Lag (1989:479) om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, m.m.
Inledande bestämmelser

1 § Denna lag gäller ersättning av allmänna medel för en
skattskyldigs kostnader hos domstolar och andra myndigheter i
ärenden och mål om skatter, tullar och avgifter samt taxering
av fastighet. Lagen tillämpas även i mål enligt lagen
(1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och
avgifter samt i mål enligt 12 kap. 6 eller 6 a §
skattebetalningslagen (1997:483). I ärenden om förhandsbesked
enligt lagen (1998:189) om förhandsbesked i skattefrågor är
denna lag dock tillämplig endast om det allmänna ombudet hos
Skatteverket ansökt om förhandsbesked.

Denna lag är inte tillämplig i ärenden om prissättningsbesked
enligt lagen (2009:1289) om prissättningsbesked vid
internationella transaktioner. Lagen är inte heller
tillämplig i ärenden som ska handläggas av behörig myndighet
enligt skatteavtal som avses i 2 kap. 35 § inkomstskattelagen
(1999:1229) eller enligt det avtal som avses i lagen
(2004:982) om avtal mellan Sveriges Exportråd och Taipeis
delegation i Sverige beträffande skatter på inkomst.

Med avgifter avses i denna lag sådana avgifter som omfattas
av lagen om betalningssäkring för skatter, tullar och
avgifter. Med skattskyldig avses den vars skyldighet att
betala skatt, tull eller avgift har varit föremål för
prövning, liksom den som är ägare till fastighet eller som
enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) ska
anses som ägare. Lag (2009:1290).

2 § Det allmännas talan i en fråga om ersättning förs av samma myndighet
eller allmänna ombud som för det allmännas talan i det ärende eller mål
som kostnaden hänför sig till.

Den som för det allmännas talan får även föra talan till den
skattskyldiges förmån.

Förutsättningarna för ersättning, m. m.

3 § En skattskyldig som i ett ärende eller mål haft kostnader för
ombud eller biträde, utredning eller annat som skäligen behövts för
att ta till vara hans rätt skall efter framställning beviljas ersättning
för kostnaderna om

1. den skattskyldige helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden i
ärendet eller målet,

2. ärendet eller målet avser fråga som är av betydelse för
rättstillämpningen eller

3. det finns synnerliga skäl för ersättning. Lag (1994:470).

4 § Ersättning får inte beviljas för

1. kostnader som avser skyldigheten att lämna deklaration eller
andra uppgifter till ledning för en myndighets beslut om skatt, tull
eller avgift,

2. kostnader som avser skyldigheten att i skälig omfattning genom
räkenskaper, anteckningar eller på annat lämpligt sätt sörja för att
det finns sådant underlag som behövs dels för att den skattskyldige
skall kunna deklarera eller lämna uppgifter som han är skyldig att
lämna, dels för att deklarationen och uppgifterna skall kunna
kontrolleras,

3. den skattskyldiges eget arbete, tidsspillan eller i övrigt för
kostnader för sådant som den skattskyldige själv utfört med
anledning av ärendet eller målet. Lag (1994:470).

5 § När ersättningen bestäms, skall den minskas med annan
ersättning som den skattskyldige har fått eller kan antas komma att
få för samma kostnader enligt annan författning eller enligt avtal.

Ersättning får jämkas om den skattskyldige vinner bifall endast till
en del av sina yrkanden i ärendet eller målet, såvida inte övriga
yrkanden är av endast ringa betydelse.

Jämkning får också ske när den skattskyldige varit försumlig eller
har orsakat att ärendet eller målet blivit mer omfattande än
nödvändigt. Lag (1994:470).

6 § Ersättningen får inte betalas ut förrän ersättningsbeslutet vunnit
laga kraft mot det allmänna.

En fordran på ersättning får inte överlåtas innan ersättningen får
betalas ut. Detta hindrar dock inte att en sådan fordran utmäts.

Förfarandet

7 § En framställning om ersättning för kostnader skall göras hos
den myndighet eller den domstol där kostnaderna uppkommit.
Framställningen skall ha kommit in innan myndigheten eller
domstolen avgör ärendet eller målet. Lag (1994:470).

8 § har upphävts genom lag (1994:470).

9 § Om den skattskyldige inte har kommit in i tid med en
framställning om ersättning, får en senare inkommen framställning
prövas endast under förutsättning att förseningen beror på något
ursäktligt misstag. Lag (1994:470).

10 § Skatterättsnämndens beslut överklagas hos Högsta
förvaltningsdomstolen. Skatteverkets beslut överklagas hos den
förvaltningsrätt som är behörig att pröva ett överklagande
enligt 22 kap. 1 a-1 d §§ skattebetalningslagen (1997:483). En
annan myndighets beslut överklagas hos den förvaltningsrätt
inom vars domkrets beslutet har fattats. Lag (2010:1451).

11 § Ett ersättningsbeslut som meddelas i samband med avgörandet
i det ärende eller mål som kostnaderna hänför sig till, får överklagas
inom den tid som gäller för överklagande av avgörandet i ärendet
eller målet.

Ersättningsbeslut som meddelats av myndighet, får överklagas av
den myndighet eller det allmänna ombud som får överklaga det
ärende som kostnaderna hänför sig till. I sådant fall skall
ersättningsbeslutet överklagas inom den tid som följer av första
stycket, dock senast inom två månader från det att beslutet
meddelades. Lag (1994:470).

Övergångsbestämmelser

1989:479

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1989 och tillämpas i fråga om
kostnader för åtgärder som vidtas efter ikraftträdandet.

1994:470

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1994. Äldre bestämmelser gäller
fortfarande i fråga om kostnader i ärenden och mål som
anhängiggjorts före ikraftträdandet.

2003:746

1. Denna lag träder i kraft den 1 januari 2004.

2. Om talan om att ålägga en företrädare för en juridisk person
betalningsskyldighet enligt 12 kap. 6 § skattebetalningslagen
(1997:483) har väckts vid allmän domstol före ikraftträdandet,
gäller äldre föreskrifter i 1 §.

3. Äldre föreskrifter i 10 § gäller fortfarande för
överklagande av beslut som har meddelats före ikraftträdandet.
 Förklara den här lagen kortfattat (max fyra meningar) på enkel svenska.