Förordning (1981:421) om säkerhetsskyddet vid
statliga myndigheter
1 § Denna förordning tillämpas på statliga myndigheter som befattar sig
med uppgifter eller förhållanden som rör totalförsvaret eller rikets
säkerhet i övrigt.

Förordningen tillämpas inte, utöver vad som följer av 10 §, på
regeringskansliet, på kommittéer och särskilda utredare som avses i
kommittéförordningen (1976:119) eller på riksdagens myndigheter.

2 § Varje myndighet skall svara för att det finns ett tillfredsställande
säkerhetsskydd inom myndighetens verksamhetsområde.

Säkerhetsskyddet omfattar

1. skydd mot att obehöriga får kännedom om uppgifter som är av betydelse
för totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt och som enligt
sekretesslagen (1980:100) omfattas av sekretess (sekretesskydd),

2. skydd mot att obehöriga får tillträde till anläggningar, områden,
fartyg, flygplan och andra ställen där de kan få kännedom om uppgifter
som avses i punkt 1 eller där verksamhet som har betydelse för
totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt bedrivs (tillträdesskydd),

3. skydd mot att någon som inte är pålitlig från säkerhetssynpunkt får
sådan tjänst eller sådant vikariat eller uppdrag som är av betydelse för
totalförsvaret eller rikets säkerhet i övrigt (infiltrationsskydd),

4. information till berörda arbets- och uppdragstagare om sekretess-,
tillträdes- och infiltrationsskyddet vid myndigheten,

5. kontroll av sekretess-, tillträdes- och infiltrationsskyddet vid
myndigheten och av informationen om detta skydd.

3 § Säkerhetsskyddet skall utformas med beaktande av enskildas rätt
enligt tryckfrihetsförordningen att ta del av allmänna handlingar.

Sekretesskyddet skall utformas med beaktande av den frihet att meddela
och offentliggöra uppgifter varom grundläggande bestämmelser ges i
tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Förordning
(1991:1709).

4 § En myndighet som ger ut en skrift, film, ljudupptagning eller ett
videogram för allmän spridning skall se till att skriften, filmen,
ljudupptagningen eller videogrammet inte innehåller uppgifter, vilkas
offentliggörande kan skada totalförsvaret eller rikets säkerhet i
övrigt. Är myndigheten i ett sådant fall tveksam om en viss uppgift bör
offentliggöras, skall myndigheten inhämta yttrande från Försvarmakten
eller, om uppgiftens natur ger anledning till det, från
rikspolisstyrelsen.

Innan en myndighet inrättar ett register, som skall föras med hjälp av
automatisk databehandling och som kan förutses komma att innehålla
sådana uppgifter att utlämnandet av dem var för sig eller sammanställda
kan skada totalförsvaret, skall myndigheten samråda med Försvarsmakten
och, om uppgifternas natur ger anledning till det, rikspolisstyrelsen. I
fråga om uppgifter av betydelse för rikets säkerhet i övrigt skall i
motsvarande fall samråd ske med rikspolisstyrelsen. Förordning
(1994:530).

5 § Om en myndighet lämnar ut uppgifter som rör totalförsvaret
eller rikets säkerhet i övrigt till en organisation, ett företag eller
någon annan enskild, skall utlämnandet förbindas med förbehåll
enligt 14 kap. 9 eller 10 § sekretesslagen (1980:100) i den mån något
av dessa lagrum är tillämpligt. Föreligger det ett
kontraktsförhållande, skall utlämnandet förbindas med de
civilrättsliga villkor som behövs till skydd för uppgifterna.

Innan sådana uppgifter som avses i första stycket lämnas ut till
någon enskild skall myndigheten vid behov inhämta yttrande från
Försvarsmakten eller, om uppgiftens natur ger anledning till det,
från Rikspolisstyrelsen.

Avser en myndighet att begära in anbud eller träffa avtal om
upphandling som med hänsyn till rikets säkerhet skall hållas
hemlig, skall myndigheten träffa skriftlig överenskommelse med
leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda
fallet. Föreskrifter om personalkontroll vid upphandling finns i
personalkontrollkungörelsen (1969:446). Förordning (1994:530).

6 § Vid varje myndighet skall det finnas en säkerhetschef, om det
inte är uppenbart obehövligt. Säkerhetschefen har tillsyn över
säkerhetsskyddet och är i denna egenskap direkt underställd
myndighetens chef. Vid de myndigheter som inte har någon
säkerhetschef skall för handläggning av upphandlingsfrågor enligt 5 §
tredje stycket i stället utses en särskild tjänsteman som är direkt
underställd myndighetens chef. Förordning (1994:110).

7 § Föreskrifter för verkställigheten av denna förordning samt
allmänna råd och råd i särskilda fall om säkerhetsskydd meddelas
av

1. Försvarsmakten för de myndigheter som hör till
Försvarsdepartementet utom Kustbevakningen, Överstyrelsen för
civil beredskap, Statens räddningsverk, Styrelsen för psykologiskt
försvar och civilbefälhavarna,

2. Rikspolisstyrelsen för Kustbevakningen, Överstyrelsen för civil
beredskap, Statens räddningsverk, Styrelsen för psykologiskt
försvar, civilbefälhavarna samt för övriga myndigheter utom
Justitiekanslern.

Försvarsmakten och Rikspolisstyrelsen får komma överens om att
Försvarsmakten skall meddela vissa föreskrifter och allmänna råd
enligt första stycket för samtliga myndigheter som avses där. På
begäran av Rikspolisstyrelsen skall Försvarsmakten upphäva
sådana regler i den mån de riktar sig till de myndigheter som avses i
första stycket 2.

Allmänna råd och råd i särskilda fall om tekniska skyddsåtgärder
meddelas av Rikspolisstyrelsen också för de myndigheter som avses
i första stycket 1. Förordning (1994:530).

8 § Myndigheterna skall vid behov meddela särskilda föreskrifter om
säkerhetsskyddet inom sitt verksamhetsområde. Om det behövs, skall
myndigheten dessförinnan samråda med den myndighet som enligt 7 §
meddelar verkställighetsföreskrifter för dess säkerhetsskydd.

De särskilda föreskrifterna får avvika från
verkställighetsföreskrifterna enligt 7 § bara om detta har medgivits av
den myndighet som meddelat verkställighetsföreskrifterna.

9 § Säkerhetsskyddet vid myndigheterna skall kontrolleras av
Försvarsmakten och Rikspolisstyrelsen med den fördelning mellan
dem som anges i 7 § första stycket. Kontroll vid andra än
underställda myndigheter skall ske i samråd med de berörda
myndigheterna. Förordning (1994:530).

10 § Försvarsmakten och rikspolisstyrelsen skall på begäran i
särskilda fall lämna råd om säkerhetsskydd till regeringskansliet, till
riksdagen och dess myndigheter, till justitiekanslern samt till kommuner
och landstingskommuner. Förordning (1994:530).
 Förklara den här lagen kortfattat (max fyra meningar) på enkel svenska.