetaja Helvi Vann, kellele laupäeval tegid tähtsa sünnipäeva puhul ootamatu kingituse endised õpilased. Nimelt paigaldati õpetajale maja ette piduliku tseremooniaga temanimeline tammepuust pink. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Endised õpilased tegid õpetaja Helvi Vannile suure üllatuse
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ivika Laanet Teisipäev, 15. november 2016. Endine õpetaja, hinnatud pedagoog Helvi Vann (esireas keskel) perega. Pink, mille organiseerisid Helvile endised õpilased, tegi kogu perele palju rõõmu. FOTO: Karli Kütt Eile tähistas oma 80. sünnipäeva kauaaegne pedagoog, endine Orissaare gümnaasiumi eesti keele ja kirjanduse õpetaja Helvi Vann, kellele laupäeval tegid tähtsa sünnipäeva puhul ootamatu kingituse endised õpilased. Nimelt paigaldati õpetajale maja ette piduliku tseremooniaga temanimeline tammepuust pink.
“Ma ei oleks osanud seda iialgi arvata,“ oli pool sajandit õpetajaametit pidanud Helvi Vann tõeliselt rõõmus ja üllatunud. Laupäeva keskpäeval, kui väärikat sündmust peeti oma pere, laste ja lastelaste ringis, koputas uksele endine õpilane, praegune Muhu põhikooli õpetaja Riina Hopp ning küsis, kas õpetaja saaks korraks õue tulla.
“Panin siis mantli selga – õues suur kamp inimesi, loeti luuletusi, anti lilli ning inimesed vajusid äkki kahele poole laiali, ja seal oli pink,“ kirjeldas Helvi ootamatut sündmust.
“Kui 80-aastast on veel võimalik millegagi üllatada, siis oli see ikka tõeline üllatus. Mul polnud õrna aimu ka,“ jagas endine õpetaja suurt rõõmu. Kohal olid endised kolleegid, kooli direktor, oma pere, vallavalitsus ja muidugi ka muid sõpru.
Küsimusele, millised on ta mälestused õpetajaametist, vastas Helvi, et kindlasti on need meeldivad ning oma õpilastest on olnud tal ainult rõõmu. “Ei mäleta, et keegi oleks halvale teele läinud,“ meenutas ta, viidates, et see näitab seda, et hariduse andmise juures on ta olnud oluline.
Õpetajaameti juures on väga tähtis maine. Samuti see, kuidas sa ennast kehtestad ja oma ainet edasi annad. Oluline on ka end huvitavaks teha, et sind kuulataks, tõi hinnatud pedagoog välja õpetajaks olemise põhitõed.
Helvil on kaks last, tütar Karina ja poeg Marko, neli lapselast, kaks lapselapselast.
Vilistlane, endine õpilane Indrek Aer, kes oli pingi organiseerimise eesotsas, nentis, et pingi idee tuli mõttest, et pinke on ju ka teistel õpetajatel.
“Ta oli meile väga hea õpetaja,“ lausus Indrek, kes töö tõttu ei saanud ise pidulikul sündmusel osaleda. “Ta hoidis oma klassi, seisis alati oma õpilaste eest. Samas püüdis ta meid kõiki utsitada. Oma karismaatilisusega ning oskusega suhelda suutis ta läbi vedada ka neid, kes oleksid mingil hetkel loobunud,“ tunnustas Indrek, viidates, et neil oli klassis üle 20 poisi ning õpetaja Vann oskas väga hästi nendega toime tulla.
“Tagantjärele olen paljudega suhelnud ja neil on olnud väga hea meel, et just tema oli meie õpetaja,“ tähendas Indrek. Tammepuust pingi, mille põhikonstruktsioon on metallist, valmistas Ores firma Orissaarest.
Orissaare vallavanem Vello Runthal ütles, et tal on hea meel, et neil vallas kodanikud iseseisvalt koopereeruvad ja kingivad oma olulistele inimestele pingi.
“Ei riik, vald ega kool ole suunanud seda protsessi,“ ütles Runthal, lisades, et arvatavasti hiljem, pärast kooli lõpetamist tekib tunne, et just minu õpetaja, minu klassijuhataja on tänu väärt, sest tänu temale, tänu tema vaevale sai minust just selline inimene.
Orissaares on see juba kolmas nimeline pink. Esimene pink paigaldati aprillikuus Orissaare gümnaasiumi kauaaegsele õppealajuhatajale Juta Porgandile ning teise sai septembrikuus pedagoog ja tantsujuht Maie Opkaup. “Ma ei oleks osanud seda iialgi arvata,“ oli pool sajandit õpetajaametit pidanud Helvi Vann tõeliselt rõõmus ja üllatunud. Laupäeva keskpäeval, kui väärikat sündmust peeti oma pere, laste ja lastelaste ringis, koputas uksele endine õpilane, praegune Muhu põhikooli õpetaja Riina Hopp ning küsis, kas õpetaja saaks korraks õue tulla.“Panin siis mantli selga – õues suur kamp inimesi, loeti luuletusi, anti lilli ning inimesed vajusid äkki kahele poole laiali, ja seal oli pink,“ kirjeldas Helvi ootamatut sündmust.“Kui 80-aastast on veel võimalik millegagi üllatada, siis oli see ikka tõeline üllatus. Mul polnud õrna aimu ka,“ jagas endine õpetaja suurt rõõmu. Kohal olid endised kolleegid, kooli direktor, oma pere, vallavalitsus ja muidugi ka muid sõpru.Küsimusele, millised on ta mälestused õpetajaametist, vastas Helvi, et kindlasti on need meeldivad ning oma õpilastest on olnud tal ainult rõõmu. “Ei mäleta, et keegi oleks halvale teele läinud,“ meenutas ta, viidates, et see näitab seda, et hariduse andmise juures on ta olnud oluline.Õpetajaameti juures on väga tähtis maine. Samuti see, kuidas sa ennast kehtestad ja oma ainet edasi annad. Oluline on ka end huvitavaks teha, et sind kuulataks, tõi hinnatud pedagoog välja õpetajaks olemise põhitõed.Helvil on kaks last, tütar Karina ja poeg Marko, neli lapselast, kaks lapselapselast.Vilistlane, endine õpilane Indrek Aer, kes oli pingi organiseerimise eesotsas, nentis, et pingi idee tuli mõttest, et pinke on ju ka teistel õpetajatel.“Ta oli meile väga hea õpetaja,“ lausus Indrek, kes töö tõttu ei saanud ise pidulikul sündmusel osaleda. “Ta hoidis oma klassi, seisis alati oma õpilaste eest. Samas püüdis ta meid kõiki utsitada. Oma karismaatilisusega ning oskusega suhelda suutis ta läbi vedada ka neid, kes oleksid mingil hetkel loobunud,“ tunnustas Indrek, viidates, et neil oli klassis üle 20 poisi ning õpetaja Vann oskas väga hästi nendega toime tulla.“Tagantjärele olen paljudega suhelnud ja neil on olnud väga hea meel, et just tema oli meie õpetaja,“ tähendas Indrek. Tammepuust pingi, mille põhikonstruktsioon on metallist, valmistas Ores firma Orissaarest.Orissaare vallavanem Vello Runthal ütles, et tal on hea meel, et neil vallas kodanikud iseseisvalt koopereeruvad ja kingivad oma olulistele inimestele pingi.“Ei riik, vald ega kool ole suunanud seda protsessi,“ ütles Runthal, lisades, et arvatavasti hiljem, pärast kooli lõpetamist tekib tunne, et just minu õpetaja, minu klassijuhataja on tänu väärt, sest tänu temale, tänu tema vaevale sai minust just selline inimene.Orissaares on see juba kolmas nimeline pink. Esimene pink paigaldati aprillikuus Orissaare gümnaasiumi kauaaegsele õppealajuhatajale Juta Porgandile ning teise sai septembrikuus pedagoog ja tantsujuht Maie Opkaup.
Veel artikleid samast teemast »


description: “Noored, tooge oma vanemad ja vanavanemad teatrisse,” oli lavastaja Raivo Trassi sõnum möödunud nädalal lavastuse “Paljasjalgne Debora” läbimängu eel. Eile õhtul oli Kuressaare Linnateatris esietendus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Debora – nii tuttav ja oma

maintext:
Kultuur
Debora – nii tuttav ja oma
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Anneli Tarkmeel Teisipäev, 15. november 2016. Juhan Smuul noorele Deborale oma loomingut ette lugemas. Mõlemal näitlejal, Andres Raagil ja Merilin Kirbitsal, on suur vastutus kanda – nende rollilahendustest tekib kujutluspilt Smuulist ja Vaarandist noorema põlvkonna vaatajate ettekujutusse. FOTO: Valmar Voolaid “Noored, tooge oma vanemad ja vanavanemad teatrisse,” oli lavastaja Raivo Trassi sõnum möödunud nädalal lavastuse “Paljasjalgne Debora” läbimängu eel. Eile õhtul oli Kuressaare Linnateatris esietendus.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Koalitsioon kiitis eilsel koosolekul heaks Pihtla vallavolikogu esimehe Tiit Kaasiku (pildil) kandidatuuri linnavalitsuse liikme palgalisele ametikohale. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
UUS! Linnavalitsuse liikmeks saab sots Tiit Kaasik
Teisipäev, 29. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Teisipäev, 29. november 2016. Koalitsioon kiitis eilsel koosolekul heaks Pihtla vallavolikogu esimehe Tiit Kaasiku (pildil) kandidatuuri linnavalitsuse liikme palgalisele ametikohale.
Kui linnavolikogu oma 15. detsembri istungil häälteenamusega Kaasiku ametisse kinnitab, saab temast alates 20. detsembrist linnavalitsuses otse linnapea Madis Kallase alluvusse kuuluv projektijuht 1200 euro suuruse kuupalgaga. See töötasu on 300 euro võrra vähem, kui samal kohal kuni 15. detsembrini töötaval Simmo Kikkasel.
Kaasiku põhilisteks tööülesanneteks linnavalitsuses on linna haldusega seotud küsimused, nagu näiteks kolemajade probleem. Samuti nende kinnistutega tegelemine, mis on riigi omad, aga mida oleks vaja taotleda linna omandisse. Lisaks hakkab Kaasiku valdkonda kuuluma turu temaatika.
Tiit Kaasiku nimi jäi sõelale ka esmaspäeva õhtul toimunud Kuressaare linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni koosolekul.
“Arutasime esmaspäeval muid variante ka, kuid paraku on periood nii lühike ja see piiras valikut. Õnneks nõustus Kaasik üheksaks kuuks linnavalitsusse tööle tulema,” rääkis Kuressaare linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esimees Jaanis Prii. Lisaks Tiit Kaasikule pakuti linnavalitsuse liikme kohale ka Leet Rauno Lemberit.
Piisav kogemus
“Kaasikul on suur omavalitsusjuhtimise kogemus. Ta on töötanud nii abivallavanema kui vallavanemana ja kohtu haldusjuhina. Profiil sobis,” põhjendas Prii. Kaasik on juhtinud ka OÜ Kuressaare Bussijaama ning töötanud Eesti Posti piirkondliku juhina.
Tiit Kaasiku sõnul nõustus ta linnavalitsuse liikme kohale kandideerima, sest nägi selles head võimalust.
“Omavalitsuses töötamise kogemus mul on olemas. Kui tuleb ka suur ühendvald, siis kulub see ka seal ära,” ütles Kaasik. Pärast 15. detsembril toimuvat linnavolikogu istungit, kus Kaasik ametisse kinnitatakse, lahkub ta oma praeguselt töökohalt, milleks on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Hiiumaa ja Saaremaa koordinaator.
Tiit Kaasik on ka pärast linnavalitsuse liikmeks saamist valmis jätkama Pihtla vallavolikogu esimehena. “Pole seda teemat veel volikogus arutanud. Seaduse järgi siin vastuolu küll ei tohiks olla,” leidis Kaasik. Kui linnavolikogu oma 15. detsembri istungil häälteenamusega Kaasiku ametisse kinnitab, saab temast alates 20. detsembrist linnavalitsuses otse linnapea Madis Kallase alluvusse kuuluv projektijuht 1200 euro suuruse kuupalgaga. See töötasu on 300 euro võrra vähem, kui samal kohal kuni 15. detsembrini töötaval Simmo Kikkasel.Kaasiku põhilisteks tööülesanneteks linnavalitsuses on linna haldusega seotud küsimused, nagu näiteks kolemajade probleem. Samuti nende kinnistutega tegelemine, mis on riigi omad, aga mida oleks vaja taotleda linna omandisse. Lisaks hakkab Kaasiku valdkonda kuuluma turu temaatika.Tiit Kaasiku nimi jäi sõelale ka esmaspäeva õhtul toimunud Kuressaare linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni koosolekul.“Arutasime esmaspäeval muid variante ka, kuid paraku on periood nii lühike ja see piiras valikut. Õnneks nõustus Kaasik üheksaks kuuks linnavalitsusse tööle tulema,” rääkis Kuressaare linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni esimees Jaanis Prii. Lisaks Tiit Kaasikule pakuti linnavalitsuse liikme kohale ka Leet Rauno Lemberit.“Kaasikul on suur omavalitsusjuhtimise kogemus. Ta on töötanud nii abivallavanema kui vallavanemana ja kohtu haldusjuhina. Profiil sobis,” põhjendas Prii. Kaasik on juhtinud ka OÜ Kuressaare Bussijaama ning töötanud Eesti Posti piirkondliku juhina.Tiit Kaasiku sõnul nõustus ta linnavalitsuse liikme kohale kandideerima, sest nägi selles head võimalust.“Omavalitsuses töötamise kogemus mul on olemas. Kui tuleb ka suur ühendvald, siis kulub see ka seal ära,” ütles Kaasik. Pärast 15. detsembril toimuvat linnavolikogu istungit, kus Kaasik ametisse kinnitatakse, lahkub ta oma praeguselt töökohalt, milleks on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Hiiumaa ja Saaremaa koordinaator.Tiit Kaasik on ka pärast linnavalitsuse liikmeks saamist valmis jätkama Pihtla vallavolikogu esimehena. “Pole seda teemat veel volikogus arutanud. Seaduse järgi siin vastuolu küll ei tohiks olla,” leidis Kaasik.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Saaremaa ringkonna juhatus otsustas laupäeval, et Kuressaare osakonna juhi kohal olnud Mik Mölder vahetatakse lähiajal välja aseesimehe Aadu Kobini vastu. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
EKRE Kuressaare osakonna juhiks saab Aadu Kobin
Teisipäev, 08. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Teisipäev, 08. november 2016. Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Saaremaa ringkonna juhatus otsustas laupäeval, et Kuressaare osakonna juhi kohal olnud Mik Mölder vahetatakse lähiajal välja aseesimehe Aadu Kobini vastu.
“14. novembril toimub EKRE Saaremaa ringkonna juhatuse avatud koosolek, kus toimub hääletamine. Kinnitame Kuressaare osakonna uue juhatuse ja esimehe,” lausus EKRE Saaremaa ringkonna esimees Maria Kaljuste. Nii kaua on Aadu Kobin Kuressaare osakonna juhi kohusetäitja.
Mik Mölder ise laupäevasel koosolekul ei osanud. Kaljuste on varem EKRE Kuressaare osakonna senisele juhile Mölderile ette heitnud liigset passiivsust. Mölder ise möönis, et hindas end natuke üle. “14. novembril toimub EKRE Saaremaa ringkonna juhatuse avatud koosolek, kus toimub hääletamine. Kinnitame Kuressaare osakonna uue juhatuse ja esimehe,” lausus EKRE Saaremaa ringkonna esimees Maria Kaljuste. Nii kaua on Aadu Kobin Kuressaare osakonna juhi kohusetäitja.Mik Mölder ise laupäevasel koosolekul ei osanud. Kaljuste on varem EKRE Kuressaare osakonna senisele juhile Mölderile ette heitnud liigset passiivsust. Mölder ise möönis, et hindas end natuke üle.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kaheksa talve tagune seitsmevõistluse sise EM-kullamees Mikk Pahapill on karjääri jätkamas. Mees tegi lõppeval aastal mitu head üksiktulemust, kuid korralikku kümnevõistlust pole ta viimastel hooaegadel kahjuks kirja saanud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Mikk Pahapill jätkab tippspordis

maintext:
Sport
Mikk Pahapill jätkab tippspordis
Esmaspäev, 14. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Aldo Maksimov Esmaspäev, 14. november 2016. Mikk Pahapill kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Moskvas 2013. aastal. FOTO: ERR Sport/Siim Semiskar Kaheksa talve tagune seitsmevõistluse sise EM-kullamees Mikk Pahapill on karjääri jätkamas. Mees tegi lõppeval aastal mitu head üksiktulemust, kuid korralikku kümnevõistlust pole ta viimastel hooaegadel kahjuks kirja saanud.
33-aastane Mikk Pahapill hoiab omaette. Asjad pole läinud viimastel aastatel nii nagu ta oleks päriselt tahtnud. Ometi müts maha. Saare juurtega mees pole jonni jätnud ning on omasoodu edasi nokitsenud ning kohati sähvatanud ka.
“Tööd” teeb Pahapill Keldrimäel Tallinna spordihallis. Osalt üksi, osalt treeneri ja elukaaslase Remigija Nazaroviene käe all. 3. novembri Eesti Päevaleht teatas hooajast kokkuvõtteid tehes, et vanameister Pahapill on jätkamas.Need kinnitused tulid mehelt endalt ja EKLilt.
Kiuslik kannakõõluse vigastus
2015. aasta augustis rääkis Pahapill Meie Maale, et rihib saatuselöökide ja vigastuste kiuste Rio de Janeiro olümpiat. “Jalavigastus pole lubanud korralikult treenida ning seepärast pole ma suutnud koguda MMi jaoks vajalikku vormi,” põhjendas Pahapill.
“Mingeid asju saan teha, sporti üldisemas mõttes, aga teatud kergejõustikualadel annab jalavigastus ennast tunda. Pean saama terveks, kui tahan veel suurt sporti teha. Ja see soov on minus veel olemas. Tahan proovida, ka MMi vahele jättes, millised on mu šansid jõuda Rio OMile ja seal hea tulemus teha. Tegu on pikaajalise kuigi mitte raskekoelise hädaga – plantar fascitis’ega ehk maakeeli kannakõõluse vigastusega. Just teatud kergejõustikuaalad on need, milles see trauma kõige enam tunda annab,” lisas ta.
See diagnoos põhjustab valu kannas ja jalatallal, pöias ning meditsiinilise profiili järgi on kõige valusamad päeva esimesed sammud. (17.08.2015 Meie Maa).
Seletamatu juhtum Amsterdamis
Nüüd on üle aasta möödas. Muutunud on niipalju, et möödas on MM 2015, EM ja OM 2016. Kusagil Pahapill n-ö peale ei saanud. EMil Amsterdamis oli ta üles antud, kuid vahetult enne ava-ala algust võttis ta end protokollist maha.
“Sõna “pettunud” on sellises olukorras isegi vähe öeldud,” tunnistas mitmevõistleja, kes minetas ühtlasi võimaluse pääseda karjääri viimasele olümpiale Riosse. “Mis teha, sport on selline.” Karm ja võib-olla ebaõiglane.
Pahapill lisas suvel: “Veel pühapäeval tegin Tallinnas väga hea trenni ja kõik tundus korras olevat. Aga esmaspäeval Amsterdami saabudes tekkis säärelihaseses, või õigemini kõõluses, mingi seletamatu valu. Üritasime ka arstiga kõikvõimalike nippide ja süstide abil valu ära võtta, aga millestki polnud kasu.”
Augustis suurepärane rekord sprindis
Oma edasiste plaanide kohta ei öelnud Pahapill suvel midagi. “Esmalt tuleb selgusele jõuda, milles on probleem. Keeruline on öelda, kas valu taandub mõne nädalaga või ei saa veel sügiselgi midagi teha. Vara on veel ka karjääri jätku osas midagi öelda.”
Viimaste aastate ainsa kümnevõistluse sai Pahapill kirja juunikuus. Tema tulemuseks Tšehhis Kladnos oli 7814 punkti. Eriti valusalt torkasid silma kesised tulemused jooksualadel, samas kui jõu- ja tehnikaaladel olid resultaadid korralikud – nt kuul 15.14, ketas 47.08 ja oda 61.18.
Viimastesse aastatesse mahub arvestatav tulemus ka kettaheites, kui ta 2014. aastal sai Tallinnas kirja 50.66. Enam teeb aga muret tagasiandmine aladel, mis “maksavad” palju, sest aeg 52-53 sekundit 400 meetris ei luba tipptasemel konkureerida.
Teisalt, üllatuspomm sündis augustikuus. Eesti meistrivõistlustel, sai ta esimesel alal 100 meetris lubatud tingimustes kirja 10,94, mis on mehe isiklik rekord. Varem polnud ta lubatud tuulega 11 sekundi alla jooksnud (isklik rekord 11,01). Hiljem Pahapill küll katkestas selle kümnevõistluse.
Olümpiatulemus paranes tagantjärgi
Suvel 34-aastast sünnipäeva tähistav sportlane jätkab oma teed, oma sihtide suunas. Tiitlivõistlusi on igal aastal. Kergejõustikuliidust kinnitati, et Pahapill jätkab tegevsportlasena.
Mõnele ajakirjanikule, kes temaga vestelnud, on Mikk kinnitanud, et teeb trenni tõsiselt ning sihiks on ikka head tulemused mitmevõistluses.
Vahepeal saabus üks uudis, milleks meie peategelane ise ei pidanud midagi tegema. Nimelt tühistati 2008. aasta Pekingi olümpia neljanda koha saanud venelase Aleksandr Pogorelovi tulemus dopingu tõttu ning Pahapill kerkis esikümnesse – seega 10. koht tulemusega 8178 punkti.
Pahapilli ennast Meie Maal kätte saada ei õnnestunud. Kuid töö käib. Ja kõige paremal juhul, kui sportlane tervise täiel määral korda saab ning on suuteline ka jooksudes tegema paremate päevadega ligilähedasi tulemusi, on Pahapillil veel lootust naasta tippkonkurentsi. 33-aastane Mikk Pahapill hoiab omaette. Asjad pole läinud viimastel aastatel nii nagu ta oleks päriselt tahtnud. Ometi müts maha. Saare juurtega mees pole jonni jätnud ning on omasoodu edasi nokitsenud ning kohati sähvatanud ka.“Tööd” teeb Pahapill Keldrimäel Tallinna spordihallis. Osalt üksi, osalt treeneri ja elukaaslase Remigija Nazaroviene käe all. 3. novembri Eesti Päevaleht teatas hooajast kokkuvõtteid tehes, et vanameister Pahapill on jätkamas.Need kinnitused tulid mehelt endalt ja EKLilt.2015. aasta augustis rääkis Pahapill Meie Maale, et rihib saatuselöökide ja vigastuste kiuste Rio de Janeiro olümpiat. “Jalavigastus pole lubanud korralikult treenida ning seepärast pole ma suutnud koguda MMi jaoks vajalikku vormi,” põhjendas Pahapill.“Mingeid asju saan teha, sporti üldisemas mõttes, aga teatud kergejõustikualadel annab jalavigastus ennast tunda. Pean saama terveks, kui tahan veel suurt sporti teha. Ja see soov on minus veel olemas. Tahan proovida, ka MMi vahele jättes, millised on mu šansid jõuda Rio OMile ja seal hea tulemus teha. Tegu on pikaajalise kuigi mitte raskekoelise hädaga – plantar fascitis’ega ehk maakeeli kannakõõluse vigastusega. Just teatud kergejõustikuaalad on need, milles see trauma kõige enam tunda annab,” lisas ta.See diagnoos põhjustab valu kannas ja jalatallal, pöias ning meditsiinilise profiili järgi on kõige valusamad päeva esimesed sammud. (17.08.2015 Meie Maa).Nüüd on üle aasta möödas. Muutunud on niipalju, et möödas on MM 2015, EM ja OM 2016. Kusagil Pahapill n-ö peale ei saanud. EMil Amsterdamis oli ta üles antud, kuid vahetult enne ava-ala algust võttis ta end protokollist maha.“Sõna “pettunud” on sellises olukorras isegi vähe öeldud,” tunnistas mitmevõistleja, kes minetas ühtlasi võimaluse pääseda karjääri viimasele olümpiale Riosse. “Mis teha, sport on selline.” Karm ja võib-olla ebaõiglane.Pahapill lisas suvel: “Veel pühapäeval tegin Tallinnas väga hea trenni ja kõik tundus korras olevat. Aga esmaspäeval Amsterdami saabudes tekkis säärelihaseses, või õigemini kõõluses, mingi seletamatu valu. Üritasime ka arstiga kõikvõimalike nippide ja süstide abil valu ära võtta, aga millestki polnud kasu.”Oma edasiste plaanide kohta ei öelnud Pahapill suvel midagi. “Esmalt tuleb selgusele jõuda, milles on probleem. Keeruline on öelda, kas valu taandub mõne nädalaga või ei saa veel sügiselgi midagi teha. Vara on veel ka karjääri jätku osas midagi öelda.”Viimaste aastate ainsa kümnevõistluse sai Pahapill kirja juunikuus. Tema tulemuseks Tšehhis Kladnos oli 7814 punkti. Eriti valusalt torkasid silma kesised tulemused jooksualadel, samas kui jõu- ja tehnikaaladel olid resultaadid korralikud – nt kuul 15.14, ketas 47.08 ja oda 61.18.Viimastesse aastatesse mahub arvestatav tulemus ka kettaheites, kui ta 2014. aastal sai Tallinnas kirja 50.66. Enam teeb aga muret tagasiandmine aladel, mis “maksavad” palju, sest aeg 52-53 sekundit 400 meetris ei luba tipptasemel konkureerida.Teisalt, üllatuspomm sündis augustikuus. Eesti meistrivõistlustel, sai ta esimesel alal 100 meetris lubatud tingimustes kirja 10,94, mis on mehe isiklik rekord. Varem polnud ta lubatud tuulega 11 sekundi alla jooksnud (isklik rekord 11,01). Hiljem Pahapill küll katkestas selle kümnevõistluse.Suvel 34-aastast sünnipäeva tähistav sportlane jätkab oma teed, oma sihtide suunas. Tiitlivõistlusi on igal aastal. Kergejõustikuliidust kinnitati, et Pahapill jätkab tegevsportlasena.Mõnele ajakirjanikule, kes temaga vestelnud, on Mikk kinnitanud, et teeb trenni tõsiselt ning sihiks on ikka head tulemused mitmevõistluses.Vahepeal saabus üks uudis, milleks meie peategelane ise ei pidanud midagi tegema. Nimelt tühistati 2008. aasta Pekingi olümpia neljanda koha saanud venelase Aleksandr Pogorelovi tulemus dopingu tõttu ning Pahapill kerkis esikümnesse – seega 10. koht tulemusega 8178 punkti.Pahapilli ennast Meie Maal kätte saada ei õnnestunud. Kuid töö käib. Ja kõige paremal juhul, kui sportlane tervise täiel määral korda saab ning on suuteline ka jooksudes tegema paremate päevadega ligilähedasi tulemusi, on Pahapillil veel lootust naasta tippkonkurentsi.
Veel artikleid samast teemast »


description:
Reedel, 25. novembril algusega kell 16 toimub Kuressaare linnuses polaar-
teemaline õhtupoolik. Sündmus on kõigile huvilistele tasuta ning selle avab Roosas saalis Eesti Polaarklubi, mille liikmed tutvustavad elamist polaaraladel. Sõna võtavad Polaarklubi president Andres Tarand, Antarktika-uurija Vello Park, arhitekt Mari Hunt ja klubi eestvedaja Katrin Savomägi. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
“Vanad Polaarhundid” linnuses vestlusõhtul
Reede, 25. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Reedel, 25. novembril algusega kell 16 toimub Kuressaare linnuses polaar- teemaline õhtupoolik. Sündmus on kõigile huvilistele tasuta ning selle avab Roosas saalis Eesti Polaarklubi, mille liikmed tutvustavad elamist polaaraladel. Sõna võtavad Polaarklubi president Andres Tarand, Antarktika-uurija Vello Park, arhitekt Mari Hunt ja klubi eestvedaja Katrin Savomägi.
Sissevaatele polaarellu järgneb Eesti kunstiakadeemia (EKA) tudengite töödest koostatud polaararhitektuuri näituse “Polaarruum” avamine piiskopi eluruumis, kus on eksponeeritud tuleviku polaarjaamade projektid ja maketid. Tegemist on rändnäitusega, mida sai kevadel näha Tallinnas Lennusadamas ning sügisel Kukruse Polaarmõisas. Näituse sündimisse panustasid tudengite kõrval arhitektid, sisearhitektid, disainerid ja polaarteadlased.
Eesti Polaarklubi asutati 1984. aastal Eesti meremuuseumi juurde. Polaarklubi ühendab inimesi, kelle ühine huviala on Arktika ja Antarktika ning kes on ühel või teisel viisil osalenud polaaruuringutes või sellega seotud tegevustes. Klubis on ligi kolmkümmend liiget, enamik neist on teadustöö taustaga, võtnud osa paljudest ekspeditsioonidest ning uurimisretkedest. Klubi koosolekud toimuvad tavaliselt korra kuus meremuuseumis. Esinetakse ise või kutsutakse külalisi. Regulaarselt korraldatakse ka avalikke klubiõhtuid, nagu seda on Kuressaare linnuses toimuv polaarõhtu.
Avatava näituse “Polaarruum” kuraatori, arhitekt Mari Hundi sõnul on Eestis oma väiksuse kohta ebatavaliselt palju polaarteadlasi ning ajalooliselt oleme tugev polaaruurimistraditsioonidega riik. Näitus sündiski soovist mõelda koos tudengitega, kuidas polaaraladel inimestele mõeldud ruumi projekteerimine käib ning kuidas meie arhitektid ja disainerid maailma kõige külmematesse paikadesse hoonestuse planeerimises kaasa saaksid lüüa. “Uurisime, kuidas luua paremaid võimalusi teadustööks ja arutasime, kas Eestil oleks vaja päris oma polaarjaama. Seoses kliimamuutustega on Arktika ka turistidele lihtsamini ligipääsetav, see omakorda toob kaasa terve rea võimalusi ja probleeme. Töötoas pakuti välja universaalseid polaarjaamade disainlahendusi, mis praegusi trende arvesse võtavad ja selle põhjal nii praktilisi kui utoopilisi lahendusi loovad,” selgitas Hunt.
Kuressaare linnuses jõuavad publiku ette erinevate meeskondade välja töötatud lahendused – näiteks Põhja-Jäämeres triivival merejääl paiknev teadusjaam, mobiilne teaduslabor, ülikoolihoone Antarktikas jt.
Näitus on avatud 25. novembrist 29. jaanuarini. Autor: NL Reede, 25. november 2016.Sissevaatele polaarellu järgneb Eesti kunstiakadeemia (EKA) tudengite töödest koostatud polaararhitektuuri näituse “Polaarruum” avamine piiskopi eluruumis, kus on eksponeeritud tuleviku polaarjaamade projektid ja maketid. Tegemist on rändnäitusega, mida sai kevadel näha Tallinnas Lennusadamas ning sügisel Kukruse Polaarmõisas. Näituse sündimisse panustasid tudengite kõrval arhitektid, sisearhitektid, disainerid ja polaarteadlased.Eesti Polaarklubi asutati 1984. aastal Eesti meremuuseumi juurde. Polaarklubi ühendab inimesi, kelle ühine huviala on Arktika ja Antarktika ning kes on ühel või teisel viisil osalenud polaaruuringutes või sellega seotud tegevustes. Klubis on ligi kolmkümmend liiget, enamik neist on teadustöö taustaga, võtnud osa paljudest ekspeditsioonidest ning uurimisretkedest. Klubi koosolekud toimuvad tavaliselt korra kuus meremuuseumis. Esinetakse ise või kutsutakse külalisi. Regulaarselt korraldatakse ka avalikke klubiõhtuid, nagu seda on Kuressaare linnuses toimuv polaarõhtu.Avatava näituse “Polaarruum” kuraatori, arhitekt Mari Hundi sõnul on Eestis oma väiksuse kohta ebatavaliselt palju polaarteadlasi ning ajalooliselt oleme tugev polaaruurimistraditsioonidega riik. Näitus sündiski soovist mõelda koos tudengitega, kuidas polaaraladel inimestele mõeldud ruumi projekteerimine käib ning kuidas meie arhitektid ja disainerid maailma kõige külmematesse paikadesse hoonestuse planeerimises kaasa saaksid lüüa. “Uurisime, kuidas luua paremaid võimalusi teadustööks ja arutasime, kas Eestil oleks vaja päris oma polaarjaama. Seoses kliimamuutustega on Arktika ka turistidele lihtsamini ligipääsetav, see omakorda toob kaasa terve rea võimalusi ja probleeme. Töötoas pakuti välja universaalseid polaarjaamade disainlahendusi, mis praegusi trende arvesse võtavad ja selle põhjal nii praktilisi kui utoopilisi lahendusi loovad,” selgitas Hunt.Kuressaare linnuses jõuavad publiku ette erinevate meeskondade välja töötatud lahendused – näiteks Põhja-Jäämeres triivival merejääl paiknev teadusjaam, mobiilne teaduslabor, ülikoolihoone Antarktikas jt.Näitus on avatud 25. novembrist 29. jaanuarini.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuu alguses kinnitas Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS), et toetab linnavalitsuse projekti uuendada Kuressaare kesklinn ning Kuressaare kogupere- ja elamuskeskust Hõbevalge. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Kaks linna hiigelprojekti läksid töösse

maintext:
Uudised
Kaks linna hiigelprojekti läksid töösse
Kolmapäev, 30. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Kolmapäev, 30. november 2016. Kuu alguses kinnitas Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS), et toetab linnavalitsuse projekti uuendada Kuressaare kesklinn ning Kuressaare kogupere- ja elamuskeskust Hõbevalge.
“Kuressaare linnakeskuse avaliku ruumi kaasajastamine” sai toetuseks 2,8 miljonit eurot ning Andres Tinnole kuuluv OÜ Hõbekeskuse projekt “Kuressaare kogupere- ja elamuskeskus Hõbevalge” kaks miljonit eurot.
“Nüüd, kus EAS on teinud positiivse rahastamisotsuse, on Projekt Kuubis OÜ alustanud põhiprojekti koostamist, milleks on neil aega neli kuud,” selgitab linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu.
Ehitaja ja omanikujärelevalve teenuse osutaja leidmiseks viib linnavalitsus tuleval aastal läbi riigihanked. Ehitustöödega on plaanis alustada tuleva aasta sügisel ning tööd lõpetada 2018. aasta lõpuks.
OÜ Hõbekeskus juhatuse liikme Andres Tinno sõnul on Thule kojale Kuressaare linna poolt ehitusluba väljastatud. Praegu valmistatakse ette dokumentatsiooni, et korraldada vajalikud riigihanked. Ehituse algus on planeeritud 2017. aasta märtsi-aprilli. “Kuressaare linnakeskuse avaliku ruumi kaasajastamine” sai toetuseks 2,8 miljonit eurot ning Andres Tinnole kuuluv OÜ Hõbekeskuse projekt “Kuressaare kogupere- ja elamuskeskus Hõbevalge” kaks miljonit eurot.“Nüüd, kus EAS on teinud positiivse rahastamisotsuse, on Projekt Kuubis OÜ alustanud põhiprojekti koostamist, milleks on neil aega neli kuud,” selgitab linnavalitsuse pressiesindaja Kristiina Maripuu.Ehitaja ja omanikujärelevalve teenuse osutaja leidmiseks viib linnavalitsus tuleval aastal läbi riigihanked. Ehitustöödega on plaanis alustada tuleva aasta sügisel ning tööd lõpetada 2018. aasta lõpuks.OÜ Hõbekeskus juhatuse liikme Andres Tinno sõnul on Thule kojale Kuressaare linna poolt ehitusluba väljastatud. Praegu valmistatakse ette dokumentatsiooni, et korraldada vajalikud riigihanked. Ehituse algus on planeeritud 2017. aasta märtsi-aprilli.
Veel artikleid samast teemast »


description: Laupäeval oli Kuressaare päevakeskuse saal pidulisi pilgeni täis, sest tähistati linna pensionäride ühenduse 30. tegutsemisaasta täitumist. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Kuressaare pensionäride ühendus sai 30-aastaseks
Teisipäev, 29. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Vilma Rauniste Teisipäev, 29. november 2016. Helga Nurmekann jagas sünnipäevatorti. FOTO: Vilma Rauniste Laupäeval oli Kuressaare päevakeskuse saal pidulisi pilgeni täis, sest tähistati linna pensionäride ühenduse 30. tegutsemisaasta täitumist.
Päevakeskuse juhataja Ene Vahter andis avamise ja tervituse järel jutujärje Helga Nurmekannule, kes on pensionäride elu mitmel moel rikastanud 16 aastat. Nurmenann meenutas olnut ja tehtut põhjalikult.
“Täna on teistsugune pidu kui tavaliselt – räägime sellest, et pensionäride ühendus on tegutsenud 30 aastat. Ja väga aktiivselt. Tegelikult juba 1959. aastal moodustas grupp aktiivseid pensionäre pensionäride nõukogu, et eakatel oleks võimalik koos käia. Kui alustasime, olid meil kuursaalis isegi keskpäevatantsud. Sealt algas meie sõprus soomlastega, mis kestab siiani,” pajatas Nurmekann.
Ta tutvustas nii nõukogu kui ka ühendust juhtinud isikuid. Suure panuse andnud inimesi on palju, suur osa neist juba meie seast lahkunud ja nende mälestuseks süütas Nurmekann küünlad. Praegu kuuluad Nurmekanne kõrval juhatusse Heldi Lember, Saima Truu, Paul Aav ja Kalev Lind.
Juhi sõnavõtust jäi meelde ehmatavalt suur arv kolme kümnendi jooksul toimunud üritusi – 785. Nende hulgas on olnud 169 ekskursiooni, millest 18 on viinud välismaale (nt Rootsi kaksteist korda).
Sõnavõtte üksjagu. Linnavalitsuse sotsiaalosakonna juhataja Kairit Lindmäe kutsus muredest julgelt linnavalitsusele teada andma, et oma eluga paremini edasi minna.
“Meie oleme teoreetikud kontoris, teie aga need, kes seda elu elavad. Tulge ise ja märgake ka oma kaasinimesi, oleme selle üle väga tänulikud,” sõnas ta.
“Olete majja end ilusti ära mahutanud. See maja on ehitatud just teile, siia saate kutsuda ka oma tuttavaid ja sõpru. Siin on suurepärased kokad, erinevad ringid, tegevused ja ühendused. Ka meesseeniorid alustasid siin oma tegemistega. Soovin, et tegevusi ja ühendusi majja juurdegi tuleks.”
Sõna sai ka eelmine sotsiaalosakonna juhataja Argo Kirss. “Olen täna teid tervitamas kunagise koostööpartneri esindajana, aga ka linnavolikogu liikmena ja lihtsalt kodanikuna, kellel on tore vaadata, et meie linnas on selline tegus organisatsioon, kuhu kunagi saan ka mina kuuluda. Soovin kõikidele ühingu liikmetele palju tervist, rõõmsat meelt ja asjalikku pealehakkamist. Juhtidele lisaks ka visadust ja kindlat meelt oma huvide kaitsmisel,” ütles ta.
Tihedasse päevakavva mahtus veel väga paljude inimeste tänamine. Seejärel ootasid järge linna taidlusrühmad. Kahe-kolmenumbriliste eeskavadega astusid üles laulu- ja tantsuansambel Kanarbik, rahvatantsurühm Eideratas, kes on koos tantsinud juba 31 aastat, seltskonnatantsurühm Marleen, Õie Väli šõutantsurühm Elurõõm ning maja treeningruumis harjutavad kõhu- ja rivitantsijad.
Vahepaladena kõlas Ain Kivilo ja Reet Lõugase pillimäng pidulistele jalakeerutuseks. Päevakeskuse juhataja Ene Vahter andis avamise ja tervituse järel jutujärje Helga Nurmekannule, kes on pensionäride elu mitmel moel rikastanud 16 aastat. Nurmenann meenutas olnut ja tehtut põhjalikult.“Täna on teistsugune pidu kui tavaliselt – räägime sellest, et pensionäride ühendus on tegutsenud 30 aastat. Ja väga aktiivselt. Tegelikult juba 1959. aastal moodustas grupp aktiivseid pensionäre pensionäride nõukogu, et eakatel oleks võimalik koos käia. Kui alustasime, olid meil kuursaalis isegi keskpäevatantsud. Sealt algas meie sõprus soomlastega, mis kestab siiani,” pajatas Nurmekann.Ta tutvustas nii nõukogu kui ka ühendust juhtinud isikuid. Suure panuse andnud inimesi on palju, suur osa neist juba meie seast lahkunud ja nende mälestuseks süütas Nurmekann küünlad. Praegu kuuluad Nurmekanne kõrval juhatusse Heldi Lember, Saima Truu, Paul Aav ja Kalev Lind.Juhi sõnavõtust jäi meelde ehmatavalt suur arv kolme kümnendi jooksul toimunud üritusi – 785. Nende hulgas on olnud 169 ekskursiooni, millest 18 on viinud välismaale (nt Rootsi kaksteist korda).Sõnavõtte üksjagu. Linnavalitsuse sotsiaalosakonna juhataja Kairit Lindmäe kutsus muredest julgelt linnavalitsusele teada andma, et oma eluga paremini edasi minna.“Meie oleme teoreetikud kontoris, teie aga need, kes seda elu elavad. Tulge ise ja märgake ka oma kaasinimesi, oleme selle üle väga tänulikud,” sõnas ta.“Olete majja end ilusti ära mahutanud. See maja on ehitatud just teile, siia saate kutsuda ka oma tuttavaid ja sõpru. Siin on suurepärased kokad, erinevad ringid, tegevused ja ühendused. Ka meesseeniorid alustasid siin oma tegemistega. Soovin, et tegevusi ja ühendusi majja juurdegi tuleks.”Sõna sai ka eelmine sotsiaalosakonna juhataja Argo Kirss. “Olen täna teid tervitamas kunagise koostööpartneri esindajana, aga ka linnavolikogu liikmena ja lihtsalt kodanikuna, kellel on tore vaadata, et meie linnas on selline tegus organisatsioon, kuhu kunagi saan ka mina kuuluda. Soovin kõikidele ühingu liikmetele palju tervist, rõõmsat meelt ja asjalikku pealehakkamist. Juhtidele lisaks ka visadust ja kindlat meelt oma huvide kaitsmisel,” ütles ta.Tihedasse päevakavva mahtus veel väga paljude inimeste tänamine. Seejärel ootasid järge linna taidlusrühmad. Kahe-kolmenumbriliste eeskavadega astusid üles laulu- ja tantsuansambel Kanarbik, rahvatantsurühm Eideratas, kes on koos tantsinud juba 31 aastat, seltskonnatantsurühm Marleen, Õie Väli šõutantsurühm Elurõõm ning maja treeningruumis harjutavad kõhu- ja rivitantsijad.Vahepaladena kõlas Ain Kivilo ja Reet Lõugase pillimäng pidulistele jalakeerutuseks.
Veel artikleid samast teemast »


description: Lõppenud suvi jääb eestlastele meelde ka poliitilise meelelahutusajana, sest ajakirjandus organiseeris “kandidaatide kandidaatide” kõikmõeldavaid esitlusvoore, et mitte otse öelda – tehti presidendivalimiskampaaniat. Nii nagu mujal! Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Rohkem valimisi ja rahvahääletusi

maintext:
Arvamus
Rohkem valimisi ja rahvahääletusi
Teisipäev, 08. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Lõppenud suvi jääb eestlastele meelde ka poliitilise meelelahutusajana, sest ajakirjandus organiseeris “kandidaatide kandidaatide” kõikmõeldavaid esitlusvoore, et mitte otse öelda – tehti presidendivalimiskampaaniat. Nii nagu mujal!
Mõistagi toimus see kohalikku põhiseadust kenasti rikkudes, sest presidendi osas kuulub ainuotsustamisõigus riigikogule või siis valimiskogule.
Arusaadavalt tuli lõpptulemust karta ja nii ka läks – mõlemad väljavalitud seltskonnad näitasid oma rahulolematust meedia isetegevuse suhtes välja sellega, et lihtsalt lükkasid tagasi kõik väljapakutud kandidaadid, jättes “rahva lemmikuks” kuulutatu koguni neljandaks.
Rahvas pole küps?
Tänaseks on meil ikkagi president olemas ja ega kunstkampaania ka päris täielikult aia taha läinud, sest seda suurema huviga oleme oma valimiste järgselt jälginud presidendivalimisi USA-s. Mis ju puudutab meidki, sest rahvusvahelise elu teravnemise hetkel tuli president Obama just Eestisse ja US Army on täna kohal mis kohal.
Samas tuleb nentida, et meie oma “kampaania” ja USA kampaania varju on jäänud paljud muud valimised. Ka meie vahetus naabruses (Leedu) või meiega lähedases seisus olevates riikides (Ungari, Gruusia, Moldova, Bulgaaria), kus jännijäämise korral – aga seda meil tuli oma presidendi valimise puhul taas tunnistada – on ikkagi tark oma probleemidele paremaid lahendusi otsida. Pealegi teevad seda jätkuvalt need teisedki.
Sestap kiigakem Bulgaariasse, kus 6. novembril toimusid nii (otsesed) presidendivalimised kui ka referendum (!) valimissüsteemi muutmiseks. Ehk siis rahvas otsustab! Oluline meeldetuletus just meie seisukohalt, sest presidendivalimiste uue ebaõnnestumise järel vallandus küll arutelu, kuid vaid kasutatava süsteemi parendamiseks.
Pean omamoodi üllatuseks seda, et riigikohtu esimees Priit Pikamäe (Postimehe AK, 29. oktoober) ja õiguskantsler Ülle Madise (Facebook, 2. november) olid esirinnas väitmaks, et pole vaja arutelu teise võimaluse ehk siis presidendi otsevalimise üle, mis ikkagi ju toimus 1992 ja on kirjas põhiseadusega võrdväärses põhiseaduse rakendusotsuses.
Miks tuleks see teine võimalus juba ette välistada ehk siis pidada diskussiooni vaid etteantud raamides, on lihtsalt arusaamatu. Eriti olukorras, kus teisedki riigid ja rahvad jätkavad neile parima lahenduse otsimist.
Paratamatult jääb mulje, et meil ruulivad jätkuvalt need, kes Konstantin Pätsi kombel arvavad, et Eesti rahvas pole küps õigeid otsuseid tegema. Ometi on hea võimalus viidata kas või Suurbritannia Brexiti tulemusele või Kolumbia kodusõja lõpetamise kokkuleppe tagasilükkamisele rahvahääletusel.
Ent eks me tea sedagi, et isegi rahvahääletuste-lembeses Šveitsis tuleb teinekord urnidest välja soovitule vastupidine tulemus. Ometi saab ju sama öelda ka paljude parlamendi- ja kohalike valimiste tulemuste kohta. Kas väldime siis ka nende korraldamist!?
Lõpptulemusena läheb siiski nii, et järgmised valimised annavad n-ö õigema tulemuse. Täpselt sama kehtib ka rahvahääletuste osas ja on juba teada, et Kolumbias tehakse uus hääletus täpsemalt sõnastatud küsimusega.
Mis aga puutub Brexitisse, siis alles selle toimudes jõudis hääletuse korraldajatele kohale ettevõetu nõrk või isegi olematu seotus kehtivate seadustega. Ehk siis tegu oli sisuliselt oma rahva mitteaustamisega, sest kuigi miljonid inimesed siiralt ponnistasid, tuli välja, et pigem tühja – siiani on lahtine, millega see kõik tegelikult lõpeb!? Elik – seadused olgu ikka täpsed!
Mis puutub Bulgaariasse, siis sealsel rahvahääletusel oodati kodanikelt vastust mitmele küsimusele, mis osalt ka meil siiani probleemiks. Kas või parteide riiklik finantseerimine – Bulgaarias pakutakse lahenduseks “1 levi (kohalik väikseim rahaühik) aastas iga viimastel valimistel saadud hääle eest”. Teiseks ettepanekuks on valimistest osavõtu muutmine kohustuslikuks, mis toob kaasa teatud rahatrahvi neile, kes ei osale. Küsitakse ka toetust majoritaarse valimissüsteemi kehtestamiseks, mis tähendab teise valimisvooru korraldamist juhul, kui esimeses hääletusvoorus ei saa ringkonnas keegi 50% häältest. Ehk siis – rohkem valimisi!
Naiste esiletõus
Mis puutub aga Bulgaaria presidendivalimistesse, siis seal oli suurfavoriidiks parlamendi esinaine Tsetska Tsacheva, kes kampaania ajaks peatas oma volitused. Asi, mida pikalt ei soovinud teha Eesti meedia toetatud kandidaat, kes tahtis korraga pidada kahte ametit ja olla veel ka kandidaat kolmandale – detail, mis ilmselt saigi määravaks tema lõpptulemusele.
Lisagem lõpuks sedagi, et 13. novembril toimuvas Moldova presidendivalimiste 2. voorus võtavad teineteiselt mõõtu Euroopa-meelne naine ja Moskva-meelne mees ehk siis – 2016. aasta oli selgelt naiste presidendikohtadele pürgimise aasta. Autor: Toomas Alatalu Teisipäev, 08. november 2016.Mõistagi toimus see kohalikku põhiseadust kenasti rikkudes, sest presidendi osas kuulub ainuotsustamisõigus riigikogule või siis valimiskogule.Arusaadavalt tuli lõpptulemust karta ja nii ka läks – mõlemad väljavalitud seltskonnad näitasid oma rahulolematust meedia isetegevuse suhtes välja sellega, et lihtsalt lükkasid tagasi kõik väljapakutud kandidaadid, jättes “rahva lemmikuks” kuulutatu koguni neljandaks.Tänaseks on meil ikkagi president olemas ja ega kunstkampaania ka päris täielikult aia taha läinud, sest seda suurema huviga oleme oma valimiste järgselt jälginud presidendivalimisi USA-s. Mis ju puudutab meidki, sest rahvusvahelise elu teravnemise hetkel tuli president Obama just Eestisse ja US Army on täna kohal mis kohal.Samas tuleb nentida, et meie oma “kampaania” ja USA kampaania varju on jäänud paljud muud valimised. Ka meie vahetus naabruses (Leedu) või meiega lähedases seisus olevates riikides (Ungari, Gruusia, Moldova, Bulgaaria), kus jännijäämise korral – aga seda meil tuli oma presidendi valimise puhul taas tunnistada – on ikkagi tark oma probleemidele paremaid lahendusi otsida. Pealegi teevad seda jätkuvalt need teisedki.Sestap kiigakem Bulgaariasse, kus 6. novembril toimusid nii (otsesed) presidendivalimised kui ka referendum (!) valimissüsteemi muutmiseks. Ehk siis rahvas otsustab! Oluline meeldetuletus just meie seisukohalt, sest presidendivalimiste uue ebaõnnestumise järel vallandus küll arutelu, kuid vaid kasutatava süsteemi parendamiseks.Pean omamoodi üllatuseks seda, et riigikohtu esimees Priit Pikamäe (Postimehe AK, 29. oktoober) ja õiguskantsler Ülle Madise (Facebook, 2. november) olid esirinnas väitmaks, et pole vaja arutelu teise võimaluse ehk siis presidendi otsevalimise üle, mis ikkagi ju toimus 1992 ja on kirjas põhiseadusega võrdväärses põhiseaduse rakendusotsuses.Miks tuleks see teine võimalus juba ette välistada ehk siis pidada diskussiooni vaid etteantud raamides, on lihtsalt arusaamatu. Eriti olukorras, kus teisedki riigid ja rahvad jätkavad neile parima lahenduse otsimist.Paratamatult jääb mulje, et meil ruulivad jätkuvalt need, kes Konstantin Pätsi kombel arvavad, et Eesti rahvas pole küps õigeid otsuseid tegema. Ometi on hea võimalus viidata kas või Suurbritannia Brexiti tulemusele või Kolumbia kodusõja lõpetamise kokkuleppe tagasilükkamisele rahvahääletusel.Ent eks me tea sedagi, et isegi rahvahääletuste-lembeses Šveitsis tuleb teinekord urnidest välja soovitule vastupidine tulemus. Ometi saab ju sama öelda ka paljude parlamendi- ja kohalike valimiste tulemuste kohta. Kas väldime siis ka nende korraldamist!?Lõpptulemusena läheb siiski nii, et järgmised valimised annavad n-ö õigema tulemuse. Täpselt sama kehtib ka rahvahääletuste osas ja on juba teada, et Kolumbias tehakse uus hääletus täpsemalt sõnastatud küsimusega.Mis aga puutub Brexitisse, siis alles selle toimudes jõudis hääletuse korraldajatele kohale ettevõetu nõrk või isegi olematu seotus kehtivate seadustega. Ehk siis tegu oli sisuliselt oma rahva mitteaustamisega, sest kuigi miljonid inimesed siiralt ponnistasid, tuli välja, et pigem tühja – siiani on lahtine, millega see kõik tegelikult lõpeb!? Elik – seadused olgu ikka täpsed!Mis puutub Bulgaariasse, siis sealsel rahvahääletusel oodati kodanikelt vastust mitmele küsimusele, mis osalt ka meil siiani probleemiks. Kas või parteide riiklik finantseerimine – Bulgaarias pakutakse lahenduseks “1 levi (kohalik väikseim rahaühik) aastas iga viimastel valimistel saadud hääle eest”. Teiseks ettepanekuks on valimistest osavõtu muutmine kohustuslikuks, mis toob kaasa teatud rahatrahvi neile, kes ei osale. Küsitakse ka toetust majoritaarse valimissüsteemi kehtestamiseks, mis tähendab teise valimisvooru korraldamist juhul, kui esimeses hääletusvoorus ei saa ringkonnas keegi 50% häältest. Ehk siis – rohkem valimisi!Mis puutub aga Bulgaaria presidendivalimistesse, siis seal oli suurfavoriidiks parlamendi esinaine Tsetska Tsacheva, kes kampaania ajaks peatas oma volitused. Asi, mida pikalt ei soovinud teha Eesti meedia toetatud kandidaat, kes tahtis korraga pidada kahte ametit ja olla veel ka kandidaat kolmandale – detail, mis ilmselt saigi määravaks tema lõpptulemusele.Lisagem lõpuks sedagi, et 13. novembril toimuvas Moldova presidendivalimiste 2. voorus võtavad teineteiselt mõõtu Euroopa-meelne naine ja Moskva-meelne mees ehk siis – 2016. aasta oli selgelt naiste presidendikohtadele pürgimise aasta.
Veel artikleid samast teemast »


description: Baltimaade juhtivaid võrkpalliklubisid ühendavas Credit24 meistriliigas jätkab pärast pikka vigastuspausi edukalt saarlane Siim Põlluäär, kes on Rakvere võrkpalliklubi diagonaalründajana tõusnud 168 punktiga kaheksast mängust liiga skoorikuningaks. Üleeile õhtul alistati Jõhvis Vilniuse Flamingo tulemusega 3:1. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Siim Põlluäär kerkis skoorikuningaks

maintext:
Sport
Siim Põlluäär kerkis skoorikuningaks
Teisipäev, 29. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Gunnar Usin Teisipäev, 29. november 2016. Siim Põlluäär toob Balti ühisliigas Rakvere põhipommitajana 21 punkti mängu kohta. FOTO: erakogu Baltimaade juhtivaid võrkpalliklubisid ühendavas Credit24 meistriliigas jätkab pärast pikka vigastuspausi edukalt saarlane Siim Põlluäär, kes on Rakvere võrkpalliklubi diagonaalründajana tõusnud 168 punktiga kaheksast mängust liiga skoorikuningaks. Üleeile õhtul alistati Jõhvis Vilniuse Flamingo tulemusega 3:1.
Palun oota... Ühe artikli lugemise tasu on 0.40 EUR, päevapileti hind kõigi viimase 7 päeva artiklitele on 0.80 EUR. NB! Päevapiletiga ei saa lugeda artikleid, mis on vanemad kui 7 päeva! Arhiivi lugude lugemiseks on vaja osta ligipääs artikli kaupa. Teenuse aktiveerimiseks vajutage soovitud teenuse nupule, mis kuvab ekraanile tasulise telefoninumbri. Numbrile helistades artikkel avaneb, teenuse maksumus lisatakse Teie telefoniarvele. Ligipääs artikli(te)le on selles arvutis avatud ööpäeva jooksul alates helistamisest. Teenus toimib Telia, Tele2 ja Elisa klientidele. Telefoninumbril peab olema avatud teenuse M-makse Internetis kasutamine. Loe täpsemalt m-maksete kohta
Võimalik on osta ka veebiligipääs vastavalt 45€ eest aastaks või 25€ eest pooleks aastaks ja Te ei pea enam mobiiliga maksmisele aega kulutama. Selleks palume saata aadressile
Kui oled paberlehe tellija, siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile Selleks palume saata aadressile tellimus@meiemaa.ee : Tellija nimi, isikukood (logimine ID-kaardiga), e-maili aadress ja arve saaja andmed, kui arve maksja on erinev tellijast., siis saad ühele pereliikmele vormistada ka tasuta ligipääsu veebimaterjalidele id-kaardi põhiselt. Palun saada aadressile tellimus@meiemaa.ee : tellija nimi, aadress ja veebiligipääsu saaja nimi, e-posti aadress ja isikukood (kui erineb tellijast). Sisselogimine toimub veebilehe paremas ülanurgas asuva viite "Logi sisse" abil. Ligipääs on avatud sama kaua, kui leht on tellitud.
Veel artikleid samast teemast »


description: Hiiumaa ratsaspordiklubi liikmed soetasid endale kevadel veoauto, mille peale mahub korraga kuus ratsut – võistlustele sõit on nüüd palju soodsam. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
NÄDALALÕPP
Hobuveok kergendab ratsude transportimist
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Helja Kaptein Reede, 11. november 2016. Hobuste veoks mõeldud Iveco üks külg avaneb ja muutub kaldteeks, mida mööda hobused peale sammuvad. Jaanus Berkmann on see, kes tavaliselt auto roolis istub. Hiiumaa ratsaspordiklubi liikmed soetasid endale kevadel veoauto, mille peale mahub korraga kuus ratsut – võistlustele sõit on nüüd palju soodsam.
Hiiumaa ratsaspordiklubi juhatuse esimees Jaanus Berkmann teab, et päris suured ja kaasaegsed hobuveokid on sellised, kus sees isegi saunad ning auto seismise ajal “sõidavad” külgedest välja toad ja köögid. “Meie klubi ei saa lubada luksust osta uut autot ja sellegi soetamiseks müüsime auto külgedele võimalikult palju reklaampinda,” nendib ta.
Nii soetas klubil ühe vanema mudeli, mis samas on väga vajalik ja täiesti korras. “Oluline on, et masin oleks korras ja turvaline, luksust polegi meile vaja. Selle masinaga on tunduvalt odavam koos trennilastega mandril võistlustel käia,” nentis ta.
Turvaline “pakkimine”
Kümne meetri pikkuse veoki külgedelt käivad luugid lahti. Kolm hobust mahuvad taha, risti sõidusuunaga. Igaüks neist on päitsetega kindlalt treileri külge kinnitatud ja hobuste vahel on plaadid. Kinnitus on turvalukuga juhuks, et kui midagi juhtub, saaks selle kiiresti avada.
“Kui kinnitus satub pinge alla, näiteks kaotab hobune hetkeks tasakaalu ja võib olla põlvili maas, pea rippus, siis saab selle ühe liigutusega avada,” selgitas Berkmann.
Veel kolm hobust mahuvad sisse auto külje poolt. “Hobune läheb mööda allalastud autokülge, mis muutub kaldteeks, külje pealt sisse. Siis keeratakse ta tagumikuga sõidusuunda ning pannakse raamistikule toetuv paks plank vahele, seejärel sisenevad teine ja kolmas hobune,” kirjeldab Berkmann.
Plangud on vaid hobuse keha kõrgusel, allpool, kuni põrandani on vahesein tugevast ja painduvast materjalist. Põhjad on spetsiaalselt ehitatud hobuste kapjade tarbeks – tihedalt paigutatud talade peal on paks veekindel vineer, mille peale liimitud paks spetsiaalne sooneline kumm, et hobune ei libiseks. Ka on treileris hobusel ruumi vaid seismiseks.
Rooli ja gaasi liiguta tasa!
Kuue hobusekohaga autole on võimalik vajadusel taha haakida veel kahehobusetreiler. “Siis on linna vahel natuke nadi sõita,” nendib Berkmann, kes istub alati ise juhikohal.
Niigi võivad kuus hobust end sõidu ajal liigutada ja kui taga on veel üks veok, pole suures linnas roolisolijal eriti turvaline tunne.
Gaasi anda ei tohi kiiresti, kogu sõit peab olema sujuv. Äkkpidurdust sellise lastiga teha ei saa, seega tuleb valida õige sõidukiirus, selgitab Berkmann täislastis masina sõidupõhimõtteid. Ta oletas, et 80-kilomeetrise tunnikiiruse juures tuleks äkki pidurdada võivad pooletonnised hobused hooga salongiski sees olla.
“Mõni hobune oskab tasakaalu hoida, teine ei õpi seda kunagi,” ütleb ta. Ja toob näite, kuidas ringteel mõni hobune hoiab tasakaalu, mõni mitte: “Kui taga klobin lahti läheb, pead suuna õigeks saama, et hobused saaksid tasakaalu kätte enne, kui uuesti gaasi annad.”
Autosse pealepanekuga tuleb mõne ratsuga iga kord kümmekond minutit maadelda, enne kui ta on nõus pardale astuma. “Mõnda ei saagi transportida, viskab ennast pikali ja kõik.”
Mõnikord juhtub
Hobuste vedamisega on aastate jooksul juhtunud ka äpardusi. Isegi selliseid, mida ei taha meenutadagi. See juhtus kord Saaremaalt tulles. Praamile, nagu alati, oli kiire tulek, ja äkki kuulis ta, et treileris läks kolin lahti. Autot kinni pidades ja treileriust avades avanes ehmatav pilt – üks hobune oli treileris pikali, jalad teise hobuse vahes. Berkmanni tütar, ametilt loomaarst Maris Kriggulson oli teise auto roolis. Pärast appikutset keeras ta auto koos järel oleva treileriga ringi ja tuli kiiresti tagasi. Tegi mõlemale hobusele rahustava süsti, seejärel tõmbasid nad uimased hobused treilerist välja ja kiiresti tagasi, sest muidu poleks neid sinna enam tagasi saadud.
“Hops! tagasi, luugid kinni, enne kui hobused aru said, mis toimus, ja kohe edasi sõitma,” selgitab Berkmann, et kui treiler seisab, võib mõni hobune hakata sees laamendama. Sõidu ajal on see välistatud, sest hobustel on kogu oma energia vaja suunata tasakaalu hoidmisele.
Luksust polegi
Auto salongi mahub kuus sõitjat: juhi kõrvale üks ja nende selja taga, küljega sõidusuunas on kummalgi pool veel kaks istekohta. Keskel on koht väikesele lauale. Üleval, juhi pea kohal on üks magamiskoht.
Autojuhil selle masinaga just eriti mugav sõita pole, aga kui oled Vene autodega sõitnud, tundub isegi mugav. “Suure rekkaga võrreldes pole sõitmisel rohkem vahet, kui et ühel on peal elusolendid ja teisel muu kaup,” ütleb Berkmann. Nii et kui kolm hobust samas suunas liigutavad, tunneb juht seda. Kuna sõiduk on küllaltki kõrge, on selgelt tunda ka tuule mõju.
Auto katusel on näha pasun, aga nuppu, kuhu vajutada, et see häält teeks, pole Berkmann veel üles leidnud. Nii ta ei teagi, kas see töötab. “Oluline on, et turvaline ja sõidab: kuus käiku edasi, üks tagasi, eriti võimas mootor pole, aga asja ajab ära – isegi Otepääl võib koormaga mäest üles, teisest alla sõita.”
Taga on ka kaamerad, et oleks näha, mida hobused teevad. “Tegelikult tunnetab sõites, kui midagi hullu on toimumas,” ütleb Jaanus Berkmann.
Iveco, mille väljalaskeaasta 1994, on hobuveokiks ümber ehitatud Austrias. Masina paaki mahub korraga 90 liitrit diislikütust ning olenevalt koormast ja teest kulub seda 18–24 liitrit saja kilomeetri kohta.
Hobusesõidukite läbisõit on üldiselt väike, sest kui sama suur veoauto on sõidus suisa iga päev, siis hobuveok sõidab aastas ehk 1000 kilomeetrit ja ongi kõik.
Olenevalt aastast käivad Hiiumaa ratsutajad mandril koos ratsudega võistlemas viis kuni kümme korda aastas. Hiiumaa ratsaspordiklubi juhatuse esimees Jaanus Berkmann teab, et päris suured ja kaasaegsed hobuveokid on sellised, kus sees isegi saunad ning auto seismise ajal “sõidavad” külgedest välja toad ja köögid. “Meie klubi ei saa lubada luksust osta uut autot ja sellegi soetamiseks müüsime auto külgedele võimalikult palju reklaampinda,” nendib ta.Nii soetas klubil ühe vanema mudeli, mis samas on väga vajalik ja täiesti korras. “Oluline on, et masin oleks korras ja turvaline, luksust polegi meile vaja. Selle masinaga on tunduvalt odavam koos trennilastega mandril võistlustel käia,” nentis ta.Kümne meetri pikkuse veoki külgedelt käivad luugid lahti. Kolm hobust mahuvad taha, risti sõidusuunaga. Igaüks neist on päitsetega kindlalt treileri külge kinnitatud ja hobuste vahel on plaadid. Kinnitus on turvalukuga juhuks, et kui midagi juhtub, saaks selle kiiresti avada.“Kui kinnitus satub pinge alla, näiteks kaotab hobune hetkeks tasakaalu ja võib olla põlvili maas, pea rippus, siis saab selle ühe liigutusega avada,” selgitas Berkmann.Veel kolm hobust mahuvad sisse auto külje poolt. “Hobune läheb mööda allalastud autokülge, mis muutub kaldteeks, külje pealt sisse. Siis keeratakse ta tagumikuga sõidusuunda ning pannakse raamistikule toetuv paks plank vahele, seejärel sisenevad teine ja kolmas hobune,” kirjeldab Berkmann.Plangud on vaid hobuse keha kõrgusel, allpool, kuni põrandani on vahesein tugevast ja painduvast materjalist. Põhjad on spetsiaalselt ehitatud hobuste kapjade tarbeks – tihedalt paigutatud talade peal on paks veekindel vineer, mille peale liimitud paks spetsiaalne sooneline kumm, et hobune ei libiseks. Ka on treileris hobusel ruumi vaid seismiseks.Kuue hobusekohaga autole on võimalik vajadusel taha haakida veel kahehobusetreiler. “Siis on linna vahel natuke nadi sõita,” nendib Berkmann, kes istub alati ise juhikohal.Niigi võivad kuus hobust end sõidu ajal liigutada ja kui taga on veel üks veok, pole suures linnas roolisolijal eriti turvaline tunne.Gaasi anda ei tohi kiiresti, kogu sõit peab olema sujuv. Äkkpidurdust sellise lastiga teha ei saa, seega tuleb valida õige sõidukiirus, selgitab Berkmann täislastis masina sõidupõhimõtteid. Ta oletas, et 80-kilomeetrise tunnikiiruse juures tuleks äkki pidurdada võivad pooletonnised hobused hooga salongiski sees olla.“Mõni hobune oskab tasakaalu hoida, teine ei õpi seda kunagi,” ütleb ta. Ja toob näite, kuidas ringteel mõni hobune hoiab tasakaalu, mõni mitte: “Kui taga klobin lahti läheb, pead suuna õigeks saama, et hobused saaksid tasakaalu kätte enne, kui uuesti gaasi annad.”Autosse pealepanekuga tuleb mõne ratsuga iga kord kümmekond minutit maadelda, enne kui ta on nõus pardale astuma. “Mõnda ei saagi transportida, viskab ennast pikali ja kõik.”Hobuste vedamisega on aastate jooksul juhtunud ka äpardusi. Isegi selliseid, mida ei taha meenutadagi. See juhtus kord Saaremaalt tulles. Praamile, nagu alati, oli kiire tulek, ja äkki kuulis ta, et treileris läks kolin lahti. Autot kinni pidades ja treileriust avades avanes ehmatav pilt – üks hobune oli treileris pikali, jalad teise hobuse vahes. Berkmanni tütar, ametilt loomaarst Maris Kriggulson oli teise auto roolis. Pärast appikutset keeras ta auto koos järel oleva treileriga ringi ja tuli kiiresti tagasi. Tegi mõlemale hobusele rahustava süsti, seejärel tõmbasid nad uimased hobused treilerist välja ja kiiresti tagasi, sest muidu poleks neid sinna enam tagasi saadud.“Hops! tagasi, luugid kinni, enne kui hobused aru said, mis toimus, ja kohe edasi sõitma,” selgitab Berkmann, et kui treiler seisab, võib mõni hobune hakata sees laamendama. Sõidu ajal on see välistatud, sest hobustel on kogu oma energia vaja suunata tasakaalu hoidmisele.Auto salongi mahub kuus sõitjat: juhi kõrvale üks ja nende selja taga, küljega sõidusuunas on kummalgi pool veel kaks istekohta. Keskel on koht väikesele lauale. Üleval, juhi pea kohal on üks magamiskoht.Autojuhil selle masinaga just eriti mugav sõita pole, aga kui oled Vene autodega sõitnud, tundub isegi mugav. “Suure rekkaga võrreldes pole sõitmisel rohkem vahet, kui et ühel on peal elusolendid ja teisel muu kaup,” ütleb Berkmann. Nii et kui kolm hobust samas suunas liigutavad, tunneb juht seda. Kuna sõiduk on küllaltki kõrge, on selgelt tunda ka tuule mõju.Auto katusel on näha pasun, aga nuppu, kuhu vajutada, et see häält teeks, pole Berkmann veel üles leidnud. Nii ta ei teagi, kas see töötab. “Oluline on, et turvaline ja sõidab: kuus käiku edasi, üks tagasi, eriti võimas mootor pole, aga asja ajab ära – isegi Otepääl võib koormaga mäest üles, teisest alla sõita.”Taga on ka kaamerad, et oleks näha, mida hobused teevad. “Tegelikult tunnetab sõites, kui midagi hullu on toimumas,” ütleb Jaanus Berkmann.Iveco, mille väljalaskeaasta 1994, on hobuveokiks ümber ehitatud Austrias. Masina paaki mahub korraga 90 liitrit diislikütust ning olenevalt koormast ja teest kulub seda 18–24 liitrit saja kilomeetri kohta.Hobusesõidukite läbisõit on üldiselt väike, sest kui sama suur veoauto on sõidus suisa iga päev, siis hobuveok sõidab aastas ehk 1000 kilomeetrit ja ongi kõik.Olenevalt aastast käivad Hiiumaa ratsutajad mandril koos ratsudega võistlemas viis kuni kümme korda aastas.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile toimus Kuressaares teine rändekriisiteemaline teabepäev, kus räägiti sellest, mida on aastaga tehtud ja kuhu ollakse rändekriisiga jõutud. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Rändekriisi teabepäeval uuriti keeleõppe kohta
Teisipäev, 15. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Teisipäev, 15. november 2016. Kersti Kivirüüt haridusministeeriumist rääkis pagulaste integreerimise kogemustest haridusvaldkonnas. FOTO: Valmar Voolaid Eile toimus Kuressaares teine rändekriisiteemaline teabepäev, kus räägiti sellest, mida on aastaga tehtud ja kuhu ollakse rändekriisiga jõutud.
Eilne teabepäev oli jätk aasta tagasi aset leidnud samasugusele ettevõtmisele. Toona andsid erinevate ministeeriumide ja MTÜ-de esindajad, kes puutuvad kokku pagulastemaatikaga, ülevaate, mida ametkonnad plaanivad teha nende inimestega, keda ümber paigutatakse või ümber asustatakse.
Eilsele teabepäevale kaasati omavalitsuste juhid ja töötajad, sotsiaaltöötajad ning teised, kes antud teemaga võivad otseselt või kaudselt kokku puutuda sõjapõgenike ümberpaigutamisel või ümberasustamisel. Samas tuleb igal aastal Eestisse ka neid inimesi, kes paluvad varjupaika programmiväliselt. Nad saavad endale ise valida, kus nad elada soovivad.
Saarlased tundsid eilsel teabepäeval huvi, kas 100 tundi keeleõpet kahe aasta jooksul on piisav või peaks olema rohkem. Samuti, kust leida vajadusel araabia keele tõlke.
100 tunniga keelt selgeks ei saa
“Esimesed signaalid näitavad, et 100 tunnist ei pruugi piisata. Eesti keele õpet peab suurendama. Lähiajal seda küsimust analüüsitakse ja tehakse täiendav otsus,” ütles teabepäeva üks korraldajatest, sisekaitse akadeemia rändeekspert Kert Valdaru.
Praktika on näidanud, et suurem osa Eestisse ümberpaigutatutest ja ümberasustatutest ei ole veel tööd saanud. “See on ka mõistetav, sest nii kaua, kui ei ole keelt omandatud, on raske tööd leida,” selgitas Valdaru. Igale pagulasele on ette nähtud ka tugiisik, kes temaga tegeleb.
Ministeeriumi esindajad koos kinnisvarafirmaga püüavad leida pagulasele korteri, kuhu tal oleks Eestisse saabumisel kohe võimalik elama asuda. Erinevalt Eestist Lätis ja Leedus see nii ei käi, sest pagulane paigutatakse kõigepealt väljasaatmiskeskusesse, misjärel hakatakse talle alles korterit otsima.
Kahe aasta jooksul saabub Eestisse kokku 550 pagulast. Neist on praeguseks Eesti erinevatesse maakondadesse jõudnud 77. Nende seas on peresid 19, mehi 23, naisi 19 ja lapsi 35 ning eakaid kaks. 66 inimest on ümber paigutatud Kreekast ja 11 ümber asustatud Türgist.
Ümberpaigutamise puhul saab rääkida nendest inimestest, kes on juba Euroopa Liidus sees. Ümberasustamise korral on tegemist sõjapõgenikega, kes tuuakse riiki kolmandast riigist ehk mitte Euroopa Liidu liikmesriigist.
Mis põgenike saabumisega kaasneb?
Saaremaale pagulasi veel saabunud ei ole. “Ei saa öelda, et neid siia üldse ei tule, kuid otsustajaks on sotsiaalministeerium,” lausus Valdaru.
Sotsiaalministeerium suhtleb eelnevalt kohaliku omavalitsusega ja arutab läbi, millised on siinsed võimalused ning mida põgenike saabumine endaga kaasa toob.
Mis puudutab väiteid, nagu oleks Saaremaale tulemas pagulaskeskus, siis need lükkas sotsiaalministeeriumi esindaja Kaisa Üprus-Tali ümber.
Analoogne teabepäev toimub igas Eesti maakonnas. Täna korraldatakse see Hiiumaal ja neljapäeval Lääne-Virumaal. Viimasena leiab teabepäev aset 30. novembril Haapsalus. Eilne teabepäev oli jätk aasta tagasi aset leidnud samasugusele ettevõtmisele. Toona andsid erinevate ministeeriumide ja MTÜ-de esindajad, kes puutuvad kokku pagulastemaatikaga, ülevaate, mida ametkonnad plaanivad teha nende inimestega, keda ümber paigutatakse või ümber asustatakse.Eilsele teabepäevale kaasati omavalitsuste juhid ja töötajad, sotsiaaltöötajad ning teised, kes antud teemaga võivad otseselt või kaudselt kokku puutuda sõjapõgenike ümberpaigutamisel või ümberasustamisel. Samas tuleb igal aastal Eestisse ka neid inimesi, kes paluvad varjupaika programmiväliselt. Nad saavad endale ise valida, kus nad elada soovivad.Saarlased tundsid eilsel teabepäeval huvi, kas 100 tundi keeleõpet kahe aasta jooksul on piisav või peaks olema rohkem. Samuti, kust leida vajadusel araabia keele tõlke.“Esimesed signaalid näitavad, et 100 tunnist ei pruugi piisata. Eesti keele õpet peab suurendama. Lähiajal seda küsimust analüüsitakse ja tehakse täiendav otsus,” ütles teabepäeva üks korraldajatest, sisekaitse akadeemia rändeekspert Kert Valdaru.Praktika on näidanud, et suurem osa Eestisse ümberpaigutatutest ja ümberasustatutest ei ole veel tööd saanud. “See on ka mõistetav, sest nii kaua, kui ei ole keelt omandatud, on raske tööd leida,” selgitas Valdaru. Igale pagulasele on ette nähtud ka tugiisik, kes temaga tegeleb.Ministeeriumi esindajad koos kinnisvarafirmaga püüavad leida pagulasele korteri, kuhu tal oleks Eestisse saabumisel kohe võimalik elama asuda. Erinevalt Eestist Lätis ja Leedus see nii ei käi, sest pagulane paigutatakse kõigepealt väljasaatmiskeskusesse, misjärel hakatakse talle alles korterit otsima.Kahe aasta jooksul saabub Eestisse kokku 550 pagulast. Neist on praeguseks Eesti erinevatesse maakondadesse jõudnud 77. Nende seas on peresid 19, mehi 23, naisi 19 ja lapsi 35 ning eakaid kaks. 66 inimest on ümber paigutatud Kreekast ja 11 ümber asustatud Türgist.Ümberpaigutamise puhul saab rääkida nendest inimestest, kes on juba Euroopa Liidus sees. Ümberasustamise korral on tegemist sõjapõgenikega, kes tuuakse riiki kolmandast riigist ehk mitte Euroopa Liidu liikmesriigist.Saaremaale pagulasi veel saabunud ei ole. “Ei saa öelda, et neid siia üldse ei tule, kuid otsustajaks on sotsiaalministeerium,” lausus Valdaru.Sotsiaalministeerium suhtleb eelnevalt kohaliku omavalitsusega ja arutab läbi, millised on siinsed võimalused ning mida põgenike saabumine endaga kaasa toob.Mis puudutab väiteid, nagu oleks Saaremaale tulemas pagulaskeskus, siis need lükkas sotsiaalministeeriumi esindaja Kaisa Üprus-Tali ümber.Analoogne teabepäev toimub igas Eesti maakonnas. Täna korraldatakse see Hiiumaal ja neljapäeval Lääne-Virumaal. Viimasena leiab teabepäev aset 30. novembril Haapsalus.
Veel artikleid samast teemast »


description: Kuressaarde Pikale tänavale Kauba bussipeatusele niinimetatud paarispeatust enne kevadet teha ei saa, sest alles siis oleks võimalik joonida vastav teekattemärgistus. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

title: Lisapeatust enne kevadet ei saa

maintext:
Uudised
Lisapeatust enne kevadet ei saa
Kolmapäev, 23. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Ahto Jakson Kolmapäev, 23. november 2016. Kuressaarde Pikale tänavale Kauba bussipeatusele niinimetatud paarispeatust enne kevadet teha ei saa, sest alles siis oleks võimalik joonida vastav teekattemärgistus.
“Võtame teema käsile kevadel esimesel võimalusel. Sobiv asukoht peatuse rajamiseks on olemas, kuid selleks tuleb sobivale kohale joonida teekattemärgistus, mida ei saa paraku enne kevadet teha,” ütles Kuressaare linnamajanduse juhataja Mikk Tuisk.
Ilma vastava teekattemärgistuseta ei saa tagada, et peatuses oleks liinibussil piisavalt ruumi ohutuks peatumiseks.
Saare maavalitsuse poole pöördunud bussireisijad soovivad, et Kuressaare bussiliinile number 4 lisataks Pikale tänavale Päevakeskuse ja Koja peatuse vahele Kauba peatus, kuna praegu puudub sellel nn paarispeatus.
Maavalitsus tegi Kuressaare linnavalitsusele ettepaneku leida võimalus Kauba peatusele paarispeatuse väljaehitamiseks. “Võtame teema käsile kevadel esimesel võimalusel. Sobiv asukoht peatuse rajamiseks on olemas, kuid selleks tuleb sobivale kohale joonida teekattemärgistus, mida ei saa paraku enne kevadet teha,” ütles Kuressaare linnamajanduse juhataja Mikk Tuisk.Ilma vastava teekattemärgistuseta ei saa tagada, et peatuses oleks liinibussil piisavalt ruumi ohutuks peatumiseks.Saare maavalitsuse poole pöördunud bussireisijad soovivad, et Kuressaare bussiliinile number 4 lisataks Pikale tänavale Päevakeskuse ja Koja peatuse vahele Kauba peatus, kuna praegu puudub sellel nn paarispeatus.Maavalitsus tegi Kuressaare linnavalitsusele ettepaneku leida võimalus Kauba peatusele paarispeatuse väljaehitamiseks.
Veel artikleid samast teemast »


description: Eile Tornimäe rahvamajas toimunud maakonna noortekeskuste omaloomingupäeval “Noortelt noortele“ tunnustati ka noortevaldkonna tegijaid, tõstes esile viie kategooria tegusamaid. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Uudised
Tornimäel tunnustati noortega tegelejaid
Reede, 25. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Pamela Talzi Reede, 25. november 2016. Eile Tornimäe rahvamajas toimunud maakonna noortekeskuste omaloomingupäeval “Noortelt noortele“ tunnustati ka noortevaldkonna tegijaid, tõstes esile viie kategooria tegusamaid.
Üritusel astusid üles maakonna kõik üheksa noortekeskust, tutvustades oma tegemisi. Lisaks valiti välja oma valla või noortekeskuse hea eeskuju.
Aasta noorsootöötajaks valiti Kuressaare täiskasvanute gümnaasiumi huvijuht Liana Heinsoo ja kohalikuks omavalitsuseks Kuressaare linn, mida hinnatakse kõrgelt kui laste- ja noortesõbralikku linna, samuti siinseid laste ja noorte vaba aja sisustamise võimalusi. Lisaks toimetab linnavalitsuse juures alates 1998. aastast noortevolikogu.
Aasta koostöö tiitli sai rahvusvaheline noorte ettevõtlus- ja meediaprojekt RIBS (Rolling Images In Business Startups). See hõlmab saartevahelist koostööd, on suunatud gümnaasiuminoorele ja eesmärk on suurendada noorte teadmisi ettevõtlusest ja meediakirjaoskusest.
Pikaajalise panuse eest noortevaldkonda tunnustati Kuressaare noortekeskuse noorsootöötajat Lii Vanemat ning Aste klubi juhatajat Triino Lesta.
Triino Lest kuulub lisaks MTÜ-sse Saaremaa Huvijuhid, oli Eesti huvijuhtide liidu juhatuse esimees ning aitas kaasa Eesti noorsootöötajate kogu loomisele.
Creativity Catcher OÜ koolitaja ja protsessijuht Kati Orav valiti aasta noortevaldkonna sõbraks. Ta nõustas Saare maakonna noorsootöö arengustrateegia 2015–2020 koostamist.
Hea eeskuju tiitlid
Lümanda noortekeskus – Eva Ratas ja Kerli Kask
Kärla noortetuba – Meryssabel Nõmm
Aste noortekeskus – Sass Kesküla
Laimjala vald – Gerli Pint
Leisi vald – Tõnis-Kristjan Nava
Mustjala vald – Heidi Tiik
Salme noorteklubi L.A.D.U – Melani Koov ja Marleen Juhandi
Muhu vald – Maarjali Vaht
Kuressaare linn – Stella Stepanov
Orissaare vald – Aleks Valdna ja Kenro Endel Üts
Valjala vald – Brigitte Mihkelson
Pöide vald – Hedili Nõu
Kuressaare ANK Noortejaam – Disko tiim Üritusel astusid üles maakonna kõik üheksa noortekeskust, tutvustades oma tegemisi. Lisaks valiti välja oma valla või noortekeskuse hea eeskuju.Aasta noorsootöötajaks valiti Kuressaare täiskasvanute gümnaasiumi huvijuht Liana Heinsoo ja kohalikuks omavalitsuseks Kuressaare linn, mida hinnatakse kõrgelt kui laste- ja noortesõbralikku linna, samuti siinseid laste ja noorte vaba aja sisustamise võimalusi. Lisaks toimetab linnavalitsuse juures alates 1998. aastast noortevolikogu.Aasta koostöö tiitli sai rahvusvaheline noorte ettevõtlus- ja meediaprojekt RIBS (Rolling Images In Business Startups). See hõlmab saartevahelist koostööd, on suunatud gümnaasiuminoorele ja eesmärk on suurendada noorte teadmisi ettevõtlusest ja meediakirjaoskusest.Pikaajalise panuse eest noortevaldkonda tunnustati Kuressaare noortekeskuse noorsootöötajat Lii Vanemat ning Aste klubi juhatajat Triino Lesta.Triino Lest kuulub lisaks MTÜ-sse Saaremaa Huvijuhid, oli Eesti huvijuhtide liidu juhatuse esimees ning aitas kaasa Eesti noorsootöötajate kogu loomisele.Creativity Catcher OÜ koolitaja ja protsessijuht Kati Orav valiti aasta noortevaldkonna sõbraks. Ta nõustas Saare maakonna noorsootöö arengustrateegia 2015–2020 koostamist.Lümanda noortekeskus – Eva Ratas ja Kerli KaskKärla noortetuba – Meryssabel NõmmAste noortekeskus – Sass KeskülaLaimjala vald – Gerli PintLeisi vald – Tõnis-Kristjan NavaMustjala vald – Heidi TiikSalme noorteklubi L.A.D.U – Melani Koov ja Marleen JuhandiMuhu vald – Maarjali VahtKuressaare linn – Stella StepanovOrissaare vald – Aleks Valdna ja Kenro Endel ÜtsValjala vald – Brigitte MihkelsonPöide vald – Hedili NõuKuressaare ANK Noortejaam – Disko tiim
Veel artikleid samast teemast »


description: Ma arvan veel tänagi, et omal ajal Siim Kallase sõnastatud “Kodanike riigi manifest” oli väga hea sisuline tekst, justkui poliitiline majakas, mida mööda Eesti demokraatia oleks võinud käia. Just, kui poleks sõna “oleks”. Saare maakonna päevaleht - Meie Maa võrguväljaanne meiemaa.ee

maintext:
Arvamus
TOOMAS KÜMMEL AINULT MEIE MAAS: Kolm sammukest demokraatias (1)
Reede, 11. november 2016.
Loe kommentaare | Kommenteeri
Autor: Toomas Kümmel, ajakirjanik Reede, 11. november 2016. Meie Maa kolumnist Toomas Kümmel. Ma arvan veel tänagi, et omal ajal Siim Kallase sõnastatud “Kodanike riigi manifest” oli väga hea sisuline tekst, justkui poliitiline majakas, mida mööda Eesti demokraatia oleks võinud käia. Just, kui poleks sõna “oleks”.
Soovitan kõigil taas see Kallase manifest läbi lugeda ja võrrelda sellega, kuhu meie poliitika tegelikult on jõudnud. Igal juhul paraku mitte sinna, kuhu “Kodanike riigi manifest” ideaalis nägi. See tõestab taas, et poliitikute puhul pole mitte mingit mõtet pöörata tähelepanu nende sõnadele, vaid ikka ja ainult tegudele.
Kui visata kogu poliitiline retoorika oma sisutühjade loosungitega prügikasti, tekib küllaltki suur võimalus keerata meie demokraatia tagasi õigele suunale.
Kolm halba kaotajat
Mis siis viimastel kuudel on juhtunud? Eelkõige kolm märgilist sündmust – Siim Kallas ei saanud presidendiks, Edgar Savisaar kaotas kontrolli ja võimu Keskerakonna üle ning 17 aastat valitsenud Reformierakond lükati võimu juurest ära.
Need kolm sündmust on omavahel tihedalt seotud, üks ei oleks saanud juhtuda ilma teisteta. Eriti tasub aga kõigi kolme sündmuse puhul jälgida kaotajate reaktsiooni, mis samuti on märgiline.
Legaalse võimu vaheldumine on demokraatia orgaaniline ja loomulik osa. See ongi tegelikult demokraatia peamine sisu. Vanades demokraatiates lähevad võimuvahetused ladusalt. Need ei takista konkurentidel valimiskampaania ajal üksteist kritiseerida, vahel tavakodaniku kujutlusvõime jaoks isegi üle piiri minevalt. Juurdunud demokraatias oskavad poliitikud sealjuures kaotada ja ka võita.
Miks? Sest see on samas väga enesekasupüüdlik tegevus – soliidsetel kaotajatel on alati võimalus järgmisel või ülejärgmisel korral tagasi tulla. Neile poliitikutele, kes kaotada ei oska, võib see tähendada aga poliitilise karjääri lõppu. Nii Siim Kallas, Edgar Savisaar kui ka Taavi Rõivas on halvad kaotajad, mis suure tõenäosusega võtab neilt võimaluse tagasitulekuks.
Siim Kallas rääkis presidendikampaania ajal korduvalt, et on tagasi poliitikasse tulnud selleks, et jääda. Pärast kaotust rääkis ta oma suurest pettumusest, kuidas omad noa selga lõid ja et on vaja asjad Reformierakonnas selgeks rääkida.
Ühes intervjuus lipsas muidu nii ettevaatliku Kallase suust isegi võimalus kaaluda uue erakonna tegemist. See ettevaatamatus maksis Kallasele omaenda erakonnakaaslaste mõnitamise ja õelad vihjed presidendivalimiste-aegsest koostööst Kremli-meelse Savisaarega.
Reformierakonna juhatuse ette väljakuulutatud asjade selgeksrääkimisele sammunud Kallast jälgisid küll telekaamerad, tulemuseks oli aga tühi soss.
Edgar Savisaar teatas pärast Keskerakonna kaotatud kongressi – kuhu ta isegi kohale ei läinud ja oma kaitsekilbina juba tavakohaselt naisterahvast kasutas – ajalehele Helsingin Sanomat, et aasta pärast on kõik teisiti ja ta kandideerib taas. Ka kõnealuse artikli pealkiri oli sõnastatud sõjakalt: “Veteranpoliitik loobub kandideerimast, kuid jätkab võitlust”.
Savisaare partisanivõitlusel on aga üks väga halb perspektiiv, kui isegi eelseisev kohtuprotsess kõrvale jätta. Praegu on Savisaar erakonna kassast saanud iga kuu 21 000 eurot. Kas iseseisev partisanivõitlus eeldaks lume alt jõhvikate korjamist ja Hundisilma talus tasuliste ekskursioonide korraldamist?
Olgem ausad, väga ebatõenäoline stsenaarium.
Reformierakonna võimult kõrvaldamine tõi välja nende meeleheite ja Taavi Rõivase suutmatuse väärikalt kaotada. Kuulsime päevade kaupa tema päheõpitud fraase kursimuutusest, vasakpöördest, partnerite poolt noa selga löömisest.
“Reformierakond ei kavatse lahkuda võitluseta. Meie poolt hääletut alistumist oodata ei maksa. Me seisame parempoolse Eesti eest alati,” olid Rõivase esimesed sõnad pärast võimukaotuse reaalsuse kohalejõudmist.
Mis kõige halvem, Taavi Rõivase retoorikas tuli selgelt esile Reformierakonna samastumine Eesti riigiga. Justkui tähendaks 17 aastat valitsenud ja pidevalt koalitsioonipartnereid vahetanud Reformierakonna võimult tõukamine automaatselt Eesti riigi toimimise lakkamist.
Kohati läksid Rõivase olukorrakirjeldused lausa paaniliseks: “Parlament andis mandaadi selgelt parempoolsetele erakondadele. Seda mandaati ei ole Eesti inimesed muutnud. Nii et ei ole praegusele pöördehetkele, mis on kindlasti Eesti mõistes ajalooline kursimuutuse mõttes, rahva mandaati küsitud.”
Sellele vastas kaudselt president Kersti Kaljulaid: “Eesti parlament on saanud rahvalt mandaadi moodustada valitsus. See on nende vastutus, parlamendierakondade vastutus. Neil kõigil on rahva mandaat.”
Taavi Rõivas on käitunud nii, et raske on talle ennustada kunagi naasmist peaministrina. Enamgi veel – tal tekib lähiajal raskusi isegi juhistaatuse säilitamisega oma koduerakonnas.
Algus Reformierakonna lagunemiseks näib olevat tehtud
Äsja lõppenud USA presidendivalimiste tulemuste selgumisel tunnistas Hillary Clinton esimese asjana oma kaotust ning helistas konkurendile Donald Trumpile, et teda võidu puhul õnnitleda.
Viivitamatult järgnes Trumpi vastus: “Ta võitles tõsiselt. Hillary on teinud väga palju ja väga rasket tööd pika aja jooksul ja me võlgneme talle suure tänuvõla tema teenistuse eest meie riigi heaks. Ma mõtlen seda väga tõsiselt.”
Nii käitutaksegi demokraatias ja nii kindlustatakse eeldus uueks võimaluseks.
Demokraatias peavad ka võitjad jääma väärikaks, mida uus, moodustatav valitsus peab meeles pidama. Et 2019. aasta parlamendivalimiste ajal ei peaks me uute valitsuserakondade valimisplakatitelt lugema: “Valige meid, muidu saate Reformierakonna!”.
Kui muidugi Reformierakond selleks ajaks praegusel kujul üldse veel eksisteerib. Nii võib juhtuda, kui nad ei suuda end kokku võtta ja jätkavad praegust lammutavat retoorikat. Oma rolli mängivad muidugi ka ees ootavad sisetülid küsimuses, kes on süüdi, ning võimalik juhivahetus. Algus selleks näib olevat tehtud.
Endine Reformierakonna tegevpoliitik, praegu aktiivne kaasamõtleja Meelis Atonen märkis ju: “Taavi mahavõtmisega sai hakkama nn Kaljuranna (toetus-)grupp. Nüüd teevad kannataja nägu, aga kahju just neist ei ole.”
Kaua võimu nautinud erakondadega on mitmel pool noortes demokraatiates juhtunud, et pärast võimust ja toiduahelatest kõrvale jäämist hääbuvad nad kiiresti. Meil Eestis on taolise juhtumi illustratsiooniks seni Koonderakond. Soovitan kõigil taas see Kallase manifest läbi lugeda ja võrrelda sellega, kuhu meie poliitika tegelikult on jõudnud. Igal juhul paraku mitte sinna, kuhu “Kodanike riigi manifest” ideaalis nägi. See tõestab taas, et poliitikute puhul pole mitte mingit mõtet pöörata tähelepanu nende sõnadele, vaid ikka ja ainult tegudele.Kui visata kogu poliitiline retoorika oma sisutühjade loosungitega prügikasti, tekib küllaltki suur võimalus keerata meie demokraatia tagasi õigele suunale.Mis siis viimastel kuudel on juhtunud? Eelkõige kolm märgilist sündmust – Siim Kallas ei saanud presidendiks, Edgar Savisaar kaotas kontrolli ja võimu Keskerakonna üle ning 17 aastat valitsenud Reformierakond lükati võimu juurest ära.Need kolm sündmust on omavahel tihedalt seotud, üks ei oleks saanud juhtuda ilma teisteta. Eriti tasub aga kõigi kolme sündmuse puhul jälgida kaotajate reaktsiooni, mis samuti on märgiline.Legaalse võimu vaheldumine on demokraatia orgaaniline ja loomulik osa. See ongi tegelikult demokraatia peamine sisu. Vanades demokraatiates lähevad võimuvahetused ladusalt. Need ei takista konkurentidel valimiskampaania ajal üksteist kritiseerida, vahel tavakodaniku kujutlusvõime jaoks isegi üle piiri minevalt. Juurdunud demokraatias oskavad poliitikud sealjuures kaotada ja ka võita.Miks? Sest see on samas väga enesekasupüüdlik tegevus – soliidsetel kaotajatel on alati võimalus järgmisel või ülejärgmisel korral tagasi tulla. Neile poliitikutele, kes kaotada ei oska, võib see tähendada aga poliitilise karjääri lõppu. Nii Siim Kallas, Edgar Savisaar kui ka Taavi Rõivas on halvad kaotajad, mis suure tõenäosusega võtab neilt võimaluse tagasitulekuks.Siim Kallas rääkis presidendikampaania ajal korduvalt, et on tagasi poliitikasse tulnud selleks, et jääda. Pärast kaotust rääkis ta oma suurest pettumusest, kuidas omad noa selga lõid ja et on vaja asjad Reformierakonnas selgeks rääkida.Ühes intervjuus lipsas muidu nii ettevaatliku Kallase suust isegi võimalus kaaluda uue erakonna tegemist. See ettevaatamatus maksis Kallasele omaenda erakonnakaaslaste mõnitamise ja õelad vihjed presidendivalimiste-aegsest koostööst Kremli-meelse Savisaarega.Reformierakonna juhatuse ette väljakuulutatud asjade selgeksrääkimisele sammunud Kallast jälgisid küll telekaamerad, tulemuseks oli aga tühi soss.Edgar Savisaar teatas pärast Keskerakonna kaotatud kongressi – kuhu ta isegi kohale ei läinud ja oma kaitsekilbina juba tavakohaselt naisterahvast kasutas – ajalehele Helsingin Sanomat, et aasta pärast on kõik teisiti ja ta kandideerib taas. Ka kõnealuse artikli pealkiri oli sõnastatud sõjakalt: “Veteranpoliitik loobub kandideerimast, kuid jätkab võitlust”.Savisaare partisanivõitlusel on aga üks väga halb perspektiiv, kui isegi eelseisev kohtuprotsess kõrvale jätta. Praegu on Savisaar erakonna kassast saanud iga kuu 21 000 eurot. Kas iseseisev partisanivõitlus eeldaks lume alt jõhvikate korjamist ja Hundisilma talus tasuliste ekskursioonide korraldamist?Olgem ausad, väga ebatõenäoline stsenaarium.Reformierakonna võimult kõrvaldamine tõi välja nende meeleheite ja Taavi Rõivase suutmatuse väärikalt kaotada. Kuulsime päevade kaupa tema päheõpitud fraase kursimuutusest, vasakpöördest, partnerite poolt noa selga löömisest.“Reformierakond ei kavatse lahkuda võitluseta. Meie poolt hääletut alistumist oodata ei maksa. Me seisame parempoolse Eesti eest alati,” olid Rõivase esimesed sõnad pärast võimukaotuse reaalsuse kohalejõudmist.Mis kõige halvem, Taavi Rõivase retoorikas tuli selgelt esile Reformierakonna samastumine Eesti riigiga. Justkui tähendaks 17 aastat valitsenud ja pidevalt koalitsioonipartnereid vahetanud Reformierakonna võimult tõukamine automaatselt Eesti riigi toimimise lakkamist.Kohati läksid Rõivase olukorrakirjeldused lausa paaniliseks: “Parlament andis mandaadi selgelt parempoolsetele erakondadele. Seda mandaati ei ole Eesti inimesed muutnud. Nii et ei ole praegusele pöördehetkele, mis on kindlasti Eesti mõistes ajalooline kursimuutuse mõttes, rahva mandaati küsitud.”Sellele vastas kaudselt president Kersti Kaljulaid: “Eesti parlament on saanud rahvalt mandaadi moodustada valitsus. See on nende vastutus, parlamendierakondade vastutus. Neil kõigil on rahva mandaat.”Taavi Rõivas on käitunud nii, et raske on talle ennustada kunagi naasmist peaministrina. Enamgi veel – tal tekib lähiajal raskusi isegi juhistaatuse säilitamisega oma koduerakonnas.Äsja lõppenud USA presidendivalimiste tulemuste selgumisel tunnistas Hillary Clinton esimese asjana oma kaotust ning helistas konkurendile Donald Trumpile, et teda võidu puhul õnnitleda.Viivitamatult järgnes Trumpi vastus: “Ta võitles tõsiselt. Hillary on teinud väga palju ja väga rasket tööd pika aja jooksul ja me võlgneme talle suure tänuvõla tema teenistuse eest meie riigi heaks. Ma mõtlen seda väga tõsiselt.”Nii käitutaksegi demokraatias ja nii kindlustatakse eeldus uueks võimaluseks.Demokraatias peavad ka võitjad jääma väärikaks, mida uus, moodustatav valitsus peab meeles pidama. Et 2019. aasta parlamendivalimiste ajal ei peaks me uute valitsuserakondade valimisplakatitelt lugema: “Valige meid, muidu saate Reformierakonna!”.Kui muidugi Reformierakond selleks ajaks praegusel kujul üldse veel eksisteerib. Nii võib juhtuda, kui nad ei suuda end kokku võtta ja jätkavad praegust lammutavat retoorikat. Oma rolli mängivad muidugi ka ees ootavad sisetülid küsimuses, kes on süüdi, ning võimalik juhivahetus. Algus selleks näib olevat tehtud.Endine Reformierakonna tegevpoliitik, praegu aktiivne kaasamõtleja Meelis Atonen märkis ju: “Taavi mahavõtmisega sai hakkama nn Kaljuranna (toetus-)grupp. Nüüd teevad kannataja nägu, aga kahju just neist ei ole.”Kaua võimu nautinud erakondadega on mitmel pool noortes demokraatiates juhtunud, et pärast võimust ja toiduahelatest kõrvale jäämist hääbuvad nad kiiresti. Meil Eestis on taolise juhtumi illustratsiooniks seni Koonderakond.
Veel artikleid samast teemast »