Володимир Васильович Цивінський (народ. 9 грудня 1970) — український театральний та кіноактор, режисер.

Біографія
Володимир Цивінський народився 9 грудня 1970. У 1992 закінчив Київський державний інститут театрального мистецтва ім. І. К. Карпенка-Карого (курс Олійника Л. А.), після отримання акторської освіти три роки працював у Чернігівському молодіжному театрі. З 1995 — актор Київського театру драми і комедії на лівому березі Дніпра. Проживає в Києві.

Нагороди
У 1997 отримав молодіжну премію «Перспектива» від Спілки театральних діячів України.

Театральні ролі
 Сер Ендрю Ег'ючик — «Что угодно, или Двенадцатая ночь» (за В. Шекспіром, 1995)
 Караколь — «Непобедимый меч Гайан» (за мотивами казки Т. Ґаббе «Місто майстрів», 1995)
 Синьйор Палеарі — «Немного вина… или 70 оборотов» (за новелами Л. Піранделло, 1996)
 Едуард — «Обманутая» (1997)
 Хлопець з Осткерку — «Рогоносец» (1998)
 Придвірна дама — «Европа может подождать!» (за п'єсою Е. Скриба «Стакан води», 1998)
 Тоні — «Так закончилось лето…» (за романом І. Шоу «Люсі Краун», 1999)
 Челіо — «Прихоти Марианны» (1999)
 Тарєлкін, Копилов — «Смерть Тарелкина» (2000)
 Пєтя Трофімов — «Вишнёвый сад» (2004)
 Суддя — «Очередь» (2006)
 Мітя — «Голубчики мои!..» (за творами Ф. Достоєвського та О. Володіна, 2006)
 Ален Кіппен — «Розовый мост» (за романом Р. Д. Уоллера «Мости округу Медісон», 2007)
 Георг Кларенс, брат короля Едуарда та король Едуард — «Ричард ІІІ» (за В. Шекспіром, 2008)
 Тузенбах Микола Львович — «Три сестры» (2010)

Фільми та серіали

РежисерськаФільмографія
 2000: «Любов», 10’, сценарист, режисер
 2002: «Казка про Довбуша», 15’, сценарист, режисер
 2004: «Поки вариться яйце сідає сонце», 9’, сценарист, режисер
 2006: «Рамонна», 20’, сценарист, режисер
 2010: Проект «Мудаки. Арабески»: «Вона називала його ідіот»
 2012: Проект «Україно, goodbye!»: «Швейцарський годинник»

Посилання
 Офіційний сайт Київського театру драми і комедії на лівому березі Дніпра (рос.)
 Цывинский Владимир Васильевич — KinoTeatr.ru
 Владимир Цывинский — Кинопоиск
 http://goodbye.com.ua/creators/tcyvinskyy/

Народились 9 грудня
Народились 1970
Актори Київського академічного театру драми і комедії на лівому березі Дніпра


New-Item "C:\temp\oktm-nosql.sqlite" -Force
dotnet ef migrations remove
dotnet ef migrations add InitDb
dotnet ef database update

{'content_hash': 'b8258f67cba4a77fc987f8af493e1f3f', 'timestamp': '', 'source': 'github', 'line_count': 4, 'max_line_length': 44, 'avg_line_length': 32.75, 'alnum_prop': 0.8015267175572519, 'repo_name': 'vincentremond/OKTM', 'id': 'c7c6f2fb21086301a06899d9226921a3b7a65219', 'size': '133', 'binary': False, 'copies': '1', 'ref': 'refs/heads/master', 'path': 'src/OverkillTaskManager.Data.NoSqlite/db.ps1', 'mode': '33188', 'license': 'mit', 'language': [{'name': 'C#', 'bytes': '127194'}, {'name': 'CSS', 'bytes': '707'}, {'name': 'JavaScript', 'bytes': '513'}, {'name': 'PowerShell', 'bytes': '477'}]}


package io.youi.upload

import java.io.File

case class UploadedFile(file: File, fileName: String)

{'content_hash': 'ac90536abbc95afe67de515e7a3f9c6d', 'timestamp': '', 'source': 'github', 'line_count': 5, 'max_line_length': 53, 'avg_line_length': 19.6, 'alnum_prop': 0.7959183673469388, 'repo_name': 'outr/youi', 'id': 'a2aff5b4a0c3649476b904330ff6c419d485d2b7', 'size': '98', 'binary': False, 'copies': '1', 'ref': 'refs/heads/master', 'path': 'app/jvm/src/main/scala/io/youi/upload/UploadedFile.scala', 'mode': '33188', 'license': 'mit', 'language': [{'name': 'CSS', 'bytes': '844'}, {'name': 'HTML', 'bytes': '6666'}, {'name': 'JavaScript', 'bytes': '106413'}, {'name': 'Scala', 'bytes': '3490560'}, {'name': 'Shell', 'bytes': '89'}]}


Heritage je deseti studijski album švedskog progresivnog metal sastava Opeth. Diskografska kuća Roadrunner Records objavila ga je 14. rujna 2011. godine. Bio je snimljen početkom 2011. u studiju Atlantis/Metronome Studios u Stockholmu, producent mu je bio Mikael Åkerfeldt, inženjer zvuka Janne Hansson, a miksao ga je Steven Wilson. U glazbenom smislu pripada progresivnom rocku, žanru kojem se grupa dugo željela posvetiti. Predstavlja veliki zaokret od elemenata progresivnog i death metala prisutnih na prethodnim uradcima.

Kritički i komercijalno uspješan, album je u prvom tjednu objave u SAD-u bio prodan u 19.000 primjeraka i našao se na 19. mjestu ljestvice Billboard 200. Bio je to prvi album od Damnationa iz 2003. godine na kojem se ne pojavljuju tipični Åkerfeldtovi growlovi.

Pozadina
U priopćenju za tisak posvećenom koncertnom albumu In Live Concert at the Royal Albert Hall koje se održalo u rujnu 2010. godine Mikael Åkerfeldt rekao je časopisu Classic Rock da je konačno počeo skladati glazbu za novi Opethov album. Dana 31. siječnja 2011. Opeth je otišao u studio Atlantis/Metronome Studios u Stockholmu kako bi ondje snimio uradak; Janne Hansson bio je inženjer zvuka, dok je Steven Wilson miksao uradak. Do kraja ožujka miks je bio dovršen, no Per Wiberg napustio je skupinu idući mjesec nakon dogovora s njezinim članovima. Dana 25. svibnja bilo je potvrđeno da će ime albuma biti Heritage. Opeth je 26. srpnja na web-stranici Stereogum objavio prvi singl s uratka, "The Devil's Orchard". Album je 11. rujna bio dostupan za direktno slušanje na web-stranici NPR Music. Glazbeni spot za "The Devil's Orchard" bio je objavljen 23. rujna.

Naslovnica
Naslovnica za Heritage bila je objavljena početkom lipnja 2011. godine, a izradio ju je dugogodišnji suradnik sastava, Travis Smith. U intervjuu s Face Cultureom Åkerfeldt je izjavio da je album vrlo simboličan. Drvo, koje podsjeća na drvo života, prikazuje grupu kako cvjeta u sadašnjosti, dok njegovo korijenje koje "se spušta u pakao" prikazuje njezinu death metal prošlost. Lica na drvetu pripadaju tadašnjim članovima skupine, dok ono koje pada na tlo pripada Peru Wilbergu, klavijaturistu koji ju je napustio 2011. godine. Lubanje pod drvetom također prikazuju prijašnje članove. Goruće kazalište u daljini predstavlja propast civilizacije.

Glazbeni stil
Åkerfeldt je otvoreno objasnio zašto je sastav odlučio prigrliti progresivni rock i odvojiti se od stila kojim se bavio većim dijelom svoje karijere:

U priopćenju za tisak Mikael Åkerfeldt komentirao je da se osjeća kao da se pripremao na skladanje tog albuma od svoje 19. godine života. U recenziji za web-stranicu AllMusic Thom Jurek nazvao je Heritage najavanturističkijim uratkom sastava, dok je za skladbe rekao da su "natopljene instrumentalnim interludijima, sadrže zamršene prijelaze između akorda i tonaliteta, promjenjive taktove, čiste vokale i klavijaturističku instrumentaciju u koju ulaze mellotroni, Rhodes klaviri i Hammond orgulje".

Izvorno su prve dvije skladbe koje je Åkerfeldt napisao za Heritage stilski bile slične Watershedu. Nakon što je prvi put čuo te pjesme, Martín Méndez rekao je Åkerfeldtu da će biti razočaran bude li ostatak albuma takav. Shvativši da ni Méndez nije želio snimiti još jedan konvencionalni Opethov album, Åkerfeldt je odahnuo, odbacio te dvije pjesme i ponovo počeo skladati. Kad je skladao ono što će postati "The Lines in My Hand", odlučio je snimiti cijeli novi album koji će se odlikovati potpuno novim glazbenim stilom. Nadahnut radom Chrisa Dangerousa iz The Hivesa Åkerfeldt je u "The Lines in My Hand" uvrstio bubnjarski ritam iz nepoznate pjesme navedenog umjetnika.

Heritage je bio nadahnut mnogim glazbenicima, među kojima su Alice Cooper i Magma. Naslovnu skladbu nadahnuli su rad švedskoga klavirista Jana Johanssona i švedska narodna glazba. "Slither" je posvećen Ronnieju Jamesu Diu, koji je preminuo dok je grupa skladala album.

Trilogija
Steven Wilson komentirao je da je Heritage prvi dio trilogije, a da ostala dva dijela čine njegov samostalni album Grace for Drowning i istoimeni uradak grupe Storm Corrosion. Sva su tri albuma bila objavljena između 2011. i 2012. godine.

Popis pjesama

Recenzije
Heritage je dobio uglavnom pozitivne kritike. Na web-stranici Metacritic (na kojoj se u obzir uzimaju ocjene različitih kritičara i nakon toga prikazuje njihov prosjek), prema ocjenama 15 recenzenata, album je dobio 71 bod od 100, što označava "uglavnom pozitivne kritike". Mnogi su kritičari pohvalili hrabrost albuma; Thom Jurek iz AllMusica napisao je: "Sviđao vam se ili ne, Heritage, usprkos svojim pretjeranostima – i odličnoj smišljenosti i izvedbi – odvažan je uradak".

Dom Lawson iz The Guardiana pohvalio je novi glazbeni stil sastava izjavivši: "Deseti album tih Šveđana, Heritage, hrabar je, melankoličan i često prekrasan heavy rock uradak koji se diči toplim, analognim tonovima i sjajnim mellotronima koji su označili 1970-te prije pojave punka, ali jednako tako prikazuje opčaranost novim idejama". Neki su kritičari otišli tako daleko da su ga nazvali i jednim od najboljih albuma skupine. U pozitivnoj recenziji za PopMatters Brice Ezell upozorio je da se album treba poslušati više puta: "Heritage nije album koji će vas raspametiti odmah nakon što ga prvi put poslušate; njegova složenost zahtijeva višekratna preslušavanja". Uradak je osvojio nekoliko nagrada glazbenih publikacija i bio je nominiran za album godine u Progu, jednom od inačica časopisa Classic Rock.

Autori podijeljenih recenzija albuma usredotočili su se na promjenu u glazbenom stilu u usporedbi s prethodnim Opethovim uradcima. Časopis Uncut napisao je: "Na Heritageu se otarasuje gotovo svega žestokog". Slično je napisao i časopis Kerrang!: "To je album koji je na svoj način uspješan, ali doista označava završetak Opetha kao metal skupine, što će biti naš gubitak". U negativnoj recenziji za Drowned in Sound Patrick Smith izjavio je: "Åkerfeldta bi trebalo pohvaliti zbog toga što se oslobodio iz žanra koji se često ponavlja – nema ničeg pogrešnog u radikalnoj promjeni. Ali taj odmak nije trebao biti toliko nenadahnut".

Mnogi Opethovi obožavatelji nisu rado prihvatili naglu promjenu u stilu.

U jednom se intervjuu Mikael Åkerfeldt prisjetio vremena kad ga je netko nakon koncerta želio istući jer više nije skladao death metal pjesme.

Promidžbena turneja
Opeth je otišao na promidžbenu turneju za Heritage u rujnu 2011. godine te je u Sjevernoj Americi nastupao s Katatoniom. U studenom je otišao na europsku turneju s Pain of Salvationom. U travnju 2012. vratio se u Sjevernu Ameriku te je ondje s Mastodonom bio jedan od glavnih izvođača na turneji "Heritage Hunter Tour", dok je tim dvama skupinama na spomenutoj turneji predgrupa bio Ghost. Opeth i Mastodon poimence su bili glavni izvođači na posebnim lokacijama.

Osoblje
Opeth
Per Wiberg – klavijature, Hammond orgulje, klavir, Fender Rhodes
Mikael Åkerfeldt – vokali, gitara, mellotron, klavir, efekti, produkcija, inženjer zvuka, miksanje, mastering
Martín Méndez – bas-gitara
Martin Axenrot – bubnjevi, udaraljke
Fredrik Åkesson – gitara
Gostujući glazbenici
Alex Acuña – udaraljke (na skladbi "Famine")
Björn J:son Lindh – flauta (na skladbi "Famine")
Joakim Svalberg – klavir (na skladbi "Heritage")
Charlie Dodd – efekti (na skladbi "Häxprocess")
Ostalo osoblje
Jens Bogren – inženjer zvuka
Janne Hansson – inženjer zvuka
Steven Wilson – miksanje, mastering
Peter Mew – mastering
Travis Smith – naslovnica
Sandra Artigas – fotografija

Izvori

Albumi iz 2011.
Albumi sastava Opeth

{'title': 'Heritage', 'url': 'https://hr.wikipedia.org/wiki/Heritage', 'language': 'hr', 'timestamp': '20230320'}


Der Piz Forbesch  (rätoromanisch, im Idiom Surmiran aus dem en  für ‚Schere‘) ist ein Berg westlich von Mulegns im Kanton Graubünden in der Schweiz mit einer Höhe von  Dank der tief eingeschnittenen Scharte zwischen dem Piz Forbesch und dem Piz Forbesch Pintg () im Süden, bekommt der Berg die Form einer Schere und ist leicht zu identifizieren.  ist rätoromanisch für ‚klein‘. Dank der Dominanz vom Piz Forbesch bietet er, vor allem Richtung Westen, eine aussergewöhnliche Fernsicht bis in die Berner und Walliser Alpen (Mönch, Dufourspitze oder das 149,5 km entfernte Weisshorn). Der am weitesten entfernte sichtbare Punkt () vom Piz Forbesch befindet sich in der Nähe des Monte Vallonetto auf der Grenze zwischen dem italienischen Piemont und der französischen Region Provence-Alpes-Côte d’Azur und ist 319 km entfernt.

Lage und Umgebung

Der Piz Forbesch ist der höchste Gipfel des Forbesch-Arblatsch-Massivs, einer Untergruppe der Oberhalbsteiner Alpen. Ein langer Nordgrat verbindet den Piz Forbesch mit dem Piz Arblatsch. Der regelmässige Grat senkt sich auf die Distanz von rund 1,5 km in einigen Absätzen zum fiefsten Punkt (), von wo er über mehrere Zacken zum 600 m entfernten Piz Arblatsch aufsteigt. Wegen der losen und plattigen Felsen in der Nähe des tiefsten Punktes wird der Grat kaum begangen.

Süd- und Westwand des Piz Forbesch Pintg fallen beide sehr steil ab, wobei brüchiger Fels Besteigungsversuchen erheblichen Widerstand entgegensetzt. Vom Südfuss des Piz Forbesch Pintg läuft der sehr ausgeprägte Hauptgrat flach weiter zur Erhebung P. 2954 oberhalb der Fuorcla Cagniel, von wo er, leicht gegen Süden abbiegend, als Rippe zur Val Gronda abfällt. Er bildet gegen Westen eine kaum überwindliche Felswand, weshalb von der Fuorcla Cagniel kein Zugang zum Piz Forbesch Pintg besteht.

Über den Gipfeln verlief die Gemeindegrenze zwischen den ehemaligen Gemeinden Riom und Mulegns, die seit 2016 beide zur Gemeinde Surses gehören.

Zu den Nachbargipfeln gehören der Piz Arblatsch, der Piz Platta, der Piz Cagniel und der Piz Mez.

Talort ist Mulegns. Häufige Ausgangspunkte sind Radons und Tga.

Bauernregel
Eine weit verbreitete, romanische Bauernregel im Oberhalbstein besagt: , was so viel heisst wie «Setzt sich der Piz Forbesch eine Mütze auf, lasse die Sense und nimm den Rechen». Damit ist gemeint, dass schlechtes Wetter folgt, wenn der Piz Forbesch bewölkt ist.

Routen zum Gipfel
Die Alpstrasse von Mulegns ins Val Faller nach Tga ist für den allgemeinen Motorfahrzeugverkehr gesperrt. Ein Wanderbus fährt jedoch jeden Donnerstag von Savognin ins Val Faller.

Hauptgipfel

Über den Nordostgrat
 Ausgangspunkt: Tga () oder Mulegns ()
 Via: Kopf vor der grossen Rinne, vorbei an P.3176
 Schwierigkeit: T5+, II, WS
 Zeitaufwand: 4 Stunden von Tga oder 5¾ Stunden von Mulegns

Durch die grosse Südwandrinne
 Ausgangspunkt: Tga () oder Mulegns ()
 Via: Vorbei an P.3176
 Schwierigkeit: T5+, II, WS
 Zeitaufwand: 4 Stunden von Tga oder 5¾ Stunden von Mulegns

Durch die Nordwestwand
 Ausgangspunkt: Radons ()
 Via: Kopf vor der grossen Rinne, vorbei an P.3176
 Schwierigkeit: ZS
 Zeitaufwand: 5½ Stunden

Piz Forbesch Pintg
Anders als der Name erwarten liesse, steigt keine scharfe Gratschneide aus der Scharte zum Piz Forbesch Pintg, sondern ein aus Fels- und Schuttbänder aufgebauter Hang.

Über den Nordrücken
 Ausgangspunkt: Mulegns (), Tga () oder Radons ()
 Via: Forbeschscharte
 Schwierigkeit: WS
 Zeitaufwand: 6 Stunden von Mulegns, 4¼ Stunden von Tga oder 4½ Stunden von Radons
 Bemerkung: Bei ausgeapertem Couloir ist eine Begehung wegen des vielen Lockermaterials im Aufstieg mühsam und schwieriger als bei gutem Schnee.

Durch die Ostflanke
 Ausgangspunkt: Mulegns () oder Tga ()
 Schwierigkeit: WS
 Zeitaufwand: 5¾ Stunden von Mulegns, 4 Stunden von Tga

Panorama

Galerie

Literatur
 Manfred Hunziker: Clubführer, Bündner Alpen, Band 3 (Avers) 1. Auflage. Verlag des SAC, 1994, ISBN 3-85902-140-0, S. 262–265.
 Fabian Lippuner, David Coulin: Alpinwandern/Gipfelziele, Graubünden Nord. Verlag des SAC, 2013, ISBN 978-3-85902-341-3, S. 152–155.
 Landeskarte der Schweiz, Blatt 1256 Bivio, 1:25000, Bundesamt für Landestopographie, Ausgabe 2003

Weblinks

 Berechnetes 360°-Panorama vom Piz Forbesch
 www.hikr.org Verschiedene Tourenberichte

Einzelnachweise

Berg in Europa
Berg in den Alpen
Berg im Kanton Graubünden
Oberhalbsteiner Alpen
Geographie (Surses)
Wikipedia:Artikel mit Video

{'title': 'Piz Forbesch', 'url': 'https://de.wikipedia.org/wiki/Piz%20Forbesch', 'language': 'de', 'timestamp': '20230320'}


Omias mollinus — вид долгоносиков-скосарей из подсемейства Entiminae.

Описание
Жук длиной 3—3,5 мм. Окраска тела чёрно-бурая, надкрылья обычно немного светлее, ноги и усики красно-бурые. Тело широкое, надкрылья коротко-яйцевидные, сильно вздутые посредине. Волоски на них двоякие: прилегающие, более тонкие и короткие, и торчащие, более длинные и толстые, притупленные. Головотрубка длиннее своей ширины, в профиль ровная.

Экология
Обитает в подстилке.

Примечания

Omias
Животные, описанные в 1834 году

{'title': 'Omias mollinus', 'url': 'https://ru.wikipedia.org/wiki/Omias%20mollinus', 'language': 'ru', 'timestamp': '20230320'}


Single Hop Trade
Multi Hop Trade Route
Loop Trade Route
Find Commodity
Azraia
System Azraia
Minor Factions
Azraia - - Star - M9 VI - Arrival Star - Scoopable
Spectral Class: M9
Luminosity Class: VI - Subdwarf
Age: 398 Million years
Solar Masses: 0.2070
Solar Radius: 0.3761
Surface Temperature: 2,000 K
Azraia 1 - - Planet - Icy body
Distance To Arrival: 15 ls
Earth Masses: 0.0025
Gravity: 0.08 G
Surface Temperature: 245 K
S (23.0%) C (19.4%) Fe (16.0%) P (12.4%) Ni (12.1%) Mn (6.6%) Zn (4.4%) Se (3.6%) Y (1.0%) W (0.9%) Hg (0.7%)
S (22.8%) C (19.2%) Fe (15.8%) P (12.3%) Ni (12.0%) Cr (7.1%) Zn (4.3%) Ge (3.3%) Cd (1.2%) Nb (1.1%) Y (0.9%)
S (23.4%) C (19.7%) Fe (16.3%) P (12.6%) Ni (12.3%) Mn (6.7%) Se (3.7%) Zr (1.9%) Cd (1.3%) Nb (1.1%) Ru (1.0%)
S (23.0%) C (19.4%) Fe (16.0%) P (12.4%) Ni (12.1%) Mn (6.6%) V (3.9%) Ge (3.4%) Cd (1.2%) Sn (1.0%) Te (0.9%)
Distance To Arrival: 103 ls
Surface Temperature: 95 K
Azraia 8 a - - Planet - Icy body
Azraia 10 - - Planet - Icy body
Radius: 10,752 KM
Azraia 10 a - - Planet - Icy body
S (27.4%) C (23.0%) P (14.7%) Fe (12.0%) Ni (9.1%) Cr (5.4%) Zn (3.3%) V (2.9%) Cd (0.9%) Te (0.8%) Hg (0.5%)
S (27.4%) C (23.0%) P (14.7%) Fe (12.0%) Ni (9.1%) Cr (5.4%) Mn (5.0%) Zr (1.4%) Cd (0.9%) W (0.7%) Tc (0.4%)
Azraia 13 - - Planet - Class I gas giant
Distance To Arrival: 1,264 ls
Earth Masses: 48.0869
Azraia 13 A Ring - Icy
Radius: 721 KM
S (26.4%) C (22.2%) P (14.2%) Fe (12.0%) Ni (9.1%) Cr (5.4%) Mn (5.0%) Ge (3.5%) Nb (0.8%) Sn (0.7%) Y (0.7%)
Azraia 13 b - - Planet - Icy body
S (27.1%) C (22.8%) P (14.6%) Fe (12.2%) Ni (9.2%) Mn (5.0%) Ge (3.5%) Zn (3.3%) Te (0.9%) Mo (0.8%) Hg (0.5%)
Azraia 13 c - - Planet - Icy body
S (26.7%) C (22.4%) P (14.3%) Fe (12.1%) Ni (9.1%) Cr (5.4%) Se (4.2%) Ge (3.5%) Cd (0.9%) Sb (0.7%) W (0.7%)
Azraia 13 d - - Planet - Icy body
S (27.6%) C (23.2%) P (14.8%) Fe (12.4%) Ni (9.4%) Mn (5.1%) Ge (3.6%) As (1.6%) Cd (1.0%) Nb (0.8%) Tc (0.4%)
Azraia 13 e - - Planet - Icy body
S (27.0%) C (22.7%) P (14.5%) Fe (12.2%) Ni (9.2%) Cr (5.5%) Zn (3.3%) V (3.0%) Cd (0.9%) Te (0.9%) W (0.7%)
Azraia 13 f - - Planet - Icy body
S (26.8%) C (22.5%) P (14.4%) Fe (12.1%) Ni (9.1%) Cr (5.4%) Se (4.2%) V (3.0%) Cd (0.9%) Ru (0.7%) Sn (0.7%)
Azraia 13 g - - Planet - Icy body
S (27.1%) C (22.8%) P (14.6%) Fe (12.2%) Ni (9.2%) Cr (5.5%) Mn (5.1%) Zr (1.4%) Mo (0.8%) Sb (0.7%) Hg (0.5%)
Azraia 13 h - - Planet - Icy body
S (27.9%) C (23.5%) P (15.0%) Fe (12.2%) Ni (9.2%) Cr (5.5%) Ge (3.2%) Zr (1.4%) Sn (0.8%) Y (0.7%) Hg (0.5%)
Azraia 14 A Ring - Metal Rich
Azraia 14 B Ring - Icy
S (26.5%) C (22.3%) P (14.3%) Fe (12.0%) Ni (9.0%) Cr (5.4%) Mn (4.9%) Ge (3.5%) Ru (0.7%) Sn (0.7%) W (0.7%)
Azraia A Belt - - Belt - Metal Rich - Common
Ring Type: Metal Rich
Add new body to system Azraia
© EDDB 2020 - A site about systems, bodies, stations, commodities, materials and trade routes in Elite: Dangerous.


Old Spice – amerykańska marka kosmetyków dla mężczyzn i chłopców, takich jak wody kolońskie, dezodoranty, mydła, wytwarzana przez Shulton Company. W czerwcu 1990 przejęta przez przedsiębiorstwo Procter & Gamble.

Historia
Shulton Company, założył w 1934 William Lightfoot Schultz, producent mydła i artykułów toaletowych. Pierwsza wersja aromatu, zwana Early American Old Spice, była przeznaczona dla kobiet. Perfumy znalazły się w handlu w 1938 i odniosły sukces; równolegle pod tą samą marką sprzedawano kosmetyki męskie, głównie w okresie świątecznym. Podczas II wojny światowej fabryka wytwarzała farby do amunicji. W 1946 produkcję przeniesiono do Clifton w stanie New Jersey, gdzie istniała do wczesnych lat 90. XX w. Oprócz produktów własnych, przedsiębiorstwo wytwarzało kosmetyki pod markami m.in. Pierre Cardin i Nina Ricci.

Największe sukcesy firma odniosła w branży kosmetyków męskich, opracowując szereg linii, m.in. Old Spice Lime, York Town, Night Spice, Santa Fe. Po przejęciu przedsiębiorstwa przez Procter & Gamble, część linii sprzedano innym przedsiębiorstwom, część zlikwidowano. Old Spice skupił się na produktach kosmetyki męskiej, głównie dezodorantów.

Produkty
Aromat zwany Old Spice odznacza się przewagą ziela angielskiego, gałki muszkatołowej i cynamonu, przy jednoczesnym braku typowo męskich akcentów takich jak sosna czy lawenda. Główną ideą producenta było stworzenie aromatu, który kojarzyłby się z koloniami i żeglowaniem. Z tego powodu motywem ozdobnym na opakowaniach są żaglowce. Produkty Old Spice wyróżnia charakterystyczne opakowanie, do którego firma przykłada dużą wagę; niektóre wyroby tej marki mają wartość kolekcjonerską. Choć butelki wody kolońskiej były wytwarzane z różnych materiałów (szkło, ceramika, plastik), ich wygląd nigdy się nie zmienił. Produkty Old Spice sprzedawane są w umiarkowanej cenie.

Kontrowersje
Niektóre kampanie reklamowe Old Spice uznane zostały za kontrowersyjne. W 2012 Komisja Etyki Reklamy uznała reklamę produktu Old Spice Man za dyskryminującą mężczyzn.

Przypisy

Marki kosmetyków
Perfumy

{'title': 'Old Spice', 'url': 'https://pl.wikipedia.org/wiki/Old%20Spice', 'language': 'pl', 'timestamp': '20230320'}


ABS Tiertime official BlueOfficial Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
ABS Tiertime official GreenOfficial Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
ABS Tiertime official BlackOfficial Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
ABS Tiertime official RedOfficial Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
ABS Tiertime official White Official Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
ABS Tiertime official YellowOfficial Tiertime ABS 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official Grey PompeiOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official Green RioOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official Blue HawaiiOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official NaturalOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official Orange ScarletOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official Red BurgundyOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official WhiteOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.
PLA Tiertime official BlackOfficial Tiertime PLA 1,75mm, 500g spool.

{'timestamp': '2019-04-20T20:14:05Z', 'url': 'https://www.reprap-3d-printer.com/category/340-tiertime-filament', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


19: Recycling Made Easy? Not!
12: Awake Thou Wintry Earth!

{'timestamp': '2019-04-26T15:58:26Z', 'url': 'http://www.aplacecalledroam.com/archives-2016.html', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


<?xml version="1.0" encoding="UTF-8"?>
<typologieDerFotografie>
     <fotos>
<!--Bilder Dokumentarische Fotografie-->
		<bild genre="Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Wissenschaftliche Fotografie-->
		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)	</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Wissenschaftliche Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Fotojournalismus -->

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Fotojournalismus">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Sozial Dokumentarische Fotografie-->

		<bild genre="Sozial Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Sozial Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Sozial Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Sozial Dokumentarische Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Straight Photography-->

		<bild genre="Straight Photography">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Straight Photography">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Straight Photography">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Straight Photography">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Straight Photography">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder New Topographics-->
		<bild genre="New Topographics">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="New Topographics">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="New Topographics">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="New Topographics">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Konzeptionelle Fotografie-->
		<bild genre="Konzepionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzeptionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzepionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzeptionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzepionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzeptionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Inszenierte Fotografie-->

		<bild genre="Konzepionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzeptionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzepionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Konzeptionelle Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Abstrakte Fotografie-->

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon (1882-1966): The Octopus (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Coburn_Alvin_Langdon_The_Octopus_98d0a7d6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Coburn, Alvin Langdon: Vortographie (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/COBURN_Alvin_Langdon_Vortographie_8621766c.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Stieglitz, Alfred: Equivalent</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Stieglitz_Alfred_Equivalent_0ec95cd5.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Stieglitz, Alfred: Äquivalent [Gesamtansicht] (New York, Museum of Modern Art)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Stieglitz_Alfred_Aequivalent_16a7b4f6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Schad, Christian: Schadographie n° 2, sans titre. Photogramme (New York)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/SCHAD_Christian_Schadographie_n_2_sans_titre_acb2b9d5.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Ray, Man (1890.08.27-1976.11.18): Rayograph (Privatsammlung)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Ray_Man_Rayograph_15791b27.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Man Ray: Electricité</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Man_Ray_Electricite_47420923.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>WESTON, Edward: Palma Cuernavaca II (Rochester, George Eastman House)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/WESTON_Edward_Palma_Cuernavaca_II_23711a4b.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>WESTON, Edward: Halbierte Artischocke (New York, Museum of Modern Art)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/WESTON_Edward_Halbierte_Artischocke_ea382098.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Moholy-Nagy, Lászlò (1895 - 1946):Studie mit Bändern und Stecknadeln</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Moholy_Nagy_Laszlo_Studie_mit_Baendern_und_bb_9f6907.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Moholy-Nagy: Kahn</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Moholy_Nagy_Kahn_ceb15df7.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Abstrakte Fotografie">
			<untertitel>Christian Schad: Schadographie Nr. 5, Transmission ischiatique (New York)</untertitel>
			<pfad>img/Abstrakte_Fotografie/Christian_Schad_Schadographie_Nr_5_Transmission_ischiatique_7c8f55b7.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Subjektive Fotografie-->

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Steinert, Otto (1915-1978): Einfussgänger</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Steinert_Otto_Einfussgaenger_7623722c.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Steinert, Otto (1915-1978): Strenges Ballett</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/steinert_otto_strenges_ballett.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Keetman, Peter: Öltropfen</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Keetman_Peter_Oeltropfen_02ee4736.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel> Keetman, Peter: Ammonshorn</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Keetman_Peter_Ammonshorn_9ecda365.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Boch, Monika von (1915 - 1993): Bogengang Touggourt, Algerien</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Boch_Monika_von_Bogengang_Touggourt_Algerien_88b1caf6.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Boch, Monika von (1915 - 1993): Gitterbild I, Drahtgeflecht</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Boch_Monika_von_Gitterbild_I_Drahtgeflecht_4465e2ff.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Steinert, Otto (1915 - 1978): Die Bäume vor meinem Fenster 2</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Steinert_Otto_Die_Baeume_vor_meinem_Fenster_2_bb8ae2a3.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Steinert, Otto (1915 - 1978): Schlammweiher 2 (Essen)</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Steinert_Otto_Schlammweiher_2_8f8759f7.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel> Steinert, Otto: Luminogramm 1 (Essen, Folkwang Museum)</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Steinert_Otto_Luminogramm_1_aa717173.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Subjektive Fotografie">
			<untertitel>Keetman, Peter: Treppe</untertitel>
			<pfad>img/Subjektive_Fotografie/Keetman_Peter_Treppe_1b570908.jpeg</pfad>
		</bild>

<!---Bilder Kriegsfotografie-->

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>Adams, Edward T.: Erschießung eines Vietcong-Angehörigen auf offener Straße in Saigon in Anwesenheit von weiteren Personen durch den örtlichen Polizeigeneral Nguyen Loan</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/Adams_Edward_T_Erschiessung_eines_Vietcon_73587867.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>Capa, Robert (1913.10.22-1954.05.25): Omaha Beach</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/Capa_Robert_b3844dcc.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>CHALDEJ, Jewgeni: Auf dem Reichstag, Berlin</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/CHALDEJ_Jewgeni_Auf_dem_Reichstag_Berlin_8f407717.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>James Nachtwey: World Trade Center, New York, 2001</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/James_Nachtwey_World_Trade_Center_2f5b87a8.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>Rosenthal, Joe (1967 (Schaffenszeit)): Raising of the flag on Iwo Jima</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/Rosenthal_Joe_Raising_of_the_flag_on_Iwo_Jima_a99aa5d5.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>CAPA, Robert: Seite aus "life", Bd. III, Nr. 2</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/CAPA_Robert_f9f248c0.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Kriegsfotografie">
			<untertitel>Chaldej, Jewgeni: 2. Mai 1945 (Berlin, Sammlung Ernst Volland, Heinz Krimmer</untertitel>
			<pfad>img/Kriegsfotografie/Chaldej_Jewgeni_2_Mai_1945_5d340352.jpeg</pfad>
		</bild>

<!--Bilder Neue Sachlichkeit-->

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Blossfeldt, Karl: Aconitum, Eisenhut, junger Spross [Gesamtansicht]</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Blossfeldt_Karl_Aconitum_Eisenhut_junger_Spross_Gesamtansicht_2996bb11.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Blossfeldt, Karl: Pflanzenbilder (Köln, Galerie Wilde)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Blossfeldt_Karl_Pflanzenbilder_41d19a8c.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Kauper (Zülpich, Albert Renger-Patzsch-Archiv, Ann und Jürgen Wilde)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Kauper_Zuelpich_Albert_Renger_Patzsch_Archiv_Ann_und_Juergen_Wilde_025a67c7.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>RENGER-PATZSCH, Albert: Bügeleisen für Schuhfabrik (Mailbu, Getty-Museum)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/RENGER_PATZSCH_Albert_Buegeleisen_fuer_Schuhfabrik_ca02901c.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Finsler, Hans: Elektrische Birne (Halle, Moritzburg)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Finsler_Hans_Elektrische_Birne_a4b456c7.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Sander, August (1876.11.17-1964.04.20): Konditor</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Sander_August_Konditor_ee84b603.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Sander, August (1876 - 1964): Der Maler Anton Räderscheidt</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Sander_August_Der_Maler_Anton_Raederscheidt_0abcaca5.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Sander, August: Jungbauern [Gesamtansicht]</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Sander_August_Jungbauern_3e5943ab.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Finsler, Hans (1891.12.07-1972.04.03): Brücke (Staatliche Galerie Moritzburg)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Finsler_Hans_Bruecke_51828b9e.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Renger-Patzsch, Albert: Das Bäumchen (Hannover, Sprengel Museum)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Renger_Patzsch_Albert_Das_Baeumchen_1e4187ba.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Renger-Patzsch, Albert: "Eiserne Hand" in Essen (Köln, Albert)</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/Renger_Patzsch_Albert_Eiserne_Hand_39cf3227.jpeg</pfad>
		</bild>

		<bild genre="Neue Sachlichkeit">
			<untertitel>Renger-Patzsch, Albert: Kaktus</untertitel>
			<pfad>img/Neue_Sachlichkeit/RENGER_PATZSCH_Albert_Kaktus_650c97d3.jpeg</pfad>
		</bild>
	 </fotos>
</typologieDerFotografie>

{'content_hash': '1eedbc4a9b9ca9f2413ea6bd58d490e5', 'timestamp': '', 'source': 'github', 'line_count': 425, 'max_line_length': 197, 'avg_line_length': 46.948235294117644, 'alnum_prop': 0.7298150654036987, 'repo_name': 'AlexanderJohr/Dart-Zoomable-Svg-Canvas', 'id': 'ac963d35c4d7c66d41880f417095d77eb07b9e08', 'size': '19977', 'binary': False, 'copies': '1', 'ref': 'refs/heads/master', 'path': 'web/bilder.xml', 'mode': '33261', 'license': 'bsd-3-clause', 'language': [{'name': 'CSS', 'bytes': '10118'}, {'name': 'Dart', 'bytes': '33846'}, {'name': 'HTML', 'bytes': '24317'}, {'name': 'JavaScript', 'bytes': '14872'}]}


AHIGS-IGSSA
AICES
CSSA
13th June 2019 | Eastern Creek, NSW, Australia
Primary 8/9 Girls
ASISSA
HICES
IPSHA
Primary 10 Girls
Primary 12/13 Girls
Primary Multi Class
Secondary 12 Girls
Seconday Multi Class
Primary 8/9 Boys
Primary 10 Boys
Primary 12/13 Boys
Secondary 12 Boys
Related Races
NSW CIS Cross Country Championships (2019)
NSW CIS Cross Country Championships (2019) /
Secondary 18 Girls /
Secondary 18 Girls: Overall
Gun Time
Category (Pos)
Gender (Pos)
1 Abbey Rockliff (#1100) 00:23:22 AHIGS-IGSSA (1) Female (1)
2 Bethany Arentz (#1002) 00:24:47 AHIGS-IGSSA (2) Female (2)
3 Charlotte Ryan (#1104) 00:25:10 AHIGS-IGSSA (3) Female (3)
4 Olivia Hogg (#1049) 00:25:41 AHIGS-IGSSA (4) Female (4)
5 Charlotte Simmons (#1301) 00:26:13 AICES (1) Female (5)
6 Samantha Brown (#1141) 00:26:17 AICES (2) Female (6)
7 Billie Taylor (#1116) 00:26:26 AHIGS-IGSSA (5) Female (7)
8 Sascha Gassmann (#1038) 00:26:28 AHIGS-IGSSA (6) Female (8)
9 Cara Mai Beamont Conway (#1009) 00:26:29 AHIGS-IGSSA (7) Female (9)
10 Jacqueline Lee (#1064) 00:26:30 AHIGS-IGSSA (8) Female (10)
11 Phoebe Cridland (#1021) 00:26:30 AHIGS-IGSSA (9) Female (11)
12 Sophie Cropper (#1022) 00:26:33 AHIGS-IGSSA (10) Female (12)
13 Emily Phelps (#1088) 00:27:54 AHIGS-IGSSA (11) Female (13)
14 Chloe Gentle (#1041) 00:27:55 AHIGS-IGSSA (12) Female (14)
15 Isabelle Bennett (#1710) 00:27:56 ISA (1) Female (15)
16 Caitlin Sendt (#1300) 00:28:19 AICES (3) Female (16)
17 Zara Lowe (#1069) 00:28:32 AHIGS-IGSSA (13) Female (17)
18 Lindsay Mcneil (#1786) 00:28:38 ISA (2) Female (18)
19 Isabella Mather-Glauser (#1240) 00:28:48 AICES (4) Female (19)
20 Gabby Black (#1013) 00:29:09 AHIGS-IGSSA (14) Female (20)
21 Abby Ryan (#1103) 00:29:18 AHIGS-IGSSA (15) Female (21)
22 Sally Uttley (#1318) 00:29:24 AICES (5) Female (22)
23 Eve Timms (#1832) 00:29:39 ISA (3) Female (23)
24 Amelia Ross (#1290) 00:30:03 AICES (6) Female (24)
25 Molly Lewis (#1768) 00:30:31 ISA (4) Female (25)
26 Rebecca Faurby (#1730) 00:30:51 ISA (5) Female (26)
27 Isabella Rudolph (#1102) 00:30:54 AHIGS-IGSSA (16) Female (27)
28 Abigail Houghton (#1753) 00:31:15 ISA (6) Female (28)
29 Leanne Tay (#1829) 00:31:18 ISA (7) Female (29)
30 Keika Nishihara (#1265) 00:31:21 AICES (7) Female (30)
31 Claudia Hughes (#1509) 00:31:30 CSSA (1) Female (31)
32 Prue Medway (#1074) 00:31:33 AHIGS-IGSSA (17) Female (32)
33 Grace Reed (#1800) 00:32:24 ISA (8) Female (33)
34 Francesca Lambert (#1226) 00:32:45 AICES (8) Female (34)
35 Sienna Knowles (#1761) 00:34:47 ISA (9) Female (35)
36 Andrea Ayala-Schnell (#1131) 00:34:49 AICES (9) Female (36)
37 Sophie Cottrill (#1857) 00:34:58 NCIS (1) Female (37)
38 Elena Abram (#1127) 00:35:26 AICES (10) Female (38)
39 Lauren Guilieri (#1503) 00:35:57 CSSA (2) Female (39)
40 Tiarna Williams (#1894) 00:37:32 NCIS (2) Female (40)
41 Olivia Gillespie (#1192) 00:38:12 AICES (11) Female (41)
42 Juliana Newton (#1263) 00:38:34 AICES (12) Female (42)
43 Ciara O'reilly (#1272) 00:39:18 AICES (13) Female (43)
44 Eileen Voorma (#1583) 00:39:45 CSSA (3) Female (44)
45 Mandela Sutherland (#1310) 00:40:14 AICES (14) Female (45)
46 Philippa Stephens (#1572) 00:40:16 CSSA (4) Female (46)
47 Samantha Boniface (#1139) 00:43:08 AICES (15) Female (47)
48 Sarah Campbell (#1148) 00:43:15 AICES (16) Female (48)
49 Nelani Botha (#1458) 00:45:02 CSSA (5) Female (49)
DNS Asha Boswarva (#1714) ISA Female


SweeetLorelai MysteryOdry jasmin. SarahBBW. CTSTUDIO. SquirtL0ng.
cupcake2016ScottNightBoySARAALOVELYVikiLovett .MatSantosDivineManuelKristenLaneCTSTUDIO .OpenedHeart0CuteHunkSophieJoyVikiLovett .MarryWannaPlayAttractiveReeseHotSkinyBabeHotPussycatt .HotIsabelleeLeSliE8InCH4UxXxJOSSETExXxTogetherForever .selfish22alexatrans1HotSkinyBabedirtyblonde25 .selfish22HORNYTSLANALOVERSFANTASYMatSantos .AndrewNiceDENVER255HOTOpenedHeartHollyJoy .novembermanKetrinSweetKharolMimmyWonderfulNasti .SophieJoyhehiTWODOLLPOISONHotIsabellee .DellyNicetouchsensualityPassionateBBsalexatrans1 .
SlavaAndCalvinSexyMae81alexatrans1MarthaWalker .HotSkinyBabeSexyMae81NickCrowBellaToniaDelight .KristenLaneLoVelyLila4USonyaPrettyHairKristenLane .CTSTUDIOHORNYTSLANAWonderfulNastiDivineManuel .NewBitchGodesscupcake2016SaraSexy2UUUHotSkinyBabe .XxDamonStarSerenaAngellAngelicRadianceWonderfulNasti .novembermanDominantSadomasHSlavaAndCalvinAMBERvsTIMY .HotIsabelleetouchsensualityAttractiveReeseDellyNice .cocoasexyKharolMimmyToniaDelightKristyStarXXX .KaylaBairDellyNiceLeSliE8InCH4UTangleDya .BryelleFoxyMadamehehiKatherynePrice .

{'timestamp': '2019-04-19T08:51:31Z', 'url': 'http://cherrybabe.biz/SweeetLorelai/MysteryOdry-jasmin.cam', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


agame , boring gilaaa ! haha .
tchr : off the fan please .
no tchr , HOTT lahh .
tchr : off the fan please !
kteorng ckp "NO thcr ! HOTT "

{'timestamp': '2019-04-19T00:49:40Z', 'url': 'http://syaza-johari.blogspot.com/2010/07/sexyy-ou-skirt-melayangg-dohhh-haha.html', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


Rosa macrophylla — вид рослин з родини розових (Rosaceae); поширений в Афганістані, пн. Пакистані, пн. Індії, Бутані, Непалі, пд.-зх. Китаї.

Опис

Кущ до 3(4) м заввишки. Гілочки жовтувато-коричневі. Колючки зазвичай попарно біля основи листя, прямі, квітучі стебла часто безколючкові. Листки змінної форми, завдовжки 5–25 см; листочків 5–11, просто або двічі дрібнозубчасті, завдовжки (10)20–50(70) мм, еліптичні або ланцетні, рідше обернено-яйцюваті, гострі або тупі на верхівці, тьмяно-зелені зверху, зелені, а іноді й сизуваті знизу. Квітки з приквітками, поодинокі або 2–3(5) у пучку; 3–5(7) см у діаметрі, зазвичай червоні; чашолистки цілісні, довгі, на верхівці розширені, при плодах прямовисні або висхідні, стійкі. Плоди шипшини змінної величини, зазвичай довгасто-яйцюваті, з чітко вираженою шийкою, вкриті залозами, рідко гладкі, червоні, коли дозрівають.

Період цвітіння: серпень.

Поширення
Поширений в Афганістані, пн. Пакистані, пн. Індії, Бутані, Непалі, пд.-зх. Китаї.

Примітки

macrophylla
Флора Афганістану
Флора Пакистану
Флора Індії
Флора Китаю
Флора Бутану
Флора Непалу
Рослини, описані 1820

{'title': 'Rosa macrophylla', 'url': 'https://uk.wikipedia.org/wiki/Rosa%20macrophylla', 'language': 'uk', 'timestamp': '20230320'}


Мещерский, Борис:
 Мещерский, Борис Борисович (1850—1904) — князь, полтавский предводитель дворянства, саратовский губернатор.


"""
Subpackage ``var`` has helping functions such as:

- image filtering,
- shapes extraction (annulus, squares subimages, circular apertures),
- 2d fitting (Gaussian, Moffat),
- wavelet transform definition,
- Q/U to Qphi/Uphi image conversion (for polarimetric data).
"""

from .coords import *
from .shapes import *
from .fit_2d import *
from .iuwt import *
from .filters import *


C1 - North
C1 - South
Mixed Winter
Eskimo Brothers
Pylons (A)
Longest Point Streaks
Taylor Jones 10 28 From 11/15/20 to 01/17/21
Nick Xenakis 7 10 From 09/09/20 to 11/15/20
Noah Maddex 7 9 From 10/07/20 to 11/04/20
Noah Maddex 5 12 From 01/09/21 to Season End
Chris Turner 5 6 From 09/30/20 to 10/28/20
Chris Turner 4 9 From 01/06/21 to Season End
Josh Todd 4 7 From 12/20/20 to 01/13/21
Chris Border 4 6 From 09/19/20 to 10/07/20
Asher Hirshberg 4 5 From 10/16/20 to 12/04/20
Most Points in a game
Robert Des Rosier 5 01/09/21 Beavers
Taylor Jones 4 11/04/20 Pylons (A)
Chris Turner 4 01/09/21 Beavers
Taylor Jones 4 01/09/21 Beavers
Noah Maddex 3 09/09/20 Pylons (A)
Aubrey Berkowitz 3 09/09/20 Pylons (A)
Most Goals in a game
Nick Xenakis 2 09/09/20 Pylons (A)
Josh Todd 2 09/23/20 Pylons (A)
Asher Hirshberg 2 10/11/20 Eskimo Brothers
Taylor Jones 2 10/21/20 Eskimo Brothers
Most Assists in a game
Chris Border 3 10/07/20 Beavers
Jackson Voight 2 09/09/20 Pylons (A)
Robert Des Rosier 2 09/09/20 Pylons (A)
Aubrey Berkowitz 2 10/11/20 Eskimo Brothers
Most Penalty Minutes in a game
Brandon Brewer 12 11/11/20 Eskimo Brothers
Peter Papaioannou 6 11/15/20 Pylons (A)
Asher Hirshberg 4 10/14/20 Pylons (A)
Chris Border 4 11/11/20 Eskimo Brothers
Cooper Glass 4 01/09/21 Beavers
Jackson Voight 2 09/16/20 Eskimo Brothers


module MiqAeServiceMiqProvisionMixin
  extend ActiveSupport::Concern

  module ClassMethods
    def expose_eligible_resources(resource)
      method_name = "eligible_#{resource}"
      define_method(method_name) do
        ar_method do
          eligible_resources(resource.to_sym)
        end
      end
      association method_name

      define_method("set_#{resource.to_s.singularize}") do |rsc|
        ar_method do
          set_resource(rsc)
        end
      end
    end
  end

  def set_vm_notes(note)
    object_send(:set_vm_notes, note)
  end

  def register_automate_callback(callback_name, automate_uri)
    object_send(:register_automate_callback, callback_name, automate_uri)
  end

  def set_network_address_mode(mode)
    set_option(:addr_mode, ["dhcp",   "DHCP"])   if mode.downcase == "dhcp"
    set_option(:addr_mode, ["static", "Static"]) if mode.downcase == "static"
  end

  def check_quota(quota_type, options = {})
    object_send(:check_quota, quota_type, options)
  end

  def eligible_resources(rsc_type)
    wrap_results(object_send(:eligible_resources, rsc_type))
  end

  def set_resource(rsc)
    object_send(:set_resource, rsc)
  end

  def set_nic_settings(idx, nic_hash, value = nil)
    object_send(:set_nic_settings, idx, nic_hash, value)
  end

  def set_network_adapter(idx, nic_hash, value = nil)
    object_send(:set_network_adapter, idx, nic_hash, value)
  end

  def set_dvs(portgroup, switch = portgroup)
    set_option(:vlan, ["dvs_#{portgroup}", "#{portgroup} (#{switch})"])
  end

  def set_vlan(vlan)
    set_option(:vlan, [vlan.to_s, vlan.to_s])
  end

  def get_folder_paths
    object_send(:get_folder_paths)
  end
end

{'content_hash': 'c4fa7ae42a737232404daca651ff118f', 'timestamp': '', 'source': 'github', 'line_count': 66, 'max_line_length': 77, 'avg_line_length': 25.303030303030305, 'alnum_prop': 0.6580838323353293, 'repo_name': 'maas-ufcg/manageiq', 'id': 'fe0297d3fa02049c8317d737fff58e7494f0cf52', 'size': '1670', 'binary': False, 'copies': '8', 'ref': 'refs/heads/master', 'path': 'lib/miq_automation_engine/service_models/mixins/miq_ae_service_miq_provision_mixin.rb', 'mode': '33188', 'license': 'apache-2.0', 'language': [{'name': 'C', 'bytes': '2289'}, {'name': 'CSS', 'bytes': '73300'}, {'name': 'HTML', 'bytes': '1699753'}, {'name': 'JavaScript', 'bytes': '977163'}, {'name': 'Makefile', 'bytes': '827'}, {'name': 'Perl', 'bytes': '1846'}, {'name': 'PowerShell', 'bytes': '5869'}, {'name': 'Ruby', 'bytes': '22151728'}, {'name': 'Shell', 'bytes': '2605'}]}


북한이 중국의 ‘일대일로 정상포럼(One Belt One Road summit)’ 개막일인 14일 또다시 장거리 탄도미사일 도발을 감행했다(carry out another provocation of launching a long-range ballistic missile). 시진핑 주석이 29 나라 정상, 130 나라 대표단을 불러모은 첫날이었다.
일대일로( 一帶一路)의 ‘일대’는 중앙아시아와 유럽을 연결하는 ‘육상 실크로드’, ‘일로’는 동남아와 유럽·아프리카로 이어지는 ‘해상 실크로드’를 의미한다. 시 주석이 2013년 처음 노골적으로 밝힌(speak plainly) 세계 제패 전략이다. 외교·안보 전문지 ‘더 디플로맷’은 이를 두고 “2013년은 세계 권력의 축(the axis of world power)이 아·태 지역으로 기울기 시작한(begin to tilt toward the Asia-Pacific) 분수령의 해(a watershed year)였으며, 2017년은 그 변화의 결정적인 해(a decisive year of the shift)가 될 것”이라고 전망했다.
일대일로는 거점 노선 운항 방식의 동맹체제를 바탕으로 한(be based on the hub-and-spoke alliance system) 미국 중심 아·태 지역을 재편성해 중국의 지정학적 목적을 뒷받침하는(support its own geopolitical objectives) 구도로 만들겠다는 구상이다. 미국 세력을 밀어낼 솔깃한 대안을 제시하고(offer tempting alternatives), 경제·정치적 영향력을 통해 국외 인접국 내 안보를 도모함으로써(promote security in extra-territorial neighbors) 국내 안정을 강화하는(reinforce its own domestic stability) 것이 단기적 우선 과제(near-term priority)이다. 이에 따라 지리적 전략 국가들(geographically strategic countries)을 사회기반시설 개발계획 대규모 투자(massive investments in infrastructure development projects) 등으로 포섭하며 외연을 넓혀가고 있다.
그러나 한반도는 제외해 놓았다. 한반도 분단의 현상 유지(maintenance of the status quo)가 북한의 계속되는 핵무기 개발 추구(its ongoing pursuit of nuclear weapons programs)에도 불구하고 이미 중국의 전략적 목표에 부합하기(serve its strategic goals) 때문이다. 북한은 이런 틈을 노려 세계적 압력을 무릅쓰고(despite global pressures) 독자적 행동을 행사하며(assert its own independent actions) 이용의 기회로 삼고 있는(make use of the opportunities for exploitation) 것이다.
이 와중에 어정쩡한 태도(non-committal attitude)의 트럼프 미 대통령은 아시아 지역구도 재편에 어떤 입장을 취할지 모호성을 더하고 있다(contribute another element of ambiguity). 2017년이 21세기의 결정적 변화가 시작되는 한 해가 될 것이라는 예견이 나오는 것은 이런 배경과 연유에서다.
Share the post "중국의 ‘일대일로’ 포섭 대상에서 제외된 한반도"

{'timestamp': '2019-04-21T22:15:16Z', 'url': 'http://blogs.chosun.com/hyyoon/4591', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


Andelen vegetarianer i Sverige är oklar.  Olika undersökningar finner andelar från 0,5 procent till 10 procent.  Enligt en undersökning gjord av Demoskop på uppdrag av Djurens rätt 2014 är andelen vegetarianer 6 procent, och andelen veganer 4 procent.  Enligt en tidigare undersökning från Livsmedelsverket, gjord av Wulf Becker 2001 (Färre unga äter kött men vegetarianerna blir inte fler) fick man fram siffran 0,5 procent. Om man även räknar med semivegetarianer ökar andelen till 3,5 procent. Livsmedelverkets undersökning omfattade personer i åldrarna 16-79 år.

Historia
Vegetarianism som medveten livsstil har knappast funnits i Sverige före modern tid. Den långa hårda vintern gjorde det svårt att helt avstå från kött och smör. Men kött var inte heller vardagsmat och de flesta människor i södra Sverige hade i praktiken ett kosthåll som dominerades av vegetabilier, framförallt i form av spannmål. I till exempel Skåne var den vanligaste maträtten gröt med öl. Det animaliska inslaget begränsades i dessa trakter till vissa större högtider. På vintrarna sinade korna, varför inslaget av mjölkprodukter i kosthållet var begränsat även i norra Sverige. Smör och ost kunde lagras, men i praktiken använde allmogen dessa livsmedel inte till konsumtion utan till avsalu, för att få in kontanter för att kunna betala skatten. I städer och i områden med livsmedelsunderskott, till exempel Bergslagen, var det animaliska inslaget större, framförallt i form av fisk (strömming) och mjölkprodukter (smör). Det var endast bland samer och nybyggare i lappmarken som ett animaliskt kosthåll dominerade.

En svensk som betraktas som föregångare var Emanuel Swedenborg (1688–1772), som genom sin religiösa uppfattning betraktade köttätandet som en manifestation av människans förfall ur paradiset, ändå åt han bevisligen fisk. En mer inflytelserik vegetarian var Johan Lindström Saxon (känd som J. L. Saxon; levde 1859–1935) som år 1903 grundade Svenska Vegetariska Föreningen.

Are Waerland fick stor betydelse för vegetarianismen i Sverige och övriga Norden. Han kom i kontakt med vegetarianismen i London under 1900-talets första år, och tog dessa ideal med sig till Sverige där han senare bosatte sig. 1928 grundade Waerland Svenska frisksportförbundet, som han senare lämnade för att år 1940 grunda Allnordiska förbundet för folkhälsa som 1958 bytte till sitt nuvarande namn Hälsofrämjandet. Fram till sin död 1955 skrev Waerland ett flertal böcker bland annat om hälsoriktig vegetarisk mat, och hans efterföljare vad gäller vegetarisk kost kallades waerlandianer. De flesta äldre personer i Sverige som är vegetarianer idag, tidigt 2000-tal, är formade av denna skola.

Under 1970-talet fick vegetarianismen ett uppsving. Det motiverades både med hälsoskäl, och solidaritet med tredje världen genom hushållning med jordens resurser. Vegetarianismen från denna tid bestod främst av laktovegetarianer eller lakto-ovo-vegetarianer.

Sedan 1990-talet har vegetarianismen brett ut sig till större grupper, även om andelen vegetarianer fortfarande är liten och köttkonsumtionen ökat kraftigt på senare år. En del menar också att vegan egentligen är synonymt med vegetarian - en definition som rent språkligt sett är logisk, men inte den ursprungliga. Veganer äter inga produkter från djur och undviker även andra produkter från djur som inte är matrelaterade.

Organisationer
Det finns ett antal organisationer i Sverige som uppmuntrar vegetarisk kost. De som enbart jobbar med vegetarianism är främst Svenska Vegetariska Föreningen, Veganföreningen i Sverige och "Vildåsnan - Kristen Vegetarisk Förening". Det finns även djurrättsorganisationer som arbetar för vegetarianism: Djurens Rätt och Djurrättsalliansen. Det finns också miljöorganisationer som arbetar för ökad vegetarisk kost, bland annat Jordens Vänner. Organisationen Svensk mat- och miljöinformation arbetar för att upplysa om köttets negativa miljökonsekvenser.

Det finns fler organisationer som också anser att köttkonsumtionen behöver minska, flera samlade i kampanjen Köttfri Måndag.

Se även
 Kött i Sverige

Källor

Mat och dryck i Sverige
Sverige

{'title': 'Vegetarianism i Sverige', 'url': 'https://sv.wikipedia.org/wiki/Vegetarianism%20i%20Sverige', 'language': 'sv', 'timestamp': '20230320'}


Famfrpál v průběhu věků () je kniha, pojednávající o fantasy sportu famfrpálu. Její autorkou je J.K. Rowlingová, na přebalu je ovšem uveden smyšlený autor Kennilworthy Whisp, uznávaný famfrpálový odborník.

Kniha obsahuje popis vývoje létajícího koštěte, vysvětlení kdy, kde a jak hra vznikla, kde se vzala Zlatonka, změny ve famfrpálu v průběhu staletí, současná pravidla hry a její všeobecný popis ke dnešnímu dni, seznam britských a irských famfrpálových družstev a mnoho dalšího.

J.K. Rowlingová věnovala výtěžek z této knihy nadaci Comic Relief.

Košťata
 Duběnka79
 Měsíční paprsek
 Stříbrný šíp
 Zameták 1
 Zameták 5
 Zameták 7
 Zameták 11
 Ohnivák Kometa 140
 Žíznivá čára
 Povětroň
 Nimbus 1000
 Nimbus 1001
 Nimbus 1500
 Nimbus 1700
 Nimbus 2000
 Nimbus 2001
 Proutěnka 90
 Kulový Blesk
 Kometa 62
 Masařka

Vydání
Kniha byla vydána nakladatelstvím Bloomsbury Publishing, Londýn, 2001.

Knihy o Harrym Potterovi
Anglické knihy pro děti a mládež
Anglická fantasy literární díla
Knihy z roku 2001
Fantasy literární díla

{'title': 'Famfrpál v průběhu věků', 'url': 'https://cs.wikipedia.org/wiki/Famfrp%C3%A1l%20v%20pr%C5%AFb%C4%9Bhu%20v%C4%9Bk%C5%AF', 'language': 'cs', 'timestamp': '20230320'}


Johann Bernoulli (v závislosti na jazyce uváděn též jako Jan, Jean, John) (6. srpna 1667 Basilej – 1. ledna 1748 Basilej) byl švýcarský matematik, fyzik a lékař. Byl bratrem Jacoba Bernoulliho a otcem Daniela Bernoulliho. Zejména v oblasti matematiky dosáhl mimořádných úspěchů, byl jedním z nejvýznamnějších evropských vědců své doby a historie vůbec. Rovněž byl učitelem dalšího slavného matematika Leonharda Eulera.

Život
Pocházel z rodiny, která dala světu řadu vynikajících vědeckých osobností. Narodil se v Basileji, kam jeho prarodiče dříve odešli z Antverp kvůli svému náboženskému vyznání (byli protestanty, kdežto Belgie byla katolická).

Po absolvování gymnázia se měl původně na přání otce stát obchodníkem, pro takové povolání ale syn neprojevoval velké nadšení. V roce 1683 mu tedy bylo dovoleno zapsat se na studia medicíny na univerzitě v Basileji, kde působil i jeho starší bratr Jacob, tehdy už jako profesor matematiky.

Na univerzitě Johann Bernoulli absolvoval kurzy medicíny, tedy oboru, který byl oficiálně hlavním předmětem jeho studia, zároveň se ale čím dál více věnoval studiu matematiky spolu se svým bratrem. Jako jeden z prvních si brzy osvojil tehdy žhavou matematickou novinku - Leibnizův kalkulus. Po dvou letech se už měl údajně plně vyrovnat Jacobovi, co se týče matematických schopností.

Roku 1690 zveřejnil svou první publikaci, která se týkala procesu fermentace (její náplň tedy ještě odpovídala jeho původnímu zaměření na medicínu). Ve stejném roce odešel do Ženevy, kde určitou dobu přednášel diferenciální počet. Na podzim 1691 odcestoval do Paříže, kde navázal přátelství s markýzem de l'Hospitalem. Ten brzy rozpoznal Bernoulliovy kvality a uzavřel s ním smlouvu, podle které Bernoulli za pravidelný roční honorář učil de l'Hospitala novým Leibnizovým metodám. Ve vyučování pokračoval i po svém návratu do wentil ve své korespondenci s markýzem. V roce 1696 vydal de l'Hospital historicky první učebnici infinitezimálního počtu (Analyse des infiniment petits pour l'intelligence des lignes courbes), která byla zcela založena na Bernoulliových myšlenkách, které l'Hospitalovi zprostředkovával. Bernoulli byl dotčen tím, že kniha byla vydána jako l'Hospitalova práce a nebylo zde víceméně vůbec uvedeno, z jakého zdroje ve skutečnosti čerpá. Proti vydávání knihy pod l'Hospitalovým jménem začal ale ostře protestovat teprve po markýzově smrti v roce 1704. (Příčinou mohlo být to, že vyplácení štědrého honoráře Bernoullimu bylo možná podmíněno tím, že o této věci pomlčí). Nenašlo se ale mnoho lidí, kteří by mu věřili, že je skutečným autorem. Věrohodně potvrzeno to bylo až roku 1922, kdy se našly písemné záznamy dokazující Bernoulliovo autorství.

Po návratu z Francie do Švýcarska se oženil s Dorotheou Falknerovou, dcerou z poměrně dobře společensky situované rodiny. V roce 1694 získal doktorát na základě své disertační práce týkající se matematického popisu činnosti svalů. Rovněž už udržoval korespondenci se samotným G. W. Leibnizem.

Poměrně temnou stránkou osobnosti Johanna Bernoulliho byly ale jeho rodinné vztahy. Vztah s bratrem Jacobem se začal rapidně zhoršovat, zpočátku zejména kvůli tomu, že Jacob odmítal připustit, že by se mu mladší bratr mohl v matematice vyrovnat. Rozpory přerostly až v otevřené nepřátelství, kdy si oba bratři navzájem napadali svou práci a výsledky a často zřejmě i vzájemně kradli své myšlenky.

V roce 1695 už mělo jméno Johanna Bernoulliho věhlas a byla mu nabídnuta profesorská křesla v Halle a v holandském Groningenu. Bernoulli přijal místo profesora matematiky v Groningenu a v říjnu 1695 se sem s manželkou a nedávno narozeným synem (Nicolaus II. Bernoulli) přestěhoval.

O rok později formuloval problém brachistochrony a vyzval ostatní matematiky, aby jej vyřešili v co nejkratší době. Řešení nalezli Johann Bernoulli sám, Newton, Gottfried Wilhelm Leibniz, l'Hospital a Jacob Bernoulli. Johannovo řešení původně nebylo správné, a tak se pokusil přivlastnit řešení svého bratra (tím víc se opět zhoršily jejich vztahy), nakonec nalezl správné řešení i sám.

V Groningenu se Johann Bernoulli často dostával do různých sporů a šarvátek, zejména ohledně náboženských a filozofických otázek. Jednou byl obviňován z toho, že popírá zmrtvýchvstání, jindy kvůli podporování karteziánské filozofie a údajnému napadání kalvinistické víry (přitom Bernoulli vyznával po celý život právě kalvinismus).

V roce 1705 se s rodinou na přání umírajícího tchána vracel do Basileje. Dva dny před jejich odchodem z Groningenu zemřel v Basileji jeho bratr Jacob, o čemž se dozvěděli během cesty. Už na cestě podnikl Johann kroky k tomu, aby mohl obsadit uvolněné křeslo profesora matematiky na basilejské univerzitě, což se mu nakonec podařilo. Během dalších let pak dostával nabídky i od jiných univerzit včetně nabídky na návrat do Groningenu, všechny ale odmítl a zůstal ve svém rodném městě.
V roce 1713, kdy byl v plném proudu spor mezi Newtonem a Leibnizem (oba dříve pravděpodobně nezávisle na sobě objevili kalkulus a nyní se snažili prosadit každý svou verzi přístupu k této matematické disciplíně), se Johann Bernoulli jednoznačně postavil na stranu svého přítele Leibnize a díky jeho podpoře získal Leibnizův kalkulus rozhodující převahu v kontinentální Evropě. Jeho podpora Leibnizových metod byla opodstatněná a ve výsledku v zásadě přínosná, Bernoulli se ale později stavěl proti Newtonovi i v dalších otázkách, kde ovšem Newtonovy teorie byly správné (např. v teorii gravitace), a de facto zdržel přijetí Newtonovy fyziky na kontinentě.

Stejně jako kdysi tvrdě soupeřil se svým bratrem, později totéž nastalo ve vztahu k jeho vlastnímu synovi Danielovi (* 1700), možná v ještě větší míře. Daniel byl rovněž excelentní matematik a zejména fyzik a otec na něj žárlil. Poté, co Daniel získal v Paříži cenu, o kterou se ucházel i jeho otec, Johann svého syna vyhodil z domu. Též se pokoušel ukrást některé synovy objevy a vydávat je za vlastní. Největší roztržka mezi nimi se pak týká Danielovy publikace Hydrodynamica. Daniel Bernoulli ji dokončil v roce 1734 a vydal o čtyři roky později, ve stejné době, kdy jeho otec publikoval svou práci Hydraulica. Ten svou knihu ale datoval 1732, aby si zajistil prvenství před synem. Později se ale ukázalo, že nebyla ve skutečnosti publikována dříve než Danielova Hydrodynamica.

I přes tyto stránky své povahy byl Johann Bernoulli bezpochyby jedním z největších matematiků všech dob. Spolu se svým bratrem učinili rozhodující objevy v rozvíjející se matematické analýze (kalkulu), Bernoulli nalezl mnoho aplikací této nové disciplíny a významně přispěl k jejímu přijetí a rozšíření v Evropě. Rovněž dosáhl důležitých výsledků při studiu funkce popsané rovnicí . Věnoval se například i zdokonalování metod námořní navigace. Ve své době získal mimořádnou slávu, byl zvolen členem akademií v Paříži, Berlíně, Londýně, Petrohradě a Bologni. Měl pravděpodobně rozhodující vliv na mladého Leonharda Eulera, který byl později jeho žákem a stal se dalším brilantním matematikem historie.

Johann Bernoulli zemřel v Basileji 1. ledna 1748. Byl přezdíván „Archimédes své doby“, toto je i vytesáno na jeho náhrobním kameni.

Odkazy

Reference

Literatura
 TESAŘÍK, Bohumil. Stránka z rodinné kroniky Bernoulliů. Historický obzor, 1998, 9 (11/12), s. 272. ISSN 1210-6097.

Související články
 Jacob Bernoulli
 Daniel Bernoulli
 Bernoulliovi
 Matematická analýza
 l'Hospitalovo pravidlo

Externí odkazy

 http://www.mathematik.ch/mathematiker/johann_bernoulli.php
 http://pirate.shu.edu/~wachsmut/ira/history/bernoull.html

Švýcarští matematici
Švýcarští lékaři
Švýcarští fyzici
Matematici 17. století
Matematici 18. století
Bernoulliovi
Členové Královské společnosti
Narození v roce 1667
Narození 6. srpna
Narození v Basileji
Úmrtí v roce 1748
Úmrtí 1. ledna
Úmrtí v Basileji
Muži
Absolventi Univerzity v Basileji

{'title': 'Johann Bernoulli', 'url': 'https://cs.wikipedia.org/wiki/Johann%20Bernoulli', 'language': 'cs', 'timestamp': '20230320'}


Het chemisch element cerium (Ce), met een atoommassa van 140,116(1) u, bezit 4 stabiele isotopen: 136Ce, 138Ce, 140Ce en 142Ce, waarvan de voorlaatst het meest abundant is (ongeveer 88,5%). De 35 radio-isotopen zijn onstabiel en hebben een relatief korte halveringstijd (de meeste minder dan een seconde).

De kortstlevende isotoop van cerium is 157Ce, met een halfwaardetijd van ongeveer 50 milliseconden. De langstlevende is 144Ce, met een halfwaardetijd van 284,893 dagen.

Stabiliteit
De isotopen 136Ce, 138Ce en 142Ce worden ervan verdacht om via dubbel bètaverval te vervallen tot nog stabielere isotopen, maar dit is nooit waargenomen. Bovendien is de halfwaardetijd zodanig lang (bijvoorbeeld voor 136Ce is dat 38 biljard jaar), dat de isotopen als stabiel kunnen beschouwd worden. 140Ce is theoretisch gezien in staat om spontane splijting te ondergaan.

Overzicht

Overzicht van isotopen per element

{'title': 'Isotopen van cerium', 'url': 'https://nl.wikipedia.org/wiki/Isotopen%20van%20cerium', 'language': 'nl', 'timestamp': '20230320'}


namespace boost { namespace fusion { namespace detail
{
    template<typename T0 , typename T1 , typename T2 , typename T3 , typename T4 , typename T5 , typename T6 , typename T7 , typename T8 , typename T9 , typename T10 , typename T11 , typename T12 , typename T13 , typename T14 , typename T15 , typename T16 , typename T17 , typename T18 , typename T19 , typename T20 , typename T21 , typename T22 , typename T23 , typename T24 , typename T25 , typename T26 , typename T27 , typename T28 , typename T29>
    struct deque_initial_size
    {
        typedef mpl::vector<T0 , T1 , T2 , T3 , T4 , T5 , T6 , T7 , T8 , T9 , T10 , T11 , T12 , T13 , T14 , T15 , T16 , T17 , T18 , T19 , T20 , T21 , T22 , T23 , T24 , T25 , T26 , T27 , T28 , T29> args;
        typedef typename mpl::find<args, void_>::type first_void;
        typedef typename mpl::distance<typename mpl::begin<args>::type, first_void>::type type;
    };
}}}


SAMFREW.com
Marshmallow (6)
Android R (11)
Samsung Firmware Database
SM-N9750 (Galaxy Note10+)
SM-N975C (Galaxy Note10+ (Rakuten Mobile))
SM-N975F (Galaxy Note10+)
SM-N975U (Galaxy Note10+)
SM-N975U1 (Galaxy Note10+ 256GB Unlocked)
SM-N975W (Galaxy Note10+)
ACR (Ghana)
AFG (Afghanistan)
AFR (Kenya)
AMO (Spain)
ANC (Uruguay)
ARO (Argentina)
ATL (Spain)
ATO (Austria)
AUT (Switzerland)
BAA (Bahamas)
BAT (Bahamas)
BGL (Bulgaria)
BHT (Bosnia & Herzegovina)
BKD (Bangladesh)
BNG (Bangladesh)
BOG (France)
BTB (United Kingdom)
BTC (Libya)
BTE (United Kingdom)
BTU (United Kingdom)
BVO (Bolivia)
CAC (Uzbekistan)
CAM (Cambodia)
CAU (Georgia)
CDR (Dominican Republic)
CGU (Guatemala)
CHE (Chile)
CHL (Chile)
CHO (Chile)
CHT (Chile)
CHX (Chile)
COB (Colombia)
COL (Colombia)
COM (Colombia)
COO (Colombia)
COS (Greece)
CPA (Panama)
CRC (Costa Rica)
CRO (Croatia)
CTE (Honduras)
CTI (Argentina)
CTU (Uruguay)
CWW (Jamaica)
CYV (Cyprus)
DBT (Germany)
DCO (Germany)
DKR (Senegal)
DOR (Dominican Republic)
DRE (Austria)
DTM (Germany)
ECO (Ecuador)
ECT (Nigeria)
EGY (Egypt)
EON (Ecuador)
ETE (El Salvador)
EUR (Greece)
EVR (United Kingdom)
FTM (France)
FWD (Morocco)
GLB (Philippines)
GTO (Guatemala)
HUI (Italy)
ICE (Costa Rica)
ILO (Israel)
ILP (Lebanon)
INS (India)
ITV (Italy)
IUS (Mexico)
JDI (Jamaica)
KSA (Saudi Arabia)
LAO (Laos)
LUX (Luxembourg)
LYS (Libya)
MAX (Austria)
MBM (Macedonia)
MEO (Portugal)
MID (Iraq)
MM1 (Singapore)
MOT (Slovenia)
MSR (Serbia)
MWD (Morocco)
MXO (Mexico)
MYM (Myanmar (Burma))
NPL (Nepal)
NZC (New Zealand)
O2C (Czechia)
O2U (United Kingdom)
OMN (Italy)
OPS (Australia)
OPV (Poland)
ORO (Romania)
ORS (Slovakia)
ORX (Slovakia)
PAK (Pakistan)
PCT (Puerto Rico)
PCW (Panama)
PEO (Peru)
PET (Peru)
PGU (Guatemala)
PHE (Spain)
PHN (Netherlands)
PLS (Poland)
PNT (Peru)
PRT (Poland)
PSN (Argentina)
PSP (Paraguay)
ROM (Romania)
SAM (Peru)
SEE (Serbia)
SEK (Ukraine)
SER (Russia)
SFR (France)
SIM (Slovenia)
SIN (Singapore)
SIO (Slovenia)
SKZ (Kazakhstan)
SLK (Sri Lanka)
SMA (Philippines)
STH (Singapore)
SWC (Switzerland)
TCE (Mexico)
TCL (Portugal)
TEL (Australia)
TGP (Paraguay)
TGU (Guatemala)
THL (Thailand)
TIM (Italy)
TMH (Hungary)
TMM (Mexico)
TMS (Slovakia)
TMZ (Czechia)
TNZ (New Zealand)
TOP (Serbia)
TPA (Panama)
TPH (Portugal)
TPL (Poland)
TRG (Austria)
TTT (Trinidad & Tobago)
TUN (Tunisia)
TUR (Turkey)
UFN (Argentina)
UFU (Uruguay)
UNE (Mexico)
UPO (Paraguay)
UYO (Uruguay)
VAU (Australia)
VD2 (Germany)
VDC (Czechia)
VDF (Netherlands)
VGR (Greece)
VIP (Croatia)
VNZ (New Zealand)
VOD (United Kingdom)
XEC (Spain)
XEF (France)
XEH (Hungary)
XEO (Poland)
XEU (United Kingdom)
XEZ (Czechia)
XFA (South Africa)
XFE (South Africa)
XFV (South Africa)
XID (Indonesia)
XME (Malaysia)
XNZ (New Zealand)
XSA (Australia)
XSG (United Arab Emirates)
XSP (Singapore)
XTC (Philippines)
XXV (Vietnam)
ZTA (Brazil)
ZTM (Brazil)
ZTO (Brazil)
ZTR (Brazil)
ZVV (Brazil)
Model: Region:
SM-N975F — Galaxy Note10+
Firmware Download for Region LUX (Luxembourg)
N975FXXU6ETLL
Multi CSC: OXM
N975FXXS6DTK8
November 2020 Security Update
N975FXXU6DTJ4
N975FXXS6DTI5
September 2020 Security Update
N975FXXU6DTH7
N975FXXS6CTGA
July 2020 Security Update
N975FXXS5CTFA
June 2020 Security Update
N975FXXU4CTE9
N975FXXS4CTD1
April 2020 Security Update
N975FXXU3CTC9
N975FXXS3BTB9
February 2020 Security Update
N975FXXU2BTB5
N975FXXS2BTA7
January 2020 Security Update
N975FXXS1BSLD
December 2019 Security Update
N975FXXU1BSL7
Pie 9
N975FXXS1ASKB
N975FXXU1ASJM
N975FXXS1ASJG
October 2019 Security Update
N975FXXU1ASJ2
N975FXXU1ASHE
N975FXXU1ASH5


Jodid titaničitý je červenohnědá krystalická látka se vzorcem TiI4. Poprvé byla popsána v roce 1863. Je meziproduktem při van Arkelově–de Boerově výrobě titanu.

Vlastnosti
Jodid titaničitý je jedním z málo molekulárních jodidů kovů, sestává z izolovaných tetraedrických molekul TiI4. Vazebná vzdálenost Ti-I je 261 pm. Díky molekulárnímu charakteru je možné jej destilovat bez rozkladu, to je základem jeho využití při výrobě titanu. Rozdíl bodů varu chloridu (−24 °C) a jodid titaničitého (150 °C), je srovnatelný s rozdílem bodů varu chloridu (−23 °C) a jodidu uhličitého (168 °C), což ukazuje na přítomnost silných intermolekulárních van der Waalsových interakcí.

Jsou známy dvě polymorfní modifikace, první je dobře rozpustná v nepolárních rozpouštědlech, kubická modifikace je rozpustná méně.

Příprava
Jsou známy tři metody přípravy TiI4. Přímá syntéza z prvků za teploty 425 °C:

 Ti + 2 I2 → TiI4

Tato reakce je vratná a využívá se k přípravě velmi čistého titanu.

Reakce chloridu titaničitého s jodovodíkem:

 TiCl4 + 4 HI → TiI4 + 4 HCl

Reakce oxidu titaničitého s jodidem hlinitým:

 3 TiO2 + 4 AlI3 → 3 TiI4 + 2 Al2O3

Reakce
Podobně jako chlorid a bromid titaničitý, i jodid vytváří adukty s Lewisovými bazemi a je možné ho také redukovat. Pokud redukci provádíme v přítomnosti kovového titanu, můžeme získat deriváty TiIII a TiII, např. CsTi2I7 nebo řetězce CsTiI3.

Reaguje s alkeny a alkyny za vzniku organojodidů. Ovlivňuje také pinakolový coupling a další reakce, při kterých vzniká vazba C-C.

Odkazy

Reference

Titaničité sloučeniny
Titaničitý

{'title': 'Jodid titaničitý', 'url': 'https://cs.wikipedia.org/wiki/Jodid%20titani%C4%8Dit%C3%BD', 'language': 'cs', 'timestamp': '20230320'}


Das Diamant-Sutra (Sanskrit: वज्रच्छेदिकाप्रज्ञापारमितासूत्र Vajracchedikā-prajñāpāramitā-sūtra, , jap. Kongō hannya haramitsu kyō, Mandschurisch: enduringge wacir i lashalara sure i cargi dalin de akūnaha gebungge amba kulge i nomun ; kurz: , jap. Kongō-kyō) zählt zu den wichtigsten Texten des Mahayana-Buddhismus und wurde etwa im 1. Jahrhundert n. Chr. verfasst. Es hat in den verschiedensten asiatischen Ländern schon früh eine weite Verbreitung gefunden und ist Bestandteil der „Prajnaparamita-Sutras“ (sanskr. „prajnaparamita“ = Vollkommenheit der Weisheit). Die erste Druckversion des Sutra stammt aus Tibet, wurde als Holztafeldruck hergestellt und ist vom 11. Mai 868 datiert. Dieses Dokument gilt als das erste mit Sicherheit zu datierende Buchdruckerzeugnis der Menschheitsgeschichte, fast 600 Jahre vor der Gutenberg-Bibel. Es wurde im Jahre 1907 vom Archäologen Aurel Stein in den Mogao-Grotten bei der heute chinesischen Stadt Dunhuang entdeckt.

Der vollständige Titel des Sutra lautet „Vajracchedika Prajnaparamita“ und bedeutet „Die Vollkommenheit der Weisheit, die [so scharf ist, dass sie] selbst einen Diamanten spalten kann“ (Diamant spaltende Vollkommenheit der Weisheit).

Form
Das relativ lange Diamant-Sutra untergliedert sich in 32 Abschnitte. Die Rezitation des gesamten Sutra nimmt etwa 45 Minuten in Anspruch. Das Sutra ist ein durch Fragen und Antworten strukturierter Dialog zwischen „Subhuti“, einem erfahrenen Schüler des Buddha, und dem Buddha selbst. Formal bemerkenswert ist auch die modern anmutende selbstreflexive Qualität des Sutra: im Sutra wird über das Sutra, seine segensreichen Auswirkungen und auch seine künftige Rezeption gesprochen. Der Text thematisiert sich also selbst.

Inhalt

Die Illusion durchschneiden

Das Sutra soll auf einer Predigt basieren, die Buddha im Jetavana in Shravasti gehalten hat. Dabei beantwortet er Fragen seines Anhängers Subhūti.

„Form ist Leerheit – Leerheit ist Form“: Der buddhistische Kerngedanke aus dem Herz-Sutra zieht sich (wenn auch nicht explizit) wie ein roter Faden auch durch das Diamant-Sutra. Nach der Lehre des Buddha existieren zwei Wirklichkeiten/zwei Wahrheiten: 1.) einerseits die Welt der Form, die Welt der sinnlich erfahrbaren Phänomene, die Welt der in Zeichen und Begriffen geronnenen trügerischen, da einseitigen, Wahrnehmungen und 2.) auf der anderen Seite: die Welt der Leerheit (Shunyata), die Welt der „Soheit“, eine Sphäre jenseits der Form, jenseits von Geburt und Tod, Anfang und Ende, Selbst und Nichtselbst, eine Welt jenseits aller Begriffe. Der Buddha beschränkt sich jedoch nicht darauf, diese beiden Wirklichkeiten einander gegenüberzustellen. Form und Leerheit sind letztlich eins, es gibt keine Dualität von Form und Nicht-Form – beide sind Ausdrucksformen ein und derselben Wirklichkeit, zwei Gesichter ein und der gleichen Welt.

Ein Gleichnis, das diesen Gedanken illustriert, lautet so: Eine Welle im Ozean ist nur scheinbar ein isoliertes, selbsthaftes Phänomen – sie ist Teil des Ozeans, geht aus ihm hervor. Die Welle besteht also letztlich ausschließlich aus Elementen, die Nicht-Welle sind (Form ist Leerheit). Trotzdem geht die Welle nicht völlig im Ozean auf, sie bleibt trotz ihres Eingebettet-Seins in den Ozean des Universellen eine Welle, ein individuell existentes Phänomen (Leerheit ist Form).

Diese Kernaussage wird im Diamant-Sutra in zahlreichen Varianten ausgebreitet. Das Sutra fordert dazu auf, hinter die Oberfläche der Phänomene zu schauen und die Illusion zu durchschauen, die Wirklichkeit erschöpfe sich in der Oberfläche der sinnlich erfahrbaren und begrifflich fixierbaren Phänomene. Darum lautet der eigentliche Titel des Sutra auch korrekt und vollständig übersetzt: „Der Diamant, der die Illusion durchschneidet“ (vajracchedika sutra). Der Diamant – das ist die Lehre des Buddha, und eigentlich sind es mehrere Illusionen, die in diesem Sutra durchschnitten werden:
 die Illusion, man habe eine unabhängige Selbstexistenz, sei getrennt und unabhängig,
 ferner die Illusion, man könne die wahre Natur des Seins mittels Zeichen (Begriffen) erfassen, aber letztlich auch
 die Illusion, man ginge völlig in der Leerheit auf und habe jenseits davon keinerlei Existenz. „Form ist Leerheit – Leerheit ist Form“.
Die Intention dieser Lehre ist, der Einengung durch die Grenzen der Sprache zu entgehen – die rätselhaften Paradoxa des Diamant-Sutras zielen auf eine alle Logik sprengende und alle Begriffe transzendierende Weisheit. „Subhuti, du musst wissen, dass die Bedeutung dieses Sutras jenseits von Gedanken und Worten liegt“.

Vier falsche Wahrnehmungen
Die Lehre des Buddha hat viele philosophische Elemente. Daher wird im Buddhismus auch der menschliche Wahrnehmungsakt immer wieder problematisiert und in Frage gestellt: Was sehen wir? Sehen wir die wahre Natur der Dinge oder nur unsere Vorstellungen/Bilder/Zeichen der Dinge? Im Diamant-Sutra sind es Vier Falsche Vorstellungen/Wahrnehmungen, die immer wieder angesprochen werden:

 die Vorstellung von einem Selbst (abgetrenntes, für sich stehendes Selbst)
 die Vorstellung von einer Person (Trennung von Mensch und Nicht-Mensch)
 die Vorstellung von einem Lebewesen (Trennung von belebter und unbelebter Materie)
 die Vorstellung von einer Lebensspanne (Geburt und Tod)

Alle diese Vorstellungen sind der Sphäre der Phänomene verhaftet, verbleiben im Bereich begrifflich-rationaler Unterscheidung und verfehlen damit die wahre Natur der Dinge, die diese Vorstellungen überschreitet.

Das Diamant-Sutra endet in der Aufforderung des Buddha, die nicht der Realität entsprechenden Wahrnehmungsarten zu überwinden und alle Erscheinungen als leer zu betrachten (Form ist Leerheit – Leerheit ist Form):

„Wie einen Stern, eine Luftspiegelung, eine Butterlampe,
wie Illusion, Tautropfen, Luftblasen im Wasser,
wie einen Traum, einen Blitz, eine Wolke -
so sieh alles an, was zusammengesetzt ist.“

Die Dialektik des Diamant-Sutra
Formulierungen wie die folgende finden sich in fast allen Abschnitten des Sutra: „Das, was alles Dharmas (Phänomene) genannt wird, sind in Wirklichkeit alles Nicht-Dharmas. Darum werden Sie alle Dharmas genannt.“ Der paradoxe Dreischritt all dieser Sätze entspricht ungefähr folgendem Schema:
 1) Was man A nennt 2) ist nicht A 3) und deshalb wird es A genannt.
Diese Paradoxie hat der vietnamesische Zen-Meister Thich Nhat Hanh in seinem Kommentar zum Sutra wie folgt aufgelöst:
 1) „Betrachten wir A ganz sorgfältig und genau 2) und erkennen wir, dass A nicht A ist, 3) dann sehen wir A in seiner höchsten Blüte“ (Das Diamant-Sutra, S. 59).
Oder anders formuliert:
 1) „Betrachten wir eingehend ein Dharma 2) und sehen alles darin, was nicht dieses Dharma ist, 3) dann beginnen wir dieses Dharma zu sehen.“ (Ebenda, S. 69)
 Oder: „Können wir bei der Betrachtung einer Rose die Nicht-Rose-Elemente sehen, dann ist es für uns ungefährlich, das Wort Rose zu benutzen.“ (Ebenda, S. 117)
Die Paradoxie löst sich in dem Moment auf, in dem klar wird, dass diese Sätze zwischen den eingangs erwähnten Realitäten hin- und herspringen, sich jeweils auf andere Wahrheiten, oder besser: andere Seiten/Aspekte der gleichen Wahrheit beziehen.

Druckversion aus dem Jahr 868
Aurel Stein entdeckte im Jahr 1907 eine Druckversion des Sutra während seiner zweiten großen Expedition in Nordchina in den Mogao-Grotten bei Dunhuang. Bei diesem Fund, der als ältestes weltweit erhaltenes, d. h. mit Sicherheit zu datierendes, Exemplar des Buchdrucks gilt, sind einzelne Papierbogen mittels mehrerer Blöcke bedruckt und danach zu einer etwa 530 cm langen Rolle zusammengefügt worden. Dem Druck zugrunde liegt die erste Übersetzung des Kumārajīva, die dieser zwischen 405 und 413 anfertigte.

Das Titelbild zeigt einen predigenden, auf einem Lotosthron unter einem Baldachin sitzenden Buddha. Auf der Brust trägt er einen linksläufigen Swastika, im Chinesischen ein Symbol der Unendlichkeit, im ostasiatischen Buddhismus für die Weitergabe der Buddha-Natur. Mit der rechten Hand führt er die Kartari-Mudra (dt. „Scheren-Geste“) aus. Zwei Bodhisattvas lagern auf Wolken, zwei weitere flankieren rechts eine Gruppe von Mönchen. Zwei Schutzgötter und die Löwen zu ihren Füßen wachen am Tisch, auf dem Opfergaben liegen. Davor kniet ein Jünger des Buddha, der, wie der unteren Inschrift am linken Bildrand zu entnehmen ist, der Abt Subhuti ist, einer der zehn Hauptjünger. Von rechts nähert sich ein König mit seinem Gefolge, der dem Buddha huldigen möchte. Aus der oberen Inschrift am linken Bildrand geht hervor, dass der Buddha im Jetavana-Tempelgarten in der Nähe von Shravasti predigt.

Der von oben nach unten und in Zeilen von rechts nach links zu lesende Text enthält als erstes eine Ermahnung an die Gläubigen, ein Mantra der Mundreinigung aufzusagen. Dieses in Sanskrit mit chinesischen Zeichen umschriebene Mantra folgt darauf. Anschließend wird der Vajra, nach dem das Sutra benannt ist, mit acht verschiedenen Epitheta angerufen. Danach erst wird der Titel des Sutra genannt, und dieses gebracht. Später im Text folgt ein philosophisches Zwiegespräch über die Leerheit zwischen dem Buddha Shakyamuni und Subhuti. Der Druck schließt mit Gebetsformeln (Dharani) und dem Kolophon „Ehrfürchtig hergestellt zur allgemeinen freien Verteilung von Wang Chieh, zu Ehren seiner beiden Eltern am 15. des 4. Monats des 9. Jahres der Regierungsperiode Hsien-t`ung“ ab.

Sino-japanische Ausgaben
In Japan existieren mehrere Abschriften aus dem 4. Jahr Tempyō 732:
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 10; Taishō VIII, 748c.17-752c.7: Übersetzung des Kumārajīva (späte Qin-Dynastie 384-417) 14 Blätter in 2 Faszikeln (ch. W.-G.: Chin-kang-ching; jp.: Kogō-kyō)
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 11: Übersetzung des Bodhiruci (Nördliche Wei-Dynastie) 12. Kapitel, 17 Blatt, 1 Faszikel
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 12: übs. von Paramārtha (jp.: Shin tai) † 1. Jahr Datjiän der Ch'in-Dynastie, 71 Jahre alt. Abschrift 1 Faszikel
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 13: übersetzt von Xuanzang.
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 14: übs. von Yì Jìng (Tang-Dynastie), vgl. NJ 15
 Nanjio-Kanonkatalog [NJ] 15: übs. von Dharmagupta, Sui-Dynastie, die wörtlichste aller Übertragungen. Daher genauer Titel Vajracchedikā-prajñāpāramitā-sūtra (Diamant-schneidende-Weisheits-Paramitta-Sutra, jp.: Kongō hannya haramitsu-kyō)

Gleichzeitig ist es das neunte der 16 Sutras, die das japanische Daihannya-kyō ausmachen. Häufig kommentiert u. a. von: Asanga, ins Chinesische übersetzt von Dharmagupta (NJ 1167), dies kommentiert von Vasubandhu, chinesisch von Bodhiruci d. Ä. 509 (NJ 1168). NJ 1192 stammt vermutlich von Guṇada, chinesisch von Dīvakara im Jahr 683. Ein weiterer Kommentar von Asaṇga, chinesisch durch Yì Jìng (NJ 1208) im Jahr 711, der auch NJ 1168 im selben Jahr neu übersetzte (NJ 1231). Die Belehrungen des 4. Tien-tai Patriarchen Zhi Yi (538-597; ), wie immer von seinem Schüler herausgegeben, bilden NJ 1550. Der 5. Huayan Patriarch Zongmi (780-841; 宗密) gab eine summarische Kommentierung (NJ 1630), die von seinem Nachfolger im Jahre 1024 erläutert wurde (NJ 1631). Ein Zen-Kommentar aus der frühen Ming ist NJ 1615.

Literatur
 Cowell, E. G.; Vagaakkedikā or Diamond Cutter; in: Friedrich Max Müller, ed.: The Sacred Books of the East, Volume XLIX: Buddhist Mahāyāna Texts, Part II. Oxford: Clarendon Press, 1894, pp. 109-144 Internet Archive
 Gemmell, William (transl.): The Diamond Sutra, Trübner, London 1912 Digitalisat
 Price, A. F.; The Jewel of Transcendental Wisdom; London 1947 (Buddhist Society); 1955 u.d.T.: The Diamond Sutra
 Thich Nhat Hanh: Das Diamant Sutra. Kommentare zum Prajnaparamita Diamant-Sutra (verfasst 1988) Theseus 1996. Sutra-Text + Kommentar.
 Das Diamant-Sutra: das Wesen buddhistischer Weisheit, Angkor Verlag 2010, ISBN 978-3-936018-64-6 (Übersetzung von Y. S. Seong Do, Dt. Übers. von Kurt Graulich), nicht im Buchhandel, sondern nur über den "International Zen Temple" auf freiwilliger Spendenbasis erhältlich.

Weblinks

 Deutsche Übersetzung (PDF; 257 kB) von der Seite der Foundation for the Preservation of the Mahayana Tradition.
 Englische Übersetzung von Charles Muller mit chinesischem Quelltext
 British Library Online Gallery
 Multilingual edition of Vajracchedikā in the Bibliotheca Polyglotta

Einzelnachweise

Buddhistische Literatur
Mahayana

{'title': 'Diamant-Sutra', 'url': 'https://de.wikipedia.org/wiki/Diamant-Sutra', 'language': 'de', 'timestamp': '20230320'}


Трансазиатская железная дорога ( — TAR) — международный проект по созданию объединённой сети грузоперевозок в Европе и Азии. Координируется Экономической и социальной комиссией ООН по странам Азиатско-Тихоокеанского региона.

Проект был начат в 1960-х годах с целью обеспечения непрерывного железнодорожного сообщения между Сингапуром и Стамбулом (14 тысяч километров) и дальнейшим выходом в страны Европы и Африки.

Развитию проекта препятствовала политическая и экономическая обстановка в 1960—начале 1980-х годов. Окончание холодной войны улучшило перспективы интегрировать железнодорожные сети Азии.

Большая часть железнодорожной сети уже существует, хотя остаются некоторые существенные препятствия, в частности, разная ширина колеи в Европе, Индии, Китае и странах Юго-Восточной Азии. Проект TAR не предусматривает перешив колеи, а лишь предполагает строительство механизированных средств обслуживания в местах стыка разной колеи и в портах.

Маршруты
На 2001 год сформировались четыре возможных коридора Трансазиатской железной дороги:

 Северный коридор (9 200 километров) — Германия, Польша, Белоруссия, Россия, Казахстан, Монголия, Китай, КНДР и Южная Корея. Транссибирская магистраль охватывает большую часть этого маршрута и в настоящее время осуществляет грузовые перевозки из Восточной Азии в Европу. Из-за политических проблем с КНДР грузы из Южной Кореи отправляются морским путём во Владивосток.

 Южный коридор — Турция, Иран, Пакистан, Индия, Бангладеш, Мьянма, Таиланд. Железнодорожное сообщение отсутствует между Индией и Мьянмой, между Мьянмой и Таиландом.

 Юго-восточная азиатская сеть.

 Коридор Север-Юг должен связать Северную Европу со странами Персидского залива. Основной маршрут начинается в Финляндии, пересекает Россию и далее разделяется на три маршрута относительно Каспия:
 западный — через Северный Кавказ, Азербайджан и западный Иран;
 центральный — паром из Астрахани через Каспийское море в Иран;
 восточный — через Казахстан, Узбекистан и Туркмению в восточный Иран.
Маршруты сходятся в Тегеране и продолжаются до порта Бендер-Аббас в Персидском заливе.

См. также
 Международная азиатская сеть
 Новый шёлковый путь

Примечания

Транспорт в Азии
Международные железные дороги


Птахи
 Ластівка — представник родини Ластівкові (Hirundinidae).
 Ластівка сільська
 Ластівка берегова
 Ластівка міська
 Ластівка даурська
 Ластівка сірогузька
 Ластівка співоча
 Ластівка скельна
 Ластівка мангрова
 Ластівка велика смугаста
 Ластівка непальська міська
 Ластівка азійська міська
 Ластівка африканська темна

Топонім
 Ластівка — село Турківського району Львівської області.

Прізвище

 Ластівка Богдан Дарійович — український співак-шансоньє, конферансьє, актор та режисер-докуметаліст.
 Ластівка Дарій Григорович — український радянський балетмейстер, педагог, заслужений артист України.
 Ластівка Петро Петрович — український актор, режисер.
 Ластівка Корнило Остапович — український поет, прозаїк, фольклорист, етнограф. Псевдонім і криптонім: Вернигора-Вірленко, К. Л.
 Ластівка Петро Трохимович — український актор.
 Божко-Ластівка Марія Олександрівна — українська театральна акторка.
Псевдоніми
 Олена Ластівка — один з псевдонімів Олени Косач.
 Ластівка — псевдонім Григорія Янківського, хорунжого УПА, командира сотні «Ударники-7».
 Ластівка — один з псевдонімів української журналістки Марії Баліцької.
Прізвиська
 Ластівка — одне з прізвиськ Цирілли, персонаж циклу «Відьмак» Анджея Сапківського.

Кароніми
 «Ластівка» — прогулянковий теплохід у Харкові. який у 1996—2005 роках здійснював рейси річками Лопань та Харків.
 «Ластівка» — колісний пароплав, який був задіяний у стрічці «Жорстокий романс». Справжня назва пароплава — «Пам'ять тов. Маркіна».
 «Ластівка» () — невелике, швидкісне морське вітрильно-гребне судно.

Видання
 «Ластівка» — український альманах, ідея створення якого належала Григорію Квітці-Основ'яненку.
 «Ластівка» — український ілюстрований часопис для юнацтва, що виходив у Львові (1869—1881) як додаток до часопису «Учитель».
 «Ластівка» — бюлетень Крайової управи СУМ в Австралії (з 1968 року).
 «Ластівка» — газета українців Італії, яка виходила у 2005-2006 роках.
 «Ластівка» — дитячий часопис Чернівецької обласної організації Всеукраїнського товариства «Просвіта» імені Тараса Шевченка.

Видавництва
 «Ластівка» — українське видавництво, яке спеціалізується на виготовленні листівок та календарів.
 «Ластівка» — українське видавництво в Австралії, яке діяло у 1953—1997 роках в Мельбурні.

Інше
 «Ластівка» (La rondine) — опера в трьох діях Джакомо Пуччіні, італійське лібрето Джузеппе Адамі (Giuseppe Adami).
 «Ластівка» — п'єса  Михайла Савченка, написана у 1959 році.
 «Ластівка» — розмовна назва ла́стки (вставки під пахвами в чоловічих сорочках та верхньому жіночому одязі при особливому крої рукавів, інше значення — деталь спідньої білизни між ногами).
 «Ластівка» — швидкісний електропоїзд.
 «Ластівка» — стрічка Кіностудії імені Олександра Довженка, знята у 1957 році.
 «Ластівка» — неофіційна назва радянського винищувача «І-16».
 «Ластівка» — неофіційна назва німецького винищувача «Messerschmitt Me 262».
 «Ластівка» — неофіційна назва радянського тепловоза «ТЕ3».
 «Ластівка» — одна з копозицій альбому «Жовта кульбаба» вокального дуету «ТЕЛЬНЮК: Сестри».
 «Ластівка» — одна з копозицій альбому «Я — козачка твоя» Раїси Кириченко.
 «Ластівка» — молодіжна організація української діаспори у Данії.
 «Ластівка» — аматорський хор Союзу Українок української діаспори Аделаїді.
 «Ластівка» — хор української діаспори Канади з міста Саскатун.
 «Ластівка» — один із видів татуювання стилю «Олд-стайл тату».
 «Ластівка» — оповідання Олександра Копиленка із збірки «Як вони поживають».
 «Ластівка» () — підлітковий велосипед для дівчинок моделі «В-82» «Мінського мотоциклетно-велосипедного заводу», яку почали виробляти у 1949 році.

Див. також
 Ластівчин хвіст
 Тригла-ластівка
 Ластівка-береговушка
 Перша ластівка
 Небесні ластівки
 Сокіл і ластівка
 Ластівки (пластовий курінь)
 Хвіст ластівки
 Пеліка з ластівкою
 Андорінья
 Сомик-ластівка
 «Колонія берегових ластівок»

Примітки


First: Original creation by dvdsims, Retextured by liahxsimblr.
First shoes: 'Laura' by me.
Second and Third: Pacifico Shoes by me.

{'timestamp': '2019-04-24T11:00:49Z', 'url': 'http://inabadromance.blogspot.com/2015/02/back-to-basics-4.html', 'language': 'en', 'source': 'c4'}


Fumio Nishino (ur. 18 marca 1936 w Osace, zm. 6 maja 2007 w Tokio) – japoński inżynier, profesor Uniwersytetu Tokijskiego, Azjatyckiego Instytutu Technologicznego w Bangkoku, specjalista dróg i mostów, stalowych konstrukcji cienkościennych, mechaniki konstrukcji, doktor honoris causa Politechniki Gdańskiej.

Działalność naukowa i zawodowa
Absolwent dwustopniowych studiów na Uniwersytecie Tokijskim: w 1959 – inżynier, w 1961 – magister inżynier, specjalista ze stateczności konstrukcji inżynierskich.

W 1964 uzyskał doktorat w zakresie filozofii w Lehigh University w Bethlehem w stanie Pensylwania w USA. Został zatrudniony na stanowisku assistant professor (1965–1968), associate professor (1968–1980).

W latach 1965–1995 był nauczycielem akademickim w Departamencie Inżynierii Cywilnej na Uniwersytecie Tokijskim. Dzięki jego staraniom w 1982 wprowadzono język angielski jako język wykładowy, co umożliwiło kształcenie studentów zagranicznych. W latach 1970–1972 i 1984–1986 był prorektorem do spraw współpracy z zagranicą Azjatyckiego Instytutu Technologicznego w Bangkoku, dziekan Wydziału Inżynierii od 1987 do 1989, profesor Asian Institute of Technology od 1984. Był autorem międzynarodowego programu Uniwersytetu Saitama, a od 1991 profesorem Szkoły Polityki Naukowej. W 1980 mianowany profesorem. Był profesorem w Podyplomowej Szkole Nauk Politycznych. Od 1995 na emeryturze.

Należał do: Akademii Technicznej Japonii, Japońskiej Akademii Inżynieryjnej, Komitetu UNESCO do spraw Nauki i Techniki, wiceprezes Japońskiego Towarzystwa dla Międzynarodowego Rozwoju, Amerykańskiego Towarzystwa dla Międzynarodowego Rozwoju, Japońskiego Towarzystwa Konstrukcji Stalowych, Międzynarodowego Towarzystwa Mostów i Konstrukcji Inżynierskich, Amerykańskiego Towarzystwa Inżynierów Cywilnych.

Był ekspertem rządu Japonii do wdrożenia planów rozwoju gospodarki: Bangladeszu, Korei, Singapuru, Tajlandii, Turcji, Filipin, Indonezji, Indii.

Projektował wiele konstrukcji mostów japońskich o rozpiętości głównego przęsła:
 wiszących:
 Akashi Kaikyo – 1990 metrów,
 Minami Bisan – 1100 metrów,
 Kioto Bisan – 990 metrów,
 Ohnaruto – 876 metrów,
 Tokio Harbour – 570 metrów,
 podwieszonych:
 Tsurumi – 510 metrów,
 Ikuchi – 490 metrów,
 Jokohama Bay – 460 metrów,
 Tsingma – 1377 metrów,
 Kapshui Mun w Hongkongu – 430 metrów,
 Yangpu – 602 metrów,
 Nanou – 423 metry w Szanghaju.

Projektował i nadzorował projekty ponad 30 mostów stalowych, konsultował mechanikę stalowych konstrukcji cienkościennych dla firm budowlanych i projektowych mostów.

Zainicjował współpracę z Politechniką Gdańską od lat siedemdziesiątych, co umożliwiło prowadzenie wspólnych prac badawczych, staży naukowych, doktorskich.

Był autorem ponad 120 publikacji, 1 książki: Continuum Mechanics II – Structures na temat teorii stateczności, nośności granicznej, dźwigarów cienkościennych, nieliniowej mechaniki budowli, optymalizacji projektowania. Należał do Komitetu Redakcyjnego czasopisma „Structural Engineering and Mechanics”. Był przewodniczącym Federacji Instytucji Inżynierskich Azji Północnej, Pacyfiku, członkiem zarządu Światowej Federacji Organizacji Inżynierskich. Doktor honoris causa Politechniki Gdańskiej – 1996.

Od 2008 w Japonii jest przyznawany medal imienia Fumio Nishino.

Bibliografia
 Z.Cywiński, Profesor Fumio Nishino doktorem honoris causa Politechniki Gdańskiej, Pismo Politechniki Gdańskiej, 1996, nr 5
 Z.Cywiński, Profesor Fumio Nishino – doktor honoris causa Politechniki Gdańskiej nie żyje, Pismo Politechniki Gdańskiej, 2007, nr 5
 Wydział Inżynierii Lądowej i Środowiska. Księga jubileuszowa, red. B.Zadroga, Gdańsk 2005.

Absolwenci Uniwersytetu Tokijskiego
Doktorzy honoris causa Politechniki Gdańskiej
Japońscy inżynierowie
Ludzie urodzeni w Osace
Urodzeni w 1936
Zmarli w 2007

{'title': 'Fumio Nishino', 'url': 'https://pl.wikipedia.org/wiki/Fumio%20Nishino', 'language': 'pl', 'timestamp': '20230320'}