title: Pavasaris
text: Dūšėškā pavasaris ī žmuogaus atsigavėma, atgėmėma, pabodėma ėš žėimuos sāstingė čiesos. Kuožna dėina vis daugie saulės, šėlomuos, vis ėlgie dėina ė žmuogos sīkiom daras žīvesnis, krotesnis, anuo dūšiuo daugie švėisuos. Tam pavasarėniam švėisiejėmou pažīmietė ciels šmuots švėntiu ī: žėimuos pabonga žīma Ožgavienės ė Pelenė, pėrmi pavasarė znuokā rondas par Šv. Jūzapa. Vuo tikruojė pavasarė švėntė ī Velīkas, katras būn jau pu pavasarė līgiadėinė – anas ī galotėnis svieta pabodėma, vieliu ėšvarīma čiesos, dūšės atsidarīms švėisā. Kėta dėdlė švėntė ī Šv. Jorgis aba Juorė balondė pabonguo – tas ī tasā čiesos kap vėskos praded žalioutė, kap praēn pėrmi dėdli lītūs ė dund Perkūns, katros tap „atrakėn“ ė apvaisėn žemė. Nug Šv. Jorgė prasided dėdlė linksmoma čiesos (šuokē, dainės, mozėkavėms), žmuogos būn sava vėsuo galībie, gīvatuo. Da vėina švėntė ī Sekmėnės, katra ēn mienesis pu Velīku. Par vėsas tas švėntės žmuonis jied kiaušius, sūri, svėista, pīragus ba rēk ka būtom suotoms, pėlnoms – jēgo žmuonis suotē prijies tā ė Žemīna būs tuokė pat suoti ė gausinga. Gegožė mienesie dā būn Muojavas. Tou čiesou žmuonis meldas Šv. Panā Marėjē (onkstiau anuos vėituo bova Žemīna), jaunėms dara vakaroškas. Tas ėr meilės čiesos ī ba vėsa gomta tūmet būn patė gīviausė, patė visliausė. Par vėsas pavasarė švėntės žmuonis dabėn savi, sava truobas, gīvuolius spruogstontiuom šakalėm, žalēs žuolīnās, kvietkās tap nuoriedami stipriau pajostė pavasari, gautė anou galė, stiprībė.