title: Kesknädal

maintext:
Teadusajaloolase Maie Remmeli artiklis „Kanname endas soovi juhtida raudteerööpad läbi Stonehenge’i” (vt Maaleht 14.02.2016) on öeldud, et 1960. aastatel korraldatud kogu Eestit hõlmava geodeetilise aerofotoluure tulemusel avastati megaliitmaastikud, mis näitab, et Stonehenge ja Eesti lohukiviväljad koos iidvanade kiviaedadega kuuluvad euroopaliku megaliitkultuuri eri arengustaadiumidesse. Tema arvates tuleks RB projekt kui Eesti muinasgeodeesia objekte ohustav ja ka majanduslikult küsitav sulgeda ning taotleda Eesti muinasgeodeesia pärandile UNESCO maailmapärandi staatust. Kavandatav
RB Estonia
hävitaks muinasgeodeetilist võrku ulatuses, mis oleks võrreldav sooviga juhtida raudtee läbi Stonehenge’i (muinasaegne megaliitrajatis Lõuna-Inglismaal).


title: Kesknädal

maintext: Ees ootab kohalike valimiste aasta ja ma loodan, et Keskerakond jääb võimule ja tugevdab oma positsioone. Soovin ka ise valimistel kandideerida ja saada taas linnavolikokku valituks. Volikogu liikmena hoian loomulikult silma peal linna arengul ning olen veendunud, et meie pealinn jätkab sama edukalt, et elanike arv suureneb ning saame tallinlastele pakkuda järjest paremat.

fasttext_language: et


title: Kesknädal

maintext:
Ajakirjanikud, kuhu jääb ajakirjanduseetika, mida Lauristin teile ülikoolis õpetas?
07. December 2016
"Kahetsusväärselt ei jätnud Riigiprokuratuur aga kaitsjatele võimalust nende tõendite osas taotlusi või seisukohti esitada, vaid saatis asja enne seda, menetlusõigust rikkudes, kohtusse," ütles Nääs ajalehes Pealinn.
Ja nagu eeldada võis, algas 6. detsembril Edgar Savisaare vastane räpane meediasõda. Avapaugu „seebiooperile“ andis Postimees, avalikustades Edgar Savisaare elu kõige intiimsemaid üksikasju kuupäevalise ja kellaajalise täpsusega. Täpselt samamoodi lekitati meedias materjale seoses Villu Reiljaniga enne maadevahetuse kohtuprotsessi algust.
Seega, head lugejad, kinnitage rihmad! Oodata on palju „põnevaid“ paljastusi taasiseseisvunud Eesti ühe rajaja Edgar Savisaare kohta. Peavoolumeedia ajakirjanikud juba põlevad põnevusest, millises kastmes ja kui vürtsikalt neid „maiuspalu“ kandikul publiku ette tuua. Teie asi on kõik need „road“ alla kugistada, kuni oksemaik suhu tuleb.
Kas ametnikud ja peavoolumeedia ei mõtle sellele, millist kahju see kõik teeb Edgar Savisaare lähedastele? Head ajakirjanikud, kuhu jääb nüüd see ajakirjanduseetika, mida Marju Lauristin teile ülikoolis õpetas? Õpetatu on kõik väga väärikas ja õiglane, kuid reaalses elus vastavas ametis töötades tuleb ajakirjanikul see paraku kiiresti unustada ja asuda järgima hoopis teisi, märksa räpasemaid reegleid.
Edgar Savisaarel ja tema kaitsjal Oliver Nääsil pole võimalik niisuguses olukorras midagi ette võtta. „Kuna kohtumenetlus ei ole alanud, siis ei ole ka hetkel olnud midagi, mida kinniseks kuulutada. Kohtueelse menetluse andmete avaldamine on keelatud tulenevalt seadusest. Erandiks on ainult kahtlustatavad, kelle poolt andmete avaldamine ei ole neile ette heidetav,“ ütles Nääs Kesknädalale.
Edgar Savisaare kohtuprotsess on praegu pannud raskesse olukorda terve Keskerakonna. „Ma siiralt vabandan. Minu ja erakonna juhatuse ülesanne on tuua Keskerakond raskest olukorrast välja. Keskerakond saab erakonnaks, kes ei võitle iga päev kohtus. Ma kinnitan meie valijatele ja Eesti ühiskonnale, et Keskerakonna käekiri on juba muutunud ja muutub veel. Me teeme need asjad korda,“ kirjutas Keskerakonna esimees Jüri Ratas Facebookis.
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kultuur või kuritegu?
07. December 2016
Selleks, et naine ei tunneks huvi seksi vastu, lõigatakse vastsündinud tüdrukul kliitor ära. See on meie mõistes elundikaotus. Meie Karistusseadustiku § 118 p. 6 kohaselt on selline tegevus raske tervisekahjustuse tekitamine, mille eest on karistuseks ette nähtud 4–12 aastat vangistust. Sama seadustiku § 58 loetleb üles karistust raskendavad asjaolud. Nendeks on p. 3 „teadvalt alla 12 aastase isiku suhtes“ ja p. 4 „süüdlasest perekondlikus sõltuvuses oleva isiku suhtes“. Mõlemad raskendavad asjaolud on olemas ja seega peaks karistus olema vähemalt 10 aastat vangistust.
KarS § 9 lg 1 punkt 1 kohaselt kehtib Eesti karistusseadus ka väljaspool Eestit toime pandud teo kohta, mis on meie seaduse järgi esimese astme kuritegu ja kahjustab Eesti elanikkonna tervist.
Kui moslemi perekond saabub elama Eestisse, siis kuulub ta vaieldamatult Eesti elanikkkonda ja organi kaotus kahjustab sellise inimese tervist. Seega on need lapsevanemad, kes saabuvad meile lastega, kelle suguorgan on ära lõigatud, kurjategijad ning meil on seaduslik alus ja kohustus neid karistada. Ei ole teada, kas keegi on kontrollinud saabunud moslemi tütarlastel suguorganite olemasolu. Aga seda tuleks kohe kindlasti teha. Moslemi naised kavatsevad ka Eestis tüdrukuid sünnitada ja kindlasti lõikavad neil ka siin suguorgani ära. Eesti Vabariigi põhiseaduse § 22 ütleb, et kõik on seaduse ees võrdsed. Juhul kui keegi eestlane niisuguse teo toime paneks, oleks tema karistamine 100% kindel. Meie ei saa ka tulnukatele anda mingeid eeliseid kuritegude sooritamiseks.
Moslemimaades on ka moes nn aumõrvad. Tüdrukuid müüakse vanemate poolt naiseks mingile vanemale mehele, keda tüdruk tavaliselt pole varem näinudki. Kui tüdruk vanemate (isa) valikust keeldub ja hakkab seksima mõne endavalitud mehega, siis kuulub ta tapmisele isa või venna poolt. Selline tegu on neil igati lugupidamisväärne ja selle eest karistamine ei tule kõne allagi. Kas meie peaksime hakkama tunnistama ka seda „kena tava“? Ja pidama seda kultuuri osaks?
Kreekas viibivad Eesti esindajad, kes teostavad meile moslemite värbamist, peaksid neile seal kohe tutvustama Eesti seadusi. Sest seaduse mittetundmine ei vabasta vastutusest.
Eelnimetatud kuritegusid toime pannud isikuid tuleks karistada ca 10-aastase vangistusega ja pärast karistuse ärakandmist maalt välja saata. Sellise sisuga araabia- ja ingliskeelsete plakatite olemasolu Kreekas ning võib-olla ka Itaalias aitaks meil tagasi lüüa araabia invasiooni ja säilitada eesti rahvast nagu nõuab meie põhiseadus.
Probleemiks on, kuidas sellised kurjategijad vangistust peaks kandma. NATO vägede Afganistanis viibimise ajal (nagu nägime dokumentaalfilmist) kandsid vanameeste käest põgenenud alaealised tüdrukud ja ka vanemad naised laagris 10–15aastast vangistust koos lastega ja mehed olid eraldi laagris. See kõik oli seaduspärane ning toimus USA vägede pealtvaatamisel ja nende kaitse all.
Küsimus kerkib laste emade karistamisest; isadega on selge – nemad on kurjategijad ja peavad minema vangi. Moslemi naine ei ole aga inimene meie mõistes. Küll on mõnes riigis isegi koeri kriminaalkorras karistatud. Võib-olla tuleks niisugused emad koos lastega Eestist välja saata? Või meilt vanemlikud õigused ära võtta ja lapsed lastekodus eestlasteks kasvatada?
Eeltoodud küsimus on väga aktuaalne ja tuleb kiiresti lahendada!
Samuti tuleks kiiresti ära keelata nn. burkade kandmine, sest see tava viiks kiiresti raskete röövimiste järsule kasvule ja oluliselt raskendaks kuritegude avastamist. Oma kodus võivad maske kanda, kui tahavad ja kui nägu (lõust) ei ole kõlblik teistele vaatamiseks. Avalikes kohtades ei tohiks seda mingil juhul lubada. Kujutage olukorda, kus maskides pangaröövlid võiksid tänaval rahulikult ringi liikuda ja keegi ei saaks arugi, kas tegemist on meeste või naistega.
Feliks Saarevet
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Kas uus valitsuskoalitsioonilepe õigustab lihtrahva ootusi?
07. December 2016
Kõigis neis toimingutes aitasid reformikatele kaasa IRL ja viimases valitsuses ka sotsid. Kui sotsidele võiks andestada, siis IRL on aastaid olnud reformikatel suur kaasanoogustaja. Seoses sellega ei pea ma õigeks Jüri Ratase otsust kaasata koalitsiooni IRL, kes tulevikus võib reformikate õhutusel koalitsioonis pahandusi tekitada. Koalitsiooni oleks tulnud kaasata Vabaerakond.
Jüri Ratase poolt esitatud maksusüsteemimuudatus on poolik. Jah, madalapalgaliste olukord pisut paraneb, aga kuhu on jäänud astmeline tulumaks? Vähemalt 2000-eurose kuupalga pealt oleks pidanud taastama 26-protsendise tulumaksu. Siis oleks võinud mainida, et ühiskonnas on positiivseid muutusi tekkimas.
Tulevikus võiks astmeline tulumaks olla selline:
600 – 1000€ 20%
1000 – 2000€ 23%
2000 – 3000€ 26%
3000 – 4000€ 30%
Üle 4000€ 32%
Miks siis ei rakendatud astmelist tulumaksu, mis oli Keskerakonna prioriteediks algusest peale? Esiteks, IRL-i vastuseis oli tugev. Teiseks, ministrite palgad oleks sellest kannatanud. See ongi solidaarsus tegude järgi, mis aga vähendab valitsuse populaarsust töörahva silmis nagu eelmistegi valitsuste puhul.
Riiklik kokkuhoiupoliitika peab alguse saama valitsemiskulude kokkuhoiust. Tuleb lõpetada laristamine. Töö hindamise aluseks on kuupalk, ei mingeid lisatasusid! Tuleb kaotada parlamendisaadikute esinduskulud. Autode liisimise hinna ülemmääraks olgu 30000€. Tuleb vähendada erakondade riiklikku toetust. Riikliku korruptsioonina tuleb käsitada erakondadele tehtavaid annetusi.
Et alustada riigi demokratiseerimise arendamist, soovitan:
Riigikogu koosseis olgu 51 saadikut, kes esindavad kõikide erakondade valijaid võrdsel arvul; Rahvakogu koosnegu loomeliitude, vabakondade, maakondade jne ühiskondlike organite esindajatest (50 saadikut); Vabariigi valitsuse juht valitakse mõlema kogu ühise otsuse alusel ja presidendi kinnitamisel; Seadustada rahvasaadiku tagasikutsumine usalduse kaotuse puhul (vähemalt 1000 allkirja); Rahvasaadikuid ei valita ettevõtete nõukogudesse ning maakonna ja valla organitesse; Maavanemaid valivad maakonna valijamehed, kes on valdade esindajad; Vabariigi presidendi valib rahvas; Vabariiklikud valimised peavad toimuma vastavalt vabariigi põhiseadusele ainult ühel päeval. Keelata e-valimine. Tuleb taastada piirivalveväeosa.
Need on mõned mõtted uue ajastu ülesehitamiseks, kus arvestatakse rahva ühendamise reaalseid soove.
Jõudu tööle uuele valitsusele!
Harri Nuut, Rakvere
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tallinn võtab ühistranspordis kasutusele QR-pileti
08. December 2016
Piletimüügisüsteemi arendamisega lisanduvad QR-pilet, uus nutiseadmerakendus ja uued linnapileti (Tallinn Card) liigid. P&R süsteemis saavad lisaks pargitud auto juhile tasuta sõidu õiguse kaassõitjad ning suureneb Ühiskaarte tagasi ostvate müügipunktide hulk.
Määruse uue redaktsiooni kohaselt on sõiduõigust tõendavaks dokumendiks kas paberpilet, elektrooniline pilet või QR-pilet. Lisanduva piletitoote ehk QR-pileti olemasolu tõendatakse valideeritud piletikoodiga. QR-pileti kood valideeritakse ühissõiduki esiukse juures oleva validaatori abil. Selleks asetatakse nutiseadme ekraanil kuvatav või paberile prinditud QR-pilet koodilugeja ekraani juurde.
QR-pileti saab kõige mugavamalt osta, kasutades veebipoest (App Store, Google Play) alla laaditud tasuta nutiseadmerakendust. Samuti saab QR-pileti osta veebilehelt www.pilet.ee. Ostetud pilet kuvatakse veebilehel koodina ja saadetakse ka ostja e-posti aadressile, kust selle saab soovi korral paberile printida või nutiseadmesse salvestada. Nagu sõidukijuhilt ostetud pilet, on ka QR-pilet sõidukorrapõhine, kuid seda ostes saab valida sõidukordade arvu ühest kümneni. Igal valideerimisel võetakse QR-piletilt üks sõidukord vähemaks ning validaatori ekraanil kuvatakse järelejäänud sõidukordade arv.
Lisaks on riigi infosüsteemid Sotsiaalkindlustusameti infosüsteem ja Eesti hariduse infosüsteem täiustunud, mille tõttu sai määruses vähendada osalt sõitjarühmadelt nõutavaid sõiduõigust tõendavaid dokumente.
Määruse muudatused jõustuvad 1. veebruaril 2017.
Viimati muudetud: 12/08/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
On inglite aeg!
Tartu Ülikooli silmakliiniku raviarsti dr. Aleks Kree info põhjal on Eestis selle haruldase haiguse juhtum kolmas viimastel aastakümnetel. Tartu Geneetikakeskuse geneetiku dr. Mai Kala soovitusel alustati ravi idebenooniga, et säilitada kasvõi äärmiselt tagasihoidlik nägemistase, s.t. ennetada täielikku pimedaksjäämist. Teisi ravimeid nägemiskahjustuse raviks Leberi päriliku optilise neuropaatia puhul polnud olemas ja Eestis saadaval. Esialgne arvamus: haigus pole üldse ravitav ja saadab meie poega kuni tema elu lõpuni.
Vastavalt seadusele määrati Peetrile püsiv töövõimetus (töövõime kaotus 90%). Sellele vaatamata läks ta Töötukassa kaudu Tallinna Pimedate Ühingu juurde pimemassööri kursustele. Depressioonist hoolimata suutis Peeter heal tasemel läbida nõutava õppeprogrammi koos praktikaga ning temast võib saada väga hea pimemassöör.
Samal ajal ei jätnud meie vanematena jonni ning jätkasime mingisugustegi ravivõimaluste otsimist. Lõpuks leidsime ravimi Raxone, mis on läbinud vajalikud katsetused ja Euroopa Liidus alates 10.09.2015 saanud tsentraalse müügiloa. Loa hoidjaks on Firma Santhera Pharmaceuticals (Deutschland) GmbH, seega on tegemist Eestis kehtiva müügiluba omava ravimiga.
Koos raviarstiga pöördusime Eesti Haigekassa poole ravimpreparaadi Raxone erandkorras kompenseerimiseks, kuid Eesti Haigekassa keeldus kompenseerimast. Geneetik Mai Kala kohtus ravimifirma esindajaga ja sai täiendavat infot ravimismetoodika kohta, aga ka ravimi orienteeruvast hinnast. Üheks kuuks vajaliku ravimikoguse hind Saksamaal on 7000 €, minimaalne ambulatoorne ravi kestab 6 kuud, kuid soovitav kestus hea raviefekti saavutamiseks ja nägemistaseme kinnistamiseks on 12 kuud. Igaüks võib ise arvutada, mis see kokku maksab…
Oleme tavalised pensionärid, kelle sissetulek ei võimalda nii kallist ravimit soetada või isegi osaleda mingil määral selle ostmises. Kartsime, et me jõuagi näha hetke, kui poeg saab uuesti nägijaks. Siis tuli aga ootamatult pakkumine pöörduda abi saamiseks heade Eesti inimeste poole TV3 heategevussaate „Inglite aeg“ vahendusel.
21. December 2016
Saade oli 19. detsembril, kuid igaühel on võimalik seda internetist järele vaadata. Seal on koos meie Peetriga mitmeid inimesi, kes abi vajavad. Nad kõik ning nende lähedased on südamest tänulikud, kui neid saab võimaluste piires toetada.
Palume, aidake teha head! Häid ja rahulikke pühi kõigile!
* * *
Heategevussaate “Inglite aeg” annetusnumbrid:
9007301 – 5 €
9007302 – 10€
9007303 – 25 €
NB! Liinid on avatud 19.12 kuni 26.12.2016.
Aidakem, sest on ju inglite aeg ja inimesed peavad üksteist hoidma! :)
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nutuväärne rahapuudus
07. December 2016
Seda saadet tahtsid väga vaadata ka puuetega inimesed ise. Meiegi pere sügava puudega noormees lausa ootas pühapäevaõhtut just selle saate pärast.
Saate kadumist põhjendati rahapuudusega. Ilmselt tehtigi saadet annetajate abiga ning kui nood väsisid, siis riik selle saate jaoks raha ei leidnud. Samal ajal lendavad miljonid siia- ja sinnapoole. Suuri summasid kulub riigikogulaste ja ministrite küsitava vajalikkusega välisvisiitidele. Ei öelda abistamisest ära ükskõik kuhu – Eesti on ikka esimeste avitajate hulgas. Jne, jne.
Loodan väga, et Eesti uus valitsus leiab raha telesaate „Vedur“ tegemise jaoks.
Selle kirja saadangi teele meie pere puudega noormehe soovil.
Leida Veski, Kehra, Harjumaa
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Jelena Frunze: Erahuvihariduse probleemid vajavad arutamist
TRIIN LUKK, 07. December 2016
Kuidas ja miks sündis idee luua Tartu erahuvikoolide töörühm?
Kolleegidega kokku saades arutati ikka oma tegevusega seotud küsimusi, ja siis selgus, et mitmed asjad vajaksid muutmist. Kutsusime kõigi Tartu erahuvikoolide esindajad kokku ümarlauale, et oma probleemidest ühiselt rääkida ning lahendusi otsida. Kohale tulid 17 organisatsiooni juhendajad ja juhatajad ja selgus, et ühe aruteluga me oma probleeme ei lahenda. Nii see töögrupp sündiski – vajadusest.
Kui palju on Tartus üldse erahuvikoole?
Tegutseb ligi paarkümmend erahuvikooli, kes saavad linnalt tegevustoetust. Nende nimekirjades on enam kui 3000 harrastajat. Seega: meid on üsna palju. Kõik ei osale küll töögrupi töös ega vastanud ka töögrupi poolt välja töötatud küsimustele, millega üritasime probleemid kaardistada. Kel pole aega, kel on ilmselt kõik hästi – eks see on ka igaühe oma valik. Meie pakume lihtsalt võimalust omavahel rääkida ja asju arutada ning lahendusi leida.
Räägi natuke probleemidest, mis teie tööd on takistanud.
Alustame kasvõi koolituslubade andmisest. Meie hinnangul saavad erahuvikoolid neid praegu Haridus- ja Teadusministeeriumilt liiga lihtsalt. Vaja oleks rohkem professionaalsust – õpetajate oma just. Vaja oleks ka kindlust, et kool toimib ja on jätkusuutlik, et koolil oleks asjalik õppekava jne. Praegu saab koolitusloa väga lihtsalt – võtad sõbrad kokku, teed kooli, ja saad ka peaaegu kohe koolitusloa. Erahuvikoolid tunnevad puudust süsteemsetest kvalifikatsiooninõuetest.
Vajame professionaalseid õpetajaid-treenereid, aga neid on kulukas palgata, me ei saa seda endale hästi lubada. Raske on leida spetsiifilisemate valdkondade õpetajaid – neid on vähe, nad töötavad tihti mitmes kohas või suure koormusega, nii et nende vabu aegu on raske õppekavajärgse tunniplaaniga klappima saada.
Meil on tekkinud ka küsimusi huvihariduse rahastamise osas: näiteks miks spordiklubidele makstakse pearaha rohkem kui erahuvikoolile, kuigi meie kulutused pole sugugi väiksemad? Miks saavad muusika- ja balletikoolid linnalt 175 eurot lapse kohta, muu valdkonna omad 140 eurot, aga spordivaldkonnas tegutsejad hoopis 237 eurot?
Suuri probleeme on ruumidega: oma maja oleks ideaalne, aga seda saavad lubada vähesed. Tegime ka küsitluse koolide seas ning selgus, et Tartu koolid pole huvikoolidele ruumide kasutada andmisest eriti huvitatud. Või küsivad sellist raha, mida meie maksta ei suuda.
Küsimusi tekitavad ka omavalitsused, kelle lapsed meie koolides õpivad, aga kes selle eest maksta ei taha. Tartu erahuvikoolides õppivad lapsed ja noored on enamikus Tartu linnast, aga lisaks on meil õpilasi kokku 18 omavalitsusest ja mitte ainult Tartumaalt. Osa omavalitsusi maksab nende eest korralikult nn pearaha, osa ei taha seda teha. Meie aga kulutame nende teiste peale ju samamoodi nagu nende õpilaste puhul, kelle eest omavalitsus maksab!
Teie probleemid on siis mitmetahulised – osa neist saaks lahendada Tartu tasandil, osa vajab koostööd ministeeriumiga?
Just. Tegelikult – ministeeriumitega. Huviharidus on imelik valdkond, mis allub kahele ministeeriumile: koolituslube jagab Haridus- ja Teadusministeerium, valdkonda juhib aga Kultuuriministeerium. Seni on aga mõlema ministeeriumi koostöö olnud väga puudulik. Me sooviksime alustuseks, et huviharidus oleks ühe ministeeriumi hallata – nii tundub lihtsam ka riigi jaoks.
Tartu linnale oleme oma ettepanekud esitanud, nüüd ootame tagasisidet. Näiteks on meil suur probleem pearaha maksmisel siis, kui laps käib mitmes huviringis või huvikoolis: nn teise eelistuse saanud huvikool pearaha linnalt ei saa. See tundub meile ebaõiglane, sest kulu on ikka sama mis nn esimese eelistusega lapse puhul. Selliseid probleeme on tegelikult palju ja enamik neist on huviharidusega tegelejatele tuttavad, ükskõik, kas nad tegutsevad Tartus, Tallinnas või kuskil mujal.
Millised ettepanekud veel esitasite?
Soovime näiteks rahastamise muutmist ja spordiklubidega võrdsustamist – meie arvates on nii tants, laul, sport kui ka kunst huvihariduse ja lapse tuleviku mõttes võrdsed. Samuti vajab muutmist huvihariduse ja -tegevuse liigitamine: hetkel jaotub see spordiks, balletiks ja muusikaks ning muuks. Selgelt on see „muu“ liiga lai. Meie hinnangul võiks jaotus olla: sport, muusika, tants ja teater, kunst ja üldkultuur, loodusteadused ja tehnika.
Loodame linnalt tuge ka selles osas, et üldhariduskoolid rohkem vastu tuleks ja oma ruume kasutada annaks. Kõik saalid ei ole ehk igal õhtul hõivatud?
Meie hinnangul saaksime anda huviharidust palju suuremale hulgale lastest, aga esimene piirang tekibki ruumide puudusest – neid lihtsalt pole või on kallid. Tantsida ei saa päris igal pool, muusikat ei saa igal pool teha jne.
Seni oleme toimetanud igaüks omaette, loodame, et nüüd – ühiselt – saame ka oma probleemidele lahenduse. Vähemalt on hakatud erahuviharidusest rääkima.
Küsimusi küsis TRIIN LUKK
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Raimond Kaljulaid: Tunnustan Martin Repinski otsust tagasi astuda
07. December 2016
Kaljulaidi sõnul andsid tõepoolest mitmed Keskerakonna liikmed eileõhtusel juhatuse koosolekul Repinskile nõu tagasi astuda. Kuid vastava otsuse tegi Repinski ise. „Tunnustan Martin Repinskit mõistmise eest, et sedasi toimides toob ta peaministri ja Eesti Keskerakonna pideva kriitika tule alt välja. On igati mõistlik võtta aega, et teha oma ettevõtte asjad korda ning mõistetavalt ei ole samaaegselt võimalik olla valitsuse minister,“ ütles ta.
Kaljulaid on kindel, et Repinski jätkab ka pärast skandaali väga tõhusalt oma valijate eest seismist. „Ida-Virumaa inimesed on endale igal juhul saanud väga südika ja energilise esindaja Riigikogus. Selles piirkonnas on väga teravad küsimused, mida saab lahendada vaid seadusandliku ja täitevvõimu tasandil ning on väga mitmes mõttes oluline, et sellega tegeletakse. Nii Taavi Rõivase kui Andrus Ansipi valitsuste huvipuudus Ida-Virumaa inimeste murede suhtes oli ilmne. Kui midagi üldse tehti, siis oli see jõuetu ja reaalselt olukorda kohapeal paremaks ei muutnud,“ lausus Kaljulaid.
Minister Repinski arutelu Keskerakonna juhatuses oli Kaljulaidi sõnul töine ja üksmeelne. „Pärast kongressi toimunud juhatuse istungid annavad lootust, et mõne aja möödudes ei ole enam Keskerakonna puhul mõtet rääkida leeridest. Loomulikult on eriarvamusi, aga nende piir ei jookse vastavalt sellele, millised olid meeleolud enne kongressi,“ rõhutas Kaljulaid.
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Soome võimuparteil tihe koostöö Ühtse Venemaaga
Koostöö riigi või partei või ettevõttega või mis iganes institutsiooniga on võib-olla hea ja ainus õige samm ühel ajal, aga paar aastat hiljem enam mitte. See kehtib ka koostööle Venemaa võimuparteiga Ühtne Venemaa – millega ka Soome suurimatel parteidel oli vägagi aktiivset koostööd veel paar aastat tagasi.
Vanhanen ei pooldanud sanktsioone
Soome Keskusta , ehk Keskerakond, on hetkel Soome valitsuse juhtiv partei, ja on teinud aastaid lähedast koostööd Ühtse Venemaaga. Soome meedia avaldas juba paar aastat tagasi Keskusta ja Ühtse Venemaa vahelise koostöömemorandumi, mis on pärit aastast 2009. Asi on täitsa normaalses ja igati mõistlikus parteidevahelises lepingus, kus lepitakse kokku kahe partei ja kahe riigi koostöö süvendamises, aga ka Venemaa ja Euroopa Liidu vaheliste suhete edasises parandamises.
Kõnealuses memorandumis mainitakse eraldi näiteks keskkonna-alast koostööd, energiakoostööd, majanduskoostööd ning Läänemere piirkonna arendamist.
Tõsi küll, Keskusta tollane esimees Matti Vanhanen pole kunagi allkirjastanud seda koostöömemorandumit, sellest hoolimata, et on alati suhtunud Venemaasse mõistlikult ja austusega – nagu naaberriiki ikka. Krimmi kriisi käivitudes aastal 2014 Vanhanen ei pooldanud Euroopa Liidu sanktsioone Venemaa suhtes, aga aktsepteeris need osana Euroopa Liidu ühisest välis- ja julgeolekupoliitikast. Seda, et Vanhanen ei pooldanud sanktsioone, on ta kinnitanud mulle isiklikult.
Sellest hoolimata, et Vanhanen ei allkirjastanud memorandumit, Keskusta esindajad käisid edasi Ühtse Venemaa kongressidel.
Kokoomus hoiab kontakte Ühtse Venemaaga
Samuti on Kokoomus , Soome parempoolseim partei, hoidnud kontakte Ühtse Venemaaga. Kokoomus ’e esindajad on käinud Venemaal mitmeid kordi Ühtse Venemaa kongressidel. Muidugi nad käisid, sest asi on naaberriikide võimuparteides. Naaberriikidega hästi läbi saamine on alati olnud, on hetkel ja on ka tulevikus nii Soome riigi kui ka selle juhtivparteide üks tähtsamatest eesmärkidest.
Hetkel on olukord Vene suhtes ja Vene suhetes siiski teine. Juba talupojamõistus ütleb, et hetkel pole praktiline koostöö Ühtse Venemaaga soovitav. Enam ei käi Soome parteide esindajad Ühtse Venemaa kongressidel. See ei tähenda siiski seda, et Soomel poleks ka praegu vägagi tihedat koostööd Venemaaga väga mitmel eri tasandil. Seda on, ja isegi rohkem kui kunagi varem, näiteks keskkonnakaitse alal. Ka majandussuhteid püütakse säilitada, ja isegi arendada.
Koostööprotokoll on osa naabritevahelisest suhtlusest
Soome ootab, et olukord Venemaa ja Euroopa Liidu vahel normaliseerub. Seda, kuidas ja kuna saaks see juhtuda, keegi öelda veel ei oska.
Riikidevahelist suhtlemist kutsutakse diplomaatiaks, aga isoleerumine, mittesuhtlemine, pole kunagi diplomaatia. Kõrvu ja silmi avav kogemus oli kuulata Euroopa Komisjoni asepresidendi Frans Timmermansi intervjuud, kui ta käis Soomes nädal aega tagasi: temagi rõhutas uuesti ja uuesti seda, et dialoog Venemaa ja Euroopa Liidu vahel peab säilima, sellest hoolimata, et hetkel on põhjust suhtuda Venemaasse ettevaatlikult. Vaenlane Venemaa siiski ei ole. Vaenlasi Euroopa Liit endale ei soovi.
Ehk: Eesti Keskerakonna ja Ühtse Venemaa koostööprotokoll oli osa kahe naaberriigi ja nende suurparteide vahelisest normaalsest poliitikast, siis, kui see aastal 2004 sõlmiti. Midagi Eestile kahjulikku see memorandum ei sisalda, ja selles saab igaüks veenduda ise, sest see on täiesti avalik. Kes teab, milline on Euroopa ja terve maailm paari või paarikümne aasta pärast ning milliseid lepinguid on siis mõistlik sõlmida?
SAMI LOTILA,
kolumnist
[esiletõste]
Soome ootab, et olukord Venemaa ja Euroopa Liidu vahel normaliseerub.
Soome võimuparteil tihe koostöö Ühtse Venemaaga
Maailm muutub pidevalt. See, mis oli paar aastat tagasi arusaadav, arukas ja edasiviiv, ei ole seda enam täna. Aga homme võib-olla jälle on. Vanades arusaamades tampimine on hukatuslik, olgu asi poliitikas või riigijuhtimises või meedias. Eestil on meile sellest liigagi palju häid, ehk halbu, näiteid.
Koostöö riigi või partei või ettevõttega või mis iganes institutsiooniga on võib-olla hea ja ainus õige samm ühel ajal, aga paar aastat hiljem enam mitte. See kehtib ka koostööle Venemaa võimuparteiga Ühtne Venemaa – millega ka Soome suurimatel parteidel oli vägagi aktiivset koostööd veel paar aastat tagasi.
Vanhanen ei pooldanud sanktsioone
Soome Keskusta , ehk Keskerakond, on hetkel Soome valitsuse juhtiv partei, ja on teinud aastaid lähedast koostööd Ühtse Venemaaga. Soome meedia avaldas juba paar aastat tagasi Keskusta ja Ühtse Venemaa vahelise koostöömemorandumi, mis on pärit aastast 2009. Asi on täitsa normaalses ja igati mõistlikus parteidevahelises lepingus, kus lepitakse kokku kahe partei ja kahe riigi koostöö süvendamises, aga ka Venemaa ja Euroopa Liidu vaheliste suhete edasises parandamises.
Kõnealuses memorandumis mainitakse eraldi näiteks keskkonna-alast koostööd, energiakoostööd, majanduskoostööd ning Läänemere piirkonna arendamist.
Tõsi küll, Keskusta tollane esimees Matti Vanhanen pole kunagi allkirjastanud seda koostöömemorandumit, sellest hoolimata, et on alati suhtunud Venemaasse mõistlikult ja austusega – nagu naaberriiki ikka. Krimmi kriisi käivitudes aastal 2014 Vanhanen ei pooldanud Euroopa Liidu sanktsioone Venemaa suhtes, aga aktsepteeris need osana Euroopa Liidu ühisest välis- ja julgeolekupoliitikast. Seda, et Vanhanen ei pooldanud sanktsioone, on ta kinnitanud mulle isiklikult.
Sellest hoolimata, et Vanhanen ei allkirjastanud memorandumit, Keskusta esindajad käisid edasi Ühtse Venemaa kongressidel.
Kokoomus hoiab kontakte Ühtse Venemaaga
Samuti on Kokoomus , Soome parempoolseim partei, hoidnud kontakte Ühtse Venemaaga. Kokoomus ’e esindajad on käinud Venemaal mitmeid kordi Ühtse Venemaa kongressidel. Muidugi nad käisid, sest asi on naaberriikide võimuparteides. Naaberriikidega hästi läbi saamine on alati olnud, on hetkel ja on ka tulevikus nii Soome riigi kui ka selle juhtivparteide üks tähtsamatest eesmärkidest.
Hetkel on olukord Vene suhtes ja Vene suhetes siiski teine. Juba talupojamõistus ütleb, et hetkel pole praktiline koostöö Ühtse Venemaaga soovitav. Enam ei käi Soome parteide esindajad Ühtse Venemaa kongressidel. See ei tähenda siiski seda, et Soomel poleks ka praegu vägagi tihedat koostööd Venemaaga väga mitmel eri tasandil. Seda on, ja isegi rohkem kui kunagi varem, näiteks keskkonnakaitse alal. Ka majandussuhteid püütakse säilitada, ja isegi arendada.
Koostööprotokoll on osa naabritevahelisest suhtlusest
Soome ootab, et olukord Venemaa ja Euroopa Liidu vahel normaliseerub. Seda, kuidas ja kuna saaks see juhtuda, keegi öelda veel ei oska.
Riikidevahelist suhtlemist kutsutakse diplomaatiaks, aga isoleerumine, mittesuhtlemine, pole kunagi diplomaatia. Kõrvu ja silmi avav kogemus oli kuulata Euroopa Komisjoni asepresidendi Frans Timmermansi intervjuud, kui ta käis Soomes nädal aega tagasi: temagi rõhutas uuesti ja uuesti seda, et dialoog Venemaa ja Euroopa Liidu vahel peab säilima, sellest hoolimata, et hetkel on põhjust suhtuda Venemaasse ettevaatlikult. Vaenlane Venemaa siiski ei ole. Vaenlasi Euroopa Liit endale ei soovi.
Ehk: Eesti Keskerakonna ja Ühtse Venemaa koostööprotokoll oli osa kahe naaberriigi ja nende suurparteide vahelisest normaalsest poliitikast, siis, kui see aastal 2004 sõlmiti. Midagi Eestile kahjulikku see memorandum ei sisalda, ja selles saab igaüks veenduda ise, sest see on täiesti avalik. Kes teab, milline on Euroopa ja terve maailm paari või paarikümne aasta pärast ning milliseid lepinguid on siis mõistlik sõlmida?
SAMI LOTILA,
kolumnist
[esiletõste]
Soome ootab, et olukord Venemaa ja Euroopa Liidu vahel normaliseerub.
SAMI LOTILA, 07. December 2016
Viimati muudetud: 12/07/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tallinn saab 2017. aastal investeeringute eelarve
Haridusvaldkond, mille linn on prioriteediks seadnud, saab investeeringuteks ligi 30 miljonit eurot. Uued lasteaiad valmivad Kakumäe ja Kadrioru piirkonnas. Laiendustöödega tehakse algust Pirita-Kose lasteaias. Loomulikult lisanduvad sellele remondi- ja uuendustööd üle kogu linna asuvates lasteaedades ning koolides. Kavandatud on ka linnaeelarvest palka saavate haridusasutuste juhtide, õpetajate ja õpetajaabide palgatõus 1. septembrist 2017.
Pikalt palju kriitikat pälvinud Tallinna teede ja tänavate olukord paraneb samuti jõudsalt. Oleme pööranud pilgu väiksemate tänavate puhastamisele ja teeäärse haljastuse hooldusele, samuti kvartalisiseste teede remondile. Edasiliikumine toimub ka suurte projektide osas, algab Reidi tee ehitus, jätkub Haabersti ristmiku rekonstrueerimine ning teostatakse Gonsiori tänava rekonstrueerimine. Kergliiklusteid rajatakse juurde ligi kolme miljoni euro eest, teede ja tänavate kapitaal- ning jooksvaks remondiks kulutatakse üle 20 miljoni euro.
Suure sammu astub edasi ka Tallinna tasuta ühistransport, saades juurde 25 miljonit eurot sihtotstarbelist investeerimistoetust. See võimaldab osta 50 uut autobussi, rekonstrueerida 10 trammi ja alustada retrotrammide rekonstrueerimist.
Rahuliku südamega võib öelda, et pealinna jaoks oli 2016. aasta küll töine, aga väga hea aasta. Linna rahaasjad on korras ning tallinlasi tuleb üha juurde. Järgmine, 2017. aasta tõotab pealinna jaoks tulla praegusest veelgi kiirem, sest kõik head ideed tuleb ellu viia.
KALEV KALLO, Tallinna Linnavolikogu esimees
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|
KALEV KALLO, 21. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Kitsejuustulauluke
Teele Talleke, 08. December 2016
Kust küll kitsejuust on pärit?
See leheneegri hinge närib.
Kui teeks väikse salaplaani,
vaja oleks uut skandaali.
Kas on kitsi üldse Konjus?
Küllap kõik on bluff? No on ju?!
Tõde tuleb ilmsiks tuua,
ministrihärra risti lüüa.
Leheneeger kõndis, uuris,
külarahva hinge puuris.
Varsti oligi tal koos
tähtis EE-informatsioon.
Mõned lehed kiitsid: Priima!
Säh sul ökokitsepiima!
Minister kukub. Kogu moos!
Tülli läheb koalitsioon.
Hoopis infomull läks lõhki,
ajalehed prügikasti.
Kitsejuust on ikka hinnas,
olgu maal või olgu linnas.
Luuletanud Teele Talleke
Viimati muudetud: 12/08/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Edgar Savisaar: Korruptiivseks tuleks lugeda "Postimehe" koostöö salapolitseiga
08. December 2016
"Mõtlesin värskest "Postimehest" ja tundsin heameelt. "Postimehele" oli lahkeks kasutamiseks ja levitamiseks antud meie salapolitsei lindistused minu kodus ja avalikes kohtades. Naljakas oli kuulata, kuidas erinevad meediakanalid otsisid olematut lekitajat justkui nad ise ei teaks, kust need lindid pärinevad. Keerutavad nagu kassid ümber palava pudru.
Aga nüüd nendest lindistustest lähemalt.
Üks lugu oli sellest, kuidas ma kohtusin ühe inimesega "Meritoni" "numbritoas". Tegelikult ei olnud see mingi "numbrituba", vaid "Meritoni" presidendisviit, kus ma olen läbi aegade lõunat või õhtut söönud kümnete inimestega kuni Mart Laarini välja. Ainult ma ei saanud aru, mis selles lindistuses oli korruptiivset, kuigi mõni "Postimehe" lugeja võis seda muidugi nautida?
Teine lugu oli kohtumisest ehituseettevõtja Aivar Tuulbergiga. Ainult sealt ei leia kasvõi tikutulega ühtegi fakti raha andmisest mulle kellegi poolt. Seal on ainult uurijate ja prokuröride soovunelmad. Kohtunik õnneks lähtub tõendidest ja nende tegelikust sisust. Kui oleks olnud mingisugunegi tõend Tuulbergi või minu kriminaalsusest, siis kas te tõesti usute, et seda poleks lagedale toodud?
Lindistatud on ka kohtumine Villu Reiljaniga, kus viimane pakkus just kui "meelehead". Kui protokolli lõpuni loete, siis näete minu viisakat keeldumist igasugustest pakkumistest ja "tänudest".
Jutt on ka minu sõidust koos Siret Kotkaga Hispaaniasse, mille väidetavalt maksis kinni Aleksander Kofkin. Aga juba eelmise aasta septembris trükkis "Eesti päevaleht" dokumendid selle kohta, et tegelikult tasus sõidu eest Siret Kotka ise.
Nüüd jääb veel küsida, miks ma selle kirjutise üle headmeelt tundsin? Noh muidugi oli see "heameel" ajakirjanduslik liialdus. Aga see tõestab ka, kui vähe on prokuröridel tõsiselt võetavaid tõendeid, millega välja tulla. Moraal: ärge tulge kirvega kurge püüdma!
Peaks kokku arvutama, kui palju võitis "Postimees" ja tema äripartnerid selle loo pealt reklaamiraha? Korruptiivseks tuleks lugeda "Postimehe" koostöö salapolitseiga.
Miks see lugu just nüüd ilmus? Kohtuni on veel aega. Järsku ununeb inimestel ära? Panin tähele, et mingi küsitluse põhjal olen ma jälle kõige mõjukamate poliitikute hulka arvatud. Kas jälle käib reitingu allasurumine?"
Viimati muudetud: 12/08/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar BILL HICKS 55
Hicks on öelnud Chicago Times’ ile: “Mulle meeldib olla pidevalt autsaider, see võimaldab mul olla loov. Mulle ei meeldi mitte miski peavoolu juures, ja mina ei meeldi neile ka.“ Ja see on põhjus, miks lai publik Hicksist nii vähe teab. Ometi alternatiivajakirjandust lugevate inimeste seas Hicksi populaarsus, vaatamata sellele, et mees on juba 22 aastat surnud, üksnes kasvab.
USA koomik, ühiskonnakriitik ja muusik William Melvin Hicks sündis 16. detsembril 1961 Georgia osariigis Valdostas. „Poisikesena öeldi mulle, et võin saada ükskõik kelleks tahan. Võin saada tuletõrjujaks, politseinikuks, arstiks, isegi presidendiks ja astronaudiks. Kuid nagu paljud minuealised, kasvasin minagi üles telerist vesterne vaadates, ja seetõttu tahtsin saada kauboiks. Kangelaseks, kes üksiku hundina Metsikus Läänes võitleb korruptsiooni ja kurjuse vastu, seistes vabaduse, tõe ja õigluse eest,“ on öelnud Hicks. Enda sõnul kandis ta seda lapsepõlveunistust alati endaga kaasas, ükskõik kuhu ta esinema läks.
Oma 32 eluaasta jooksul võttis ta oma populaarsetel stand-up-comedy -esinemistel sõna teemadel, mida tol ajal julgesid puudutada vähesed. Hicks on öelnud, et vanemad viisid ta 17-aastaselt psühhiaatri juurde, kuid pärast uuringute lõppu teatas arst: “Asi ei ole sinus, vaid nendes.“
Bill Hicksi emal Maryl ja isal Jimil oli kokku kolm last, kellest Bill oli noorim. Baptistlike vanemate käe all üles kasvanud Billi esimene esinemine toimus pühapäevakoolis.
„ Ma ei tea, millesse te usute, ja mind see tegelikult ei huvita… Kuid te peate tunnistama, et usud on ühed imelikud asjad. Paljud kristlased kannavad risti kaelas… Kas nad tõesti arvavad, et kui Jeesus tuleb tagasi maa peale, siis ta tahab näha kristlaste kaelas neid riste?“ on Hicks öelnud ühel oma esinemisel.
Koomiku elukutse pakkus talle huvi juba varakult: poiss luges palju Woody Alleni kohta ning otsis igal võimalikul hetkel kohti, kus esineda. Esimene kuulsus saabus Hicksile 1991. aastal Inglismaal, kus ta tuuritas ringi terve aasta. Järgmisel aastal salvestas ta Channel 4 -le video “ Revelations “ , mille lõpetas sketšiga “ It’s Just a Ride “ (See on lihtsalt sõit).
Püüan alljärgnevalt edasi anda alternatiivajakirjandust jälgivate inimeste seas kultuslikuks saanud Hicksi mõistukõne:
Elu selles maailmas on justkui sõit lõbustuspargis. Kui sa liigud edasi, hakkad sa uskuma, et see kõik on päris, sest meie meeled on võimsad. See sõit käib üles ja alla, sellel on oma pöörded ja käänakud, omad võpatused ja elevused. Ja see teekond on hästi värvikirevaks muudetud. See on lärmakas ja mõnda aega pakub see ka lõbu.
Paljud inimesed, kes on olnud sõidul lõbustuspargis juba pikka aega, hakkavad küsima: “Hei, kas see on ikka päriselt või on see lihtsalt sõit?“
Ja mitmed inimesed asuvad neile seepeale meelde tuletama: „Ärge muretsege ega kartke, mitte kunagi, sest see on kõigest sõit.“
Ja need inimesed, kes seda meelde tuletavad, saavad surma.
„ Pange nad vaikima! Ma olen palju investeerinud sellesse lõbustusparki, pange nad vaikima! Vaadake minu murekortse, suurt pangaarvet ja perekonda. See peab olema päriselt.“
Aga ei ole. See on kõigest sõit!
Kuid alati surevad need, kes üritavad seda meelde tuletada. Olete pannud tähele?
Kuid meie inimestena saame seda muuta iga hetk, kui me vaid tahame. See on meie valik. Mitte mingit pingutust, tööd, vaeva ega rahasääste selleks ei kulu.
Hirmu silmad tahavad, et te paneksite veelgi suuremad lukud oma uste ette, ostaksite veelgi enam relvi ja tõmbuksite kaitsesse. Armastuse silmad seevastu näevad meid inimesi kõiki sarnastena ja ühtsetena.
Retsept, kuidas me saaksime maailma ja oma sõitu muuta paremaks, on järgmine: võtke kogu see raha, mille me kulutame iga aasta relvade ostuks ja kaitsekuludeks, ning andke vaestele söögiks, riietuseks ja eneseharimiseks. See tasub mitmeid kordi enam ära, ja siis on inimkonnal kõik võimalik.
Hicks armastas mängida oma publiku emotsioonidel. Ta väljendas viha ja tülgastust väikekodanlike väärtuste vastu. Ta pani publiku kahtlema üldtunnustatud tõdedes ja andis mõista, et kõik valitsejad, eesotsas tol ajal presidendiks olnud George Bushiga, on valetajad. Tihti kasutas ta oma esinemistes uudisteankrute ja saatejuhtide kõiketeadvat esinemisstiili.
„ Mine voodisse magama, USA! Sinu valitsus kannab kõige eest hoolt. Marss voodisse, USA! Kontroll on Sinu valitsuse kätes. Vaata „ American Gladiator ’i“ telesaadet (omal ajal populaarne saade, kus võitlejad tambivad üksteist – Toim. ) ning hoia suu kinni. Vaata seda saadet oma 56. kanalilt. Vaata, kuidas need pärsitud arenguga põmmpead peksavad üksteist, ja õnnitle ennast: „Sina elad maal, kus on vabadus. Sa oled vaba tegema seda, mida valitsus sulle ütleb.“ Nii on Hicks öelnud oma esinemistel.
Hicks ründas ühiskonna peavoolu religiooni, poliitikat ja tarbimiskultuuri. Ta oli pettunud, et inimkond on võimeline nii väheseks, laseb end võimuritel manipuleerida ja 90% oma ajust sisuliselt ei kasuta. Kui BBC küsis Hicksi käest, miks ta ei võiks teha sketši, mis sobiks kõigile, vastas ta, et sellist asja ei ole olemas. Hicks lahkas oma esinemistes ka mitmeid vandenõuteooriaid – kõige enam USA president John F. Kennedy mõrva, ta naeruvääristades mõrvauuringu ametlikku versiooni.
Hicks on oma esinemises märkinud järgmist: “Inimesed ütlevad mulle: “
Bill, jäta järele! Atentaat John Fitzgerald Kennedyle oli aastaid tagasi. See oli atentaat presidendile, mille tulemusena kaaperdati meie valitsus totalitaarse režiimi poolt. Keda see enam huvitab? Unusta ära see teema!“ Mina vastan neile: “Olgu peale! Kogu see Jeesuse ümber toimuv… Jätame siis ka selle. See oli 2000 aastat tagasi. Keda see enam huvitab?““
Lääne ühiskonna inimesi nimetas ta orjadeks. “Teie kõigi elu keerleb raha, mitte vabaduse ümber, okei? Sellel kõigel pole mingit pistmist paganama vabadusega. Kui arvate, et olete vabad, katsuge kuhugi minna ilma paganama rahata, okei?“ on Hicks öelnud.
Koomikuameti kõrvalt tegeles Hicks muusikaga, samuti ka arvamusveergude, raamatute ja filmistsenaariumide kirjutamisega.
1993. aastal diagnoositi Hicksil kõhunäärmevähk, mis oli juba maksa edasi levinud. Pärast diagnoosi naljatles Hicks tihti, et iga tema esinemine võib jääda viimseks. Publik ei teadnud tema seisundist midagi – vaid vähesed lähedased sõbrad ja pereliikmed olid tema haigusest teadlikud. Hicksi sees olev vaim oli tõesti vägev, You Tube ’ist võib vaadata videoid, kus ta viimasesse staadiumi jõudnud haigust trotsides annab laval stand-up -etendusi. Oma viimse show Hicks andis New Yorgis 6. jaanuaril 1994. Pärast seda kolis ta tagasi oma vanemate juurde. Kutsus kokku oma sõbrad, et jätta hüvasti, ning lausus oma viimased sõnad: “Ma lahkusin naerdes, tões ja armastuses, ning kus iganes elab tõde, armastus ja naer, seal on ka minu vaim.“
Hicks suri vaid 32-aastaselt 26. veebruaril 1994 ning valiti korduvalt pärast surma maailma nimekaimate koomikute hulka. Tänu internetile jõuavad tema mõtted üha laiema publikuni ja tema sõnad elavad edasi.
INDREK VEISERIK
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|
INDREK VEISERIK, 21. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Rahval sai EKRE etlemisest villand
Kui Vabaerakonna langus tulenes Kesknädala hinnangul peamiselt mittemidagitegemisest ja pildilt sisuliselt ära kadumisest, siis EKRE languse on põhjustanud pikaaegsed strateegilised valesammud.
Lihtne reegel ütleb seda, et hirmutamistaktikaga on võimalik valijaid lõa otsas hoida lühikest aega. Pikemas perspektiivis „ühele teemale suunatud“ populistlikud parteid (juhul, kui nad valitsusse ei saa) kaotavad varem või hiljem valijate usalduse.
EKRE-l puudub arusaadav haridus-, sotsiaal- ja majanduspoliitika. Välispoliitika aga on üles ehitatud peamiselt Venemaa-vastasusele. Partei juhtimine on perekond Helmede käes, ja nii näib ka see jäävat.
Vana pillimehena oskab EKRE esimees Mart Helme rahva kenasti „käima tõmmata“. Tänavu üle Eesti aset leidnud enam kui kuu kestnud EKRE poliitikute kõnekoosolekusari “Kahekõne rahvaga” tõestas seda ehedalt. Kuid peale eestlaste käimatõmbamise sisserände-teemaga on isal-pojal Helmedel rahvale pakkuda üsna vähe.
Kõik need „kui on must, näita ust“-väljaütlemised ning muud radikaalsed sõnad ja teod peletavad valijad lõpuks eemale. EKRE on liiga hoogsalt demoniseerinud paljusid ühiskonnagruppe, ja mingil hetkel hakkab see inimestele lihtsalt vastu.
Sellise kõigele-vastandumise-retoorika kaudu maalib EKRE tonte seinale. Sest mida hirmsamad tunduvad vaenlased, seda radikaalsemad ja jõulisemad on sammud, mida ohule reageerimiseks on võimalik astuda.
Aga eestlane pole kunagi oma loomult olnud äärmuslik. Asukohta ja naabreid arvestades ning alalhoiuinstinkti järgides on aastasadu pigem hoitud mõõdukamat, tsentristlikku joont; äärmuslikke liikumisi pigem võõristades.
Kõige rohkem on antud juhul kahju Rahvaliidust ja selle rajajatest. Rahvaliit loodi omal ajal tõelise rahvaparteina, mis oli oma ideedega edasiviiv ja meie rahvusele omaseid väärtusi kaitsev. Siis hävitati Rahvaliit justiitsvõtetega ära. Rahvaliidu põhjale üles ehitaud EKRE pole aga eestimaalaste ootusi pikemas perspektiivis õigustanud. Pidevalt vinti üle keerates ja valijate madalatele tunnetele apelleerides on nad paljudele suisa vastumeelseks muutunud.
Viimati muudetud: 12/14/2016
Jaga
|
14. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Mälestusi raadioajast
Sattusin Rameto toimetusse seoses „raadioralli“ korraldamisega. Toimetuse veteranid Toivo Tootsen ja Vello Mikk läksid kaasa mõttega raadio kaudu juhtida ülevabariigilist rahvarallit.
Alustasime igapühapäevaselt asja tutvustamisega ja rallimäärustiku õppimisega. need hommikused minutid „Meelejahutajas“ valmistasid kuulajaid suursündmuseks ette. julgus sellist asja teha oli olemas tänu esimese Viru ralli korraldamisele, mis tõi stardipaika, Rocca al Mare pioneerilaagrisse ligi 400 autohuvilist.
Tagantjärgi mõeldes, selline julgustükk läks läbi ikkagi Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio igipõlise omavahelise võistlemise tulemusena.
Rallirada tuli maha panna selliselt, et kõikjal oleks just Vikerraadio kuulatavus tagatud. tollal oli raadios kaks programmi: esimene – sügavalt poliitiline ja range – ning „viker“ – juba leebem. kuulati neid kesklainel, kus võis olla „leviauke“. väga suure töö tegi ära raadio tehniline personal, sest raja äärest sai eetrisse minna vaid läbi telefoniliinide ja need vajasid „pimendamist“, s.t kõik kõrvalabonendid tuli segamast välja lülitada. ralli kestis terve pühapäeva ja reportaaže tehti nii autodest ja raja kõrvalt kui ka Saaremaale minevalt võitjaringi praamilt. tolle aja kohta oli see tehnika suursaavutus.
Tegin ka ise ühe reportaaži raja äärest, kui magnetofoni salvestustega Antsla sidejaama viisin. Ei tea, kui hea see oli, aga eetrisse ta läks muutmata kujul. Hommikusel koosolekul sain kiita.
Nii algaski minu tõsine raadioaeg.
Üsna varsti kutsus raadio peadirektor Ado Slutsk mind ühe õnnestunud viljaveoloo pärast „Päevakaja“ toimetusse. Olin nii-öelda „tänavalt“ tulnu, aga asusin tööle koos selliste korüfeedega nagu Toivo Makk, ,Juhan Virkus, Riina Mägi (hiljem Eentalu), Felix Undusk; varsti tuli ülikoolist ka Mart Ummelas.
Ainult „Päevakaja“ oli siis selline toimetus, kes käis eetris otse. Teised läbisid range kontrolli ja nende saated olid enamaltjaolt eelnevalt lindistatud. Muidugi ka „Päevakaja“ andis Glavlitile (ajakirjanduse tollane ametlik kontrollorgan) aru oma helilõikude asjus, kuid lindi kuulamist nende poolt mina ei mäleta. Saatepeale löödi tempel, ja oligi minek otse-eetrisse. Usaldati!
Aga ega siis otsesaate õigust nii lihtsalt saanud. Tuli läbida eksam, kus lugesid uudiseid stuudios ja vastasid üsna rangetele parteipoliitilistele küsimustele. Aga mul vedas – parteituna sain eetriõiguse kätte! Küllap selleks oli olemas nii peatoimetaja Sulev Metsa kui ka Toivo Maki märgatav tugi.
Jätkasin lugude tegemist ka Eesti Raadio teistele toimetustele.
Olgugi et esimese monosalvetuse purilennukilt tegi kunagi varem õppejõud Ivar Trikkel, kordasin seda koos kuulsa purilenduri EdavLaanega.
Et aga tehnilisi spordialasid peeti tollal väga perspektiivseiks, tekkis esialgu võimatu idee: hüpata langevarjuga ja teha sellest salvestis õhus.
Langevarjuril ei tohtinud kaasas olla mitte midagi üleliigset, peale pussnoa, mis oli vajalik põhivarju sassis troppide eemaldamiseks enne abivarju avamist. Aga reporterimagnetofon kaalus üle kuue kilo, mikrofon koos tuulekaitsega veel pealekauba. Sellise koormaga ülesminekut seadused ei lubanud.
Mis teha? Hakkasin “masseerima” Ülo Keedust, kes oli langevarjurite komandör. Teine riskeerija oli lennuklubi ülem Boriss Rožkov. Nemad vastutasid ohutuse eest ja seda, nagu öeldakse, “koos karvadega”. Väiksemgi ebaõnn hüppel oleks viinud trellide taha. Ilmselt ka minu. Pärast igakülgseid treeninguid maa peal, tegime selle viguri siiski ära. Julgestuseks hüppas minu järel välja kogenud treener Voldemar Lehter ja tema oleks siis vajadusel ka päästja olnud.
AIVO OINA, 21. December 2016
Kõik läks hästi ja tänaseks on säilinud see saade ka Eesti Raadio arhiivis:
https://arhiiv.err.ee/vaata/keskooprogramm-inimestest-siidkupli-all
Aivo Oina
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Nädala juubilar BENNY ANDERSSON 70
RIHO RÕÕMUS, 07. December 2016
Enamik meist mõtleb, kuuldes sõnu Mamma mia, mitte niivõrd kaunile itaalia keelele ning hea kliima ja maitsvate toitudega Itaaliale, vaid eeskätt ansambli ABBA samanimelisele laulule. Kui aga mõtleme ABBA-le, siis millele või kellele õigupoolest mõtleme? Kas sellele, et oma hiilgeaegadel oli see Beatles’i kõrval maailma edukaim ansambel? Või hoopis sellele, et iga nende laul muutus otsekohe ülemaailmseks hitiks, et nende heliplaate on müüdud üle 400 miljoni? Või sellele, et iga aasta 31. detsembri südaööl laulab peaaegu kogu maailm ABBA kuulsat „Happy New Year’i“?
Kuipalju aga mõtleme nendele muusikutele ja lauljatele, nende elukäigule, võimetele, isiksustele? Palju sellest üldse teame?
On kaht liiki ansambleid. Ühtedel on solist/solistid ehk nn frontmanid, kes oma karismaga selgelt eristuvad kaaslastest. Vaid harva õnnestub mõnel teisel ansambliliikmel tõusta tähelepanu keskmesse, jääda publikule meelde. Tihti teavadki nende „teiste“ nimesid vaid kõige suuremad fännid. Nii on näiteks Freddie Mercury ja Queen, Mick Jagger ja Rolling Stones.
Ja on ka teist liiki ansamblid. Sellised, kus kogu ansambel on prožektorite säras, tuntud ja armastatud tervikuna ning iga osaline omaette. Ühiselt luuakse kogu ansambli imagoloogiline ja muusikaline tervikpilt, võrdväärselt täiendatakse üksteist. Tekib sümbioos, sünergia, mis võimendab seda, mida igaüks eraldi suudaks. Just selliseid ansambleid oli näiteks epohhiloov Beatles.
Samuti ABBA, kes omalt poolt pani aluse millelegi uuele ja suurele. Võiks ju kriitiliselt nina kirtsutades öelda, et see põhineb vaid kommertsiaalsel popmuusikal. Aga pigem tuleks seda tunnustada kui muusikat, mida teab, tunneb ja armastab siiski peaaegu kogu maailm. Sellise ansambli saavutatut võib võrrelda Mozarti või Haydni loominguga.
ABBA oleks võinud ka sündimata jääda. Esimene ühine katsetamine ringreisiga Rootsis kukkus haledalt läbi. Ka 1973 jäädi lauluga „Ring, Ring“ Eurovisiooni Rootsi-eelvoorus vaid kolmandale kohale, kuigi lugu ise oli hitt nii Rootsis kui ka Norras. Aga siis saabus aasta 1974 ja sündis laul „Waterloo“.
Kes kuulusid erakordsesse ansamblisse, mille tähesära pole tänini kustunud? 2 naist ja 2 meest. Raske öelda, kes neist oli kõige andekam, ilma kelleta seda tulemust ja edu poleks tulnud. Tundub võimatu, et ühte neist selles ansamblis ei oleks. Isegi head ansamblinime ei saaks enam kokku. Keda oleks võinud neist neljast ära võtta, ja ikkagi saavutada sama tulemust? ABBA puhul tundub kõik olevat „tehtud“ geniaalselt õigesti. Ja näiliselt justkui väga lihtsalt.
Täna üritame keskenduda Benny Anderssonile, muhedale ja väliselt tagasihoidlikule habemikule, kes enamasti istus klaveri või oreli taga. 16. detsembril 2016 tähistab andekas mees 70. sünnipäeva. Ta võinuks juba 1984. aastal, pärast ABBA lõplikku laialiminekut, jääda lihtsalt elu nautima. Sest varandust oli kogunenud määramatult ning autorihonoraridest tuli ja tuleb seda iga aasta üle maailma veel lisaks.
Aga Benny ei ole seda tüüpi. Tühi, sisutu elu, ilma loovuseta, musitseerimata – tundub tema jaoks mõttetu. Koos oma eluaegse partneri ja sõbra Björn Ulvaeusega nad aina askeldavad, tundes sellest rõõmu ja rahuldust. Just sellisest hingerahutusest, aga mitte kellegi sunnil, sündiski maailma vallutanud muusikal „Mamma Mia“, mis koondab endasse tosina ABBA populaarseimaid hitte.
Juubilar, sünnijärgse nimiga Göran Bror Benny Andersson, nägi ilmavalgust Stockholmis. Teda ei saa pidada väikeseks imelapseks, nagu seda oli Mozart, keda isa range käe all hariti juba 5-aastasest peale. Benny huvid ja ootused elu suhtes olid poisipõlves ja nooruses hoopis teised ning praktilisemat laadi. Ootamatu pöörde tuli murdeeas, kui vanaema ja vanaisa pärast oma suvemaja müümist ostsid saadud rahaga talle klaveri. Võiks isegi öelda, et just sellest käivituski sisimas olemas olnud muusikapisik. Hiljem tulid veel oreliõpingud, mis küll pooleli jäid. Aga muusika ja musitseerimine oli tulnud, et jääda. Nagu noori ikka, tõmbas ka Bennyt kergema muusika poole. Esialgu oli see rahvusfolkloorne popmuusika. Ta hakkas mängima ansamblis Hep Stars, millele kirjutas omaloomingulisi lugusid. Hep Stars oli enne ABBA „juhuste kokkulangemisele tuginenud sündi“ Rootsis piisavalt tuntud ja populaarne.
See, et Benny tutvus Björniga, kes samuti muusika-skeenel juba populaarsust maitses, oli mõneti ettemääratud juhus. Ka Rootsi nagu Eestigi on siiski piisavalt väike, et tegijad ja populaarsed isikud omavahel kokku puutuksid, üksteise tegemisi märkaksid ja jälgiksid. Nõnda olid mõlemad noormehed kokku puutunud Agnetha Fältskog’iga ja Anni-Frid Lyngstad’iga. Saatuse tahtel, olles veel n-ö nabanööri pidi seotud oma eelmiste ansamblitega, armusid noored omavahel, moodustus kaks paari, kes hiljem abiellusid.
Tõsi, Benny ja Anni olid koos elanud juba 8 aastat, enne kui nad väga tagasihoidlikus ringis abielu ametlikult registreerisid. Siis läks veel paar aastat ja ansambel hakkas lagunema. Tohutu edu, koormus, ootused ja lakkamatu privaatsusevaba tähesäras elamine lihtsalt imesid nad energiast ja tunnetest tühjaks. Lahutasid paarid ja lagunes ka ansambel.
Kõigi ABBA laulude autoriks on märgitud Andersson/Ulvaeus. Nii leppisid nad kohe algusest peale kokku, et sel teemal ei tekiks tülisid. Siiski võib öelda, et lugude peamiseks muusikaliseks autoriks oli Benny ja sõnad kirjutas eeskätt Björn. Kindlasti lihviti lugude lõplik tervik kokku üheskoos. Ja nagu ikka – juba pärast esimest arvestatavat edu liitus meeskonnaga igaks liigutuseks suur hulk professionaale. Siiski, kuigi sellise suurusjärguga ansamblile võisid pakkuda koostööd mitmed väga head arranžeerijad, helitehnikud, produtsendid jms, määrasid ja kinnitasid laulude lõpliku versiooni ikkagi heliloojatest autorid.
Benny ja Björni käest on tihti küsitud, millised ABBA laulud on kõige rohkem nende endi lemmikud. Nad on alati kõrvale puigelnud 2–3 laulu eraldi välja toomisest. Ikka on nad öelnud, et erinevatel perioodidel on olnud 3–4 või isegi rohkem lugu, mis on eriti südamelähedased. Eks tõde ongi keeruline. Muusikule ja/või loojale võib eriti meeldida lugu, mille kallal palju vaeva nähtud või millel on eriti põnev arranžeering ja kõlavärvid. Samas aga publikuhitiks tõusta hoopis lihtne, tempokas ja mõneti isegi banaalne lugu. Igaühele oma! Üheks lemmikuks on kõik ansambli liikmed siiski nimetanud laulu ABBA lõpuajast, kui paarisuhted olid tegelikult juba lagunenud – see on „The Winner takes it all“.
11. detsembril 1982 toimus ABBA viimane ühine teleesinemine, mis jäigi viimseks. ABBA-le on läbi aegade pakutud miljoneid, et nad kasvõi korraks jälle koos esineksid, kuid nad on vastanud pakkumistele keeldumisega. Küll on aga läbi aastate mõned korrad omavahel siiski kokku saadud ja 2008. aastal – „Mamma mia“ esilinastusel – ilmutasid nad endid üle aegade avalikkusele ka üheskoos.
Benny ja Björni soov koos musitseerida, luua ja muusikat ka produtseerida aga ei raugenud peale ABBA tegevuse lõppu. 1986 toimus Londonis nende muusikali „Chess“ esmaettekanne. Muusikal rääkis poliitilistest pingetest malemaailmas ja keskendus Vene suurmeistri Boriss Spasski ja USA suurmeistri Robert Fischeri turniiri telgitagustele ning külma sõja aegsetele vastasseisudele. 1990-ndate alguses tõid nad lavale muusikali „Kristina Duvemalast“, mis saavutas Rootsis suurt menu.
Peale selle, et Benny koos sõbra Björniga endiselt muusikat produtseerivad ning ka uusi tulijaid ja Rootsi edukat muusikatööstust üldiselt avitavad, võib imetleda, et nad toetavad ka ABBA muuseumi tegevust, mille sünnile nad algselt isegi vastu olid. Samuti on nad käima pannud ülipopulaarse Mamma Mia-stiilis restorani, kuhu kohti tuleb pikalt ette broneerida. Igav neil ei ole.
Bennyl on oma suur rahvapilliorkester, millega esinetakse sageli, populariseerides rootsi rahvamuusikat. Samuti käib ta muusikakoolis loenguid pidamas.
Kokkuvõttes võib öelda, et ka nii säravates ansamblites nagu seda oli ABBA, võis Benny tunduda tagasihoidliku ja muheda habemikuna, kes seda suurt möllu lihtsalt kaasa tegi. Sellised arvamused võivad aga tihti petlikuks osutuda. Nii on paljudeski ansamblites just kõige tagasihoidlikum ja laval märkamatuks jääv see, kes osutub kogu ansambli kõige tuumakamaks alustalaks. Võib-olla oli see nii ka ABBA-s, võib-olla mitte? Kes seda teab? Võib-olla ehk ainult ABBA liikmed ise?
Riho Rõõmus
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext: Mõtlesin Keskerakonna Noortekogu esimeheks kandideerimise üle pikalt, sest tegemist ei ole kerge ametipositsiooniga. Vastutus ja ootused on väga suured. Usun, et poliitilistesse noorteorganisatsioonidesse kuulumine ei ole praegusel ajahetkel just populaarne, kuid vajadus nende tegevuse järele on kõige suurem. Järgmise aasta sügisel saavad kohalikel valimistel hääletada ka 16- ja 17-aastased. Selleks et nad suudaksid teadlikku otsust langetada, peaks neil enne olema võimalus Eesti poliitilise maastikuga lähemalt tutvuda. Poliitilised noorteorganisatsioonid, millel on üleriigiline võrgustik, annavad selleks linna ja valla noortevolikogude kõrval kõige parema võimaluse,“ selgitas oma ideid noortekogu uus esimees Alina Tubli.


title: Kesknädal

maintext:
Tiit Terik: Saame valitsuses Eesti heaks palju ära teha
Tiit, opositsiooniline Reformierakond on äsja korraldanud öö istungi. T änaseks on koalitsioon riigieelarve vastu v õ tnud, millised on sinu esimesed muljed tööst parlamendis? Kas öö istung ehmatas?
Ei ehmatanud. See, et ööistungid on olemas, oli juba ammu teada, selle võimalusega peab Riigikogu liige alati arvestama. Teinekord lähebki eelnõude menetlemine öötundidesse, midagi pole teha. Aktiivse kaitseliitlasena olen palju õppustel käinud ning magamata öid ei pelga.
Töörütm parlamendis on aga selgelt teine kui linnas. Kui linnaosavanemana koostasin ise oma kalendri, siis koostatakse see mulle. Ise oma aega juhtida on märksa vähem võimalik. Palju on lugemistööd, eelnõude läbitöötamist. Seda oli ka linnasüsteemis, kuid parlamendis on mõistagi märgatavalt rohkem. Eks tulebki püüda leida igast teemast vaid kõige sisulisem. Euroopa Liidu asjade komisjonis tegeleme kõigega alates noorte tööpuudusest ja lõpetades kalavarude püügikvootidega. Igas valdkonnas ei saa aga olla ekspert.
Kuidas hindad venitamistaktika kasutamist Reformierakonna poolt? Kas see oli p õ hjendatud v õ i mitte?
Nende eesmärk oli tähelepanu püüda, ja see ka õnnestus. See, mille nimel aga reformierakondlased võitlesid, jääb ebaselgeks. Hääletustulemused näitavad, et nad oma ettepanekute eest seista ei viitsinud, mistõttu on selge, et tegemist oli venitamisega venitamise pärast. Ma arvan, et enamik Reformierakonna muudatusettepanekutest ei olnud ka nende enda meelest tõsiseltvõetavad.
Keskerakonda on teravalt kritiseeritud, viidates sellele, et pikk opositsioonisolek tä hendab v ähest v õ imekust valitsuses olla, veel v ähem seda juhtida. Mida sellest arvata?
Opositsioonis oldud aeg on tõesti pikk olnud ja kohanemine võtab aega. Meil on siiski pika parlamendikogemusega inimesi, kes kannavad nüüd ka valitsusvastutust. Usun, et Keskerakond saab valitsuses hästi hakkama ning me saame Eesti inimeste heaks palju ära teha.
Mida pead ise jä rgmise aasta eelarvest ning valitsusliidu plaanidest k õ ige olulisemaks Eesti jaoks?
Alkoholiaktsiisi tõstmise poolt olen kindlasti ja kahe käega. Selgelt alkoholi kättesaadavust halvendav poliitika on mulle väga sümpaatne. Loomulikult ka põllumeestele toetuse maksmine ja selle suurendamine. Maaelu on siiani tähelepanuta jäetud ning vajab järele aitamist.
Pikemas plaanis on ülioluline tulumaksuvaba miinimumi tõstmine, millega üksikisik saab hüppeliselt ja märkimisväärselt tulu juurde. See on inimestele reaalselt väga oluline muudatus.
Läksid riigikogutööle suure kogemustepagasiga Tallinna linnajuhtimise juurest. Kui palju saad pealinna ja oma valimisringkonna jaoks parlamendis ära teha ning kui palju on tegemist siiski riiklike küsimuste käsitlemisega?
Paljuski on tegemist siiski riiklike küsimustega, aga kohalik tunnetus on nende osas väga oluline. Kui parlament annab suurema seadusandliku raamistiku, siis detailides peaks ikkagi lähtuma subsidiaarsusest ehk võimalikult kohaliku tasandi lähedalt.
Olid N õ mme linnaosavanema ametis n õ mmekate seas lugupeetud ning linnaosa on viimastel aastatel tugevalt arenenud. Mitmed olulised objektid on kohe valmimas. Kas oli väga kahju N õ mmelt ära tulla?
Nõmmelt oli väga kahju ära tulla. Tunnistan ausalt, et esimese kolme nädala jooksul jõudsin seda otsust ka kahetseda. Olen endalt pidanud küsima: kas tegin ikka õige valiku? Põhjuseks on see, et Nõmmel millegi kallal töötades näed sa tulemust palju selgemalt kui parlamendi tasemel. Kindlasti ei kavatse ma aga kahetsema jäädagi ning suhtun parlamenditöösse väga tõsiselt.
Ütlesid, et oled aktiivne kaitseliitlane. Viimastel aastatel on palju juttu olnud Kaitseliidu populaarsuse kasvust. Kuiv õ rd on see tajutav kaitseliitlastele endile?
Võib öelda, et ärev olukord maailmas on toonud riigikaitsesse panustada tahtvaid inimesi kindlasti juurde. Samuti on seal inimesi, kes pole ühel või teisel põhjusel kaitseväes käinud, aga tahavad riigikaitses kaasa lüüa ning tasa teha kunagi läbimata jäänud ajateenistuse.
Millised on p ühadeaegsed plaanid? Kui palju aega v õ tab Riigikogu töösse jätkuv sisseelamine ning kui palju jääb aega rahulikuks hinget õ mbeks?
Pühadeaeg möödub pere keskel, tahan tagasi teha selle, mida Riigikogu pikad istungid pole võimaldanud. Eriti kahju on sellest, et ei jõudnud poja lasteaia jõulupeole. Tõenäoliselt on ka uue aasta alguses ees ootamas pikad tööpäevad, mistõttu võtan pühadest maksimumi.
Ja l õ petuseks, millist raamatut viimati lugesid?
Viimasel ajal on kujunenud nii, et loen peamiselt lasteraamatuid, kuna 6-aastasele pojale on vaja lugeda unejuttu. Lemmikautoriks on kujunenud Annie M.G. Schmidt. Täpsemalt, kolm tema teost: “Viplala”, “Jip ja Janneke”, “Pluk ja punane autokraana”. Soovitan kõigile lapsevanematele!
Küsis Taavi Pukk
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|
TAAVI PUKK, 21. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Enn Eesmaa kõne Jõgeval Eestimaa jõulurahu välja kuulutades
Kõige alguses olevat olnud Sõna. Mõni miljard planeedi Maa elanikku usub sellesse tänagi rohkem, kui raskesti ettekujutatavasse Suurde Pauku, mil tennisepalli suurusest ainehulgast olevat saanud alguse kõik, mis meid ümbritseb, me ise kaasa arvatud. Ent mine tea, ehk oli koguni enne Suurt Pauku mingi plaan ja Sõna. Osa teadlasi väidab, et kosmosest on kuulda kummalisi helisid, mis on kangesti sosinat meenutavad.
Sõnal on aga tavaeluski oma kindel, sageli koguni suur kaal. Eriti veel, kui moodustame liitsõnu. On ju adventki sisuliselt liitsõna. Üks selliseid sõnu on kindlasti ISA ja teine ilmtingimata MAA. Kokku liites saame meile kõigile olulise, isegi püha mõiste ja sõna - ISAMAA.
Samamoodi moodustuvad ka emakeel, kodutunne ja hingesoojus.
Kõigile armsad sõnad on JÕULUD ja RAHU. Täna räägime jõulurahust, mida meie rahutu maailm nii väga vajab ja igatseb.
Mina toon teile tervitusi Riigikogust, kuhu teie kandist on valitud kaheksa rahvasaadikut. Enne, kui meie seal Toompeal võime ja tohime JÕULURAHU nautida, tuleb meil tuleva aasta eelarvet menetledes mitugi rahutut tööpäeva ja -ööd üle elada. Meiegi töövahendeiks on ju sõnad, millest ühisel jõul tihti tuliselt vaieldes loome seadustetekste. Lootuses ja kindlas usus, et rahva töös ja tegevuses saavad sõnadest teod, mis me elu edasi viivad ja paremaks muudavad.
Selleks soovin meile kõigile nii maal kui ka linnades rahu, kuid samas ka parimas mõttes rahutust hinge ja südamesse, tegudesse aga meelekindlust ja tegutsemistahet.
Teeme kõik meist oleneva, et meie rahva suu rohkem laulaks, süda aga vähem muretseks.
Head jõulurahu!
Enn Eesmaa,
Riigikogu I aseesimees
14. December 2016
Viimati muudetud: 12/14/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext: Ilma häbenemata võime tõdeda, et nüüdisjõulude meeltevalitsejaks on tõusnud Tema Kõrgus Kommerts ning jõuluvanad on tal n-ö rahvateenriteks. Täna ja lähipäevil kogeme seda jõulukaubanduse kõrglainetust jälgides või ise selles supeldes.


title: Kesknädal

maintext:
Abiks uutele peaministritele
KUIDO SÄDE, 21. December 2016
Andres Anvelt: “Ministriportfellide jagamine oli kui 16-tunnine pusle kokkupanek.“ („Pealinn“ 22.11.2016)
Justiitsminister ja Eesti Nokia
Täiesti omaette riik riigis on Justiitsministeerium koos prokuratuuriga. Justiitsministeeriumi valduses on meie kauaotsitud ja ihaldatud Eesti Nokia. Nimelt on meie prokuratuur jõudnud oma tööga lausa maailma ulatuses tipptasemele – 99 % süüalustest, kellele prokuratuur on esitanud süüdistuse, mõistetakse süüdi. See on maailmama tippsaavutus! Justiitsministri(te)l on lausa kohustus levitada üle maailma Eesti sellelaadseid kogemusi. Loomulikult kopsakate loengutasude eest! Kasutades meie kogemusi, väheneks kohtunike ja advokaatide arv maailmas mitmeid kordi. Jutt on kümnetest miljonitest inimestest, kelle teadmisi ja võimeid saaks kasutada otstarbekamalt. Milline kokkuhoid! Kohtunike funktsioon ei ole enam selgitamine, kas süüalune on süüdi või süütu. Küsimus saab olla vaid karistuse ranguses. Kuigi Põhja-Korea ja NSV Liidu NKVD kohtusüsteem on ka meile ideaaliks, ei saa meil õnneks lubada nende stiilis karistamist. Põhja-Koreas nimelt süldistatakse süüaluseid seniitkuulipildujatega. NKVD stiilis kuklalask meile samuti ei sobi, sest riigil jääks potentsiaalne tööjõud kasutamata ja tulud saamata.
Üle poole elanikkonnast on meie õiguskaitseorganid juba suutnud kanda karistusregistrisse ja kaugel pole seegi aeg, kus sinna munsterdatakse kogu rahvas. Õiguskaitseorganid loomulikult kaasa arvatud! Aga mis saab siis, kui karistusregistrisse kuulumine muutubki uueks normaalsuseks? Pole ullu! Kahtlustuste masinavärk jääb endiselt täistuuridel tööle. Kahtlustused muutuvad üheks riigieelarve täitmise vahendiks. Isikule esitatakse kahtlustus, ja kui kahtlusalune ei soovi, et teda aastaid kahtlustuse ettekäändel vintsutataks, tunnistab ta ennast süüdi, nõustudes kokkuleppemenetlusega. Tuleb odavam! Maksab karistuseks mingi summa riigieelarvesse ja jääb uut kahtlustust ootama. Ühe protsendi kohtutes õigeks mõistetute hulka sattumiseks peab olema midagi veel peale õiguse.
Prokuratuuri töö 100-protsendilise efektiivsuse saavutamiseks paneb õla alla ka Riigikohus, jättes kodanike appikarjed menetlusse võtmata. Tihti on inimene kahtlane juba siis, kui ta kuulub valesse erakonda või – kaitse Jumal selle patu eest! – koguni rahastab valet erakonda.
Kui prokuratuuri loomingulisel kollektiivil tekib kahtlustamisideede põud, on alati võimalus pöörduda mõne ”Pariisi Sõltumatu Laboratooriumi”-laadse firma poole ja osta sellelt ekspertiisi, s.t ideid. Mida aga teha omadega, s.t õigete erakondade ja grupeeringute rahastajatega? Kui neid puutuda, võib prokuröre tabada Beria saatus. Lavrenti viidi Kremli saalist otse keldrisse ja tehti viivitamatult auklikuks. Loomulikult olid augustajateks ikka omad sõbrad, parteikaaslased, kes püüdsid oma rinnaesist puhtamana näidata.
Nõukaaegu kehtis kirjutamata reegel: kuriteo eest, mis tavakodanikule tähendas 2-aastast vanglakaristust, karistati parteilast valju noomitusega koos arvestuskaardile kandmisega.
Kõik me teame, et ajalehe ja sõnaga saab tappa. Hoopis vähem räägitakse avalikult prokuratuurile antud õigusest kahtlustuste ja süüdistustega hävitada inimeste elu. Inimesi võib kahtlustada süüdistust esitamata aasta ja enamgi. Inimene ei tarvitse teadagi, milles teda kahtlustatakse. Kui üks esitatud kahtlustus hakkab inetult pikaks venima, võidakse esitada uus. Küll kahtlustatava surm ükskord otsad vette peidab!
Marutore on mingil grupeeringul omada enese käsutuses ametkonda, kelle tegevuse üle puudub reaalne kontroll ja kellelt on vähemalt teoreetiliselt võimalik tellida teenustöid. Teenustööde hulka tuleb lugeda ka ametkonna soovimatus teatud isikute kuriteokahtlustustega tegelda. Näiteks Burkhardtilt 1 000 000 euri ja ärimehelt nelja „sidruni“ küsimine ei olnud kahtlased. Michali kilekotirahad samuti ei olnud kahtlased. Tallinna linnavolikogu liikmeid osteti karistamatult üle. Silmapaistvalt loid näib Tallinna Sadama uurimine. Autorollo ei vaja kommentaare.
Peaministri ja justiitsministri koostööst sõltub, kas meist saab Põhja-Korea taoline õiguslik paariariik või teeme mõne sammukese tagasi õigusriigi suunas. Senine absurdselt kõrge süüdistatavate süüdimõistmise protsent ja see, et üle poole elanikkonnast on kantud karistusregistrisse, ei vaja kommentaare.
Võimaluse prokuratuuri tegevuse üle ilkuda on andnud eelnevad poliitilistest diletantidest justiitsministrid. Just nemad on vastutavad seadusloome eest, mis on suunatud mõne konkreetse isiku ja erakonna vastu, koos sellega kogu ühiskonna vastu, ning mis viib meid üha lähemale kunagise NKVD õigusruumile. Aeg oleks vähemalt justiitsministriks panna inimene, kel puuduks igasugune side erakondadega. Inimene, kellele on tema au tähtsam kui elu.
Välispoliitikata riigi välisminister
Üks hinnatumaid on välisministri portfell. Eesti on tilluke riigikene, millel on oma lipp, hümn (Soomega kahepeale), pisike territoorium ja üks viiesajandik osa Euroopa Liidu rahvastikust. Iseseisvat välispoliitikat meil EL-i ja NATO liikmena ei ole ega saagi olema. Aga arvuka personaliga välisministeerium peab olema! Muidu ei anna riigi mõõtu välja.
Ja loomulikult on ametis välisminister. Välisministri töö on üks raskematest. Tuleb sõita päevast päeva mööda maailma, arutada kolleegidega teistest riikidest läbi ja kiita sõna-sõnalt heaks kõik suurte poolt ette dikteeritud teemad.
Välisministriks sobivad igasuguse haridusega või hariduseta isikud, kes on jõudnud koalisatsioonierakondades piisavalt kõrgetele positsioonidele ja seega väärivad edutamist.
Erialalt peavad tegelikult kõik poliitilised ministrid olema universaalsete teadmiste ja oskustega. Kui täna käseb partei olla treialiks, siis homme võib tulla käsk vastu võtta günekoloogi ametikoht. Kui kohe peale suurt sõda jagati kõrgeid ametikohti sõjaveteranidele, kes õiges suunas pauku tegid, siis hiljem peeti parimateks juhtideks Leningradi Kõrgemas Parteikoolis õppinuid. Et tänapäeval sõjaveterane rivis enam ei ole ja Leningradi Kõrgem Parteikool ei võta ka Eesti õppureid vastu, tuleb leppida tublimate parteibroileritest plakatikleepijatega. Kui just parteiväliseid spetsialiste ei soovita rakendada.
Välisminister on alati positiivselt pildil, järgmisteks valimisteks hääli kogumas. Kunagi kaugest tulevikus võib talle terendada isegi ülemvälisministri ehk presidendi ametikoht. Kui tähtis välisriigi tegelane sureb, samuti siis, kui toimub loodusõnnetus või terroriakt, on välisminister see, kes kaastunnet avaldab ja saab niiviisi positiivselt pildile. Kui toimub mingi suurem välisministrite kokkutulek, kus suured teevad väiksematele teatavaks nende välispoliitika, saab jälle pildile.
Kõige tähtsamaks välisministri oskuseks tuleb pidada oskust suu kinni hoida. Hea oleks, kui välisministril oleks muusikaline haridus, sest nimelt seal vahetatakse omavahel noote. Keit Pentus pianistina oli suurepärane leid välisministri ametisse. USA riigisekretär ehk, meie mõistes, välisminister Condoleezza Rice (2005–2009) oli samuti suurepärane pianist.
Kuna oma välispoliitikat Eestil ei ole ega tule, aga välisministri koht peab olema, tuleks välisministri portfell usaldada inimesele, kes võiks kuidagi riigile kasu tuua. Selleks võiks olla näiteks mõni äri ja ettevõtlusega tegelnu. Välisministri põhiülesandeks peaks olema välismajandussidemete loomine ja arendamine.
Välisministeerium võiks sisuliselt olla majandusministeeriumi osakonnaks, jättes ministrile tema tiitli alles. Välispoliitika üle arutamine võiks jääda ministri kõrvaltegevuseks, mida harrastatakse kolleegidega hubases meeleolus koos väikeste söökide ja drinkidega. Tänaste avalikkusele teada olevate isikute hulgast oleks ehk Eesti välisministriks sobinud parimini Urve Palo. Ikkagi natukenegi ettevõtlusega tegelnu.
Taavet Koljati vastu
Tõsised probleemid on meil kaitseministritega. Kaitseministriks ei tohiks nimetada kedagi, kes pole läbinud sõjaväeteenistust. Tulevane kaitseminister peab olema näinud kogu riigikaitsesüsteemi seestpoolt, reamehe vaatevinklist. Nii saaks ta teada, mis kaitseväes on hea ja mis on mäda, kus mõttetult raisatakse ajateenijate aega ja riigi ressursse. Ja mida saaks olemasolevate võimaluste juures teha paremini. Saksamaal näiteks nimetati kaitseministriks kena daam, viie lapse ema. Ja mis välja tuli! Lennuvägi on suuremalt jaolt lennuvõimetu, terve riigi kaitsevõime olematu!
Et meie vastas on Koljatist Venemaa, siis peaks meie kaitseminister suutma mõelda ja käituda nii nagu Taavet. Teate küll, see poisikene Vanast Testamendist, kes suure Koljati lingukiviga surnuks viskas. Eesti ei jaksa kunagi välja arendada sellist tanki- ega lennuväge, mis suudaks pisutki tõkestada Venemaad. Meie heidutus peab olema ja saab olla ainult ebasümmeetriline.
Kaitseminister võiks pisut jagada ka tehnikast ja füüsikast. Nimelt ei suuda Eestis paiknevad radarid näha roheliste mehikeste ja tibikeste riigipiirist üle tulekut ka siis, kui tuulegeneraatorid nende vaatevälja ei sega. Ukrainas ei olnud Vene piiri läheduses ainsatki tuulegeneraatorit, aga Vene sõjaväge voolas sealt üle lausa kolonnidena, kuid ükski Ukraina radar ei märganud midagi.
Plakatikleepija tõus kaitseministriks peaks olema välistatud. Ka (eru)kindralitele seda ametikohta ei tohi usaldada, sest nemad näevad kõike eelmise sõja vaatevinklist. Aga eelmine sõda meie kandis lõppes juba 70 aastat tagasi. Tulevasel kaitseministril võiks olla lisaks korralikule haridusele ka töökogemus riigikontrolli või maksuametist. Et riik kulutab riigikaitsele 2% meie tillukesest SKP-st, tuleb raha kasutada võimalikult mõistlikult. Kaitsetööstus ja riigikaitse on kõikides riikides suure saladuselooriga kaetud tume äri, kus raha kasutamine on praktiliselt kontrollimatu. Võidakse osta osavate vahendajate kaasabil Iisraeli utiili. Või teha mingi muu poliitikutest osanikele-vahendajatele meelepärane tehing.
KUIDO SÄDE, vaatleja
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
„… ja maa peal rahu, inimestest hea meel!“ (Lk 2:14)
Jõulude rõõmusõnum sündivast Õnnistegijast Jeesusest Kristusest tuletabki meile meelde, et Jumal kutsub oma armastuse osadusse kõiki inimesi: terveid ja haigeid, rikkaid ja vaeseid, koduomanikke ja kodutuid, noori ja vanu, õnnelikke ja õnnetuid. Vaid Jumala rahu on tarvis. Jumala rahu kuulutab ingel karjastele meie loo pealkirjas. Rahu kodus, rahu riigis, rahu inimeste vahel, rahu riikide vahel, rahu erakonnas.
Jumala ja inimeste vahelise rahulepingu märgiks sündis Jeesus Kristus. Jumal on oma rahulepingust alati kinni pidanud. Jeesus õpetab armastama teist inimest, sest teine inimene on sinuga samaväärne. Teisest inimesest peab hoolima ka siis, kui ta kannatab nälga, on haige ja vangis. Tuntud Piibli loos kõneleb Jeesus saabuvast kohtupäevast. Jeesus ütleb, et tal oli nälg ja inimesed andsid talle süüa. Jeesusel oli janu ja inimesed jootsid teda. Jeesus oli alasti, inimesed katsid teda. Jeesus viibis vangis, oli haige, inimesed tulid teda vaatama. Kui Jeesuselt küsiti, et millal me nägime teda niimoodi olevat, vastas Jeesus: „Mida te iganes olete teinud kellele tahes mu kõige pisematest vendadest, seda te olete teinud mulle.“ (Mt 25:40)
Tähtis on inimest näha. Kui sa näed inimest, näed sa ka Jumalat. Märkamatult, hea lugeja, jõudsimegi poliitika juurde. Teise inimese nägemise ja aitamise lugu on jõudnud ajaloolisel 2016. aastal lõpuks Keskerakonna, IRL-i ja Sotsiaaldemokraatide ühise töö tulemusel koalitsioonilepingu kaante vahele. Hoiame seda lepingut. Nimetagem seda Eesti ühiskondlikuks rahulepinguks, mille mõju ulatub meie kodumaalt kaugemalegi.
Eesti Vabariigi peaminister Jüri Ratas on seadnud valitsuse üheks prioriteediks rahvastiku juurdekasvu. Jüri Ratas ei kutsu kodumaale tagasi mitte ainult talente. Jüri Ratas kutsub tagasi kõiki. Saan aru, et ka neid, kes ei ole leidnud võõrsilt otsitud õnne ning kes Pühal Jõuluõhtul hinges ohkavad Eestimaale mõeldes. „Me latse nagu essind linnu, kõik ilmalaanen laiali,“ ütleb laulusalm. Tõsi, kodumaale jõuavad tagasi neist mõnedki. Saavad tulla need, kellel on rahalised ning sotsiaalsed võimalused. Kahjuks USA-s, Kanadas, Austraalias leidub unustatud rahvuskaaslasi, kes tänasel tunnil peavad kannatama puuduses, vaesuses. Neil pole võimalik reisida. Keskerakond ootab koju tagasi kõiki.
Näen, et Jüri Ratase isikust õhkub rahu, kindlameelsust, stabiilsust, tarkust, tasakaalukust, ettenägelikkust, mis loovad usaldust. Näen, et peaministril on palju tööd oma ametis, muresid samuti. Jüri Ratas on hea poeg, hoolib oma isast, kellele tervist palume. Tervist ja jõudu palume üheskoos Keskerakonna kauaaegsele esimehele Edgar Savisaarele.
Keskerakonnal lasub suur vastutus oma rahva hea käekäigu ning õnnistatud tuleviku ees. Keskerakonnalt oodatakse palju. Nagu jõuluvanalt.
Meenub üks 1993. aasta külm talvepäev, mil mulle helistati Tilsi lastekodust ning paluti, et mängiksin jõuluvana. Enne ümberriietumist tutvusin lastekodu majaga, heitsin pilgu laste tubadesse, mis olid korras, puhtad. Kõikjalt vaatas vastu hoolitsus, kodusoojus, mida püüdsid pakkuda kasvatajad, lastekodu kogu personal. Välismaa sponsorid olid saatnud lastekodusse rohkesti kinke, kolm suurt kotti. Ühte neist kandsin mina, teisi tassisid päkapikud. Lapsed nagu lapsed ikka, lugesid luuletusi, laulsid, tantsisid, olid rõõmsad. Miski ei reetnud, et nad on vaeslapsed. Siis hüüdsin välja ühe poisi nime. Tulid kaks vennakest. Minu hüütud nimi kuulus 2-aastasele poisikesele, temaga koos tuli jõuluvana ette ka 4-aastane vanem vend. Päkapikust kasvataja ütles, et nad on alles hiljuti lastekodusse jõudnud. Vanem vend käib alati noorema venna ustava saatjana tema kõrval. Kaitseb. Need poisid pole veel selle maja eluga ära harjunud, hoiavad omaette, on väga vaiksed. Vaikselt seisidki nad mu ees. Ma ei hakanud neilt salmi nõudma, andsin kummalegi kingitused kätte. Vennad seisid ikka veel mu ees ning vaikisid, vaadates ootavalt mulle silma. Siis ma küsisin, ja seda küsimust ma kahetsen. Ma küsisin: „Mis on teie soov Jõuluvanale?“ Vendadest vanem sosistas mulle tasakesi kõrva sisse: „Jõuluvana, me tahame koju…“
Meie kõrval on palju neid inimesi, kelle elus on kannatusi ja puudust. Mõelgem neile ja aidakem neid, kel pole elus hästi läinud!
KESKMÕTE: Keskerakonnalt oodatakse palju. Nagu jõuluvanalt.
JÜRI PALLO, teoloog
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|
JÜRI PALLO, 21. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Lembit Paal: avatud turumajanduses vajab Eesti põllumees riigilt kaitset
JAAN LUKAS, 07. December 2016
Tegusad põllumehed mõtlevad tänasel päeval nii: kord leiab riik nende tegevusvaldkonna soosimiseks rohkem, kord vähem võimalusi, kuid ennekõike on neil endil tarvis talupojatarkust teha õigeid valikuid, omada tugevat töötahet ja suurt vastutustunnet. Kui kits on kärneriks, juhtub põllumajandusettevõttega sama, mis tukkuma jäänud Piilupardi juhitud rongiga. Viimasel ajal on järjest rohkem põllumehi leidnud väljakutse lihaveiste kasvatamises.
Jõgevamaa Pajusi kandi põllumajandusettevõtete eestvedaja, Aasta Põllumees 2016 Lembit Paal tõi näite statistikast, mille põhjal 2010. aastast kuni praeguseni on Eestis lehmapidamise lõpetanud 2009 loomakasvatajat. „See on ikka kõnekas fakt!“ leiab ta.
Võrdlusmomente naaberriikidega
„Taasiseseisvunud Eesti põllumeeste mured hakkasid vist peale üheksakümnendate aastate algul, Mart Laari esimesest valitsusest?..“ torkan vestluskaaslast veidi provotseeriva küsimusega.
„Laari osa on üksjagu ületähtsustatud. Probleemide põhjusteks on mõneti maarahva põrgupõhja-jürkalik lihtsameelsus, samuti ka võimulolijate soovimatus rääkida asjadest nii nagu need tegelikult on. Eesti mitte kunagi ei saa nii rikkaks, et põllumajandust võiks toetada samapalju, kui seda tehakse Soomes, Rootsis või teistes Vana-Euroopa riikides. Eesti riigil on põllumajanduse abistamisel teatud piirid,“ ütles Paal.
„Tõsise katsumuse Eesti põllumajandusele tekitas avatud turg, mis kutsus esile odavate hindadega müüdavate põllumajandussaaduste sissetoomise. Arvestades seda, peakski riik aitama luua rohelist teed selleks, et meie looma- ja taimekasvatajad jõuaksid sammu pidada oma kolleegidega teistest riikidest. Näiteks kujukalt avaldus vahetegemine piimanduse olukorras. Leedus ja Lätis toetati piimatootjaid märksa rohkem, mistõttu seal kahanes piimakarjade arv hoopis vähem kui Eestis. Piltlikult – ühe Läti lehma kohta läks Eestis ära neli lehma,“ lisas Paal.
Tal tekkis mõte hakata osaühingus Pajusi Mahetootmine kasvatama lihaveiseid. Tuntud lihaveisekasvatuse asjatundja Airi Külveti soovitusel kutsus ta loomakasvatusjuhiks Kairit Vahenurme, kes on lõpetanud Eesti Maaülikooli ning rakendanud oma teadmisi ja oskusi Pärnumaal vanematele kuuluvas piimandusettevõttes ning varemgi tegelnud lihaveistega.
Turbaalad sobivad lihaveistele
„Üks põhjusi lihaveiste toomiseks Pajusisse olid siinsed ulatuslikud turbaalad, mida on mõistlik kasutada karja kasvatamiseks. Rohumassi pole sealt mõistlik koguda. Teiseks teguriks on nitraaditundlikud alad Põltsamaa jõe ääres,“ rääkis Kairit. Tema sõnul on Pajusi Mahetootmise karjas 220 looma – enamasti herefordi ja aberdiin-anguse tõust. „Tuleval nädalal läheb üks koorem noorloomi Türki, kuid 180–190 looma jääb alles.“
Kairit Vahenurm ütles, et üksnes lihaveistega tegelemiseks peaks põhikarjas olema minimaalselt sada ammlehma. „Lihaveisekasvatuses tuleb sissetulekute osas arvestada sesoonsusega. Kevadel sündivad järglased realiseeritakse järgmise aasta sügisel. Kevadel ja sügisel toimub Pajusi Mahetootmises ka loomade praakimine.
Eestis hakkab lihaveisekasvatus järjest populaarsemaks muutuma. Loomade üldarv on ikka meeletus tõusus olnud. Nüüd hakatakse lihaveiste liha müüma ühenduse Liivimaa Lihaveis kaudu Rootsi ja Lätti.“
Kairit Vahenurm tutvustas lihaveisekasvatust ka möödunud suvel korraldatud Avatud Talupäevadel. „Huvilisi oli sadakond, nende hulgas rohkesti lastega peresid,“ märkis ta.
Tuntakse loomakasvatusjuhti ja saadakse pulli
Loomakasvatusjuht Vahenurm käib lihaveisekarja juures tavaoludes kord nädalas, poegimisperioodil iga päev. „Töötajaid, kes loomadega pidevalt tegelevad, võin usaldada. Hea meel on aga sellestki, et lihaveised mind ära tunnevad ja sellest neile omaste emotsioonidega märku annavad,“ ütles Kairit. Veel rääkis ta, et järelkasvu kindlustavad karjas pullid. „Omavahel nad alfaisaslikult kaklema ei lähe, sest igal lehmarühmal on oma pull.“
Esmatähtis on konkurentsivõime suurendamine
Osaühingus Pajusi Mahetootmine kasvatakse mahetingimustes ka teravilja. „Kasvatame maherüpsi, mahekaera ja maherukist, mida turustame välismaale. Eks teraviljakasvatus on tänapäeval ikka kõige efektiivsem majandusharu,“ tõdes Lembit Paal.
Põllumajandusettevõtjana 1993. aastast tegutsenud Lembit Paal arvab, et lõplikult peaks kaduma vahetegemine suur- ja väiketootjate vahel. „Ühelt ära võtta ja teistele jagada pole lihtsalt jätkusuutlik. Pigem tuleks mõelda, kuidas suurendada konkurentsivõimet, et kindlustada Eesti põllumehele ellujäämine avatud turumajanduse tingimustes. Oluline on ka jälgida, kuidas käituvad põllumajanduspoliitikas naaberriikide valitsused ja kuulata tootjaorganisatsioonide arvamust.”
„Põhimõte „kõigile võrdselt ja ühtemoodi“, nagu ka põllumajandustootmise riiklik planeerimine jäävad sotsialismiaja nähtuseks. Samas peab aga ka tänastes oludes arvestama, et kodumaal toodetud toit on üks olulisemaid majanduslikke aluseid riigi julgeolekule ja kaitsevõimele,“ rõhutas Aasta Põllumees. Oma hobidelt on ta harrastusajaloolane ja kollektsionäär, kes kogub ka nõukogude aja sümboolikat, muu hulgas Lenini kujusid ja büste. 2017. aastaks, kui jõuab kätte Oktoobrirevolutsiooni 100. aastapäev, on tal kavas üllatada kunagiste kultustaiestega.
Söödad olgu GMO-vabad
Puurmani vallas Tõrve külas peab kunagises vanaisa talus veidi vähem kui sajapealist lihaveisekarja füüsilisest isikust ettevõtja Airi Külvet. „Olen sündinud, kasvanud ja keskkoolis käinud Tallinnas, aga suved veetsin lapsepõlves ikka maal. Maaülikoolis õppisin loomakasvatust ja samuti on mul metsandusalane haridus. Hetkel on tööd nii palju, et konkreetse kooliga ma seotud pole, kuid mõistagi on tarvis pidevalt juurde õppida.“
„Lihaveiseid kasvatama hakates lähtusin looduslikest ressurssidest. Meie talumaadel on palju looduslikke heinamaid. Pealegi on väikesearvulise piimakarja kasvatamine keeruline ja mõnikord isegi võimatu, sest investeeringud on ikka suured. Lihaveiste puhul aga on investeeringute maht alguses väiksem.“
Samuti peab Airi Külvet alati tähtsaks mahepõllumajandust, mis sobib hästi lihaveiste pidamiseks. „Ma ei tee loomadele mingit ennetavat ravi erinevate preparaatidega, vaid väldin ostusöötade, ennekõike GMO-d sisaldavate, kasutamist. Silo ja hein, mida mu lihaveised saavad, pärineb omadelt põllumaadelt.“
Kas turustate liha või elusloomi? „Lihaveisekasvatajad müüvad üldiselt ikka loomi. Kodus tapmine on lubatud vaid siis, kui liha ise tarbid. Turustan kõik loomad läbi MTÜ Liivimaa Lihaveis, mille juhatuse liige ise olen,“ ütles Külvet, kes korraldab ka mahetootmise alaseid koolitusi. Ta märkis, et Eestis kasvatakse praegu lihaveiseid rohkem kui kohalikud elanikud veiseliha tarbivad.
Kuri külaline sigade katk ja õrnad tulevikulootused
Külvet kasvatas ka sigu, mis sigade katku kolde avastamise tõttu paraku tulid hävitada. „Sigu hakkasin kasvatama selleks, et süüa ja müüa nii-öelda õnnelikult kasvatatud sigade liha. Normaalseks keskkonnaks pean sigadele ennekõike välisterritooriumi.“
„Uuesti ei hakka ma sigu pidama enne, kuni pole selge, mis seakatk meil looduses teeb – kas kaob ära või jääb vinduma. Praegu pole sigade katku vastu aidanud üksi meede, mida riik on välja mõelnud. Ainus „pääsetee“ on see, et metssead surevad katku tõttu maha.“
Airi Külvet arutles ka nüüdse valitsuskoalitsiooni põllumajanduspoliitika üle. „Üleminekutoetuste maksmine rohumaal lihaloomi kasvatavatele põllumajandusettevõtjatele eriti midagi ei muuda. Sellest on rohkem kasu piimatootjatel ja teraviljakasvatajatel. Praeguse valitsuse ajal ei tule raha juurde, kuid teatud ümberjaotamisi toimub. Ise olen äraootaval seisukohal. Uue valitsuse enneaegset materdamist pean mõistagi ebaõigeks.“
JAAN LUKAS,
Jõgevamaa ajakirjanik
[esiküljefoto allkiri]
JÕUAB PALJU: Põllumajandusettevõtjana 1993. aastast tegutsenud Lembit Paal arvab, et lõplikult peaks kaduma vahetegemine suur- ja väiketootjate vahel. Tema sõnul tuleks mõelda, kuidas suurendada konkurentsivõimet, et kindlustada Eesti põllumehele ellujäämine avatud turumajanduse tingimustes. Ajaloohuvi ja rahvamuusikaga tegelev kolme lapse isa Lembit Paal on jõudnud korda saata palju – lisaks looma- ja teraviljakasvatusele on tal ette näidata renoveeritud mõisakeskus ning muuseumi ja tänapäevase majapidamise loomine.
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Aga kuidas meist jälle optimistid saaksid? Ikka nii, nagu omal ajal ütles suur riigitegelane Winston Churchill: „Pessimist näeb igas võimaluses raskusi, optimist aga igas raskuses võimalusi.“
Aga kuidas meist jälle optimistid saaksid? Ikka nii, nagu omal ajal ütles suur riigitegelane Winston Churchill: „Pessimist näeb igas võimaluses raskusi, optimist aga igas raskuses võimalusi.“


title: Kesknädal

maintext:
Kesknoored osalesid noorte infomessil „Teeviit“
Kn, 07. December 2016
“Paljudel noortel on küll huvi poliitika vastu, kuid pole olnud sobivat juhust kokku sattuda poliitikute või poliitiliste noorteorganisatsioonidega. Just seepärast peamegi „Teeviida“-laadsetel üritustel esindatud olema,” ütles Keskerakonna Noortekogu juht Urmo Saareoja. “Meie boksi külastanud noored olid päevapoliitikaga küllaltki hästi kursis ning oskasid kaasa rääkida nii Eesti kui ka maailmapoliitika küsimustes. Loomulikult tekitasid palju elevust hiljutine Eesti valitsuskoalitsiooni muutus ning Donald Trumpi valimine USA presidendiks.”
Saareoja sõnul oli kesknoorte boksis võimalik tutvuda Noortekogu ja Keskerakonna programmiga, kuid leidus ka meelelahutuslikke elemente. “Pakkusime noortele lõbusa poliitmängu, kus uue valitsuse ministritele tuli leida nende portfellid. Tulemus näitas, et üldse pole muretsemiseks põhjust vaid peaminister Ratasel, keda teadsid kõik noored. Paljudel teistel ministritel on aga vaja silma paista, et ka noortele meelde jääda,” lisas Saareoja. “Tänan kõiki, kes meid külastasid ja meid aitasid ning loomulikult neid, kes „Teeviidal“ otsustasid kesknoortega liituda.“
Esmakordselt külastajatele tasuta avatud messil osales 75 eksponenti (õppeasutused, tööandjad, noorteorganisatsioonid jne) ning üle Eesti tuli noori kohale 33 suure ja 19 väiksema bussiga. „Teeviida” korraldamise eest vastutava Eesti Noorsootöö Keskuse peaeksperdi Epp Reediku sõnul toetas mullusega võrreldes suuremat huvi messi kontseptsiooni muutmine tänapäeva noorte soove ja huve täpsemini arvestavaks. “Tänavu seadsime eesmärgiks anda noortele terviklik ülevaade õppimis- ja karjäärivõimalustest, ühendades haridusvalikud ja tegeliku tööelu, teha eriala valimine võimalikult selgeks ja teadlikuks,” ütles Reedik.
Kn
[fotodel]
Noored poseerimas koos riigikogulase Dmitri Dmitrjeviga (seismas, vasakult esimene)
Lõbus noortekogu Ninasarvik katsetamas poppi ja noortepärast tasakaaluliikurit.
Võim on sinu käes! Just see loosung meelitas huvilisi Keskerakonna Noortekogu boksi juurde.
Viimati muudetud: 12/07/2016
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Tallinn tunnustab kauaaegseid linnateenistujaid
08. December 2016
Tänavu tähistab tööjuubelit 208 inimest, kelle hulgas on üks teenistuja, kes on linna ametiasutuses töötanud 45 aastat. Läbi aegade on 45-aastase töö eest tunnustatud nelja inimest.
Kuuel teenistujal täitus tänavu 40, kuuel 35 ja seitsmel 30 tööaastat; 25 aastat linna teenistuses täitus 15 ning 20 aastat 19 teenistujal, 56 teenistujat on linna ametiasutustes töötanud 15 aastat ja 98 teenistujat 10 aastat.
Tallinna Linnavalitsusel on alates 1975. aastast tavaks igal aastal meeles pidada oma kauaaegseid teenistujaid, kellel täitub jooksval aastal 10, 15, 20, 25, 30 jne. aastat töötamist linna ametiasutustes (linnavolikogu kantselei, linnakantselei, ametid ja linnaosade valitsused).
Traditsiooniliselt antakse kauaaegsetele linnateenistujatele üle rinnamärk ja tänukiri detsembris pidulikul üritusel Raekojas, tänavu leiab see sündmus aset teisipäeval, 13. detsembril. Rinnamärgid ja tänukirjad annab tööjuubilaridele üle linnapea ülesannetes abilinnapea Taavi Aas.
Märgi autor on kunstnik Paul Luhtein. Märgid on valmistanud ARS-i juveelifirma O/Ü Kuldgraal. Märgid "TALLINN X" on vasest, "TALLINN XV" melhiorist ja "TALLINN XX" messingist. Alates märgist "TALLINN XXV" on märgid hõbedast.
Viimati muudetud: 12/08/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Riigikogu võttis vastu 2017. aasta eelarve
Seadusega tühistatakse 1. jaanuariks planeeritud pooleprotsendipunktiline sotsiaalmaksumäära langetamine ning sotsiaalmaksu määraks jääb järgmisel aastal endiselt 33%. Samuti jääb ära majutusasutuste käibemaksu tõus 9%-lt 14%-le, mis oleks löögi alla seadnud eelkõige Tallinnast kaugemal asuvad ettevõtted. Ära jäetakse ka diislikütuse, eriotstarbelise diislikütuse ja kerge kütteõli aktsiisimäära tõus aastal 2018.
Varem 200 - euro sena planeeritud lasterikaste perede toetus tõstetakse 2017. aasta 1. juulist 300 euroni, mis tähendab seda, et kolme ja enam a lapse ga pere hakkab suvest saama riigilt toetust vähemalt 500 eurot kuus.
Uuest aasta s t tõstetakse ka pensioni täiendav maksuvaba tulu 2832 euroni aasta s , mis tagab, et järgmisel aastal on keskmine pension tulumaksuvaba.
V alitsuse ühe peaeesmärgi saavutamiseks – madalamapalga liste inimeste toimetuleku parandamiseks – suurendab uus seadus 2018. aasta jaanuarist tulumaksuvaba miinimumi seniselt 170 euro l t 500 euroni. Uuest korrast võida b 86% töötajatest ehk rohkem kui pool miljonit töötavat inimest saa vad kuus kätte rohkem raha kui praegu. Kuni 1200 eurot teeniv inimene saab senise korraga võrreldes ühes kuus kätte 62 eurot rohkem, mis teeb aastas 744 eurot lisatulu.
Uus süsteem asendab ka pensionide täiendava tulumaksuvabastuse ja madalapalgaliste tagasimakse, kuna need mahuvad maksuvaba tulu uue piirmäära sisse. 2017. aastal maksab M aksu- ja T olliamet välja madalapalgaliste tagasimakse 2016. aasta tulude põhjal neile, kes tingimused täidavad. Lastega seotud maksuvabastused jäävad endisel kujul alles.
Viimati muudetud: 12/21/16
Jaga
|
21. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Jaak Aab: Keskerakond alustab oma vanalinna kinnistu müüki
07. December 2016
“Keskerakonna rahaasjad on pikka aega olnud korrast ära ning erakonna uue juhtkonna soov on finantsprobleemidele võimalikult kiire lahendus leida,” ütles Keskerakonna peasekretär Jaak Aab. “Küll raske südamega, aga siiski kindlameelselt otsustasime alustada tööd selle nimel, et Toom-Rüütli tänaval asuv kinnistu realiseerida. Tegemist on piisavalt väärtusliku kinnistuga, et suudaksime kõik oma kohustused tasuda. ”
Aab rõhutas, et Keskerakond on asunud järgima väga ranget finantsdistsipliini. “Seesugust vastutustundetut suhtumist rahaasjadesse ning ohjeldamatut kulutamist ei saa Keskerakonnas enam olema. Selleks aga, et varasemad vead parandada oleme sunnitud erakonna kinnisvara müüma.”
“See, kas Keskerakonna peabüroo kolib tulevikus rendipinnale või õnnestub soetada väiksem pind erakonnale endale, selgub töö käigus,” lisas Aab.
Viimati muudetud: 12/07/16
Jaga
|


title: Kesknädal

maintext:
Riigikogu aseesimehena seisan selle eest, et iga parlamendifraktsiooni huvid saaksid esindatud
Koduerakonna, Eesti Keskerakonna fraktsioon seadis üles minu kandidatuuri. Teise kandidaadi esitas opositsioonis olev Reformierakond. Valimistel enim hääli kogunud kandidaadina sai minust Riigikogu esimene aseesimees ning kolleeg Taavi Rõivasest teine aseesimees. Pärast valimistulemuste teatavaks tegemist algasid minu ametivolitused nii parlamendiliikmena kui ka Riigikogu juhatuse liikmena.
Eesti Vabariigi põhiseadus ütleb, et Riigikogu esimees ja kaks aseesimeest korraldavad Riigikogu tööd. Selle lause taga tuleb näha enamat kui pelgalt korralduslike ülesannete jagamist. Lisaks töökorraldusele parlamendis on juhatusel kohustus täita rahva ootusi, mis lasub meil Riigikogu valimistel saadud mandaadi kaudu. Riigikogu aseesimehena seisan olukorras, kus pean tagama, et kõigi Riigikogu fraktsioonide huvid saaksid esindatud. Istungi juhatajana on mul kohustus tagada kõigile parlamendiliikmetele võrdsed võimalused Riigikogu tööst osa võtta. Olgu siis selleks läbirääkimistel osalemine fraktsiooni nimel või Riigikogu liikme vastusõnavõtt olukorras, kus tema isikut mõne sõnavõtja kõnes puudutatakse.
Parlamendi juhatuse poliitilist tasakaalustatust rõhutab ka tingimus, et juhatuses võetakse otsuseid vastu vaid konsensusega. Taoline otsuste vastuvõtmise põhimõte on kehtinud alates 1992. aasta Riigikogu kodukorraseadusest. Sel viisil on välistatud parlamendienamuse ülekaalu kergekäeline maksmapanek. Juhul, kui juhatuse liikmed üksmeelt siiski ei saavuta, antakse otsustamisõigus üle Riigikogu täiskogule.
Juhatuse otsused ei ole kivist. Kui keegi Riigikogu liikmetest leiab, et otsusega rikutakse tema õigusi, on isikul võimalus otsus vaidlustada halduskohtus, mõnel juhul lausa Riigikohtus.
Kuigi peale Riigikogu juhatuse parlamendil teisi juhtimisorganeid ei ole, kasutab juhatus tõhusalt vanematekogu kokkukutsumise võimalust. Tegu on nõupidamisega, kuhu lisaks kolmeliikmelisele juhatusele kaasatakse fraktsioonide esindajad. Vanematekogus on Riigikogu esimehel ja kahel aseesimehel võimalus saada konkreetse küsimuse lahendamisel täiendavaid ettepanekuid ka fraktsioonidelt.
Kui ma parlamendis parasjagu istungi juhataja ülesandeid ei täida, seisan Keskfraktsiooni liikmena erakonna poliitika huvide eest. Nii toetan vast ametisse astunud valitsuse ettepanekut jätta rakendamata sotsiaalmaksumäära 0,5-protsendine langetamine. Mõistetav on ettevõtjate teatav õiguspärane ootus soodsa muudatuse suhtes, kuid siiski leian, et arvestada tuleb ka muutunud olukorraga valitsuskabinetis. Uus valitsus soovib sotsiaalmaksu langetamise asemel hoopis tõsta madalat ja keskmist palka saavatel inimestel tulumaksuvaba miinimumi 500 eurole. Tulumaksuvaba miinimumi tõus sellisele tasemele jätaks keskmiselt iga kuu kätte 62 eurot.
Aastas teeks see juba 744 eurot töötasule lisaks. See muudatus mõjutab positiivselt väga suurt ühiskonnagruppi Eestis. Samas tehakse reaalseid samme ka selle suunas, et hüvitada ettevõtjatele sotsiaalmaksumäära langetuse ärajätmist. Näiteks ei rakendu käibemaksumäära muudatused hotellidele ja majutusasutustele ega jõustu 2018. aastal diislikütuse aktsiisi tõus. Valitsusel on plaan jätkata ka lasterikaste perede toetuste tõusu. Tulevast aastast tõuseb lasterikka pere toetus 300 euroni. Seega kolme ja enama lapsega pere hakkab 2017. aasta 1. juulist saama riigilt iga kuu toetust 500 eurot kuus. Valitsusliidul on plaan läbi viia ka pensionireform, andes inimestele võimaluse ise otsustada, millal pensionile jääda ning kuidas oma pensionirahaga ümber käia – kas võtta see välja osaliselt või peatada pensioni maksmine.
Peale istungi juhatamise ja oluliste otsuste vastuvõtmise Keskerakonna juhatuses oli mul au esindada parlamenti ka väljaspool Toompea lossi. Nii külastasin eelmise nädala reedel oma meeskonnaga Anija vallavalitsust. Kohtumisel vallavanema Arvi Karotami ja volikogu esimehe Jaanus Kaleviga arutasime põgusalt nii parlamendis kevadel palju kõneainet pakkunud haldusreformi puudutavat kui ka Anija ja Aegviidu valla ühinemist ning uue moodustuva omavalitsuse tulevikku. Anija vallavolikogul on olnud initsiatiiv Aegviiduga ühinemiseks juba aastast 2012. Kui varem on pooled ühinemisläbirääkimistel jäänud kõneluste tasemele, siis nüüd on jõutud ühinemislepinguni. Läbi on viidud ka rahvaküsitlus, mille tulemusena on otsustatud, et uue omavalitsuse nimeks saab Anija vald.
Pühapäeval osalesin koos Tartu piiskopi Joel Luhametsaga Eestimaa jõulurahu väljakuulutamisel Jõgeval. Külmapealinnas tuletasin kohalikele elanikele ja saabunud külalistele meelde, et kiire elutempo kõrval püüaksime jõuluajal võtta rohkem aega kohtumiseks lähedaste inimestega, kuid ei unustaks mõtlemast ka nendele, kes on meie juurest juba lahkunud. Samasuguseid Jõgeva linnas kogetud jõulurahu elemente püüan tuua ka Riigikogu sügisistungjärgu viimastesse istungitesse, mis seoses eelarvearuteludega on sageli ülemäära keevalised.
Heade soovidega
ENN EESMAA,
Riigikogu I aseesimees, Eesti Keskerakonna juhatuse liige
Viimati muudetud: 12/14/16
Jaga
|
ENN EESMAA, 14. December 2016


title: Kesknädal

maintext:
Jüri Ratas esitab maaeluministri kandidaadiks Tarmo Tamme
08. December 2016
„Tarmo Tamm on ennast tõestanud mitmel rindel. Ta on pikalt töötanud põllumajanduse valdkonnas, juhtinud kuus aastat Põlva valda ning kaksteist aastat Põlva linna. Samuti on tal kogemust kahes Riigikogu koosseisus,“ selgitas Ratas. „Olen konsulteerinud paljude erakonnakaaslaste ja maaelu valdkonna inimestega, kes on avaldanud toetust Tarmo Tamme esitamiseks ministri ametikohale.“
„Tänan Jüri Ratast usalduse eest ning võtan selle väljakutse vastu, sest Eesti maaelu on minu jaoks väga südamelähedane valdkond. Olen oma teadlikust elust üle poole maal elanud ja põllumajanduse valdkonnas töötanud. Eesti maaelu vajab tõsist tööd ja panustamist ning olen valmis sellele täielikult pühenduma. Mul on väga hea meel, et Keskerakonna juhitav koalitsioon on juba astunud esimesed sammud ning eraldab vajalikku lisaraha üleminekutoetuste ja kriisiabi täies mahus välja maksmiseks,“ lausus Tamm.
Tarmo Tamm on lõpetanud Tihemetsa Sovhoostehnikumi mehhaniseerimise erialal ning Eesti Maaülikooli agraarökonomisti erialal. Tamm töötas 1976-1993 Põlva Agro töökoja juhatajana, 1993-1999 Põlva vallavanemana, 1999-2011 Põlva linnapeana ning kuulub alates 2011. aastast Riigikogusse.
Keskerakonna juhatus koguneb neljapäeval, 8. detsembril kell 17.00 Keskerakonna peabüroos Toompeal.
Viimati muudetud: 12/08/16
Jaga
|