Lag (1999:568) om utlandsstyrkan inom Försvarsmakten
Lagens tillämpningsområde

1 § Inom Försvarsmakten skall det finnas en utlandsstyrka för
verksamhet som avses i denna lag.

Den som skall tjänstgöra i utlandsstyrkan och inte har en
anställning i Försvarsmakten som omfattar skyldighet att
tjänstgöra i internationell verksamhet utomlands för de syften
som anges i tredje stycket, skall anställas särskilt för
tjänstgöring i styrkan.

I utlandsstyrkan får endast sådan militär och civil personal
tjänstgöra som behövs för internationell verksamhet utomlands i
syfte att

1. avvärja risk för en väpnad konflikt,

2. hejda en pågående väpnad konflikt,

3. övervaka överenskommelser om fred och vapenstillestånd,
eller

4. skapa förutsättningar för varaktig fred och säkerhet genom
humanitärt arbete i samband med en väpnad konflikt.
Lag (2003:170).

1 a § Bestämmelserna i 2 och 5-12 §§ skall tillämpas även för
den som tjänstgör utomlands i Polisens utlandsstyrka. Vad som
sägs om Försvarsmakten skall då i stället gälla för
Rikspolisstyrelsen. Lag (1999:1204).

Tillämpning av vissa lagar

2 § För dem som tjänstgör i utlandsstyrkan ska följande
bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) gälla även
utomlands, om inte tjänstgöringsförhållandena hindrar detta:

- 2 kap. 1-8 §§,

- 3 kap. 1-4 §§, 7 g § första och andra styckena samt 12 §,

- 6 kap. 1-6 §§, 6 a § första stycket första och andra
meningarna och andra stycket samt 8 och 9 §§.
Lag (2008:938).

3 § För dem som tjänstgör i utlandsstyrkan skall följande
bestämmelser inte gälla:

1. 12 § semesterlagen (1977:480), samt

2. arbetstidslagen (1982:673).
Lag (2003:170).

4 § En särskild anställning för tjänstgöring i utlandsstyrkan
skall vara tidsbegränsad och avse tiden för både utbildning och
tjänstgöring. Anställningen får dock tidsbegränsas till att
avse endast utbildningstiden eller tjänstgöringstiden.

Anställningen får sägas upp före anställningstidens utgång med
en uppsägningstid av tre månader för både arbetsgivare och
arbetstagare. Arbetsgivaren får dock bevilja den anställde
kortare uppsägningstid. Om den anställde genomgått utbildning
för tjänstgöring utan att få godkända vitsord, får
arbetsgivaren säga upp anställningen med en uppsägningstid av
en månad.

För den som anställs särskilt i utlandsstyrkan skall
bestämmelserna i

15-17 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd inte gälla.
Lag (2003:170).

5 § Vid tjänstgöring utomlands gäller lagen (1976:380) om
arbetsskadeförsäkring från det att den första färden till
tjänstgöringsplatsen påbörjas till det att den sista färden
från tjänstgöringsplatsen avslutas. Skada som inträffar under
denna tid skall anses som arbetsskada, om övervägande skäl
talar för det. Skador som inträffar under semester eller
motsvarande ledighet utom tjänstgöringslandet skall omfattas av
lagens skydd endast om det finns särskilda skäl.

Vid prövning av om den som tjänstgör i utlandsstyrkan drabbats
av en arbetsskada skall bevisreglerna i 7 och 8 §§ lagen
(1977:265) om statligt personskadeskydd tillämpas för den tid
som avses i första stycket, om det är förmånligare för den
enskilde än en tillämpning av motsvarande regler i lagen om
arbetsskadeförsäkring.

Vid tillämpning av lagen om arbetsskadeförsäkring utgör
livränteunderlaget minst sju prisbasbelopp. Lag (2003:170).

Rehabilitering

6 § Om någon skadas under tjänstgöring i utlandsstyrkan, skall
Försvarsmakten i samråd med den skadade

1. utreda behovet av åtgärder för att den skadade skall återfå
full arbetsförmåga eller för att stärka den skadades
möjligheter att i framtiden försörja sig genom förvärvsarbete,

2. om det är möjligt, ge den skadade lämplig arbetsträning inom
ramen för Försvarsmaktens verksamhet, samt

3. medverka till att den skadade får tillgång till lämplig
yrkesutbildning eller fortbildning som är ägnad att stärka hans
eller hennes förvärvsförmåga. Lag (2003:170).

7 § I fall som avses i 6 § 3 skall Försvarsmakten ge ekonomiskt
stöd till en utbildning som föranleds av eller förlängs till
följd av skadan.

Försvarsmakten skall också ge stöd till andra åtgärder som
främjar den skadades återgång till arbetslivet samt till
anskaffande av hjälpmedel som den skadade behöver.

Stöd enligt första och andra stycket ges endast om det inte
skall tillhandahållas av någon annan till följd av andra
bestämmelser och om det framstår som skäligt med hänsyn till
skadan och omständigheterna i övrigt.

8 § Försvarsmakten har ett ansvar enligt 6 och 7 §§ under en
tid av tre år från det att åtgärder enligt 6 § 2 och 3 kan
inledas. Om det finns särskilda skäl, skall åtgärderna
utsträckas under ytterligare två år.

9 § Vid fullgörandet av de uppgifter som avses i 6 och 7 §§
skall Försvarsmakten samarbeta med Försäkringskassan,
Arbetsförmedlingen och andra berörda myndigheter.

Försvarsmaktens åtgärder bör samordnas med en eventuell annan
arbetsgivares åtgärder. Lag (2007:408).

10 § Försvarsmaktens ansvar enligt 6 och 7 §§ innebär ingen
inskränkning i det ansvar som den skadades arbetsgivare har
enligt 2 kap. och 3 kap. 2 a § arbetsmiljölagen (1977:1160)
samt 22 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring.

Ersättning till anhöriga

11 § Om en anhörigs medverkan är av särskild betydelse för den
skadades rehabilitering, skall Försvarsmakten efter ansökan ge
den anhörige skälig ersättning för kostnader som en sådan
insats orsakar.

Om den som tjänstgör i utlandsstyrkan förolyckas eller skadas
så svårt att sjukhusvård krävs, skall Försvarsmakten efter
ansökan av de anhöriga ersätta dem för skäligt antal resor till
den förolyckade eller skadade samt uppehälle och tidsspillan
vid sådan resa efter samma grunder som gäller i fråga om
ersättning av allmänna medel till vittnen.

I fall som avses i andra stycket skall Försvarsmakten efter
ansökan även ge skäligt bidrag till kostnader för psykosocialt
stöd till anhöriga som är i behov av det och om det framstår
som skäligt med hänsyn till omständigheterna i övrigt.
Lag (2003:170).

Överklagande

12 § Beslut enligt 6-8 §§ och 11 § får överklagas hos allmän
förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande
till kammarrätten.

Övergångsbestämmelser

1999:568

Denna lag träder i kraft den 1 juli 1999. Bestämmelserna i 6-11 §§
skall tillämpas även i fråga om tidigare anställda i
utlandsstyrkan som skadats efter utgången av år 1992.
Ersättning enligt 11 § gäller endast kostnader som uppkommit
efter den 30 juni 1999.
 Förklara den här lagen kortfattat (max fyra meningar) på enkel svenska.