Historie.

Crystal Dynamics byla založena v polovině roku 1992 zkušenými vývojáři ze společnosti Sega – Judy Langem, Madaline Canepa a Davem Morrisem. V roce 1993 byl najat filmový ředitel 20th Century Fox, Strauss Zelnick aby řídil Crystal Dynamics. Studio se dostalo do národních zpráv a v polovině roku 90. let pomohlo odstartovat šílenství okolo multimediálních investic. Studio je nejvíce známé díky hrám, jako jsou Legacy of Kain a Gex. Po komerčním a kritickém neúspěchu posledních několika dílů Tomb Raider od původního, vývojářského studia Core Design, byla série Tomb Raider svěřena do rukou Crystal Dynamics. Studio posléze spolupracovalo se studiem Buzz Monkey Software na vývoji. Tomb Raider: Anniversary byl remake původního dílu série. Hra byla vydaná v červnu 2007. Další díl série nesl název a byl vydán v listopadu 2008 pro konzole nové generace. Od ledna do června 2009 studio propustilo přes 30 herních vývojářů s odůvodněním, že se studio chce soustředit pouze na sérii Tomb Raider. V prosinci 2010 vydavatel Square Enix oznámil nejnovější díl do série Tomb Raider s tím, že hra je vyvíjena téměř 2 roky. Ředitel studia, Darell Gallagher o hře prohlásil:"„Zapomeňte na vše, co jste o Tomb Raideru věděli, toto je počátek příběhu,který Laru Croft vytvoří.“"

Budoucnost.

Dne 3. ledna 2012 komunitní manažer Meagen Marie oznámil, že studio v tomto roce oznámí zcela novou herní značku. 23. června 2012 v jednom z podcastů výkonný producent Scot Amos řekl, že nová hra od Crystal Dynamics bude „svěží a známá“ a nabídne podobný zážitek jako nový Tomb Raider.

Crystal Dynamics je americké vývojářské studio zabývající se výrobou videoher se sídlem v San Francisco Bay Area. Založena byla v roce 1992 Judy Langem, Madaline Canepa a Davem Morrisem. V roce 1998 bylo studio odkoupeno britským, video herním vydavatelem Eidos Interactive. Společně v roce 2009 Crystal Dynamics a jeho dosavadní vlastník Eidos Interactive byly převzati japonským vývojářským studiem a vydavatelem Square Enix, které ze studia udělalo dceřinou společnost. Crystal Dynamics bylo prvním, licencovaným herním vývojářem pro konzoli 3DO.

晶体动力(Crystal Dynamics)是1992年由朱迪·兰、玛德琳·卡博尼和大卫·莫里斯建立的美国电子游戏开发商。公司总部位于旧金山湾区。公司1998年被Eidos互动收购;在史克威尔艾尼克斯2009年收购Eidos时,公司成为史克威尔艾尼克斯的一间子公司。晶体动力是3DO的首个授权开发商。


Historie.

Území, na kterém dnes Baltové žijí, je výrazně menší než v minulosti. Ještě okolo roku 1200 žili přibližně na třikrát větším území než dnes. Starší rozsah osídlení bývá určován na základě toponymie. Podle konzervativního odhadu Aleksandra Vanagase se severní hranice baltského osídlení táhla od severních hranic dnešního Lotyšska k Moskvě, východní od Moskvy k Orlu, jižní podél řeky Sejm až k Západnímu Bugu, západní pak ležela na Visle. Odvážnější odhady považují za severní hranici Baltské moře, východní Volhu, jižní horská pásma na jihu Polska a západní dolní Havolu v dnešním Meklenbursku. Baltská toponyma lze nalézt i na českém území, jedná se například o názvy řek Cidlina, Metuje nebo Úpa.  Na základě glottochronologie došlo v první polovině 14. století př. n. l. k rozpadu baltoslovanské jednoty a okolo roku 800 př. n. l. se od dosud nediferenciované baltštiny oddělila skupina dialektů, předchůdců pozdější pruštiny. Až kolem roku 600 došlo k diferenciaci předchůdců litevštiny a lotyštiny. V téže době Slované asimilovali populace sídlící východně od dnešních baltských národů.  První písemnou zmínkou o Baltech je nejspíše dílo římského historika Tacita z 1. století, které zmiňuje kmeny žijící na pobřeží Baltu, které nazývá Aestii. Další zpráva pochází až z konce 9. století od anglosaského plavce Wulfstana, který se zmiňuje o tehdejších Prusech. Od 10. století se území obývané Balty stalo cílem křesťanských misionářů, jedním z prvních byl pražský biskup Vojtěch. Pokusy o christianizaci nebyly úspěšné, což vedlo od 12. století k pořádání křížových výprav, které měly Balty přinutit přijmout křest násilím. Místní kmenová knížectví křesťanskému tlaku dlouho odolávala a ve 13. století vzniklé Litevské velkoknížectví dokonce expandovalo. Christanizace počala až poté, co roku 1386 velkokníže Jogaila, zakladatel dynastie Jagellonců, přijal křest. Prusko a nynější Lotyšsko bylo na rozdíl od Litvy dobyto a násilně christianizováno už během 13. století.

Baltové jsou indoevropská etnolingvistická skupina mluvící baltskými jazyky. K Baltům patří pouze dva současné národy, Litevci a Lotyši, ale řadí se k nim též ve středověku vyhynulí Prusové a Kuronci, a dále několik kmenů, jejichž jazyk žije dodnes v nářečních skupinách lotyštiny a litevštiny, jako Žemaité, Zemgalové a Latgalové.

波罗的人(;),传说又称黑罗斯人,指的是居住在北欧 波罗的海东南海岸,以波罗的语族语言作为母语的民族,属于 北欧人种。由于湖沼较多,因此波罗的海沿岸地区与周边地区环境较为隔绝,波罗的语族也因此保留了很多古代语的特征。现在的波罗的人包括了立陶宛人、拉脱维亚人和拉特加尔。


Společenství.

V únoru 2008 Erika Eiffel, objektofilka žijící nedaleko San Franciska, založila internetovou stránku Objectùm-Sexuality Internationale. Jedná se o naučný projekt a mezinárodní online komunitu pro všechny jedince s tímto fenoménem. Stránky také slouží jako informační tabule pro veřejnost. Tomuto projektu se nedlouho po jeho zveřejnění dostalo velkého zájmu ze strany médií. Eiffel, jejíž jméno je odvozeno od manželství s Eiffelovou věží (2007), vystoupila jako mluvčí v několika talk-show, radio-vysíláních, televizních pořadech, dokumentech a magazínech po celém světě. Logo její organizace se skládá z červeného švédského plotu, který představuje plot Eklöf Berliner-Mauerové. Ta byla oficiálně první ženou, která se veřejně přihlásila k objektofilii. Plot symbolizuje hranici a transparentnost.

Výzkum.

Do roku 2009 byla objektofilie jako vztah osoby a neživého předmětu považována za pouhou kuriozitu a senzaci v médiích. Lékaři, psychologové a sexuologové kategorizovali objektofilii jako druh parafilie. A to i přes fakt, že zde nebylo množství dokumentů nebo vyšetření.  V únoru 2009 kontaktovala sexuoložka dr. Amy Marshová sdružení Objectùm-Sexuality Internationale. Se souhlasem a svolením Eriky Eiffel a 21 anglicky hovořícími členy Objectùm-Sexuality Internationale, provedla dr. Marshová studii s cílem poskytnou co nejvíce informací zainteresovaným odborníkům a zástupcům ze strany médií. Jedná se o první známý případ kvantitativního a kvalitativního sběru dat shromážděného z této komunity a poskytnutí nahlédnutí do celé situace. To povzbudilo dr. Marshovou k tomu, aby přijala objektofilii jako sexuální orientaci, nikoli jako parafilii. Výsledky studie byly zveřejněny pod názvem: Love Among the Objectum Sexuals (Láska mezi milovníky objektů).

Rozšíření.

Objektofilie se rychle stala mainstreamem dnešní doby a dostalo se ji předních míst v médiích poté, co televize ABC News v pořadu Good Morning America a Tyra Banks Show hostila Eriku Eiffel. Probíral se její vztah k Eiffelově věži a také to, jak ji její láska k neživým předmětům umožnila stát se dvojnásobnou mistryní světa v lukostřelbě. Také byla dotázána na svůj projekt Objectùm-Sexuality Internationale a její roli mluvčí.  Dalším člověkem, kterému se dostalo mediálního zájmu byla dr. Amy Marshová. ABC News nadneslo otázku objektofilie vs. parafilie. Dr. Marshová se podělila o svůj poznatek z nedávné studie, kterou provedla. Odhalila tak svůj názor a řekla, že podporuje objektofilii jako legitimní orientaci, avšak s dalšími vyžadovanými studiemi. Když byla Tyrou Banks dotázána, zda trauma z dětství hraje roli při vzniku objektofilie, dr. Marshová řekla, že její výzkum toto tvrzení nenaznačil. Podotkla, že pokud by to tak skutečně bylo, existovalo by zde větší množství lidí s objektofilií. V létě roku 2009 byla Erika Eiffel pozvána Institutem pro pokročilá studia o lidské sexualitě, aby poskytla hodinovou prezentaci studentům sexuologie, sexuálním terapeutům a pedagogům. Prezentace byla moderována dr. Marshovou. Byla zaznamenána a uložena do archivu v knihovně tamního institutu.  Dr. Marshová píše pro web Carnal Nation týdenní sloupky s názvem rubriky Love's Outer Limits. Započala s třemi sloupky: People Who Love Objects (Lidé, kteří milují objekty). Také publikovala dílo "Love Among the Objectum Sexuals".  V březnu roku 2012 poskytla britská občanka Amanda Liberty interview deníku Daily Mail. Popisuje v něm své romantické pocity, které cítí k Soše Svobody.  Liberty řekla: „"Ona je mou vzdálenou milenkou a já jsem naprosto ohromena jejím úžasem. Ostatní lidé budou možná šokování tím, jak můžu prožívat romantické pocity s neživým objektem, ale já nejsem jako ostatní."“  V ten samý měsíc proběhlo deníkem Daily Mail další interview, tentokrát se čtyřicetiletou Reighner Deleighniovou. Jednalo se o její romantický vztah s 91 cm vysokou, mramorovou soškou řeckého boha Adónise. Tuto sošku koupila za bezmála 12 tisíc korun a pojmenovala ji přezdívkou Hans. Pozdější příklad se týkal Val Therouxové, 64leté Kanaďanky, která létala každoročně tisíce mil z Kamloopsu do Velké Británie, aby tam spatřila dub, do kterého se zamilovala. Během léta 2012, Babylonia Aivazová, rodačka ze Seattlu, byla provdána za 107 let staré skladiště. Avšak tento konkrétní vztah není popisován jako objektofilie, vzhledem k politicko-protestní povaze jejího sňatku.

Odkazy v populární kultuře.

National Geographic se v roce 2011 také zmínil o objektofilii v jednom dílu pořadu Taboo. Episoda se jmenovala "Forbidden Love" (Zakázaná láska). Dále pak postava Leigh Swifta z komediálního seriálu Kauzy z Bostonu, která sama sebe prohlašovala za objektofila.  Richard Burgi se objevil jako hostující hvězda v seriálu Plastická chirurgie s.r.o. Ztvárnil zde plastického chirurga se silnou sexuální a emocionální přitažlivostí k nábytku (především k pohovkám). Označoval sám sebe za objektofila a citoval text z webu Objectùm-Sexuality Internationale.  V červenci roku 2010 společnost The Music Theatre Company produkovala divadelní hru s názvem "Erika's Wall" (Eričina zeď), líčící zamilovaný příběh Eriky Eiffel a její dlouhodobý vztah s Berlínskou zdí. V březnu roku 2012 The Music Theatre Company přišlo s částí písně „My Strange Addiction“ (Má zvláštní závislost), ve které vystupoval muž emočně a sexuálně vázán ke svému autu. Podobně je to v případě písně „I'm in love with my car“ (Miluju své auto) od skupiny Queen, jenž pochází z alba "A Night At The Opera". V písni se zpívá o člověku, který je citově vázán ke svému automobilu.

Objektofilie je sexuální deviace, která se projevuje výraznou emocionální a často také romantickou touhou s cílem navázat vztah s konkrétními neživými objekty. Jedinci s takto projevenými preferencemi mohou cítit silné emoce přitažlivosti, lásky a oddanosti k určitým věcem nebo stavbám, ke kterým se upínají. Pro některé z těchto jedinců je sexuální přitažlivost nebo emotivní navázání vztahu s lidmi bráno jako něco nepochopitelného. Někteří z objektofilů také často věří v animismus a v opětování na základě přesvědčení, že předměty mají duši, inteligenci a pocity, tudíž jsou schopny komunikovat. Na rozdíl od sexuálního fetišismu, předměty jsou objektofilem chápány jako rovnocenní partneři, nikoli jako prostředky k dosažení vylepšení vztahu.

物恋(Object sexuality)是一种对于特定非生命物体的性癖好,指对事物产生的身体吸引或爱慕情绪。有一些恋物者信仰泛灵论,相信所爱慕的物体具有灵魂、智力、情感,甚至能够沟通。直到最近才有心理学家研究物恋,性学家Amy Marsh主张物恋为一种性倾向,Volkmar Sigusch则认为物恋反映了现代社会朝向无性恋的趋势。最著名的物恋者为美国女性射箭选手爱利加·埃菲尔(Erika Eiffel),她在2007年和埃菲尔铁塔举行结婚仪式。


Děj.

Dětství.

Rusovlasá princezna Merida, princezna z DunBrochu, je prvorozená dcera skotského krále Ferguse a královny Elinor. Již od útlého dětství je velmi živá, temperamentní, svéhlavá a impulzivní dívka. Děj snímku začíná v době jejího dětství v den jejích narozenin, kdy od svého otce Frguse dostane jako dárek svůj první luk a začne se poprvé učit lukostřelbě. Merida vystřelí svůj první šíp, který jí zaletí do hlubokého lesa. Vydá se najít svůj ztracený šíp, přitom zde poprvé narazí na světélkující bludičky. Týž den však rodinu napadne velký a zlý medvěd Mordu, který těžce poraní krále Ferguse tak, že přijde o levou nohu, královna Elinor společně s dcerou Meridou však před medvědem stačí uprchnout na koni pryč.

Dospělost.

Další děj se odehrává v době princeznina dospívání v době, kdy je jí 16 let. Z princezny Meridy se stala výborná lučištnice, jezdkyně na koni a bojovnice s mečem. Velmi ráda se toulá po lesích, leze po skalách a vysedává na břehu horského jezera. Její bodrý tatínek král Fergus nosí na své levé noze protézu. Kromě ní do královské rodiny přibyli i tři nezbední a nenechaví rusovlasí bratříčkové, tři malí velmi rozverní princové Harris, Hubert a Hamish, které má Merida velice ráda a je vůči jejich dětským alotriím schovívavá. Matka královna Elinor nicméně svoji dceru vychovává jakožto budoucí dámu, ženu vladaře, princeznu a možnou královnu. Vychovává ji direktivně podle svého a k obrazu svému, o tužby, přání a pocity své dospívající dcery Meridy se ale pramálo zajímá. V rámci této výchovy jí také vypráví prastarou legendu o čtyřech princích, jejichž královská říše zanikla poté, co po otcově smrti se nejstarší syn pokusil, v rozporu s otcovým přáním, získat všechnu královskou moc pouze pro sebe. Konečnou konfliktní situaci v rodině pak královna Elinor způsobí tím, že odešle dopis třem spřáteleným klanům kvůli Meridiným plánovaným královským zásnubám aniž by jí o tom cokoliv řekla.  Poté, na podkladě královniny písemné pozvánky, po horském jezeře připlují na oficiální návštěvu tři lodě se třemi lordy a jejich syny, silný MacGuffin, bručivý Macintosh a hádavý Dingwall. Merida se ale vdávat vůbec nechce, krom toho se jí ani jeden z mladých lordů vůbec nezamlouvá. Proto ona sama navrhne po úvodním oficiálním uvítání v trůnním sále, že o její ruku budou soutěžit prvorození potomci z přítomných rodů, sama pak navrhne velký královský závod v její oblíbené lukostřelbě. Aby úmyslně porušila tradici a dala tak ostře najevo svůj nesouhlas, sama se, jakožto prvorozená ze slavného klanu DunBrochů, zúčastní této soutěže o ruku princezny z DunBrochu, tedy soutěží o svoji vlastní ruku. Stane se tak v rozporu se všemi pravidly a k všeobecné nelibosti všech přítomných a zejména matky Elinor. Celou soutěž pak vyhraje, což skončí prudkou rodinnou hádkou. Matku její vzpurné chování nakonec rozzuří natolik, že jí posléze její luk hodí do ohně v krbu. Merida se také rozzuří a rozetne mečem královnou Elinor vyšitou tapiserii, na které je vyobrazena ona sama společně s oběma svými královskými rodiči. Poté uteče pryč, usedne na svého koně Anguse a odjede na něm z hradu pryč do lesa.  V lese se opět setká s bludičkami, které ji nejprve zavedou na tajemné obřadní místo (dosti podobné proslulému britskému Stonehenge), pak jí odtud zavedou i do blízkého obydlí čarodějnice.  Čarodějnice se nejprve snaží předstírat, že je jen pouhá řezbářka (fakticky ale vyřezává jen samé postavy medvědů). Poté, co Merida spatří kouzelné koště, které samo zametá a objeví se čarodějnický pomocník v podobě havrana (krkavce), se čarodějnice ke svému čarodějnictví přizná. Nejprve se ale snaží princezně prodat něco ze svých řezbářských výtvorů, když to Merida odmítne, snaží se jí násilím vyhnat pryč. Posléze když Merida řekne, že koupí všechny řezbářské výrobky + 1 kouzlo, čarodějnice ustoupí. Poté, co jí ale Merida sdělí, že potřebuje kouzlo, které by změnilo její matku královnu, a tím změnilo i její vlastní osud, čarodějnice utrousí, že prince a princezny nerada dělá, že bylo mnoho reklamací a že poslední byl princ, který si od ní koupil mahagonové prkénko od záchodu. Nicméně nakonec kouzlo (za asistence svého čarodějnického pomocníka havrana/krkavce) vytaví a upeče v magickém kotli do podoby kouzelného koláčku. Nicméně Meridě ke kouzlu samotnému vůbec nic důležitého nesdělí.  Medida se s koláčkem vrátí do otcova hradu, podstrčí jej matce "na usmířenou" k snědku. Kouzlo postupně zapůsobí a královna se opravdu změní z člověka ve velkou hnědou medvědici. Tři malí princové pomohou Meridě matku-medvědici vyvést z hradu pryč před králem Fergusem, který je medvědobijec. Za odměnu jim Merida dovolí sníst v kuchyni co zde najdou (což je jejich oblíbená kratochvíle). Malí princové zde pak objeví zbytek kouzelného koláčku, po jeho ochutnání se také oni promění ve 3 malá medvíďata. Zoufalá Merida s matkou Elinor unikne otci a i všem dalším mužům-medvědobijcům. Za pomocí svých tří bratříčků, vyvede matku-medvědici z hradu do lesa. Zde společně stráví několik dní. Merida je obě živí lovem zvěře a ryb, učí matku poznávat přírodu a lovit i jíst ryby a lesní plody. Snaží se také najít chaloupku čarodějnice, neboť nutně touží zjistit jak se dá matka odčarovat zpět. Při jedné z výprav do lesa pak obě skutečně čarodějnou chýši najdou - čarodějnice však není osobně přítomna, nicméně jí však její obraz v čarodějném kotli napoví možné řešení. Obraz z kotle jí sdělí, že návrat do původního stavu je možný do 2. východu slunce, jinak se stane kouzlo trvalým. Kromě toho jí sdělí i nápovědu: "Chceš-li změnit osud Váš, zpřetrhaná pouta svaž".  Na skutečné řešení svého problému pak Merida přijde poté, co je bludičky zavedou na neznámé osamělé místo, kde naleznou dávnou zříceninu starého zaniklého hradu. Merida zde spadne do sklepního podzemí, kde najde prasklý reliéfní výjev pocházející z pradávné minulosti, který jí napoví správné řešení jejich problému. Na prasklém kamenném reliéfu je vyobrazen nejstarší princ, který se po otcově smrti oddělil od ostatních 3 bratrů-princů a způsobil tak zánik království. Merida přijde na to, že je nutno obnovit zpřetrhaná pouta, obnovit staré zpřetrhané rodinné vztahy. V troskách starého hradu však na ni číhá velký strašný medvěd Mordu, kterému s vypětím všech sil obě uniknou, matka-medvědice Meridu na svých zádech odnese pryč. Aby vše napravily, vydají se společně s matkou-medvědicí zpátky na svůj hrad klanu Dunbrochů, kde Merida hodlá sešít poničenou tapiserii s obrazem jejich rodiny - symbol poničených rodinných vztahů.  Nicméně v hradu se lordi s králem škorpí a hádají, bojují spolu různé souboje a vedou všeliké válečnické hry. Merida vstoupí doprostřed této válečné vřavy a pronese, k velké radosti matky Elinor o otce Ferguse, ke všem přítomným státnický proslov a zajistí tak klid a vzájemný smír, všem se také omluví za své nevhodné chování, které jim vysvětlí. Zde se zachová, k radosti své matky, jako skutečná budoucí dáma (možná budoucí královna). Svou královskou řečí odvede pozornost všech přítomných mužů natolik, že také umožní matce-medvědici, aby za jejich zády nepozorovaně pronikla do jedné z komnat hradu. Merida se pak s matčinou pomocí snaží sešít poničenou tapiserii, nicméně je zde obě dvě objeví král Fergus. Nevěří Meridě, že medvědice je zakletá královna Elinor a začne s medvědicí bojovat. Ta poplašená uteče z hradu pryč, všichni přítomní muži ji společně pronásledují. Král však Meridu zamkne v komnatě a klíč nechá u komorné, které zakáže Meridu pustit ven. Merida je nucena nejen urychleně sešít tapiserii, ale i sehnat klíč, aby se dostala ven. V tom jí pomůžou její tři malí bratříčci-medvíďata. Lstí získají od komorné klíč a Meridu osvobodí. Všichni společně pak nasednou na Meridina koně Enguse a upalují za muži zachránit matku Elinor. Merina během jízdy sešívá poničenou tapiserii. Muži nakonec medvědici doženou a spoutají lany na starobylém obřadním místě. Sem nakonec dorazí i Merida, zde svoji matku brání i proti svému rozzuřenému otci, který nemůže uvěřit, že to není žádná medvědice, ale zakletá královna, jeho žena. Nakonec vše vyřeší velký strašný medvěd Mordu, který je všechny přepadne. Král Fergus s ním neúspěšně bojuje, pomocí meče a luku s ním bezúspěšně bojuje i sama Merida. Když už se zdá, že medvěd Mordu Meridu přemůže a zakousne, matka-medvědice se vyrve ze všech pout a začne s velkým medvědem Morduem sama zápasit, nakonec se jí ho podaří udolat - na velkého medvěda se zřítí jeden z obřadních kamenů a zahubí jej. Z medvěda se uvolní duch zakletého prince, o kterém se zmiňovala čarodějnice (což možná byla ona zmíněná reklamace kouzla), o kterém také vyprávěly ony dávné legendy a jenž pocházel z oné tajemné zříceniny v lese.  Merida pochopí, že zde do 2. východu slunce může matku a bratry odčarovat zpět. Přikryje matku sešitou tapiserií, matce se omluví a v slzách ji poprosí o odpuštění, řekne že jí má ráda a poprosí, aby ji kouzlo vrátilo zpět. Což se nakonec i stane. Matka i malí princové se pod prvními slunečními paprsky promění zpět do lidské podoby. Všichni čtyři, včetně královny Elinor, jsou ale úplně nazí.  Obě dvě ženy se však změnily a začnou si navzájem rozumět - Merida konečně dospěla v ženu a Elinor pochopila svoji chybu, kterou udělala při výchově své dcery. Obě společně pak vyšívají novou tapiserii se zrzavou princeznou Meridou a velkou medvědicí Elinor. Lordi odjíždějí na lodích zpět domů, na jedné z lodí však neplánovaně odjíždějí i tři nezbední princové, zoufalý král Fergus vesluje za nimi v pramici po jezeře. Matka královna Elinor s dcerou princeznou Meridou se společně projíždějí lesem na koni kolem horského jezera ve vzájemné lásce, úctě i porozumění. Po titulcích dorazí i objednávka řezbářských produktů.

Poznámka.

Dějový motiv proměny člověka v medvěda a naopak je v tomto filmu velmi podobný disneyovskému snímku "Medvědí bratři" z roku 2003.

Rebelka (v anglickém originále Brave) je americká animovaná pohádka z roku 2012 studia Pixar distribuovaný firmou Walt Disney Pictures. Režii snímku provedli Mark Andrews a Brenda Chapman, která byla i spoluautorkou scénáře. Hudbu složil Patrick Doyle. Snímek získal Zlatý glóbus a Oscara pro rok 2012 za nejlepší animovaný film.

《勇敢传说》(英语:"Brave")是一部由皮克斯动画制作的3D电脑动画电影。这部片的编剧是布兰达·查普曼,导演是马克·安德鲁斯与布兰达·查普曼,而配音员包括了凯莉·麦当劳、比利·康诺利、爱玛·汤普森以及茱莉·华特丝等人。由华特迪士尼发行,美国于2012年6月22日上映。


Mládí a kariéra.

Narodil se v Stevenage v Hertfordshire v Anglii. Vyrůstal v Stevenage a trénoval v "National Youth Theatre" v Londýně. Jeho brzká kariéra začala vystoupením v britském televizním seriálu "Doctors", kde ztvárnil roli "Holdena". Mezi jeho filmové úspěchy patří filmy "Dveře dokořán, Potomci lidí a Malý Rambo".  V roce 2007 byl obsazen do teenagerského seriálu "Super drbna", založeného na knižní sérii stejného jména od spisovatelky "Cecily von Ziegesar". V důsledku přehlídky úspěchu, byl jmenován jedním z nejvíce žijících sexy mužů roku 2008 časopisem People. V následujícím roce se objevil na seznamu 100 Nejkrásnějších se všemi herci ze Super drbny. Získal dvě ocenění v roce 2008 a 2009 za nejlepšího televizního darebáka v "Teen Choice Awards" a byl "Objev roku 2010" od GQ.Entertainment Weekly ho jmenoval, postavou Chucka Basse číslem jedna v jejich seznamu "Nejlépe oblečených TV osobností roku 2008". V roce 2008 se stal novou tváří K-Swisk. Roku 2009 hrál v třetí řadě seriálu "Californication" společnosti Showtime studenta, který byl fascinován upíří literaturou. V květnu 2009 se připojil k filmu "Bouřlivé výšiny". Nicméně, v roce 2010 projekt přešel do rukou nového ředitele, který způsobil změnu v obsazení.  V lednu 2011 se připojil k filmu Clinta Eastwooda "J. Edgar". Tento životopisný film pojednává o Edgaru Hooverovi prvním kontroverzním řediteli FBI ztvárněný Leonardem DiCapriem. Tentýž rok se objevil v romantické komedii Holka s prknem vedle herečky Felicity Jones. Převedl knihu "Města padlých andělů" od Cassandri Clare do audio verze a také převyprávěl druhý román "Mechanický princ" z řady "The Infernal Devices". V polovině roku 2010 se stal celebritou filipínské značky Penshoppe a byl obsazen v novodobé úpravě filmu Romeo and Juliet jako Juliin bratranec Tybalt po boku "Hailee Steinfeld". V roce 2015 byl obsazen do seriálu stanice ABC "Wicked City". Seriál byl však zrušen po odvysílání 3 dílů. Seriál se však ujala společnost Hulu a odvysílala zbylých 5 dílů. V roce 2016 měl premiéru film "Miliardové výkupné". O rok později si zahrál ve filmu "Bankrot".

Osobní život.

Hrál v čele rockové kapely "The Filthy Youth" s dalšími muzikanty "Kenny "Axe Man" Arnold, David "Gattman" Gatt, Jimmy Wright, Tom Bastiani a John Vooght" ve Spojeném království, ale protože se chtěl věnovat své herecké kariéře s čímž nesouhlasila kapela, projevil zájem o založení nové skupiny v New Yorku.  Randil s Jessicou Szohr, jeho hereckou kolegyní v seriálu Super drbna, se kterou se rozešli v dubnu 2010. Později randil s Phoebe Tonkin, známou ze seriálu "", se kterou se rozešli v březnu 2011. Během let 2017 až 2018 chodil s s americkou modelkou Jessicou Serfaty.

Edward Westwick, také Ed Westwick (*27. června 1987, Stevenage, Anglie) je anglický herec a hudebník, který je nejlépe známý pro jeho roli Chucka Basse v dramatu a seriálu společnosti CW "Super drbna". Dále se objevil ve filmech "Samantha Darko" (2009), Holka s prknem (2011), "J. Edgar" (2011), "Romeo and Juliet" (2013) a "Last Flight" (2014. V roce 2015 hrál v seriálu stanice ABC "Wicked City".

艾德·威斯维克(Ed Westwick,1987年-6月27日),英国男演员,因演出由小说改编成的美国热门电视剧《花边教主》中的查克·贝斯而为人熟悉。他亦是独立摇滚乐团The Filthy Youth的主音。


Biografie.

Původ, mládí.

Pozdější velkovévoda se narodil jako druhý syn/šesté dítě ze sedmi potomků prince Karla Ludvíka Bádenského a jeho manželky Amálie Hesensko-Darmstadtské; jako takový byl vnukem Karla Fridricha Bádenského. Jeho starší bratr zemřel jako půlroční kojenec; mezi jeho staršími sestrami byly ruská carevna Jelizaveta Alexejevna, švédská královna Frederika Dorotea Bádenská a bavorská královna Karolína Frederika Vilemína Bádenská, mladší sestrou pak hesenská velkovévodkyně Vilemína Luisa Bádenská.

Manželství, potomci.

Karel Ludvík se měl oženit s bavorskou princeznou Augustou Amálií (dcerou bavorského krále Maxmiliána I., avšak plány francouzského císaře Napoleona tomuto sňatku zabránily. Napoleon chtěl vidět Augustu Amálii jako manželku svého pastorka Evžena de Beauharnais a jako kompenzaci nabídl Karlovi Ludvíkovi ruku Evženovy sestřenice Stéphanie de Beauharnais (1789–1860), kterou Napoleon oficiálně adoptoval a udělil jí titul "princezna Francie". 8. dubna roku 1806 se s ní Karel Ludvík Fridrich oženil. Svatba a následné svatební oslavy se uskutečnily v pařížských Tuileriích.  Manželství, které vzniklo jako politicky motivované spojení, nelze označit za šťastné. Zatímco Stefanie dlela v Mannheimu, trávil její manžel se svým strýcem Ludvíkem I. Bádenským čas orgiemi v Karlsruhe. Stefaniin adoptivní otec, mocný Napoleon Bonaparte, byl velmi rozezlen poměry na bádenském dvoře, přesto však vytvořil nové velké Bádensko. Karel Fridrich Bádenský, vládnoucí bádenský velkovévoda, byl nicméně vyzván k tomu, aby Ludvíka, svého nejmladšího syna z prvního manželství, vykázal ze sídelního města. Manželé se sblížili teprve po letním pobytu v Baden-Badenu v roce 1810; v červnu roku 1811 pak se narodilo první dítě, dcera. Druhé dítě – syn, narozený v září 1812 – zemřelo měsíc po narození; později se vyskytly klepy, že dítě bylo vyměněno za nemocného kojence, přežilo a roku 1828 se stalo známým pod jménem Kašpar Hauser. Další syn se narodil 1816, ale ve věku jednoho roku zemřel. Z manželství vzešlo celkem pět potomků, dva synové a tři dcery, oba chlapci však v útlém věku zemřeli:  Mezi jejich potomky náleží rumunští a belgičtí králové, lucemburští velkovévodové a monacká knížata.

Bádenský velkovévoda.

Karel Ludvík se stal v roce 1801 po smrti svého otce bádenského trůnu následníkem bádenského trůnu a deset let poté, po smrti svého děda Karla Fridricha Bádenského, se ve svých 25 letech stal bádenským velkovévodou. Roku 1806 povýšil Napoleon bádenské markrabství na velkovévodství. V letech 1814 – 1815 se Karel Ludvík Fridrich účastnil Vídeňského kongresu, na němž byly Bádensku potvrzena jeho teritoria, jež získalo za napoleonských válek. V roce 1818 vydal novou ústavu.  Karel Ludvík Fridrich Bádenský zemřel 8. prosince roku 1818, aniž by zanechal mužských potomků. Na bádenský trůn tak usedl jeho strýc Ludvík I. Bádenský.

Karel Ludvík Fridrich, německy "Karl Ludwig Friedrich von Baden" (8. června 1786, Karlsruhe – 8. prosince 1818, Rastatt) byl od 10. června roku 1811 bádenský velkovévoda. Byl posledním představitelem starší větve rodu Zähringenů.

卡尔·路德维希·弗里德里希(Karl Ludwig Friedrich,1786年-7月8日-1818年-12月8日),第二任巴登大公,1811年至1818年在位。


阿仙奴足球會歷史 (1886年至1966年)

Počáteční roky (1886-1910).

Arsenal byl založen v roce 1886 jako "Dial Square" skupinou pracujících dělníků z Royal Arsenal. Jednalo se o továrnu na zbraně nacházející se ve Woolwichi, v jihovýchodní části Londýna. Hlavními zakládajícími členy byli Skot David Danskin, který mimochodem koupil klubu první míč, a Jack Humble. K nim dále patřil bývalý brankář Nottinghamu Forest Fred Beardsley, jenž později spolu s Morrisem Batesem získal od jeho bývalého klubu sadu červených dresů. Tak vznikly klubové barvy. Na dresech jsou k vidění dodnes.  První zápas odehrál Dial Square 11. prosince 1886 proti Eastern Wanderes. Utkání se hrálo na hřišti v Isle of Dogs a Dial Square vyhrál 6-0. Krátce poté, údajně na Štědrý den, byl klub přejmenován na "Royal Arsenal". Zpočátku hrál na Plumstead Common. Brzy ale začal hledat alternativu. Před svým přesunem na Manor Ground v roce 1888 hrál na sousedním sportovním hřišti v Plumsteadu. Jelikož vybavení Manor Ground nebylo dostačující, přestěhoval se klub v roce 1890 na nedaleký Invicta Ground. O tři roky později se vrátil zpět na Manor Ground, protože pronájem za Invicta Ground byl příliš drahý.  Během tohoto období začal Royal Arsenal vyhrávat místní soutěže. V ročníku 1889-90 vyhrál jak Kent Senior Cup, tak London Charity Cup. Ve stejném roce si poprvé zahrál FA Cup. O rok později, v sezóně 1890-91, triumfoval v London Senior Cupu. Avšak propast mezi Arsenalem a profesionálními kluby ze severu Anglie se brzy stala evidentní. Klubu nyní hrozilo, že jeho hráči budou „zlanařeny“ na vysoké platy do některého z profesionálích týmů. Důkazem budiž zápas FA Cupu z roku 1891. Arsenal hrál proti Derby County. Jejich zástupci se po odehrání utkání pokusili podepsat se dvěma amatérskými hráči Arsenalu profesionální smlouvy. Rozhodnutí stát se v roce 1891 profesionálním klubem bylo mnoha amatérskými celky z jihu odsuzováno. Londýnská fotbalová asociace jim dokonce zakázala účast v místních soutěžích. Royal Arsenalu tedy zbývaly pouze přátelské zápasy nebo utkání v FA Cupu. Proto se pokusil založit ekvivalent k tehdejší Football League. S tímto pokusem však neuspěl. V roce 1893 se z klubu stala kapitálová obchodní společnost. Tím pádem měl dostatek financí na pořízení Manor Ground. Při této příležitosti se také přejmenoval na Woolwich Arsenal. V roce 1893 byl Woolwich Arsenal pozván do Football League, čímž byl zachráněn. Do té doby to s ním vypadalo chmurně. Arsenal se stal prvním klubem z jihu země, který hrál tehdejší ligu. Začínal v Second Division. V reakci na nastálou situaci klub opustili někteří amatérští hráči. Ti se nechtěli stát profesionály a chtěli zachovat původní dělnický klub. Proto vytvořili alternativní klub Royal Ordnance Factories, jenž ale neměl dlouhého trvání.  Woolwich Arsenal hrál v Second Division jedenáct sezón. Před jmenováním Harryho Bradshawa manažerem v roce 1889 hrál většinou o střed tabulky. Bradshaw přivedl do klubu několik hvězd jako byli brankář Jimmy Ashcroft (první anglický reprezentant hrající za Arsenal) a kapitán Jimmy Jackson. S jejich pomocí v ročníku 1903-04 vyhrál Second Division a postoupil tak do First Division. Nicméně ještě předtím, než Kanonýři odehráli v nejvyšší soutěži jediné utkání, se přesunul v květnu 1904 do Fulhamu. I přes některé dobré výkony předvedené v FA Cupu (semifinále v sezónách 1905-06 a 1906-07) se klubu nedařilo zatím bojovat o titul v lize. Mezi lety 1904 až 1913 se pouze dvakrát umístil lépe jak desátý.  Hlavní příčinou tohoto poklesu byly pokračující finanční problémy. Na počátku 20. století zažíval fotbal v Anglii rozmach. Návštěvnost na zápasech Arsenalu byla přesto zejména kvůli zeměpisné izolaci, nacházel se v relativně řídce osídlené oblasti Plumsteadu, malá. To mělo za následek nízké příjmy ze vstupného. Aby byl Woolwich Arsenal konkurenceschopný, musel prodat své největší hvězdy (Jimmy Ashcroft, Tim Coleman, Bert Freeman). Ani to ale nezastavilo postupný pád tabulkou, čímž se finanční problémy ještě zhoršily. Na konci desetiletí byla průměrná návštěva Manor Ground 11 000 diváků. Oproti roku 1904 se jednalo zhruba o polovinu. Klub byl blízko bankrotu. V roce 1910 se dostal do konkursu. Následně byl koupen konsorciem podnikatelů. Největším akcionářem mezi novými majiteli byl realitní magnát sir Henry Norris, jenž byl rovněž předsedou Fulhamu.  Za strádání může podle románu Tonyho Attwooda „Making the Arsenal“ zavření a následný přesun továrny na torpéda do Clyde v roce 1910. Mnoho dělníků totiž údajně přestalo chodit na zápasy Woolwich Arsenalu. Je zde také naznačeno, že poté, co se Norrisovi nepodařilo nalézt dohodu o sloučení s Fulhamem, se snažil, aby Woolwich Arsenal hrál střídavě s Fulhamem na Craven Cottage. Od tohoto plánu bylo nakonec opuštěno, když byl nucen souhlasit s tím, že klub od léta 1910 zůstane na Manor Ground nejméně další dvě sezóny.

Přesun na Highbury (1910-25).

Norris si byl vědom problémů spojených s polohou Woolwich Arsenalu a zoufale se snažil zvýšit příjem klubu. Nejdříve se pokusil spojit Woolwich Arsenal s Fulhamem. To Football League nedovolila, a tak chtěl Norris klub přestěhovat. Nakonec vybral pozemek v Highbury, na severu Londýna. Navzdory námitkám jak fanoušků z Woolwiche, tak rezidentů z Highbury, se neunávně snažil přesun prosadit. Za výstavbu stadionu údajně zaplatil 125 000 £. V dnešní době by historická hodnota projektu činila 12 530 000 £, náklady na práci by stály 42 450 000 £ a hospodářské náklady projektu by byly 88 070 000 £. Stadion byl postaven na místě hřiště patřícímu teologické koleji. Navržen byl architektem Archibaldem Leitchem. V roce 1913 se sem klub přestěhoval. Sezónu 1912-13 skončil na posledním místě. Sestoupil tedy zpět do Second Division. V dubnu 1914 došlo ke změně jména klubu. Část „Woolwich“ byla nahrazena slovem „The“. Konečné podoby se název dočkal v listopadu 1919, kdy byl jednoduše zkrácen na „Arsenal“. V tisku byl však nadále používán název „The Arsenal“.  V roce 1919 se klub po kontroverzi připojil k First Division a to navzdory skutečnosti, že ročník 1914-15, poslední sezónu hranou před první světovou válkou, dokončil na šestém místě. Ve skutečnosti však Arsenal skončil o skóre na páté pozici. Football League tuto chybu opravila v roce 1975. Počet týmů hrající First Division byl zvýšen z 20 na 22. Nováčci byli vybráni valnou hromadou Football League. Zajímavostí je, že Chelsea, jenž v lize skončila na 19. místě a měla by sestoupit, dostala šanci hrál další sezónu First Division. Další místo mělo připadnout Tottenhamu (skončil dvacátý), Barnsley nebo Wolverhamptonu, kteří skončili třetí, respektive druzí v Second Division.  Místo toho se představitelé Football League rozhodli pro Arsenal, čímž dali přednost historii před zásluhami. Norris tvrdil, že klub vděčí za postup „dlouhé službě ligovému fotbalu“. Zároveň se z něj stal první tým z jihu Anglie, který hrál nejvyšší soutěž. Vedení Football League soulasilo. Osmnácti hlasy poslalo do First Division Arsenal, když jeho největší rival Tottenham obdržel osm hlasů. Důsledkem toho se dlouhodobá nesnášenlivost mezi oběma kluby prohloubila. Klub byl obviňován, že za postup mezi elitu vděčí zákulisním dohodám nebo dokonce úplatkářství ze strany sira Henryho Norrise. Jeho přítel, John McKenna, předseda Liverpoolu a Football League, doporučil posun Arsenalu valné hromadě.  Žádný přesvědčivý důkaz protiprávního jednání nebyl nikdy nalezen. Ačkoli další aspekty finančních transakcí Norrise, které nesouvisely s postupem do nejvyšší soutěže, tyto spekulace přiživily. V roce 1929 Norris rezignoval na pozici předsedy a z klubu odešel. Příčinou byl fakt, že byl Fotbalovou asociací shledán vinným z finančních nesrovnalostí. Norris zneužil svůj účet, když mu výnos z prodeje klubového autobusu šel přímo do kapsy. Bez ohledu na okolnosti postupu mezi nejlepší, je Arsenal od roku 1919 v nejvyšší soutěži dodnes. Jedná se o nejdelší sérii sezón strávenou mezi elitou. Rovněž je to anglický rekord.  Přesun klubu přinesl mnohem vyšší návštěvnost. Při první sezóně na Highbury činila průměrná návštěva 23 000 diváků, což oproti Manor Ground, kam v průměru přišlo na zápas 11 000 diváků, byl značný rozdíl. V roce 1919, kdy Arsenal postoupil do nejvyšší soutěže, návštěvnost dále rostla. Během finanční krize naopak zase klesla. Nicméně návrat Arsenalu do First Division nepřinesl ihned úspěch. Pod Lesliem Knightonem klub nikdy neskončil na lepším než devátém místě. V ročníku 1923-24 nechybělo mnoho a Arsenal by sestoupil do Second Division. Tehdy skončil devatenáctý s náskokem jednoho bodu na pásmu sestupu. Následující rok mizérie Arsenalu pokračovala. Skončil na dvacátém místě, ale tentokrát na tom byl paradoxně lépe. Měl sedm bodů náskok na pásmo sestupu. Tento neúspěch již byl pro Norrise poslední kapkou. V květnu 1925 vyhodil Knightona a na jeho místo přivedl dosavadního manažera Huddersfield Town, Herberta Chapmana.

Chapmanova éra (1925-34).

Chapman coby manažer změnil několik praktik. Nejdříve zmodernizoval tréninkové a rehabilitační metody. V srpnu 1928 nechal na dresy přidat čísla hráčů. Poté v březnu 1933 nechal změnit klubové barvy. Červené dresy doplnil bílými rukávy. Rovněž trval na tom, aby novináři při psaní článků o Arsenalu používali prostý název „Arsenal“, tedy bez určitého členu „The“. Dále vedl úspěšnou kampaň za přejmenování stanice londýnského metra „Gillespie Road“ na „Arsenal“. Současně měl k dispozici velkou sumu peněz vyčleněnou na přestupy. Peníze byly získány ze vstupného z nového stadionu a od Henryho Norrise. Dříve byl Norris velmi opatrným předsedou, ale nyní nařídil, aby byl kádr týmu i za předpokladu velkého utrácení, doplněn o nové posily.  Prvním Chapmanovým příchozím hráčem byl Charlie Buchan, který přišel ze Sunderlandu a v následujících letech hrál významnou roli. Poté, co byl Arsenal v říjnu poražen Newcastlem United 7-0, Buchan navrhl změnu rozestavení. Jednalo se o formaci „WM“, jenž je popisována jako 3–2–5 nebo 3–4–3, nebo přesněji 3–2–2–3. Obrana byla posílena tím, že střední obránci se posunuli více dozadu, zatímco krajní obránci se přemístili na křídlo. Postupem času Chapman toto rozestavení dále rozvinul. Velký důraz kladl na útočnou linii. Křídla přesunul více do středu hřiště. Za nimi vytvořil pozici pro tvořivého záložníka.  V první sezóně pod Chapmanem se Arsenal umístil na druhém místě v lize. V té době šlo zatím o nejlepší umístění v celé historii. Nicméně po několik dalších sezón hrál klub ve středu tabulky. Chapmanovi totiž chvíli trvalo než sestavil tým podle svých představ. Do svého nového systému přivedl hráče jako Joe Hulme, Jack Lambert, Tom Parker a Herbie Roberts. V ročníku 1926-27 se Arsenal probojoval do svého prvního finále FA Cupu. Poté, co brankář Arsenalu Dan Lewis pustil neškodně vypadající střelu za svá záda, podlehl Arsenal Cardiffu City 1-0. Dodnes je Cardiff City jediným klubem mimo Anglii, kterému se podařilo triumfovat v FA Cupu.  Chapmana neúspěch neodradil a dále pokračoval ve výstavbě týmu. Do klubu přivedl spolu s budoucím anglickým kapitánem Eddiem Hapgoodem tři výborné ofenzivní hráče - Davida Jacka, Alexe Jamese a Cliffa Bastina. Tvořivý záložník Alex James byl u fanoušků oblíben zejména kvůli své podpoře útočné fáze hry. Později byl označen za motor týmu. V sezóně 1929-30, tři roky po prvním finále FA Cupu, se Arsenal dostal do Wembley znovu. Tentokrát stál proti bývalému Chapmanově klubu, Huddersfieldu Town. Utkání se stalo pozoruhodným, protože v průběhu byli hráči „obtěžováni“ zvukem vydávaným obrovskou německou vzducholodí "Graf Zeppelin". Arsenal nicméně zvítězil brankami Jamese a Lamberta 2-0 a získal tak svou první významnou trofej.  Dne 30. srpna 1930 se Arsenal podílel na vytvoření rekordu návštěvnosti na domácím stadionu Blackpoolu, Bloomfield Road. Na utkání se přišlo podívat 28 723 diváků. V následujících dvou sezónách znovu přispěl ke zvýšení rekordu, když na jejich utkání přišlo 29 576 a 30 218 lidí.  Jejich úspěch v FA Cupu byl pouze začátek dominance v tomto desetiletí. Poprvé Arsenal vyhrál First Division v ročníku 1930-31. Tehdy vedl souboj s Aston Villou nejen o to, který tým vstřelí nejvíc branek, ale hlavně o ligový titul. Dokázal porazit několik klubů rozdílem třídy. Jmenovitě se jednalo o výhry 7-1 nad Blackpoolem, 7-2 nad Leicesterem City a 9-1 nad Grimsby Town. Dodnes je tento počin nepřekonaným klubovým rekordem. Do konce sezóny zbývaly ještě dvě utkání a Arsenal měl již titul jistý. Za celý ročník se mu podařilo vstřelit 127 branek (další klubový rekord), zatímco Aston Ville se povedlo dát 128 gólů. Stále se jedná o rekord nejvíce vstřelených branek v jedné sezóně v nejvyšší soutěži.  Následující ročník, 1931-32, se Arsenal probojoval do finále FA Cupu znovu. Po kontroverzi podlehl Newcastelu United 2-1. Nejdříve se londýnský klub zásluhou Boba Johna ujal vedení 1-0. Newcastle poté vyrovnal gólem, který neměl být uznán. Míč se dostal ve velkém vápně za brankovou čáru (měl být zahráván odkop od branky), ale hra po zpětné přihrávce krajního záložníka Newcastelu Jimmyho Richardsona pokračovala a na malém vápně již Jack Allen neměl problém za Magpies vyrovnat. Allen dokonal obrat ve druhém poločase, kdy se mu podařilo skórovat znovu. Frustrace Arsenalu byla ještě podtržena ztrátou ligového titulu. Slabý začátek Arsenalu znamenal, že své soupeře po většinu sezóny doháněl. Nakonec prohrál souboj o titul o dva body s Evertonem.  Následující sezónu se nicméně Arsenal vrátil zpět na vrchol, když vyhrál svůj druhý titul v lize. Úvod sezóny byl ze strany londýnského klubu rozpačitý, ale poté dokázal zvítězit několikrát v řadě. Tím se dotáhl na svého konkurenta v ligovém boji, Aston Villu. Doma na Highbury ji v dubnu porazil 5-0 a zajistil si tak triumf v lize. V té době již někteří hráči, jenž přivedl do klubu Chapman zestárli, a tak s vidinou budoucnosti Champan přesunul George Malea, který nahradil Toma Parkera, do prvního týmu. Místo Davida Jacka přivedl do klubu Raye Bowdena. Jediná nepříjemnost v celém ročníku byla prohra v FA Cupu s neznámým Walsallem ze třetí divize. Pět hráčů prvního týmu nemohlo do utkání nastoupit z důvodu zranění nebo chřipky. Jejich místa zaujali hráči rezervy a navzdory skutečnosti, že v sestavě bylo šest hráčů prvního týmu Arsenal prohrál 2-0 v jednom z nejvíce překvapujícím zápase FA Cupu všech dob. Jeden z náhradníků, Tommy Black, byl na vině zvlášť kvůli zaviněné penaltě. O týden později ho rozzuřený Chapman prodal do Plymouthu Argyle. Podobně dopadl útočník Charlie Walsh, který byl prodán do Brentfordu týden nato.

Ligový hattrick (1934-39).

Arsenal začal sezónu 1933-34 solidně. Avšak v lednu 1934 Herbert Chapman náhle zemřel na zápal plic. Navzdory tomu se Arsenalu pod dočasným manažerem Joem Shawem podařilo obhájit titul. Hulme a James byli po většinu času zranění, takže klub nebyl v útočné fázi tak efektivní jako v předchozím ročníku. Podařilo se mu vstřelit 75 branek, což je oproti minulé sezóně, kdy vstřelil 118 branek, rozdíl.  V létě 1934 se pozice manažera ujal bývalý ředitel klubu George Allison. Brzy přivedl do klubu novou krev. Chapman zahájil jednání o přestupu Jacka Craystona a Wilfa Coppinga, která Allison dokončil po jeho jmenování manažerem. Dále do klubu přišel útočník Ted Drake. S novými tvářemi Allison dokončil v sezóně 1934-35 ligový hattrick. Klub patřil, co se týče útočné hry, k nejlepším. Drake vstřelil rekordních 42 ligových branek. Arsenal zaznamenal řadu jednoznačných výher tak, jako v ročníku 1930-31, když porazil 7-0 Wolverhampton, 8-1 Liverpool a dvakrát si připsal výhru 8-0 nad Leicesterem City a Middlesbrough. V listopadu 1934 dosahovala útočná síla Arsenalu takových rozměrů, že sedm hráčů kádru nastoupilo za Anglii proti tehdejším mistrům světa z Itálie v zápase zvaném „Bitva o Highbury“. Anglie zvítězila 3-2 a dodnes se jedná o nejvyšší počet hráčů z jednoho klubu, který kdy nastoupil k zápasu národního týmu.  Úspěch Arsenalu do ochozů stadionu přiváděl stále více příznivců. Highbury bylo kompletně přestavěno. Původní tribuny navržené Archibaltem Leitchem z roku 1913 byly zbourány. Na jejich místo byly postaveny nové tribuny ve stylu Art deco, jejichž části jsou k vidění dodnes. Fasáda tribuny East Stand má status druhého stupně na seznamu budov zvláštního architektonického nebo historického významu. Proto spolu s fasádou protější tribuny nebyly zbourány, nýbrž jsou součástí bytového komplexu, který na Highbury vznikl po přestěhování na Emirates. Na tribuny North Bank a Clock End byla nainstalována střecha. Nejvyšší návštěva na novém stadionu byla naměřena 9. března 1935 v zápase proti Sunderlandu. Utkání tehdy vidělo 73 295 diváků.  Dominance Arsenalu v tomto desetiletí byla podtržena druhým triumfem v FA Cupu. V ročníku 1935-36 porazil Arsenal Drakeovou brankou Sheffield United 1-0. Po triumfu v lize v sezóně 1934-35 se klub začal postupně propadat. Za následek je to přičítáno zejména odchodu Alexe Jamese do fotbalového důchodu, jehož vedení nebylo schopno adekvátně nahradit, a dlouhodobým zranění hráčů jako Herbie Roberts a Joe Hulme. Nicméně v ročníku 1937-38 Arsenal získal svůj pátý ligový titul, když v posledním ligovém kole porazil Wolverhampton a dovršil tak své úspěšné období.

Druhá světová válka (1939-45).

Brzy po vypuknutí druhé světové války v roce 1939 byl veškerý profesionální fotbal v Británii pozastaven. Sezóna 1939-40 byla proto Football League anulována. Highbury bylo zabaveno a používáno jako stanice ARP. Za Clock Endem působila letka balónů. Během Blitzu byla tribuna North Bank poškozena bombardováním. Byla zničena střecha a šrot, jenž se nacházel na tribuně, zachvátil požár. Protože bylo Highbury uzavřeno, hrál Arsenal svá domácí utkání na White Hart Lane, což je domácí stánek jeho největšího rivala, Tottenhamu Hotspur. Zápasy hrané v období války se do oficiálních statistik nepočítají. Soutěže se často hrály na regionální úrovni a týmy celou sezónu ani nedokončily. Důvodem byla skutečnost, že mnoho fotbalistů sloužilo v armádě jako trenéři a instruktoři. Po dlouhou dobu tedy byli mimo své kluby. Běžně byli tito hráči k vidění jako hostující v jiných týmech. V sezóně 1942-43 Arsenal zvítězil ve Football League War Cupu. V letech 1939-40, 1941-42 a 1942-43 vyhrál tituly z London League nebo Southern League. Účast v London league vedla v roce 1941 spolu s dalšími čtrnácti kluby k vyhnání z Football League. V dubnu 1942 byli po projevení lítosti a zaplacení deseti liber přijati zpět.  V listopadu 1945 byla ligová soutěž stále pozastavena, a tak byl Arsenal jedním z týmů, které si zahrály přátelské utkání proti Dynamu Moskva na jeho turné po Británii. Mnoho hráčů Arsenalu stále sloužilo v armádě různě po světě. Proto z důvodu nedostatku hráčů klub využil služby jiných šesti fotbalistů jako byli například Stanley Matthews a Stan Mortensen. To vedlo Dynamo k prohlášení, že hráli proti Anglii, přestože tři hráči v sestavě Arsenalu byli ve skutečnosti z Walesu. Dynamo mělo zase v týmu Vsevoloda Bobrova, jenž hostoval z CSKA Moskva. Výkop zápasu proběhl za silné mlhy na White Hart Lane a technicky zdatnější Dynamo vyhrálo 4-3 poté, co Arsenal o poločase vedl 3-1.  I když na výsledku zápasu byla nalezena shoda, informace o jeho průběhu se již rozcházejí. Dokonce i totožnost střelců gólů je sporná. Podle zpráv z Anglie hrálo Dynamo zápas v jednu chvíli s dvanácti hráči v poli. Na rozhodčího vyvolávali tlak, aby utkání ukončil. To se dělo, když Dynamo prohrávalo. Na oplátku Sověti obvinili Arsenal z přetrvávající nečestné hry a obvinili George Allisona z toho, že si na výsledek zápasu vsadil. Později toto prohlášení Dynamo odvolalo. Zahořkost vzniklá po utkání inspirovala v roce 1945 George Orwella k napsání sloupku „The Sporting Spirit“, v němž se slavně vyjádřil k povaze sportu. Podle jeho názoru se jednalo o „válku bez střílení“. Jelikož po většinu zápasu byla na trávníku mlha, která bránila pohledu na všechny akce, nemluvě o jazykové bariéře a počátku Studené války, je dnes velmi nepravděpodobné, že se na tuto věc někdy objeví nezaujatý pohled.

Poválečné období (1945-66).

Válka si vyžádala životy devíti hráčů prvního týmu Arsenalu. Jednalo se o ztrátu nejvyššího počtu hráčů jakéhokoli klubu hrající nejvyšší soutěž. Zároveň válka zkrátila kariéry hráčům, jako byli Bastin a Drake. Kromě toho dluhy vzniklé výstavbou Highbury a jeho opravou válečných škod vznikla klubu velká finanční zátěž. Proto měl Arsenal po znovu zahájení nejvyšší soutěže v roce 1946 problémy. Ve dvou hraných zápasech třetího kola FA Cupu v sezóně 1945-46 prohrál celkovým skóre 6-1 s West Hamem United. V lize v ročníku 1946-47 skončil na třináctém místě, což bylo nejhorší umístění za posledních 17 let. Na konci této sezóny se George Allison rozhodl odejít z fotbalu. Jeho místo zaujal bývalý Allisonův asistent Tom Whittaker. Whittaker byl dlouhodobým zaměstnancem klubu. Trénoval již pod Chapmanovým vedením.  Pod Whittakerem nastal okamžitý úspěch. Arsenal vyhrál ligový titul v ročníku 1947-48 o sedm bodů. Největší zásluhu na tom měl kapitán Joe Mercer, který byl prvotřídním obráncem, a Reg Lewis s Ronniem Rookem, od nichž přicházela spousta branek. Od října až do vyvrcholení sezóny se potom klub nacházel na první pozici. Vzhledem ke stáří několika hráčů (Rookeovi a Mercerovi bylo přes třicet let stejně jako Denisovi a Lesliemu Comptonovi) nebyl dlouhodobý úspěch možný. V reakci na to přivedl Whittaker do klubu několik mladších hráčů jako byli Doug Lishman, Alex Forbes a Cliff Holton. Přesto se Arsenal nebyl sto v ligovém boji udržet. Nicméně v sezóně 1949-50 se mu již s novými hráči podařilo triumfovat v FA Cupu. Arsenal porazil Liverpool 2-0, když obě branky vsítil Reg Lewis.  V ročníku 1951-52 moc nechybělo k tomu a klub se mohl radovat z vítězství Doublu. Nakonec však zůstal s prázdnýma rukama. Za to mohla série zranění a nabitý program. Poslední dva ligové zápasy totiž klub prohrál, včetně přímého souboje s největším konkurentem v boji o titul, s Manchesterem United. Na Old Trafford mu podlehl v posledním ligové kole. Prohra 6-1 znamenala konečné třetí místo. Před Arsenal se ještě o skóre dostal jeho úhlavní rival Tottenham Hotspur. O týden později hrál klub finále FA Cupu proti Newcastelu United. Do prvního týmu se vrátilo pár ne úplně zotavených hráčů. Walley Barnes musel v 35. minutě odejít kvůli problému s kolenem ze hřiště (tehdy nebylo povoleno žádné střídání), a tak Arsenal pokračoval v deseti lidech. Další zranění na sebe nenechala dlouho čekat. Holton, Roper a Daniel utrpěli rovněž zranění. Arsenal tedy dohrával se sedmi zdravými hráči v poli. Zejména proto Newcastle vyhrál brankou George Robledoa 1-0.  Navzdory zklamání z předchozích sezón Arsenal vyhrál v sezóně 1952-53 svůj sedmý ligový titul. Jednalo se o jeden z vůbec nejtěsnějších soubojů. Preston North End měl na konci ročníku stejný bodový zisk jako Arsenal, ale prohrál o skóre. Poté, co Arsenal prohrál v předposlením kole s Prestonem na Deepdale 2-0, to vypadalo, že titul získá Preston. Avšak v posledním zápase sezóny porazil Burnley 3-2, když prohrával, a stal se tak mistrem. Tento úspěch byl po dalších 17 let poslední trofejí, kterou získal. Po náhlém úmrtí Toma Whittakera v říjnu 1956 se klub začal propadat.  Jelikož již klub nebyl tak úspěšný, přivést do týmu hvězdy byl náhle problém (velšský reprezentační brankář Jack Kelsey budiž výjimkou). Hráči jako David Herd odcházeli do úspěšnějších klubů. Jack Crayston a George Swindin, oba bývalí hráči, pokračovali ve Whittakerově práci, ale nedokázali zopakovat jeho úspěch. Arsenal obvykle obsazoval místa uprostřed tabulky, takže třetí místo ze sezóny 1958-59 a dvě pátá místa z let 1955-56 a 1956-57, mohou být považována za úspěch té doby. Stejně tak neměl mnoho štěstí v FA Cupu. V sezóně 1951-52 se probojoval do finále. Od té doby až do ročníku 1970-71 se dál než do čtvrtfinále nedostal. A aby byla situace pro klub ještě horší, jeho největší rival Tottenham Hotspur vyhrál v ročníku 1960-61 Double.  V roce 1962 učinil Arsenal smělý, nýbrž neúspěšný krok, když na pozici manažera jmenoval bývalého anglického reprezentanta a bývalého kapitána Wolverhamptonu Billyho Wrighta. Wright měl jen velmi malé zkušenosti s trénováním a v podstatě žádnou zkušenost s prací v klubu jakým byl Arsenal. Stejně jako jeho dva předchůdci, ani Wright nebyl nijak úspěšný. Nicméně pod jeho vedením klub debutoval na evropské scéně. V ročníku 1963-64 absolvoval Veletržní pohár. Kvalifikoval se do něj o rok dříve, když v lize skončil na sedmé pozici. Ve Wrightově poslední sezóně, 1965-66, se Arsenal umístil na čtrnáctém místě, což bylo nejhorší umístění za 36 let. K tomu ještě byla 5. května 1966 na Highbury naměřena nejnižší návštěva vůbec. Na utkání proti Leedsu United se přišlo podívat 4 554 diváků. Jediným hráčem Arsenalu, jenž se podílel na vítězství Anglie na mistrovství světa v roce 1966 byl George Eastham. Ten navíc nehrál v každém utkání Anglie v turnaji. Vedení Arsenalu v létě 1966 propustilo Wrighta a na jeho místo přivedlo fyzioterapeuta Bertieho Meea. To, že je Mee fyzioterapeut, vedení v té době nevědělo. Během následujících pěti let Mee dovedl klub k úspěchu jak v Evropě, tak na domácí scéně.

Historie Arsenalu FC mezi lety 1886 až 1966 zahrnuje období založení klubu, první etapu úspěchu (30. léta a konec 40. let, respektive počátek 50. let) a následný pád do středu tabulky v 60. letech.

英国阿仙奴足球会于1886年创立至1966年这段期间,经历了成功(1930年代及40年代末至50年代初期)及衰落(1960年代)两个时期。


Životopis.

Hahn se narodila ve Westchesteru v Illinois a vyrostla ve městě Cleveland Heights, Ohio. Vystudovala Severozápadní univerzitu, kde získala bakalářský titul v oboru herectví. Poté pokračovala ve studiích na Yaleově univerzitě. Během této doby účinkovala v muzikálu Cabaret jako Sally Bowles a v Molièrově hře Misantrop. Kathryn Hahn je manželkou herce Ehtana Sandlera, za kterého se provdala 3. ledna 2002. Společně žijí v Los Angeles. Mají spolu dvě děti, syna Leonarda (narozen v říjnu 2006) a dceru Mae (narozena v červenci 2009), která se narodila předčasně. Její první těhotenství bylo vepsáno do storyline postavy, kterou hrála v seriálu "Drzá Jordan".

Kariéra.

Své první vystoupení v televizi si odbyla v pořadu pro děti s názvem Hickory Hideout, který byl vysílán na stanici NBC. Během působení na divadelní scéně potkala castingového ředitele stanice NBC, který ji seznámil s producentem a scenáristou Timem Kringem, který pro ni poté napsal postavu Lily Lebowsky v již zmíněném seriálu "Drzá Jordan". Během své kariéry měla možnost si zahrát ve filmech jako jsou například: "Jak ztratit kluka v 10 dnech", "Zprávař: Příběh Rona Burgundyho", "Rande s celebritou", "Mimzy", "Prázdniny", "Nouzový východ", "Bratři z donucení" a "Kšeftáři". V roce 2009 účinkovala v americkém remaku britské show "Absolutely Fabulous". V roce 2010 se stala jedno z hlavních postav v seriálu televizní stanice HBO "Hung – Na velikosti záleží". V roce 2011 si zahrála spolu s hercem Hankem Azaria v seriálu "Hlavně nezávazně", který byl ale po 8 dílech zrušen. V roce 2012 účinkovala v seriálu "Parks and Recreation", kde ztvárnila roli Jennifer Barkley, poradkyni Bobbyho Newporta (Paul Rudd), oponenta hlavní postavy Leslie Knope (Amy Poehler) v kampani na pozici do městské rady. Naposledy se objevila v seriálu s názvem "Girls".

Kathryn Hahn (narozena 23. července 1973) je americká herečka, která je nejvíce známá díky roli Lily Lebowski v televizním seriálu "Drzá Jordan".

凯瑟琳·哈恩(英语:Kathryn Hahn,1973年-7月23日),美国女演员,出演电视剧《遇见乔丹》。


Biografie.

Narodil se v Seattlu, kde také vyrostl. Nepochází z rodiny muzikantů, ale oba jeho rodiče ho v hudbě však podporovali. S hip hopem se poprvé setkal ve svých šesti letech prostřednictvím skupiny "Digital Underground". Ve čtrnácti letech začal psát texty. Když začal rappovat, hodně se zajímal o West Coast underground hip hop, Freestyle Fellowship, Aceyalone, Living Legends, Wu-Tang Clan, Nas a Talib Kweli. Studoval na "Garfield High School" a "Nathan High School". Ve studiu poté pokračoval na "The Evergreen State College", kde získal bakalářský titul. Vzhledem k tomu, že se zajímal o způsoby, jak oslovit mladší generaci prostřednictvím své hudby, účastnil se programu "Gateways for Incarcerated Youth", který se zaměřoval na vzdělávání a kulturní identitu. V rámci tohoto programu zprostředkovával hudební workshopy. Momentálně žije se svou přítelkyní, Triciaou Davisovou.  Dne 9. října 2012 vydal na svém nezávislém labelu album "The Heist", které celé produkoval Ryan Lewis. První singl „My Oh My“, vydaný v prosinci 2010 v hitparádě propadl a nakonec byl vydán jen na deluxe edici alba. Druhý singl „Wing$“ vydaný v lednu 2011 se přiblížil ke vstupu do hitparády Billboard Hot 100, když se umístil na 112. příčce. V srpnu 2011 byl vydán třetí singl „Can't Hold Us“, kterého si všimli v časopisu The Source, kde poté Macklemora zpropagovali. Do hitparády se však dostal až v únoru 2013, kdy se umístil na 95. příčce a postupně se vyhoupl až na příčku nejvyšší, a to v květnu 2013. Čtvrtý singl „Same Love“ byl vydán v červenci 2012, stejně jako předchozí singl i tento se do hitparády dostal až v únoru 2013 a postupně se vyšplhal až na 11. příčku. Tento úspěch umožnil až pátý singl „Thrift Shop“, vydaný v říjnu 2012, ten zaznamenal ohromný úspěch a vyhoupl se na první příčku (a posléze umožnil ono zlepšení předchozích singlů). Této písně se v USA prodalo přes pět milionů kusů. K 18. září 2013 se v USA alba "The Heist", i díky úspěchu pátého singlu „Thrift Shop“, prodalo 1 378 000 kusů.  Na 56. předávání hudebních cen Grammy, konaném v lednu 2014, získal společně s Ryanem Lewisem čtyři ocenění, a to za nejlepší nováčky, nejlepší rapové album ("The Heist"), nejlepší rapový počin a nejlepší rapovou píseň (obě za singl „Thrift Shop“).  26. února 2016 vydal své druhé studiové album s názvem "This Unruly Mess I've Made".

Ben Haggerty (* 19. června 1983 Seattle, USA), spíše známý jako Macklemore či dříve Professor Macklemore, je americký rapper působící na svém vlastním nezávislém labelu.

本杰明·哈蒙德·哈格蒂(Benjamin Hammond Haggerty,1983年-6月19日),艺名麦可莫(Macklemore, ),曾被称为Professor Mack Lemore,是一位来自西雅图的美国说唱歌手。他是一位关注社会的艺人,其歌曲提及了同性恋婚姻、种族和毒瘾。他于2000年开始独立发行音乐,现在与制片人Ryan Lewis合作。他已经发布了一张Mixtape,三张EP及两张专辑,却没有一张用厂牌撑腰。单“Thrift Shop”已经在YouTube超过十一亿次观看次数,2013年曾在美国公告牌最热100单曲上排名第一,并售出220万份拷贝。这是自1994年以来第一次没有主流厂牌支持的歌曲在公告牌单曲榜上排名第一.随后,他们第二首单曲“Can't Hold Us”同样登上了单曲榜首位;这使得他们称为历史上第一个二人组合前两首单曲就在公告牌单曲榜双双登顶。


Úvod.

Pro přenos digitálních dat se používají tři hlavní druhy digitální modulace:  U všech metod modulace se informace kódují změnami určité charakteristiky nosné vlny (která má obvykle sinusový průběh), podle datového signálu. V případě PSK se pro reprezentaci datového signálu používá změna fáze. Existují dva základní způsoby využití fáze signálu tímto způsobem:  Obvyklým způsobem znázornění jednotlivých metod PSK je použití konstelačního diagramu, který znázorňuje jednotlivé fáze jako body v komplexní rovině, kde reálná osa se nazývá soufázová, imaginární osa pak kvadraturní pro jejich úhlové posunutí o 90°. Tuto reprezentaci pomocí dvou vzájemně ortogonálních složek lze přímo použít i pro vytváření PSK signálu: složka v jedné ose udává amplitudu pro modulaci kosinové vlny a složka v druhé ose amplitudu pro modulaci sinové vlny. Sečtením obou amplitudově modulovaných vln vznikne modulovaný signál s požadovanou fází a s konstantní amplitudou (pokud neuvažujeme doby okolo změn fáze).  Počet konstelačních bodů může být libovolný, ale protože se PSK zpravidla používá pro přenos binárních dat, počet konstelačních bodů bývá mocnina čísla 2. Nejobvyklejšími příklady PSK jsou „binární klíčování fázovým posuvem“ (BPSK), které používá dvě fáze, a „kvadraturní klíčování fázovým posuvem“ (QPSK), které používá čtyři fáze. Umístění bodů na kružnici se středem v počátku znamená, že jsou vysílány se stejnou energií a tedy i amplitudou, protože absolutní hodnoty komplexních čísel, které reprezentují jednotlivé body, jsou stejné. U PSK se konstelační body zpravidla vybírají tak, aby byly rozmístěny se stejnými úhlovými roztečemi po obvodu kruhu. To zaručuje maximální fázové oddělení sousedních bodů a tím i nejlepší odolnost vůči rušení.

Definice.

Pro matematické stanovení chybovosti potřebujeme následující definice:  formula_9 udává pravděpodobnost, že vzorek odebraný z náhodného procesu s nulovou střední hodnotou a jednotkovým rozptylem hustoty pravděpodobnosti Gaussovy funkce bude větší nebo roven formula_10. Je to škálovaná forma doplňkové Gaussovy chybové funkce:  Chybovosti zde uváděné platí pro aditivní bílý gaussovský šum (). Tyto chybovosti jsou nižší než chybovosti kanálu s únikem, a proto je lze považovat za dobré teoretické měřítko pro porovnávání.

Aplikace.

Díky své jednoduchosti se PSK používá mnoha stávajícími technologiemi, zejména při porovnání s kvadraturní amplitudovou modulací.  Wi-Fi standard IEEE 802.11b-1999, používá různé varianty PSK podle požadované datové rychlosti. Při základní rychlosti 1 Mbit/s se používá DBPSK (diferenciální BPSK), při rychlosti 2 Mbit/s DQPSK. Pro rychlosti 5,5 Mbit/s a 11 Mbit/s se používá QPSK v kombinaci s klíčováním doplňkovým kódem (). Standard Wi-Fi IEEE 802.11g-2003 používá osm přenosových rychlostí: 6, 9, 12, 18, 24, 36, 48 a 54 Mbit/s. Při rychlostech 6 a 9 Mbit/s se používá modulace OFDM, přičemž každá subnosná používá modulaci BPSK. Při rychlostech 12 a 18 Mbit/s se používá OFDM s QPSK. Nejrychlejší čtyři režimy používají OFDM s různými variantami kvadraturní amplitudové modulace.  Vzhledem ke své jednoduchosti je BPSK vhodná pro laciné pasivní vysílače: používá se v RFID standardech jako ISO/IEC 14443, který byl přijat pro biometrické pasy, kreditní karty jako je ExpressPay firmy American Express a mnoho dalších aplikací.  Bluetooth 1 používá binární modulaci GMSK, Bluetooth 2 bude používat formula_12-QPSK pro nižší rychlost (2 Mbit/s) a 8-DPSK pro vyšší rychlost (3 Mbit/s), pokud spojení mezi dvěma zařízeními je dostatečně robustní. takže přechod na verzi 2 přinese vyšší přenosovou rychlost. Podobné technologie, IEEE 802.15.4 (bezdrátový standard používající ZigBee), se rovněž opírá o PSK. IEEE 802.15.4 používá dvě modulační metody v závislosti na použitém frekvenčním pásmu: BPSK v pásmu 868-915 MHz a OQPSK v pásmu 2,4 GHz.  Modulace 8-PSK se používá pouze v nemnoha systémech, protože její chybovost je jen o 0,5 dB lepší než u 16-QAM, ale přenosová rychlost je jen 3/4 rychlosti 16-QAM. Proto se 8-PSK často vynechává ze standardů a zařízení často přechází z QPSK rovnou na 16-QAM (modulace 8-QAM existuje, ale těžko se implementuje). K výjimkám patří satelitní ISP HughesNet, jehož modemy, např. model HN7000S (pracující v Ku-pásmu SATCOM) používá modulaci 8-PSK.

Binární klíčování fázovým posuvem (BPSK).

BPSK (nazývané také PRK (), klíčování obracením fáze nebo 2PSK) je nejjednodušší forma klíčování fázovým posuvem (PSK). Používá dvě fáze, které se liší o 180°, takže by se mohla nazývat také 2-PSK. Není důležité, kde přesně jsou konstelační body umístěny, na obrázku jsou zobrazeny na reálné ose, s úhly 0° a 180°. BPSK je nejrobustnější ze všech PSK, protože vyžaduje nejvyšší úroveň šumu nebo zkreslení, aby demodulátor nesprávně rozhodl. Je však schopné modulovat pouze 1 bit/symbol (jak je vidět na obrázku), takže není vhodné pro vysoké přenosové rychlosti aplikací.  Pokud komunikační kanál vnáší do signálu fázové posunutí, demodulátor není schopen správně rozpoznat konstelační body. Proto jsou data často před modulací diferenciálně kódována.  BPSK je funkčně ekvivalentní s modulací 2-QAM.

Implementace.

Obecná forma pro BPSK lze popsat rovnicí: Používá dvě fáze, 0 a π. V konkrétním formě, jsou binární data často vyjadřována následujícími signály: kde formula_16 je frekvence nosné vlny.  Odtud prostor signálů zastupuje jednoho bázových funkcí kde jednička je reprezentována formula_18 a nula je reprezentována formula_19. Toto přiřazení je, samozřejmě, libovolný.  Toto použití těchto bázových funkcí je uvedeno na konci další části v diagramu časování signálu. Signál nahoře je kosinová vlna s BPSK modulací vytvářenou BPSK modulátorem. Proud bitů, který způsobuje tento výstup, je uveden nad signálem (ostatní části tohoto obrázku se týkají pouze QPSK).

Bitová chybovost.

Bitovou chybovost () BPSK při rušení AWGN lze vypočítat jako:  Vzhledem k tomu, že je pouze jeden bit na symbol, je to zároveň i symbolová chybovost.

Kvadraturní klíčování fázovým posuvem (QPSK).

Někdy nazývaná kvartérní PSK, PSK kvadrifáze, 4-PSK, nebo 4-QAM (čtyřstavová kvadraturní amplitudová modulace je identická s 4-PSK). QPSK používá čtyři body na konstelačním diagramu, rozmístěné na kružnici ve stejných rozestupech. QPSK díky použití čtyř různých fázových posuvů může kódovat dva bity na symbol. které jsou uvedeny v diagramu s Grayovým kódováním, aby se minimalizovala bitová chybovost (BER) – někdy se chybně chápe jako dvojnásobek chybovosti BPSK.  Matematická analýza ukazuje, že při použití QPSK místo BPSK lze buď zdvojnásobit rychlost přenosu dat při zachování stejné šířky pásma signálu, nebo snížit potřebnou šířku pásma na polovinu při zachování datové rychlosti BPSK. Ve druhém případě je bitová chybovost QPSK stejná jako u BPSK, přestože často je chybně uváděna vyšší.  Vzhledem k tomu, že rádiové kanály jsou přidělovány úřady jako je FCC (Federální komunikační komise), které předepisují maximální šířku pásma, je výhoda QPSK proti BPSK zřejmá: při stejné šířce pásma je přenosová rychlost QPSK dvakrát vyšší než přenosová rychlost BPSK při stejné chybovosti. Nevýhodou může být, že vysílače a přijímače pro QPSK jsou složitější než pro BPSK. Při současném stavu vývoje elektroniky je však rozdíl v nákladech velmi malý.  QPSK má stejně jako BPSK potíže se správným určením počáteční fáze na přijímací straně, takže v praxi se často používá QPSK s diferenciálním kódováním.

Implementace.

Popis QPSK lze získat malým rozšířením popisu BPSK a lze z něj odvodit i jak fungují PSK vyšších řádů. Vyjádření symbolů v konstelačním diagramu pomocí sinové a kosinové vlny používané při vysílání je:  Což dává čtyři potřebné fázové posuvy: π/4, 3π/4, 5π/4 a 7π/4.  Výsledkem je dvojrozměrný signálový prostor s jednotkovými bázovými funkcemi  První bázová funkce reprezentuje soufázovou složku signálu, druhá kvadraturní složku.  Signálová konstelace tvoří signálový prostor se 4 body  Faktory 1/2 ukazují, že celkový výkon je rovnoměrně rozdělen mezi obě nosné.  Porovnání těchto bázových funkcí s funkcí pro BPSK jasně ukazuje, že QPSK lze považovat za dva nezávislé BPSK signály. Všimněte si, že signálový prostor bodů pro BPSK nemusí rozdělit symbolovou (bitovou) energii mezi dvě nosné v systému uvedeném ve schématu BPSK konstelací.  QPSK modulátory a demodulátory mohou být realizovány mnoha způsoby. Ilustrační bloková schémata vysílače a přijímače jsou uvedena níže.

Bitová chybovost.

Přestože QPSK je čtyřstavová modulace, můžeme ji považovat za dvě nezávisle modulované kvadraturní nosné. Při této interpretaci sudé bity modulují soufázovou složku nosné vlny, liché bity kvadraturní složku, v obou případech modulací BPSK. Obě nosné mohou být demodulovány nezávisle na sobě.  V důsledku toho je pravděpodobnost bitové chyby u QPSK stejná jako u BPSK:  Aby se však dosáhlo stejné pravděpodobnosti bitových chyb jako u BPSK, musí QPSK používat dvojnásobný výkon (protože jsou přenášeny dva bity současně).  Symbolová chybovost je dána vztahem:  Pro velký odstup signálu od šum (což je pro praktické systémy QPSK nezbytné), platí pro pravděpodobnost symbolové chyby přibližný vztah:

QPSK signál v časové oblasti.

Na obrázku níže je znázorněn modulovaný signál pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Nahoře a uprostřed jsou dvě nosné vlny (kosinusová a sinusová), jak je uvedeno výše. Liché bity jsou reprezentovány soufázovou složkou, sudé kvadraturní složkou (přičemž první bit má číslo 1). Výsledný signál – součet obou složek – je znázorněn dole. Skoky ve fázi jsou změny fáze obou složek PSK na začátku každého bitového intervalu. Průběh úplně nahoře odpovídá popisu uvedenému výše u BPSK.  Binární data, která jsou přenášena touto křivkou jsou: 1 1 0 0 0 1 1 0.

Varianty.

Offset QPSK (OQPSK).

Offsetové kvadraturní klíčování fázovým posuvem () je varianta klíčování fázovým posuvem se 4 různými fázovými posuvy. Někdy se používá název "Odstupňované kvadraturní klíčování fázovým posuvem" ().  Vezmeme čtyři hodnoty z fáze (dva bity) v době, k postavení symbolu QPSK může dovolit fáze signálu na skok až o 180° a v čase. Je-li signál filtrován dolní propustí (jak je obvyklé ve vysílači), tyto fázové posuvy způsobují velké výkyvy amplitudy, což je vlastnost v komunikačních systémech nežádoucí. Vzájemným posunutím lichých a sudých bitů o časový interval odpovídající polovině symbolu (to jest o trvání jednoho bitu) se soufázová a kvadraturní složka nikdy nemění současně. Z konstelačního diagramu vpravo je vidět, že tím se fázový posuv v každém okamžiku omezí na nejvýše 90°. To vede k mnohem nižšímu kolísání amplitudy než neofsetový QPSK a je někdy v praxi preferován.  Obrázek vpravo ukazuje rozdíly v chování fáze mezi běžnou QPSK a OQPSK. Je vidět, že v prvním grafu se fáze může měnit skokem o 180°, zatímco v OQPSK nejsou změny nikdy větší než 90°.  Na obrázku níže je znázorněn modulovaný signál pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Všimněte si polovina doby trvání symbolu vzájemně kompenzují mezi dvou složek vln. Ke změnám fáze dochází přibližně dvakrát častěji než u QPSK (protože se signály nemění současně), ale nejsou tak velké. Jinými slovy velikost skoků je u OQPSK menší než u QPSK.

π/4-QPSK.

Tato varianta QPSK používá dvě identické konstelace, které jsou vůči sobě pootočené o 45° (formula_12 radiánů, odtud název). Obvykle jsou buď sudé nebo liché symboly používané pro výběr bodů z jedné konstelace a další symboly pro výběr bodů z druhé konstelace. Tím se zmenší maximální posuvy fáze ze 180° na 135°, což zmenší i fluktuace amplitudy, která u formula_12-QPSK jsou mezi OQPSK a neofsetovým QPSK.  Jednou z vlastností tohoto modulačního schématu je, že v případě, kdy modulovaný signál je reprezentován v komplexním oboru, žádné změny neprochází počátkem souřadného systému, tedy ani signál neprochází počátkem. To snižuje dynamický rozsah kolísání signálu, což je v praxi žádoucí.  Přitom demodulace formula_12-QPSK je poměrně snadná, díky čemuž se tato metoda modulace používá například v systému mobilních telefonů TDMA.  Modulovaný signál je uvedený níže pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Konstrukce je stejná jako u výše uvedené obyčejné QPSK. Postupné symboly jsou převzaty z těchto dvou konstelací uvedených níže v nákresu. Tím je první symbol (1 1) převzaty z „modré“ konstelace a druhý symbol (0 0) je převzat ze „zelené“ konstelace. Všimněte si, že magnitudy obou složek vln se mění, zatímco se přepíná mezi konstelacemi, ale velikost výsledného signálu zůstává konstantní (konstantní obálka). Každý posuv fáze je mezi dvěma uvedenými diagramy časování.

SOQPSK.

Nepatentovaný tvarovaný offset QPSK (SOQPSK) je interoperabilní s patentovaným Feherovým QPSK (FQPSK), v tom smyslu, že ofsetový QPSK detektor integrate-and-dump produkuje stejný výstup bez ohledu na to, jaký druh vysílače se používá.  U těchto modulací se křivky I a Q opatrně formují tak, že se mění velmi hladce, a signál má konstantní amplitudu i během signálových přechodů. Místo okamžitých změn z jednoho symbolu na druhý, se mění plynule po kruhu konstantní amplitudy z jednoho symbolu na druhý.  Standardní popis SOQPSK-TG obsahuje třísložkové symboly.

DPQPSK.

Kvadraturní klíčování fázovým posuvem s dvojí polarizací () používá přepínání polarizace dvou různých QPSK signálů, čímž se dvojnásobně zlepší spektrální účinnost. Používání 16-PSK místo QPSK je cenově efektivní alternativou pro zdvojnásobení spektrální účinnosti.

PSK vyšších řádů.

Pro vytvoření konstelace PSK lze použít libovolný počet fází, ale 8-PSK je zpravidla PSK s nejvyšším používaným počtem fází. Při použití více než 8 fází je chybovost příliš vysoká a existují lepší i když složitější modulace jako je kvadraturní amplitudová modulace (QAM). Přestože počet fází může být libovolný, díky tomu, že se PSK používá pro přenos binárních dat, počet fází (a symbolů) je obvykle mocninou čísla 2, což umožňuje používat stejný počet bitů na symbol.

Bitová chybovost.

Pro obecné M-PSK neexistuje jednoduchý výraz pro pravděpodobnost symbolové chyby, pro formula_31. Pravděpodobnost lze získat ze vztahu:  kde  Pro velké formula_39 a formula_40 lze použít přibližný vztahem  Bitové pravděpodobnosti chyby pro M-PSK mohou být určeny přesně, pokud je známé bitové mapování. Pokud se používá Grayovo kódování, nejpravděpodobnější chyba při přechodu z jednoho symbolu na další produkuje pouze jednobitové chyby a  Graf na levé straně porovnává bitovou chybovost BPSK, QPSK (které je stejná, jak bylo uvedeno výše), 8-PSK a 16-PSK. Je vidět, že modulace vyšších řádů vykazují vyšší chybovost, ale poskytují vyšší surovou přenosovou rychlost.  Meze chybovosti různých digitálních modulačních schémat lze počítat uplatněním Booleovy nerovnosti na konstelace signálu.

Diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK).

Diferenciální kódování.

Diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK) je rozšířená metoda fázové modulace, která data kóduje změnami fáze nosné vlny. Jak již bylo zmíněno, u BPSK a QPSK existují nejednoznačnosti fáze, pokud je konstelace pootočena určitým vlivem na komunikační kanál, kterým prochází signál. Tento problém lze vyřešit tak, že datům neodpovídá určitá fáze, ale data způsobují určitou změnu fáze.  Například diferenciálně kódovaná binární '1' v BPSK může být přenášena změnou fáze o 180° a binární '0' nulovou změnou fáze. Další variantou DPSK je symetrické diferenciální klíčování fázovým posuvem (), kde '1' je kódována změnou fáze o 90° a '0' změnou fáze o -90°.  V diferenciálně kódovaném QPSK (DQPSK) se používají posuvy o 0°, 90°, 180°, -90°, které odpovídají hodnotám '00 ', '01', '11 ', '10'. Tento druh kódování může být demodulován stejným způsobem jako v případě nediferenciální PSK, ale fázovou nejednoznačnost lze ignorovat. Takto každý přijatý symbol je demodulován na jeden z formula_39 bodů v konstelaci a komparátor pak počítá fázový rozdíl mezi právě přijímaným a předchozím signálem. Rozdíl kóduje data jak je popsáno výše. Symetrické diferenciální kvadraturní klíčování fázovým posuvem (SDQPSK) se podobá DQPSK, ale kódování je symetrické a používá hodnot fázového posuvu -135°, -45°, 45° a 135°.  Níže je znázorněn modulovaný signál jak pro DBPSK tak pro DQPSK, jak je popsáno výše. Na obrázku se předpokládá, že signál začíná s nulovou fází, takže v čase formula_44 dochází u obou signálů k fázovému posuvu.  Analýza ukazuje, že diferenciální kódování přibližně zdvojnásobuje chybovost ve srovnání s běžným M-PSK, což lze ale překonat malým zvýšením formula_40. Tato analýza (a grafické výsledky níže) navíc uvažují pouze rušení aditivním bílým gaussovským šumem (AWGN). Ve skutečnosti bude mezi vysílačem a přijímačem v komunikačním systému fyzický kanál, který působí určitý fázový posuv PSK signálu. Proti zkreslení tohoto charakteru jsou diferenciální systémy odolnější než systémy, které jsou založeny na informaci o aktuální fázi.

Demodulace.

Pro signál, který byl diferenciálně kódovaný, existuje zřejmá alternativní metoda demodulace. Místo obvyklé demodulace a ignorování nejednoznačnost fáze nosné, se zjišťuje změna fáze mezi dvěma přijatými po sobě jdoucími symboly, a tato změna slouží k určení přenášených symbolů. Tímto způsobem použité diferenciální kódování se nazývá diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK). DPSK se mírně liší od diferenciálně kódovaného PSK, protože při příjmu se přijaté symboly nedekódují jeden po druhém na konstelační body, ale místo toho se přímo porovnávají jeden s druhým.  Označme symbol přijatý v k-tém časovém slotu formula_46 a označme jeho fázi formula_47. Předpokládejme bez újmy na obecnosti, že fáze nosné vlny je nula. Složku aditivního bílého gaussovského šumu (AWGN) formula_48. Potom  Rozhodovací proměnná pro formula_50-tý symbol a formula_51-tý symbol je fázový rozdíl mezi formula_46 a formula_53. To znamená, že pokud formula_46 se promítá na formula_53, rozhoduje se podle fáze výsledného komplexního čísla:  kde horní index * označuje číslo komplexně sdružené. Za nepřítomnosti šumu je fáze formula_57, fázový posuv mezi dvěma přijatými signály, což může být použito k určení přenášených dat.  Pravděpodobnost chyby pro DPSK je obtížné určit obecně, ale pro DBPSK platí:  což je po numerickém vyčíslení jen o něco horší než běžné BPSK, zejména při vyšších hodnotách formula_40.  Použití DPSK odstraňuje potřebu složitých metod obnovení nosné, jejichž cílem je získat přesný odhad fáze, a může být atraktivní alternativou k běžné PSK.  Při optické komunikaci mohou být data diferenciálně modulována na fázi laseru různými způsoby. Modulátor je laser, který vysílá nepřerušovanou vlnu, a Mach-Zehnderův modulátor, který přijímá elektrická binární data. Například v případě BPSK laser vysílá sérii beze změn pro binární '1', a obrácení polarity pro '0'. Demodulátor se skládá z interferometru zpožďovací linky, které vytváří zpoždění jednoho bitu, takže lze porovnávat dva po sobě jdoucí bity. Při dalším zpracování se používá fotodioda k transformaci optického signálu na elektrický proud, takže se informace mění zpět do původního stavu.  Porovnání bitové chybovosti DBPSK, DQPSK a jejich nediferenciálních protějšků je znázorněno v grafu vpravo nahoře. Zvýšení chybovosti při použití DBPSK je poměrně malé ve srovnání se snížením složitosti, proto se DBPSK často používá v komunikačních systémech, které by jinak používaly BPSK. U DQPSK je však zvýšení chybovosti ve srovnání s běžným QPSK větší a návrhář systému musí hledat kompromis mezi zvýšením chybovosti a zvýšením složitosti.

Příklad: diferenciálně kódovaný BPSK.

V formula_51-tém časovém slotu volání je bit modulován formula_61, diferenciálně kódovaný bit formula_62 a výsledný modulovaný signál formula_63. Předpokládejme pozice symbolů v konstelačním diagramu ± 1 (což je BPSK). Diferenciální dekodér produkuje:  kde formula_65 označuje binární doplněk (doplněk modulo-2). formula_62 mění stav (z binární '0 'na binární '1' nebo z binární '1 'na binární '0'), pouze pokud formula_61 je binární '1'. Jinak zůstane v předchozím stavu. Toto je popis diferenciálně kódovaného BPSK uvedený výše.  Přijatý signál je demodulován, čímž se získá formula_68±1 a diferenciální dekodér opačným postupem vyprodukuje:  Proto formula_70 jestliže formula_62 a formula_72 se liší a formula_73 pokud jsou stejné. Proto pokud oba formula_62 a formula_72 jsou obrácené, formula_61 bude stále dekódován správně. Díky tomu nejednoznačnost fáze o 180° nevadí.  Diferenciální metody pro jiné PSK modulace mohou být navrženy podobně. Křivky pro DPSK jsou stejné jako pro diferenciálně kódovaný PSK uvedený výše, protože jediný rozdíl mezi oběma systémy je v přijímači.

Kapacita kanálu.

Křivka bitové chybovosti pro tento příklad v porovnání s obyčejným BPSK je vpravo. Jak bylo uvedeno výše, zatímco chybovost je přibližně dvojnásobná, potřebný přírůstek formula_40 k překonání je jen malý. Zvýšení formula_40 nutné k překonání diferenciální modulace v kódových systémech, nicméně, je větší – typicky asi 3 dB. Snížení výkonu je výsledkem nekoherentnosti přenosu – v tomto případě se vztahuje na skutečnost, že sledování fáze se úplně ignoruje.  Podobně jako všechny M-ární režimy modulace s M = 2 symboly, pokud je podáván exkluzivní přístup k pevné šířky pásma, kapacita kanálu jakéhokoli klíčování fázovým posuvem se zvyšuje až k b bitům na symbol, jak se zvyšuje odstup signál/šum.

Klíčování fázovým posuvem () je metoda digitální modulace, která pro přenos informací používá změny fáze referenčního signálu (nosné vlny). PSK se používá pro nižší rychlosti komunikace u Bluetooth, Wi-Fi a pro RFID.

相位偏移调变,又称相位键移(PSK,Phase-Shift Keying)是一种利用相位差异的讯号来传送资料的调变方式。该传送讯号必须为正交讯号,其基底更须为单位化讯号。


Specifikace.

Je to propagační taktika, která umožňuje dvěma produktům, aby se vzájemně podporovaly za účelem získat více pozornosti, zviditelnit se v prodejních místech, podpořit prodej nebo proniknout na nové trhy. Tie-in se často provádí pomocí in-pack či on-pack kupónů pro výrobek dané značky s vyšším postavením, avšak mohou zahrnovat i výrobky různých značek. Myšlenkou je spojit nabídku dvou příbuzných produktů tak, aby upoutaly pozornost podobné cílové skupiny zákazníků, ke kterým by se produkty samostatně nedostaly. Tie-in se používá u běžného zboží, zejména u potravin a nápojů, ale nyní se stále častěji využívá pro spotřební elektroniku, oblečení a v zábavním průmyslu.

Proč používat tie-in?

Hlavním důvodem pro použití tie-in strategie je zasáhnout cílovou skupinu zákazníků přímo na místě prodeje (kde se velká část zákazníků rozhoduje, zda vůbec produkt koupí). Produkty užívající tie-in se snaží využít hodnoty značky jejich partnera. Například může jít o menší společnost, která se snaží těžit z reputace jejich partnera, ale často to bývají dvě stejně velké společnosti s podobným postavením. Tie-in také často vytváří příležitosti pro cross-merchandising. Spojená propagace produktů, reklama, PR a další aktivity, přinášejí efektivnější využití nákladů a rozpočet může být větší než u samostatného produktu. Partnerství daných výrobků má v tomto smyslu často za následek větší dopad na zákazníky, než kdyby se produkty prodávaly separátně. Tie-in představuje způsob, jak odměnit věrné zákazníky nebo přilákat nové. Konkrétně tento typ propagace a prodeje je dobrou cestou pro zvýšení konkurenceschopnosti společnosti bez snižování cen jejich výrobků. Místo znehodnocování své značky slevami, zaujmout pozornost zákazníka například kupónem, na kterém stojí „ušetřete 30% na druhý výrobek“, který ve výsledku působí naopak jako přidaná hodnota.

Typy tie-in.

Tie-in se vyskytuje v různých variacích a velikostech, kde nejběžnější jsou:

Využití tie-in.

Nejvíce se tento výraz vžil ve filmovém a herním průmyslu, kde se často využívá například ve formě videohry na motivy filmu, s nímž je uvedena do prodeje prakticky ve stejnou dobu či v řádu pár týdnů po premiéře. Návštěvníci kina, kterým se film líbil, si tak můžou zážitek z něj zopakovat při hraní doma a naopak milovníky počítačových her naláká hra jít se na snímek podívat do kina.

Knihy.

Dalším typickým příkladem tie-in strategie jsou knižní zpracování. V tomto případě se může jednat například o již existující knihu, která je nově propagována jako původní předloha úspěšného filmu či seriálu. V tomto případě také občas dochází k vydání speciálního reprintu knihy s novým obalem. Také se ale může jednat o zcela novou knihu, napsanou podle filmové či seriálové předlohy.

Herní odvětví.

Také videohry bývají občas založené na populárních franšízách pocházejících např. z populárních filmů, komiksů, knih. Takovouto kombinací tak hra získává více pozornosti od fanoušků, ale také dodává uživatelům větší zážitek díky již známému prostředí a postavám. Jak se v minulosti ukázalo, v praxi však bývají tie-in videohry často nepříliš úspěšné, hlavně díky uspěchané produkci, či špatným rozhodnutím při návrhu hry.

Film, hudba.

Mezi další produkty, prodávající se díky úspěšnosti filmu patří soundtracky, speciální edice DVD nebo knihy o vzniku filmu. Plakáty, odznáčky, hračky a další sběratelské předměty, oblečení nebo doplňky s logem, limitované edice potravin (např. limonády, sladkosti či fast food). To jsou další z podob tie-in produktů. Ukázkovým příkladem efektivního využití tie-in produktů jsou série jako Pán Prstenů, Star Wars nebo Twilight. Tržby z těchto filmů/knih byly navýšeny prodejem reprintů, plakátů, kostýmů, sběratelských postaviček a mnoha dalších.

Tie-in je původem americký výraz (z angl. tie in - připojit), kterým se označují takové produkty, kdy koupě jednoho z nich vytváří podmínky pro prodej druhého výrobku. Je to způsob, jak vzájemně podpořit prodejnost dvou souvisejících výrobků a zvýšit tak celkové prodeje dodatečnými příjmy z druhého výrobku.

商业搭配(Tie-in)指的是透过商业合作来推销宣传,以产生额外利益、提升知名度。广泛应用在电影、电子游戏、电视节目、电视剧、电视广告、网站等媒体。日语称为(Tie-up)。