Historie.

Fotbal v Ahlenu před druhou světovou válkou nebyl příliš rozvinutý. Změna nastala ke konci čtyřicátých let, kdy byl založen KSG Ahlen (Kriegsspielgemeinschaft), který nuceně sjednotil většinu místních klubů do jednoho. V ročníku 1943/44 dokonce postoupil do Gauligy Westfalen a v sezóně 1944/45 se tak měl zúčastnit jedné ze skupin nejvyšší fotbalové soutěže v Německu. Ovšem z důvodu konce války nebyla sezóna dohrána a po prohrané válce byl poté okupačními úřady zrušen.  V roce 1945 bylo po zrušení KSG založeno nové sportovní sdružení, které dostalo název TuS Ahlen. Po celou dobu své existence se klub účastnil pouze regionálních soutěží. Zlom nastal v roce 1996, kdy do klubu majetkově vstoupila firma LR Health & Beauty Systems. Nový majitelé změnili nejen klubové barvy z tradiční zeleno-bílé na červeno-bílou, ale dokonce i název na LR Ahlen. Ovšem kvůli tvrdším pravidlům svazu, kdy není dovoleno použít název firmy v názvu fotbalového klubu, museli nový majitelé zkratku LR zaregistrovat pod názvem Leichtathletik Rasensport (podobný postup později využil Red Bull se svým RB Leipzig – RB = RasenBallsport). Období pod novými majiteli se dá charakterizovat profesionalizací místního fotbalu, čemuž pomohla celkem osmiletá účast ve druhé Bundeslize (v sezónách 2000/01 – 2005/06 a 2008/09 – 2009/10).  Po odchodu firmy LR International v roce 2006 došlo k přejmenování klubu na Rot Weiss Ahlen (nedošlo tak k návratu tradičních zeleno-bílých dresů). Bez finanční pomoci silného sponzora se klub dostal v roce 2010 do insolvence, kvůli čemuž se pak po sezóně 2010/11 přihlásil pouze do polo-amatérské Oberligy. V současném období působí pouze na polo-profesionální úrovni.

Historické názvy.

Zdroj:

Získané trofeje.

Zdroj:

Umístění v jednotlivých sezonách.

Zdroj:  Zdroj:

Rot Weiss Ahlen (celým názvem: Rot Weiss Ahlen e. V.) je německý fotbalový klub, který sídlí ve městě Ahlen ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko. Založen byl v roce 1945 pod názvem TuS Ahlen. Svůj současný název nese od roku 2006. Od sezóny 2017/18 působí v Oberlize Westfalen, páté německé nejvyšší fotbalové soutěži. Klubové barvy jsou červená a bílá, jak napovídá název klubu.

红白艾伦()是位于德国北莱茵-威斯特法伦明斯特行政区,瓦伦多夫县的煤业小镇艾伦(Ahlen)的足球会。直到不久以前,艾伦由主要赞助商冠名称为「LR艾伦」("LR Ahlen"),但随着艾伦在2006年从德乙降级到地区联赛,赞助商撤回冠名,球队改称「红白艾伦」("Rot-Weiß Ahlen")。


Historie.

V premiérové sezóně 2009/10 klub vstoupil do páté nejvyšší soutěže (Oberliga Nordost Süd), na kterou získal licenci po fúzi s Markranstädtem. SSVM se od Lipska osamostatnilo hned po ukončení úvodní sezóny, v níž se "býkům" podařilo opanovat svoji oberligovou skupinu. V následujících třech sezónách pak hrál klub Regionalligu, čtvrtou nejvyšší soutěž.  V sezóně 2015/16 se Lipsku podařilo postoupit do Bundesligy a po dlouhé pauze se stalo dalším týmem z bývalé NDR, který se zúčastní nejvyšší německé fotbalové soutěže (po Dynamu Dresden, Hanse Rostock, VfB Leipzig a Energie Cottbus se stalo teprve pátým týmem). V úvodní prvoligové sezóně předvedlo Lipsko výborné fotbalové představení a zaslouženě se tak stalo vicemistrem Německa pro sezónu 2016/17. Prvních 11 utkání nepoznalo přemožitele, což se do té doby žádnému bundesligovému nováčkovi nestalo. Vedoucí celek Bundesligy padl překvapivě až ve 14. kole (10. prosince) na hřišti posledního Ingolstadtu 0:1. Druhým místem v lize si pak zajistilo také místenku ve skupinové fázi Ligy mistrů UEFA pro sezónu 2017/18. Jednalo se tak o první účast týmu z bývalé NDR v Lize mistrů po znovusjednocení Německa.  Před ročníkem 2017/18 se stal kapitánem mužstva stoper Willi Orban. Večer dne 13. září 2017 se Lipsko poprvé uvedlo v Lize mistrů a uhrálo bod za remízu v Monaku, gól dal Emil Forsberg. Na konci října v souboji o čelo tabulky prohrálo Lipsko v Mnichově s Bayernem 0:2. Většinu zápasu hrálo v deseti lidech, poté co byl na začátku zápasu vyloučen kapitán Orban. Ve skupině „G“ Ligy mistrů skončilo Lipsko nakonec třetí, i díky dvěma porážkám s tureckým Beşiktaşem. Na jaře se tým přesunul do Evropské ligy, kde vypadl ve čtvrtfinále s Olympique Marseille. Na jaře došlo ke ztrátě formy, v dubnu tým v Bundeslize ve čtyřech zápasech nevyhrál. Prohry s Leverkusenem (1:4) a Hoffenheimem (2:5) pak byly prohrami s konkurenty v boji o místenku v evropských pohárech. Po sezóně skončil po dvouletém působení trenér Ralph Hasenhüttl, se kterým klub předčasně rozvázal smlouvu. Na šesté ligové místo saský celek zareagoval angažováním trenéra Juliana Nagelsmanna z Hoffenheimu, který ale u svého týmu ještě rok zůstal a k dispozici tak měl být až od léta 2019.  V ročníku 2018/19 dovedl prozatímní trenér Ralf Rangnick Lipsko ke třetímu místu v německé Bundeslize a do finále domácího poháru, kde ale Lipsko nestačilo 1:3 na Bayern Mnichov.

Vycházející hvězda Nagelsmann.

Ralfa Rangnicka nahradil 32letý Julian Nagelsmann, který mohl nadále těžit z přítomnosti útočníka Tima Wernera, jenž před sezónou 2019/20 prodloužil kontrakt do roku 2023. Na pozici sportovního ředitele nově usedl Markus Krösche. Na roční hostování (i s opcí) z AS Řím přišel český útočník Patrik Schick.  První bundesligový zápas se novému trenérovi povedl, na hřišti nováčka Union Berlin totiž jeho mužstvo vyhrálo 4:0. V polovině září Lipsko zavítalo v rámci Ligy mistrů do Lisabonu, kde vyzrálo na Benficu a zvítězilo 2:1, ve druhém poločase se dvakrát trefil hvězdný Werner. Na konci října Lipsko porazilo 6:1 Wolfsburg na jeho půdě ve 2. kole "DFB-Pokalu". Na začátku listopadu mužstvo z Lipska porazilo hosty z Mohuče 8:0 a skoncovalo tak sérii čtyř ligových zápasů bez vítězství. Na konci listopadu se Lipsko v pátém zápase skupiny Ligy mistrů kvalifikovalo do osmifinále, když proti Benfice dohnalo domácí manko 0:2 díky Forsbergovi a jeho dvěma trefám v nastaveném čase.  Osmifinále Ligy mistrů zahájilo Lipsko na hřišti Tottenhamu, kde zejména v prvním poločase dominovalo. Ve druhém poločase vstřelil jedinou branku zápasu z pokutového kopu Werner. Odvetný domácí zápas proti "Spurs" saský celek zvládl a díky dvěma gólům Marcela Sabitzera a jednomu gólu Emila Forsberga zvítězil 3:0. Zajistil si tak postup do čtvrtfinále.

Historické názvy.

Zdroj:

Soupiska.

"Aktuální k 14. březnu 2020"

Umístění v jednotlivých sezonách.

Zdroj:  Zdroj:

RB Leipzig II.

RB Leipzig II byl rezervním týmem Lipska. Založen byl v roce 2010 po přetransformování "áčka" klubu ESV Delitzsch na rezervní tým RB Leipzigu. Zrušen byl po ukončení sezóny 2016/17. Největšího úspěchu dosáhl v sezóně 2016/17, kdy se v Regionallize (4. nejvyšší soutěž) umístil na 3. místě.

Umístění v jednotlivých sezonách.

Zdroj:  Zdroj:

RB Leipzig (celým názvem: RasenBallsport Leipzig e. V.) je německý fotbalový klub z Lipska, který působí v 1. Bundeslize (od sezóny 2016/17). Byl založen 19. května 2009 jako čtvrtý fotbalový klub dotovaný firmou Red Bull GmbH (po rakouském FC Red Bull Salzburg, americkém New York Red Bulls a brazilském Red Bull Brasil). Německý fotbalový svaz však nepovolil jméno firmy v názvu klubu, a tak vznikl název RasenBallsport Leipzig. Logo firmy však zůstalo zachováno v klubovém emblému. Klubové barvy jsou bílá a červená.

莱比锡草地球类运动注册协会()简称为莱比锡RB,是一家总部设于萨克森州莱比锡的德国足球俱乐部。该俱乐部是由功能饮料生产商红牛公司在2009年通过收购第五级别联赛球队而得,并制订了一个10年内升入德国足球甲级联赛的计划。其主场设于红牛竞技场。


Historie.

Australský a novozélandský armádní sbor při Gallipoli.

Koncem roku 1914 měly australské a novozélandské jednotky, které byly zformovány ve svých domovských zemích přesunout přes Suezský průplav do Evropy. V Egyptě měli absolvovat výcvik a být nasazeny ve Francii na západní frontě. Po rozhodnutí uskutečnit Dardanelského výsadkovou operaci se jejich místo určení změnilo na Gallipoli. Velitelem sboru byl generál William Birdwood. Sbor tvořila 1. australská divize a Australská a novozélandská divize. Během bitvy byly jako pěchota nasazeny i třetí australská a první novozélandská jezdecká brigáda. 2. australská divize dorazila na bojiště v srpnu 1915.

Další nasazení během 1. světové války.

Po evakuaci z Gallipoli v listopadu 1915 byly australské a novozélandské jednotky přesunuty do Egypta, kde proběhla jejich reorganizace. Novozélandská část vytvořil vlastní Novozélandskou divizi a Australské imperiální jednotky byly rozšířeny o další 2 divize (4. a 5. divize).  Tyto divize vytvořily nové dva sbory I. ANZAC Corps (Birdwood) a II. ANZAC Corps (Godley). Označení "ANZAC" se později stalo akronymem a byly používány pro jakékoli vojenské jednotky, které zahrnovaly australské nebo novozélandské vojska. Byla také vytvořena ANZAC jezdecká divize, kterou tvořili 3. australská a 1. novozélandská lehká jezdecká brigáda. Tato jednotka operovala na Blízkém východě, zejména v Egyptě a na Sinajském poloostrově, kde bojovala v bitvě u Romani, Magdhabe a Rafy, v Palestině v první a druhé bitvě o Gazu, Jeruzalémě, Jerichu, Megido, a také Sýrii.  Na západní frontě byly jednotky ANZAC nasazeny ve více bitvách. První z nich byla bitva u Fromelles, probíhající 19. a 20. července 1916, během níž v průběhu noci Australané ztratili 5533 mužů, kteří byli ranění a mrtví. Účastnili se také bitvy na Sommě, avšak ne jako celek, ale jako součást větších britských jednotek. Jako celek zasáhly během bojů o Pozières 23. července 1916. Bojů se účastnil I. ANZAC - 1., 2. a 4. divize. I. ANZAC byl později přejmenován na I. australský sbor a byly do něj přesunuty všechny australské divize na frontě, vznikl tak nejsilnější armádní sbor dohodových vojsk.

Jednotky po skončení 1. světové války.

V dubnu 1941, během druhé světové války, bylo velitelství Prvního australského sboru přesunuto do Řecka a přesto, že součástí sboru byly kromě 2. novozélandské divize i některé řecké a britské jednotky, byl 12. dubna označený jako ANZAC. Během bitvy o Řecko sbor v průběhu 23. a 24. dubna z Řecka ustoupil na Krétu a označení se více nepoužívalo.  Během války ve Vietnamu byly dvě roty královského novozélandského pěchotního praporu spojené s královským australským plukem. Tyto spojené jednotky měly ke svému oficiálnímu označení připojenou zkratku (ANZAC).  Během násilností ve Východním Timoru byla nasazena společná australsko-novozélandská bojová skupina označena jako bojová skupina ANZAC. Tato jednotka vznikla v září 2006.

Australsko-novozélandský armádní sbor (anglicky: Australian and New Zeland Army Corps; zkrácené ANZAC) byl armádní sbor složený z australských a novozélandských jednotek na začátku první světové války v rámci Britského impéria. Tyto jednotky složené z dobrovolníků byly nasazeny do bojů proti Osmanské říši. Později byl sbor reorganizován a nasazen na Blízkém východě a západní frontě. ANZAC byl zformován i během druhé světové války. Později se toto označení používalo pro několik australských a novozélandských praporů, které bojovaly během války ve Vietnamu.

澳大利亚和新西兰军团,简称澳新军团(英语:Australian and New Zealand Army Corps,缩写ANZAC)是一支参加过第一次世界大战加里波利之战、中东和西部战线的联军,以失败告终。「ANZAC」此词后来逐渐演变为泛指所有参加过战争的澳大利亚和新西兰军人。


Život.

Prónay pocházel ze severomaďarského rodu nižší šlechty ( tedy ze slovenské Blatnice). Na konci první světové války měl hodnost majora c.a k. armády. Během dějinných zmatků při rozpadu monarchie založil „Národní obranný spolek“ ("MOVE" – "Magyar Országos Véderő Egylet") a přidal se na stranu regenta Miklóse Horthyho. MOVE byla šovinistická, pravicová a antisemitsky laděná formace, která organizovala Bílý teror mající za cíl zlikvidovat bolševickou Maďarskou republiku rad. Prónay byl jedním z velitelů MOVE. V roce 1919 založil společně s dalšími důstojníky Rongyos-gárdu.  V roce 1921 byl z velitelské pozice v Rongyos gárde sesazen Horthym, protože se svévolně prohlásil prezidentem plánovaného Litavského palatinátu, který nakonec nevznikl, protože Burgenland připadl Rakousku.  V roce 1930 vstoupil do politiky mezi pravicovou konzervativní opozici proti vládní Horthyho koalici. Zároveň se zařadil mezi nacisty a organizoval maďarské fašistické hnutí. V roce 1932 byl označen za nepřijatelného a zbaven hodnosti, taktéž byl odsouzen na šest měsíců do vězení. V roce 1932 byl vyřazen z armády jako podplukovník ("oberstleutnant").  V roce 1938 byl opět v čele reaktivované Rongyos-gardy. Jako 69letý, během chaosu v roce 1944 v Maďarsku, seskupil mladé fašisty a likvidoval s touto bojůvkou členy židovské obce v Budapešti a v okolí Balatonu. K tomu patřily i loupeže majetku obětí. V roce 1944 se ztratil v bitvě o Budapešť. Podle některých zdrojů byl zabit v roce 1945. V roce 2001 byl rehabilitován na základě § 3, odst. b zákona Ruské federace z 18. 10. 1991 o „rehabilitaci obětí politických pronásledování“.

Horthy a Prónayův stín.

Prónayovy zločiny jsou nepopiratelné a je otázkou, do jaké míry za ně mohl přebrat zodpovědnost Miklós Horthy. Diskuse vedená po desetiletí o krutostech páchaných Prónayem a zodpovědnosti za ně je pochybná, hlavně pokud jsou vzaty do úvahy i pochybná legálnost Prónayových funkcí a pověření a jeho svévolnost a těžká ovladatelnost. Komunistický režim v období 1945-1989 jej považoval za kriminální osobu. Maďarští historici souhlasí s tímto názorem, odsuzují Prónaye i Horthyho za fašistický teror. Ve světle faktů publikovaného Prónayova denníku však historici soudí, že to je pokus pošpinit Horthyho jméno. Podobně složitá situace je i při hodnocení množství obětí Bílého teroru, které se pohybuje od 1500 do 5000 osob, avšak je zkresleno jemu předcházejícím rudým terorem Maďarské republiky rad. Je nepochybné, že Prónay byl nepohodlný a příliš pošpiněn zločinem, o němž se mezinárodně vědělo, proto byl pro Horthyho nepřijatelný. Na druhé straně však Bílý teror v Maďarsku po první světové válce a teror Rongyos gardy a Szabadcsapatoku a jeho efekt Horthy využíval pro posílení své pozice regenta kde se dalo.

Pál Prónay, celým jménem Pál Prónay von Tóth-Próna und Blatnicza (2. listopadu 1874, Romhány, Maďarsko – † mezi prosincem 1944 a únorem 1945, místo úmrtí neznámé), byl velitel maďarské paravojenské útočné jednotky Rongyos gárda, kterou založili v roce 1919 maďarští důstojníci vyškolení v elitní vojenské akademii ve Vídni. Kromě toho si Prónay přisvojil i titul „prezident“ plánovaného „Litavského Banátu“ ("Lajtabánszág"), který měl nahradit pojmenování "Burgenland", tehdy nově vznikajícího spolkového státu Rakouska podle smlouvy ze Saint-Germain.

帕尔‧普鲁奈 (,,1874-1947或1948年11月2日),第一次世界大战后的匈牙利反革命的准军事组织指挥官。普鲁奈被视为是匈牙利国民军军官中最残暴的一位。1919年匈牙利共产党发动了短暂的政变之后,普鲁奈发动了白色恐怖。


Život.

Narodila se 12. října 1859 v Rangúnu v křesťanské rodině. Pokřtěna byla jako Gayane. Její otec byl indický Armén, který emigroval z jihovýchodní Asie z New Julfa v Persii. Její matka Avet pocházela z rodiny Tateos Avetum v Šírázu. Diana byla nejmladší ze sedmi dětí. Vyrůstala v Kalkatě a vzdělání získala v místní klášterní škole. Uměla plynně mluvit anglicky, arménsky a hindsky. Vdala se za Apcar Michael Apcara, který pocházel ze šlechtického rodu z New Julfa, místa odkud pocházela její rodina. Rodina Abgarů se stala úspěšnými obchodníky po celé jihovýchodní Asii.  Roku 1891 se se svým manželem přestěhovala do Japonska, aby založili a rozšířili rodinný podnik. Nakonec spolu měli 5 dětí, ale přežily jen 3. Když jí bylo 67 let, začala zažívat četné fyzické problémy. Selhával jí zrak, sluch a měla artritidu. Tyto zdravotní problémy vedly k její smrti dne 8. července 1937 v Jokohamě. Byla pohřbena na hřbitově pro cizince vedle svého manžela.

Diplomatická kariéra.

Když 28. května 1918 vyhlásila Arménie nezávislost, nebyla mezinárodně uznána. Nicméně v roce 1920, díky jejímu úsilí, se Japonsko stalo jedním z prvních států, který uznal nezávislost Arménie. Z úcty k jejímu úsilí, ji Hamo Ohanjanyan, ministr zahraničních věcí Arménie, jmenoval čestným konzulem v Japonsku. Tím se stala první arménskou ženou diplomatkou. Nicméně po sovětizaci Arménie roku 1920 byla nucena ukončit svou službu.

Práce.

Když její syn převzal rodinný podnik v Japonsku, začala se soustředit na její humanitární, literární a diplomatickou kariéru. Začala pracovat v mnoha časopisech a novinách jako je například The Japan Advertiser, The Far East, The Japan gazette, and Armenia. Začala se hodně věnovat literatuře. Psala o arménské situaci v Osmanské říši s cílem zvýšit globální povědomí. Do roku 1920 napsala více než 9 knih o Arménské genocidě. Také psala mnoho článků o mezinárodních vztazích a vlivu imperialismu na světové záležitosti a světový mír. Příklady jejích prací:

Diana Abgar (12. října 1859, Rangún – 8. července 1937, Jokohama) byla arménská spisovatelka, diplomatka a ambasadorka v Japonsku. Byla první arménskou ženou, která se stala diplomatkou a možná i první ženou, která byla jmenována do jakékoliv diplomatické služby.

戴安娜·阿加(英语:Diana Apcar、,1859年10月12日 – 1937年7月8日)是亚美尼亚作家、外交官、以及短命的亚美尼亚民主共和国在1918年到1920年的驻日大使。她是第一位亚美尼亚的女性外交官,也可能是近代第一位出任外交职务的女性。


Architektury a instrukční paralelismus.

Snaha o zvýšení výpočetního výkonu procesorů postupně vedla k paralelnímu zpracování instrukcí, tedy k superskalárním mikroprocesorům i architektuře VLIW. Na rozdíl od procesorů architektury VLIW mají procesory s architekturou CISC instrukce s různou délkou instrukčního slova (různý počet bitů). To při paralelním zpracování instrukcí klade velké nároky na dekódování instrukčního toku. Mnohem jednodušší je dekódování instrukcí s pevnou délkou instrukčního slova. Tuto vlastnost mají například procesory s architekturou RISC. Ovšem samotná fixní délka instrukcí ještě neřeší rozdělování instrukcí do výpočetních jednotek a vzájemnou návaznost instrukcí, kdy libovolná instrukce potřebuje pro své řádné vykonání výsledek jiné paralelně zpracovávané instrukce. V takovém případě musí procesor vykonávání dané instrukce pozdržet až do doby, kdy jsou pro ni připravená data. Moderní procesory architektury CISC a RISC mohou toto řešit pomocí provádění instrukcí mimo pořadí (out of order) a pomocí přejmenovávání registrů (register renaming). To ovšem vyžaduje speciální a často i složité obvody v procesoru, což má vliv i na spotřebu energie. Vhodné uspořádání instrukcí může ovlivnit už překladač, ale i tak musí tyto procesory hlídat vzájemnou návaznost instrukcí.  Problém párování instrukcí při paralelním zpracování řeší procesory architektury VLIW. Každá paralelně vykonávaná operace má přidělené své bitové pole v instrukčním paketu, který má stejnou délku. Struktura instrukčního paketu zároveň přiřazuje k dané operaci konkrétní výpočetní jednotku. Celý paket tak může sdružovat zároveň operace pro aritmeticko-logickou jednotku (ALU), operace pro matematický koprocesor (FPU), operace s pamětí a operaci skoku. Tato vlastnost umožňuje zjednodušit instrukční dekodér a tedy uspořit místo na čipu i snížit energetické nároky.  Některé procesory mohou mít každé bitové pole pro operaci doplněné o bit, který určuje zda následující operace bude vykonána až v dalším hodinovém taktu. Tuto vlastnost mají například procesory rodiny TMS320C6.  Procesory architektury VLIW se často uplatňují v úlohách zpracování signálů (digitální signálové procesory, DSP) nebo jako grafické procesory (GPU).

Kompilace programového kódu.

Výpočetní výkon procesorů architektury VLIW je velmi závislý na optimalizaci programového kódu. Velmi záleží na tom, jak dobře dokáže překladač poskládat jednotlivé operace do instrukčního paketu. Překladač (kompilátor) sice může některá pole obsadit prázdnou instrukcí (NOP), což se ale projeví ve sníženém využití plného výpočetního potenciálu. Překladač dále musí zaručit posloupnost instrukcí, dodržet počet taktů pro vykonání jednotlivých operací, přiřadit správnou výpočetní jednotku a zamezit kolizím mezi operacemi. Samotný proces překladu programu může tedy ovlivnit i komerční úspěšnost daného procesoru.

Zpětná kompatibilita.

Neustálý vývoj výrobních technologií a vnitřních struktur procesorů způsobuje změny v časování některých instrukcí, změny ve výpočetních jednotkách i v počtu univerzálních registrů. U architektury VLIW pak v takovém případě program zkompilovaný pro předchozí typ procesoru není možné ve většině případů spustit na novějším typu procesoru. Příkladem mohou být grafické akcelerátory firmy AMD s architekturou VLIW5 a jejich novější čipy s architekturou VLIW4. Softwarová kompatibilita je zde řešena příslušným ovladačem pro daný typ grafické karty. Tento problém se ale nemusí příliš týkat vestavěných systémů (embedded system), které mají většinou stejný program po celou dobu své životnosti.

VLIW () je procesorová architektura, která umožňuje instrukční paralelismus (vykonávání několik nezávislých instrukcí souběžně) aniž by CPU musela vyhodnocovat časovou návaznost jednotlivých operací a možné kolize. Paralelismu je dosaženo sloučením vzájemně nezávislých operací v jeden celek (instrukční paket). Mezi zástupce této architektury patří například procesory řady TMS320C6, SHARC, Itanium a některé grafické procesory (GPU).

超长指令字(VLIW:Very long instruction word)指的是一种被设计为可以利用指令级并行(ILP)优势的CPU体系结构。一个按照顺序执行指令的非超标量处理器不能充分的利用处理器的资源,有可能导致低性能。


Přehled.

Projekt byl spuštěn na začátku roku 2001 z důvodu psaní doktorské práce jako jeden z prvních systémů digitálního diskžokejování. Dnes jde o uhlazenou aplikaci, která je ročně stažena víc než milionkrát a obsahuje mnoho pro digitální diskžokejová řešení běžných funkcí, jakož i některé jedinečné: Podporuje pokročilé MIDI a HID DJ řadiče, je licencován pod GPL (v2.0 nebo novější) a běží na všech hlavních operačních systémech pro stolní počítače. Do vydání verze 1.10.0 s prací na Mixxxu pomohlo více než 100 vývojářů a uměleckých tvůrců.

Podpora pro technické a programové vybavení.

Podpora pro zvukové soubory.

Mixxx dokáže přečíst nejoblíbenější formáty zvuku včetně MP3, Ogg Vorbis, WAV, AIFF a FLAC. Verze 1.8 uvedla systém přídavných modulů, aby byl Mixx schopen přečíst jiné formáty včetně patentově chráněných, jejichž dekodéry nelze společně s Mixxem ve spustitelné podobě legálně šířit (např. M4A/AAC/MP4). Všechny takové přídavné moduly jsou, v případě že jsou přítomny, automaticky nahrávány za běhu programu.

Podpora pro zvukové API/vybavení.

Mixxx podporuje ASIO, WASAPI a DirectSound na Windows, OSS, ALSA a JACK na Linuxu, a CoreAudio na Mac OS X, vše toto přes PortAudio. Znamená to, že všechna zvuková zařízení podporovaná operačním systém jsou v Mixxxu použitelná.

Podpora pro řadiče vybavení.

Pro ovládání vnějšího vybavení Mixxx podporuje mnoho řadičů MIDI a HID a je jediným programem pro diskžokejování používajícím JavaScript pro pokročilou součinnost s řadiči a zpětnou vazbu (představeno ve verzi 1.7.0.)  Přes podsystém ovládání vinylem, který je postaven na programu xwax, jsou podporovány také standardní analogové gramofonové talíře a přehrávače CD. To umožňuje, aby gramofonové talíře a přehrávače CD digitální hudbu ovládaly přes užití časově zakódovaného média.

Přijetí.

Obchod Apple.

Mixxx je jedním z prvních svobodných programů s otevřeným zdrojovým kódem dostupným v obchodu Mac App Store. Za méně než 48 hodin od okamžiku, kdy se v něm objevil v únoru 2011 Mixxx se stal číslem 1 mezi nejlepšími aplikacemi zdarma v USA, Německu a v Itálii.

Účast na letním táboře Google (Google Summer of Code).

Mixxx byl přijat jako vyučující organizace na GSoC v letech 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, a 2013.

Mixxx je počítačový program s otevřeným zdrojovým kódem pro hudební diskžokeje. Program je obzvláště vhodný pro styl míchání známý jako plynulý přechod mezi skladbami. Mixxx je multiplatformní, přirozeně podporuje většinu běžných hudebních souborových formátů a lze jej ovládat pomocí řadičů MIDI a HID.

Mixxx是开放源码的数码DJ软件,可以使用一台个人电脑将独立的音乐混合在一起。


Trvající principy.

Trvající principy jsou teologické základy, na nichž Kristova komunita stojí. Vytyčují hlavní body a cíle.

Rezoluce Světové konference.

Světová konference je nejvyšším zákonodárným orgánem Kristovy komunity. Koná se každé 3 roky (naposledy v roce 2016) a je složena z členů, zájemců a "přátel" Kristovy Komunity (spříznění lidé jiných vyznání). Během několikadenního setkání se po diskuzních kruzích hlasuje o rezolucích, které tvoří aktuální pravidla Kristovy komunity. Rezoluce by měly být v souladu s Trvajícími principy.

Články víry české komunity.

Česká odnož Kristovy komunity vydala 5 základních článků víry, které definují základní poselství této církve:

Historie RLDS.

V původní podobě se církev jmenovala Reorganizovaná Církev Ježíše Krista Svatých Posledních dnů, zkráceně RLDS (Reorganised Latter-day Saints). Byla "reorganizována" Josephem Smithem III. 6. dubna 1860, přesně 30 let po "znovuzřízení" původní církve jeho otcem Josephem Smithem. 6. dubna 1830. Stojí v mnoha věcech v ostrém protikladu k mainstreamové mormonské církvi – CJKSPD.  RLDS byla pro rané i pozdější mormony výrazná tím, že již od počátku udělovala kněžství osobám černošského původu, zatímco Církev Ježíše Krista Svatých Posledních dnů tuto možnost zavedla až v roce 1978. RLDS také již v roce 1984 uznala právo žen ke kněžství, má několik apoštolek a oddala několik homosexuálních párů.

Historie Kristovy komunity.

RLDS prošla ve 20. století mnoha změnami a v roce 2001 přijala nové jméno Kristova komunita. Vedoucími církve již nejsou pokrevní potomci Josepha Smithe. V roce 2008 zmocnila Světová konference proroka Veazeyho, aby ustanovil zásady o vztahu komunity a historie:

Nauka a smlouvy.

Spolu s Biblí a Knihou Mormonovou používá Kristova komunita také Nauku a Smlouvu, která není dávným dokumentem, ale je novodobého původu. Kdykoliv se při Světové konferenci běžní členové dohodnou na novém kroku, přijímá se zjevení nebo deklarace a dojde k pokroku ve směřování Kristovy komunity.  V kratší verzi CJKSPD obsahuje kromě více než 130 zjevení Josepha Smithe také 1 zjevení Brighama Younga, 1 zjevení Johna Taylora, 1. oficiální deklaraci WIlforda Woodruffa, 1 zjevení Josepha F. Smithe a 2. oficiální deklaraci Spencera W. Kimballa.  Verze Kristovy komunity obsahuje 17 oddílů od syna Josepha Smithe, Josepha Smithe III. Dále 7 oddílů od jeho syna, Fredericka M. Smithe a následně ještě 15 dalších zjevení od jeho bratrů, Israela A. Smithe a W. Wallace Smithe. Kniha obsahuje také 12 dalších zjevení jejich pokračovatelů.

Současní apoštolové Kristovy komunity.

Kristova komunita ponechala Kvoru 12 apoštolů stejné role, jaké mělo během života mormonského proroka Josepha Smithe. Staralo se o šíření evangelia světu, tj. misionářské šíření "radostné zvěsti".  Za dnů Josepha Smithe byli apoštolové vždy vedoucími misií a byli často na dlouhou dobu mimo Ameriku – Oddíly Nauky a Smluv 114 a 118 mluví například o vyslání apoštolů do Británie. Tito a další apoštolové nejezdili do Evropy nebo jiných částí světa na několik dní, během nichž by spali v hotelu, nýbrž odjeli do cizí země, aby tam na 2 roky žili. Církev Ježíše Krista Svatých Posledních dnů tento prvek zachovala u misijních prezidentů a sedmdesátníků, avšak u samotného Kvora 12 apoštolů nikoliv. Důvod může spočívat ve změnách, které provedl Smithův nástupce Brigham Young.  Každý z 12 apoštolů Kristovy komunity má tedy na starost určitou oblast světa, s níž je spjat. Kupříkladu apoštolem pro tichomořské ostrovy je apoštolka Mareva Arnaud Tchong, žena, pocházející z Tahiti. Africkou misii vede Bunda Chibwe, muž, pocházející ze Zambie.

Kristova komunita (anglicky Community of Christ), nazývaná dříve RLDS (Reorganised Church of Latter-Day Saints), je mezinárodní církev odštěpená od Církve Ježíše Krista Svatých posledních dnů, kterou na základě Božího nařízení založil Joseph Smith. V průběhu 20. století se stala silným zastáncem progresivních kroků, jako například svěcení žen, demokratické fungování nebo LGBT svatby. Pořádá každé 3 roky celosvětové setkání, nazvané Světová konference, kde se zástupci všech sborů na světě radí o budoucím postupu a spolu s vedoucími proroky přijímají nová zjevení, usnesení či rezoluce. V České republice existuje od roku 2017. Počet členů této církve se odhaduje na 250 000.

基督社区(英文:Community of Christ),先前称之为重组后的耶稣基督后期圣徒教会(英文:Reorganized Church of Jesus Christ of Latter Day Saints、英文简称:RLDS)是一个为世人所知追求和平的基督信仰的宗派。它据称在全世界50个国家有25万信众。在它独特的神学和不同地处理基督信仰的方式下,它鼓励会友们「选择你自己的神学」。它有松散地基于「Revised Common Lectionary(校定后的共通经文日课)」的大量非礼文式的传统。从它在美国密苏里州独立城的总部,它特别专注于基督徒宣教、和平与公义的事工、属灵和完全、青年事工以及外展事工。教会的教导强调「所有人都被呼召」、「有价值的个人」以及「分享基督的和平」。


Děj.

Všechno začíná 60 dní před smrtí Micaha Sloata. Katiena mladší sestra Kristie se provdala za vdovce Daniela Reye a spolu s jeho dospívající dcerou Ali, novorozeným dítětem Hunterem, mexickou hospodyní Martine a jejich ovčákem Abby se stěhují do nového domu na předměstí (jenom asi pět domů od Katie). Všichni si dům náležitě prohlédnou a Ali hned po příjezdu zapne osudovou kameru a všechno točí. Radost ale pomine po pár dnech. Někdo se do domu vloupal a zdemoloval všechno jeho vybavení. Ušetřen je pouze Hunterův pokoj. Je však kupodivu, že nezmizelo nic kromě Kristiinho náhrdelníku od Katie. Dan odkoupí od jedné firmy sedm důmyslných kamer rozmístěných po domě, aby se vloupání neopakovalo. Hned od nainstalování kamer se však začnou dít podivné věci, dveře od sklepa se samovolně otevírají a zavírají, pánve padají ze stojanu, Hunter ve své kolébce buď pláče nebo si s něčím neviditelným hraje a pes je neklidný. Martine začne s podivným rituálem na vyhnání zlých duchů. To se však Danovi nelíbí a vyhodí ji. V jednu noc kamera zaznamená vodní vysavač, jak sám vyjde z vody, ale Dan si myslí že, ho jen špatně nadstavil. Zatímco Ali pokládá jevy za úžasné, Dan je přesvědčen že jde o pouhou paranoiu. Kristie se bojí a promluví si s Katie. Ta jí však poradí, aby se o to nestarala nebo to bude ještě horší. Dan Kristie vezme na večeři a Ali má hlídat Huntera. Spolu se svým přítelem Bradem udělají seanci na tabulce ouija, která vyhláskuje H, U, N, T, E, R. Brad poté odejde. Ali se dívá na televizi. Když pak usne, televize začne sekat a nad Ali je vidět jakýsi zlověstný stín, který se k ní nakloní. Ali se s křikem probere. Někdo zaklepe na dveře, Ali otevře, ale nikdo venku není. Když vyjde ven, dveře se za ní zabouchnou. Zatím Hunter ve svém pokoji začne vzlykat. Jakási záhadná síla jej vytáhne z kolébky. Hunter sejde po schodech a otevře sklep a poté se vyšplhá nahoru do pokoje. Dan a Kristie se vrátí domů a vyčítají Ali, že ony dveře vůbec otevřela. Ta odpoví, že ve spaní slyšela, jako by někdo volal její jméno. Dan se naštve a nevěří tomu. Ali mu další den ukáže záznam z kamery. On ale stále prohlašuje, že dveře zabouchl vítr. Ali s Bradem najdou na počítači, že pokud jsou jevy trvalé, je možné, že jde o démona a že pokud s ním člověk uzavře dohodu o bohatství, musí zaplatit prvorozeným synem. Hunter je v rodokmenu první muž z Kristiny ztrany. Další noc Abby slyší zvuky zdola. Začne štěkat, pak ji cosi vtáhne mimo kameru a zdá se, jakoby s někým bojovala. Dan a Ali najdou v hale její tělo a hned spěchají k doktorovi, ale marně. Na druhý den Kristie čte v kuchyni a najednou se všechny dvířka a šuplíky ránou otevřou. Kristie se vystraší a běží nahoru. V noci Hunter pláče, když jej chce Kristie utišit, záhadná síla ji začne unášet dolů po schodech. Pokusí se utéct, ale nakonec je stejne vtáhnuta do sklepa a mlácena onou silou. Asi po dvou hodinách ticha vyjde ze sklepa jakoby nic a jde si lehnout. Ráno Dan musí na dvě hodiny odběhnout do práce a Ali zůstane s Kristie sama. Najde škrábance a krev na dveřích od sklepa a ji celou od kousanců ležet v Hunterově pokoji. Poté se ohlédne za nějakým zvukem a Kristie zmizí. Hledá ji po celém pokoji. Nakonec ji Kristie odežene. Ali volá otci, ať přijde domů a poté, když uvidí záznam z minulé noci, se velmi vyděsí. Ukáže ho Danovi a ten zavolá Martine, ta mu dá naolejovaný krucifix a řekne nemyslitelné. Že musí přenést démona na jejího pokrevného příbuzného, tedy na Katie. Dan to přes Aliny i svoje protesty udělá. Kristie jej hned napadne, v domě najednou zhasne elektřina a Hunter zmizí. Nakonec ale Kristie chytí a provede vymýtání. Podlaha se otřese s celou zemí. Dan, bezvědomou Kristie uloží do postele. Děj se pak přenese o tři týdny později. U Reyových je všechno v normálu, ale u Katie a Micaha všechno začíná. Poté začne první záběr z prvního dílu. Následný text: "Micah byl zabit 8. října 2006". V poslední noc (9. října) je Ali na školním výletu, Kristie je nahoře s Hunterem a Dan se dívá na televizi. Do domu vejde Katie s Micahovou krví na tričku, zlomí Danovi vaz, vyjde nahoru a vhodí Kristie do kamery a vezme si malého Huntera sebou. Démon tak dostane svůj dluh. Poslední text: "Ali se 12. října vrátila z výletu a našla těla svých rodičů"."Policie našla Micahovo tělo den poté"."Místo pobytu Katie a Huntera není známo".

Paranormal Activity 2 je americký hororový film z roku 2010 režiséra Toda Williamse, natočený podle scénáře Michaela R. Perryho. Jde o prequel/sequel filmu "Paranormal Activity" z roku 2007. Snímek měl premiéru v říjnu 2010.

《鬼入镜》(Paranormal Activity 2),又译名为灵动:鬼影实录2,2010年美国超自然恐怖片,为2007年电影《灵动:鬼影实录》的续集,《鬼入镜系列》的第二集,承袭首集的纪实风格(监视器、V8)拍摄。由独立制片导演陶德·威廉斯(Tod Williams)执导,首集编导欧伦·佩利(Oren Peli)担任制片;麦可·佩瑞(Michael R. Perry)编剧。


Vývoj.

První informace a obrázky ze hry vyšly 2. prosince 2014, tehdy pod názvem Assassin's Creed Victory. V květnu 2015 byl podnázev změněn na Syndicate a 12. května 2015 bylo od Ubisoftu oficiálně oznámeno vydání hry. Hra byla vydána 23. října 2015 na PlayStation 4 a Xbox One; a 19. listopadu na PC (Microsoft). Hra je vyvíjena pobočkou Ubisoftu v Québecu.

O hře.

Herní svět a herní mechanika přesahují otevřenost předchozího dílu série Assassin's Creed Unity. Celkově je hra akčnější a brutálnější. Nicméně, každá mise bude přidělena pouze jednomu z dvojčat.  Hráč může v otevřeném světě kdykoliv přepínat mezi Jacobem a Evie. Každý z nich má svoje mise a svůj vlastní strom dovedností.  Hra neobsahuje multiplayer, který se v sérii také nevyskytoval v dílech Assassin's Creed, AC II a AC Rogue. Vývojáři se díky tomu pořádně zaměřují na single-player. Mapa Londýna je přibližně o 30 % větší než mapa Paříže v AC Unity.  Novinkou v tomto díle je, že Jacob a Evie mají svůj gang, který se jmenuje Rooks a díky tomu mohou bojovat s dalšími gangy a získávat tak další území Londýna. Do hry byla nadále přidána možnost řídit kočáry s koňským spřežením.

Příběh.

Rok 1868: Jacob a Evie přijíždějí do Londýna. Vidí Londýn během průmyslové revoluce, kontrolovaný templáři. Začnout budovat vlastní gang a postupně musí vyčistit město od vysoce postavených templářů jako jsou Rupert Ferris, Pearl Attaway, John Elliotson, David Brewster nebo Maxwell Roth, všichni podporující templáře Crawforda Starricka. Na konci hry je závěrečná mise "Nezapomenutelná noc", která končí zabitím Crawforda Starricka.

DLC.

Pro tuto hru byly oznámeny 4 příběhové DLC: DLC budou postupně vycházet po vydání hry.

Season Pass.

Součástí Season Passu bude:

Jack the Ripper.

Jack the Ripper je DLC k AC Syndicate. Jedná se o singleplay styl hry. Vývojáři jsou Ubisoft Monpelier a vychází na PlayStation 4, Xbox One i Windows. DLC vyšlo 15. prosince 2015. Děj se odehrává dvacet let po událostech ve hře. Objevují se opět postavy Jacob a Evie Frye. Jacob se ale stane nezvěstným a Evie je pravděpodobně poslední žijící asasín v Londýně. Toto DLC přidává nové bojové mechaniky, které jsou o hodně brutálnější než plná hra. Např. bomby strachu, bodce.

Assassin's Creed Syndicate (dříve Assassin's Creed Victory) je další díl v historicko-akční sérii her Assassin's Creed. Protagonisty hry jsou dvojčata Fryeovi – Evie a Jacob. Tento díl je zasazen do Viktoriánského období v Londýně, během průmyslové revoluce a celý příběh se odehrává během roku 1868. Hra vyšla 23. října 2015 na PlayStation 4 a Xbox One a 19. listopadu i na Windows.

是一部由育碧魁北克开发、育碧公司发行的第三人称历史奇幻动作冒险游戏。本作是刺客教条主系列的第九部作品,登陆于PlayStation 4、Xbox One和Microsoft Windows平台。


Raná léta a vzdělání.

Richard Wesley Hamming se narodil v Chicagu, Illinois 11. února 1915. Hamming chtěl původně studovat strojírenství ale nedostatek peněz, zapříčiněný Velkou hospodářskou krizí, mu tento záměr překazil. Jedinou nabídku stipendia získal od Chicagské univerzity, která ovšem strojírenské obory nenabízela. Stipendium tedy přijal a rozhodl se pro matematickou informatiku a v roce 1937 získal bakalářský titul.  Pokračoval v magisterském studiu na univerzitě v Nebrasce. Po získání magisterského titulu pokračoval v doktorském studiu na Illinoiské univerzitě, kde psal disertační práci, která se zabývala teorií lineárních diferenciálních rovnic. Ve své práci pokračoval v myšlenkách svého vedoucího, Waldemara Trjitzinskyho. Zabýval se Greenovými funkcemi a rozvíjel metody Jacoba Tamarkina pro získávání charakteristických řešení. Po dokončení doktorského studia pokračoval jako učitel matematiky. V roce 1944 se stal docentem na univerzitě v Louisville.

Projekt Manhattan.

V dubnu roku 1945 se připojil k projektu Manhattan a pracoval na výpočetních strojích, které řešili složité výpočetní operace pro fyzikální výpočty. Tyto výpočty byly použity k simulování experimentů v rámci vývoje jaderných bomb.

Bellovy laboratoře.

V Bellových laboratořích sdílel Hamming kancelář s Claudem Shannonem. V rámci výzkumného matematického oddělení pracoval také s Johnem Tukey nebo Brockway McMillanem.  Ačkoliv byl Hamming najat zejména k práci na teorii pružnosti, věnoval i mnoho času počítacím strojům. V rámci svých pokusů na počítacích strojích si uvědomil, že může dojít k chybám, které jeho výpočty znehodnocují. A tak navrhl postup, jak chyby odhalit pomocí paritních bitů. Hammingův kód je výsledkem této práci a umožňuje opravu jednoho bitu lineárního kódu.  V průběhu roku 1950 naprogramoval jeden z prvních počítačů, IBM 650, a společně s Ruth A. Weiss vyvinul programovací jazyk L2, který byl dokončen v roce 1956. Tento jazyk byl hojně využíván v Bellových laboratořích ale i mimo ni, kde byl znám jako Bell 2. Počítač IBM 650 byl nahrazen IBM 704 a programovací jazyk L2 dodnes používaným Fortranem.  Po celou dobu působení v Bellových laboratořích se Hammingovi vyhýbala větší zodpovědnost za řízení celé firmy, ačkoliv byl několikrát povýšen na manažerské pozice. Sám to považuje za největší nedostatek své kariéry v Bellových laboratořích.

Pozdější život.

Od roku 1958 do roku 1960 působil jako prezident ACM. Jeho filozofie numerických výpočtů se později ukázala jako přínosná pro ostatní vědce. V pozdějších letech rovněž našel zalíbení ve výuce, které se věnoval na Stanfordově univerzitě, City College of New York nebo i Princetonské univerzitě.  V roce 1976 se přesunul na námořní postgraduální školu v Monterey County v Kalifornii, kde pracoval v pozici docenta matematické informatiky a věnoval se výuce a psaní. Zastával názor, že se matematika a jí podobné obory vyučují nezajímavým způsobem a snažil se ji zpopularizovat. Zemřel 7. ledna 1998 na infarkt, přičemž ještě několik týdnů předtím vydal svá poslední skripta k výuce.

Richard Wesley Hamming (11. února 1915 - 7. ledna 1998) byl matematik, jehož práce měla velký význam na matematickou informatiku a telekomunikaci. Mezi jeho nejznámější objevy patří Hammingův kód, Hammingova vzdálenost nebo Hammingovo okno.

理乍得·卫斯里·汉明(英语:Richard Wesley Hamming,1915年-2月11日-1998年-1月7日),美国数学家,主要贡献在计算机科学和电讯。


Životopis.

Narodil se ve Waterloo v Iowě, je synem Dennise a Penny DeVine. V roce 2002 odmaturoval na Millard South High School v Omaha v Nebrasce. Navštěvoval Orange Coast College. Později se přestěhoval do Los Angeles, kde začal pracovat jako stand-up komik a herec.

Kariéra.

V roce 2006 DeVine a jeho kamarádi Blake Anderson, Anders Holm a Kyle Newacheck vytvořili skeč-komediální skupinu Mail Order Comedy. Přesto, že skupina vystupovala živě, prožili velký úspěch prostřednictvím MySpace a YouTube. Seriál stanice G4 "Attack of the Show!" vysílala hudební video skupiny „Wizard Never Die“. Hudební album "Purple Magic", vydané 1. dubna 2009, obsahovala 14 písniček. Seriál "Workaholics" měl premiéru 6. dubna 2011 na stanici Comedy Central, ve kterém Adam hrál a stal se i jeho spolutvůrcem a producentem.  Malou roli si zahrál ve filmu "Mamminčin mazánek" (2007) a "The Legend of Awesomest Maximus" (2009). Získal vedlejší roli v seriálu "Samantha Who?". Objevil se v seriálech "Traffic Light" (2011), Zpátky do školy (2013) a Arrested Development (2014). V roce 2012 si zahrál roli Bumpera v hudebním filmu "Ladíme!." Za roli získal cenu Teen Choice Awards v kategorii Filmový zloduch. Roli si zopakoval v sequelu filmu "Ladíme 2" v roce 2015.  Svůj hlas propůjčil postavě Steva v animovaném seriálu "Uncle Grandpa", který měl premiéru 2. září 2013. Jeho vlastní seriál "Adam Devine's House Party", měla premiéru na stanicic Comedy Central v říjnu 2013. Vedlejší roli získal v páté a šesté sérii sitcomu stanice ABC "Taková moderní rodinka." V roce 2016 si zahrál ve filmu se Zacem Efronem "Mike i Dave sháněj holku".  V roce 2018 si zahrál hlavní roli v romantické komedii, ke které také napsal scénář "When We First Met". Ve filmu si zahrál s Alexandrou Daddario, Shelley Hennig a Robbiem Amellem. Ve stejném roce si také zahrál ve filmu "Game Over, Man!" V roce 2016 bylo oznámeno, že si zahraje po boku Jeffrey Tambora a Gillian Jacobs ve filmu "Magic Camp". Premiéra je stanovena na 4. dubna 2019. V roce 2019 měl také premiéru film "No není to romantika?", ve kterém hraje po boku Rebel Wilson a Liama Hemswortha"."

Osobní život.

Dva roky chodil s herečkou Kelley Jakle, se kterou se seznámil v roce 2012 na natáčení filmu "Ladíme!." Od ledna 2015 chodí s herečkou Chloe Bridges.

Adam Patrick DeVine (* 7. listopadu 1983, Waterloo, Iowa, Spojené státy americké) je americký komik, zpěvák, textař, producent, herec a dablér. Je tvůrcem a hvězdou seriálu "Workaholics" a "Adam Devine's House Party". Zahrál si roli Bumpera Allena v hudebních filmech "Ladíme!" (2012) a "Ladíme 2" (2015)

亚当·派翠克·迪凡(英语:Adam Patrick DeVine,1983年-11月7日)是一位美国男演员、喜剧演员、监制和编剧。较著名的是在电视剧《初入职场》(2011年至今)和《亚当迪凡的欢乐派对》(2013年至今)中的演出和担任共同创作者。而他也在歌舞电影《歌喉赞》(2012年)和《歌喉赞2》(2015年)中饰演邦普·艾伦。


Ocenění.

Film byl v roce 1996 nominován na Oscara ve dvou kategoriích Nejlepší scénář a Nejlepší mužský herecký výkon ve vedlejší roli (Kevin Spacey), obě tyto nominace dokázal proměnit ve zlaté sošky.  Další ocenění, která film získal, byla na Independent Spirit Award, a to v kategorii Nejlepší scénář a Nejlepší herec ve vedlejší roli (tentokrát ocenění získal Benicio Del Toro). Nominaci, kterou film neproměnil, byla nominace v kategorii Nejlepší kamera.  V Británii byl film nominován na cenu BAFTA v kategorii Nejlepší střih, Nejlepší scénář a Nejlepší film. Proměnil dvě ze tří nominací – Nejlepší střih a Nejlepší scénář.  Dále byl film nominován na cenu Glóbus za Nejlepší herecký výkon ve vedlejší roli (Kevin Spacey).  „Neakademickým“ oceněním pro film bylo v roce 2008 vyhlášení Amerických filmovým institutem za 10. nejlepší mysteriózní film tamější kinematografie.

Zajímavosti.

Scénář.

Bryan Singer a Christopher McQuarrie se seznámili na střední škole, kde byli spolužáky. Christopher McQuarrie napsal film jako poctu filmům noir a snímkům klasického Hollywoodu. Název vychází z poslední věty Claudea Rainse v legendární Casablance: „Sežeňte Obvyklé podezřelé“, pocta však více tkví ve filmech Humphreyho Bogarta, představitelem soukromého detektiva pátrajícím mezi nejhoršími kriminálníky. Flashbackové scény vyprávění vychází z Občana Kanea nebo Rašomona.

Hudba a střih.

Jak Christophera McQuerriho, tak Johna Ottmana znal režisér Bryan Singer z dob studii. Když John Ottman pomáhal svému kamarádovi se stříháním filmu k studentskému Oscarovi, asistoval mu právě Bryan Singer, který mu již v té době řekl, že až bude točit nějaký film, určitě se mu ozve. Spolu se tedy sešli při snímku Obvyklí podezřelí, kterému Ottmanova hudba a střih přidávají nezapomenutelnou atmosféru filmu.

Premiéra.

Film byl poprvé promítán na filmovém festivalu v Cannes, kde uchvátil, jak diváky, tak kritiky. Tento úspěch povzbudil americké distributory, kteří filmu zcela nevěřili a měli pochyby o tom, jestli diváci zvládnout vyslovit titulní postavy Keyser Söze. Tuto slabinu však dokázala přeměnit marketingová agentura v přednost, když zahájila kampaň s billboardy po celé Americe s nápisem „Kdo je Keyser Söze?“.

Finance.

Pro tvůrce nebylo snadné sehnat dostatek financí pro natáčení. Investoři o tento žánr (pro jeho příliš temnou tematiku) nejevili zájem. Po dlouhé době se našel pouze Aaron Spelling – televizní producent, známý především produkováním amerických seriálů "Beverly Hills 90210" nebo "Melrose Place". Filmařům poskytl rozpočet ve výši 6,5 milionů dolarů. Díky nepříliš velkému rozpočtu film nevyniká speciálními efekty. Technické nedostatky jsou však nahrazeny tajemnou atmosférou, dobře stavěným příběhem a hereckými výkony.

Obvyklí podezřelí (v anglickém originále The Usual Suspects) je americký kriminální thriller z roku 1995 natočený režisérem Bryanem Singerem. V té době začínající režisér způsobil filmem "Obvyklí podezřelí" malou revoluci v žánru krimi.

《普通嫌疑犯》(英语:"The Usual Suspects",又译为《嫌疑惯犯》)是1995年的一部美国新黑色电影。该片由克里斯托普赫·麦奎里担任编剧,布莱恩·辛格执导,主要围绕外号“Verbal”的骗子罗杰·金特(凯文·斯贝西饰演)接受警方讯问展开。金特向审讯他的美国海关探员大卫·库科(查兹·帕明特瑞饰演)讲述了一个情节错综复杂的故事,解释了停靠在加州圣佩德罗湾洛杉矶港上的一艘失火的船上为何会出现一场大屠杀。插叙(flashback)和旁白的使用,使得金特对其同伙在船上原因的解释变得更加复杂。


Křížení nervových vláken.

Nekřížící se vlákna, která pocházejí z temporálních polovin sítnice (nazální část zorného pole), probíhají na okrajích chiasmatu. Vykazují obloukovitý průběh a po přechodu do optického traktu opět zaujímají tutéž polohu, jakou měly v očním nervu. Vlákna z horních temporálních kvadrantů probíhají nahoře a dolních temporálních kvadrantů dole.  Křížící se vlákna z nazálních polovin sítnice (temporální polovina zorného pole) pronikají skrz chiasma jako široce rozvětvený svazeček a dosahují do protilehlého optického traktu. Vlákna z dolního nazálního kvadrantu sítnice probíhající při předním okraji chiasmatu, opisují přední kličku, při vstupu druhostranného očního nervu, aby pak dosáhla druhostranný optický trakt. Vlákna z horního nazálního kvadrantu sítnice táhnou směrem ke stejnostrannému optickému traktu a opisují zadní kličku a vstupují podél zadního okraje chiasmatu do druhostranného traktu.  Vlákna jdoucí z makuly (žlutá skvrna) se těsně před dosažením chiasmatu rozdělují na dva svazečky. Dolní svazeček vláken jde přímo a horní svazeček vláken se kříží. Toto zkřížení se odehrává v zadní části chiasmatu. V traktu pak probíhají makulární vlákna opět v centru. Vlákna pupilomotorického reflexu mají stejný průběh jako vlákna makulární a existují zde rovněž přímá a křížící se vlákna.

Krevní zásobení.

Krevní zásobení je obstaráváno vnitřní karotidou, která zde opouští sinus cavernosus a vysilá své konečné větve. V měkké pleně mozkové, která obklopuje chiasma, je hustá kapilární sít. Zásobují ji mozkové tepny a tepny jdoucí k hypofýze. Venózní krev je pak odváděna do přední mozkové vény.

Patologie chiasma opticum.

Útlak chiasma optikum (např. nádorem hypofýzy) vede k charakteristickým výpadkům zorného pole, které vyplývají ze specifického křížení vláken obou zrakových nervů. Tyto výpadky se nazývají hemianopsie. Pokud jsou výpadky jednostranné jedná se o homonymní hemianopsie. U oboustranného výpadku zorného pole jde o bitemporální nebo binazální hemianopsii.

Hypofyzarní tumory.

Hypofyzární tumory se projevují změnami v zorném poli asi v 90%. skiagrafické změny tureckého sedla jsou v 80%, hypofyzární dysfunkce se projeví u 60% nemocných a obrny okohybných nervů přicházejí u necelých 10% nemocných. Z tohoto je patrné, že oftalmologické výšetření, zejména pak podrobné vyšetření zorného pole, má základní diagnostický význam. Zpravidla prokáže více či méně vyjádřenou bitemporální hemianopsii. Pokud komprese netrvá příliš dlouho, lze docílit chirurgickým zákrokem ke zlepšení vidění.

Kraniofaryngeomy.

Kraniofaryngeomy jsou tumory vycházející z Ratketovy výchlipky. Vedou zejména k bitemporální hemianopsii, dále také hormonální dysfunkci a psychickým změnám.

Suprasellarní meningeom.

Při suprasellarních meningeomech je chiasma, případně zraková dráha, postižena velmi časně a velmi asymetricky. Další progrese bývá pomalá.

Aneurysma.

Tlak na chiasma může také být způsoben aneurysmem. Při tomto postižení bývá hemianopsie asymetrická a dochází také k postižení okohybných nervů.

Chiasma opticum spojuje jako most oba zrakové nervy a je místem částečného křížení dráhy zrakových nervů. Je to bílá ploténka mající čtyřrohý tvar. Na předních rozích do něj vstupují oba oční nervy a na zadních rozích z něj opět vystupují v podobě optických traktů. Šířka chiasma opticum je přibližně 12-14 mm, výška 3-4 mm a předozadní vzdálenost je 8 mm. Měkká plena mozková tvoří obal chiasma opticum. Leží asi 10 mm nad hypofýzou, pod bází mozku humpal.

视交叉为一呈长方形的神经纤维块,位于蝶骨视神经沟之后上方,第三脑室前壁和底部的交界处,构成第三脑室隐窝的向前延伸部。在脚间池前部,略呈倾斜,后缘比前缘高。在垂体上部,除其后缘之外均浸在脑脊液中。由于视神经颅内段长短不同以及汇成视交叉的角度大小不同,故其与垂体的位置关系因人而异。其横径约12mm,前后径约8mm,厚约3~5mm。若以垂体为位置对比的基点,则统计资料表明,约79%位于垂体的后上方,即轻度后置位;12%偏于垂体的前部,即轻度前置;5%极度前置,位于视交叉沟之前;4%极度后置到鞍背。视交叉与鞍背并不直接接触,两者相距5~10mm,其间隔有脚间池。


Historie.

Snaha splynout s okolím tu vždy byla už od dávných počátků. Ať už kvůli lovu, sabotáži či jiným důvodům, kdy na viditelnosti závisela úspěšnost mise. Ostatně příkladem můžou být jiné živočišné druhy, které se maskují před predátory či kořistí. Nicméně maskovací oblečení je velmi mladý pojem.  První snahu o maskování můžeme zaznamenat ve feudálním Japonsku (14. století), kde nindžové používali tmavou látku právě proto, že mise plnili hlavně v noci a temný oděv jim poskytoval dokonalé krytí. Další pokusy jsou známy až o několik století později. Změny oblékání vojáků začaly s příchodem 18. století, avšak nebyly natolik významné, aby změnily dosavadní trendy.  95. pěší Regiment z roku 1803, nosil tmavě zeleno-černý oděv, který lépe splynul s okolím, než klasická červená vojenská uniforma. Byl to první pokus Britské armády splynout s okolím a změnit tak roli vojáka. Místo reprezentování barev a moci své země měl za úkol skrýt se v terénu. Další změny v oblékání vojáků přišly v období kolem roku 1850, kdy Britští vojáci v Indii byli nuceni přebarvit své červené uniformy na přirozenější barvu, čímž vznikla nová barva Khaki, která se později stala standardní vojenskou barvou oblečení.  Nový vojenský trend se zanedlouho ujal i ve zbytku světa. Po té, co se khaki barva stala v roce 1902 oficiální barvou Britské uniformy, se ke změnám uniforem přidaly i Spojené státy americké, Rusko a jiné státy, které postupně vytvářely nové maskovací kombinace barev pro své vojáky. Avšak do vypuknutí První světové války ještě mnoho států používalo starý systém pestrého oblékání vojáků.  V roce 1915 vznikla ve Francii speciální Kamuflážní sekce, která sestávala z umělců. Každá maskovací uniforma byla jimi ručně malována a podle vzoru specifikovala druh vojáka, pro kterého byla určena. Později, téhož roku, se výroba rozšířila, protože vznikla nová idea maskování nejen vojáků, ale i objektů pomocí maskovacích sítí.  Na počátku První světové války některé státy pořád bojovaly v pestrých uniformách. Koncept kamufláže se ale rychle ujal a vojáci sami si později dokreslovávali maskovací prvky barvou email, nebo se potírali bahnem. Odstřelovači a speciální jednotky dokonce maskovali i zbytek své výbavy, čímž vznikly první Ghillie oblečení, speciální maskovací oděv využívaný hlavně odstřelovači.  Maskovací oděv podobný tomu, který známe ve 21. století, začala, jako první, používat Německá armáda. Největší rozmach maskovacích technik nastal v období Druhé světové války. Vznikaly nové varianty potisku a začala masová produkce. Němečtí vojáci SS začali nosit celouniformní maskáče (blůza, kalhoty), které už byly typově podobné maskovacímu oděvu dneška.

Typy.

Na počátku 21. století existují stovky vzorků na uniformách, podle druhu prostředí, se kterým má voják splynout – les, sníh, poušť ad. Vývoj maskovacích technik se během 20. století rapidně zrychlil a můžeme setkat s různými vzorky od „mloka“ až po digitální vzorky a vzory navržené pro boj do ulic. Změna uniforem je velmi častá právě proto, že mnohé státy mají zavedený standard, který zrovna nevyhovuje terénu, ve kterém se zrovna vojáci pohybují.  Konkrétně Československá armáda používala vzorky mlok a jehličí, přičemž mlok byl velmi podobný německé uniformě. Vzorek jehličí se udržel až do roku 1993, ale nejednalo se o vzorek československé výroby. Jehličí využívaly státy Varšavské smlouvy. Tento vzor s postupem času ztrácel na kvalitě, přičemž poslední kusy z výroby už skoro neplnily původní maskovací účely a navíc bylo těžké od sebe rozlišit jednotlivé státy Varšavské smlouvy, neboť všichni měli stejné uniformy. V polovině 80. let Češi přišli s novým vzorem. Jednalo se o kombinaci skvrn khaki, tmavě a světle zelených a černých skvrn, vzor 95.

Využití.

Původně se maskovací oblečení používalo ve válce, avšak ve 21. století se využití maskáčů rozšířilo i mezi civilisty. Maskáče jsou velmi oblíbené a žádoucí u vojenských sportů jako je Airsoft, ale používají se i při lovu zvěře a při jiných příležitostech.

Maskovací oblečení je druh oděvu, který se používá za účelem splynutí s prostředím. Aby maskování bylo co nejúčinnější, existují speciální druhy vzorků podle toho, v jakém terénu se člověk chce ukrýt.

军事伪装又称迷彩(英语:Military camouflage)为现代军事不可或缺之战术组成部分。到了19世纪,随着枪械的命中率与射速的不断上升,军事伪装的重要性也不断提升,与之相反的是直到20世纪前,各国军方依然倾向于使用明亮、单一且显眼的颜色,如卡其色来制作军服。将领们认为这有助于震摄敌军,并且也使得在战争迷雾中辨认友军,甚至对吸引新兵入伍也有帮助。


Mládí.

Wilhelm Kempff vyrůstal v Postupimi, kde byl jeho otec hudebním ředitelem a varhaníkem. Hře na klavír se zpočátku učil pod vedením svého otce, ale už v devíti letech začal docházet na berlínskou Hochschule für Music, kde studoval skladbu u Roberta Kahna a klavír u Karla Heinricha Bartha. Navštěvoval také recitály věhlasných klavíristů, dle vlastních slov na něj velmi zapůsobili Eugen d'Albert a Ferruccio Busoni. Později ještě vystudoval na Berlínské univerzitě filozofii a muzikologii.

Koncertní kariéra.

Po dokončení studií v roce 1917 začal hojně koncertovat. Hrál ve významných koncertních síních zpočátku v Evropě, později i v Japonsku a v Americe. Vytvořil také nahrávky téměř celého svého repertoáru, skladeb od Schumanna, Brahmse, Schuberta, Mozarta, Bacha, Liszta, Chopina a zejména Beethovena. Celý život spolupracoval s Berlínskou filharmonií, nahrával také komorní hudbu například s Yehudi Menuhinem, Pierrem Fournierem, Henrykem Szeryngem a dalšími. Svou dlouhou koncertní kariéru ukončil až v roce 1981 v Paříži ze zdravotních důvodů (objevila se u něj Parkinsonova nemoc).

Výuka.

Vedle koncertování se Wilhelm Kempff věnoval také výuce. V letech 1924 - 1929 byl ředitelem konzervatoře ve Stuttgartu. Od roku 1931 se podílel na pořádání letních klavírních kurzů v Postupimi a v roce 1957 založil v jihoitalském Positanu nadaci Fondazione Orfeo, pod jejíž hlavičkou vedl až do roku 1982 každoroční interpretační kurzy zaměřené na Beethovenovu hudbu. Později převzali vedení kurzů Kempffovi žáci a nadace dodnes pokračuje ve své činnosti pod názvem Wilhelm Kempff Kulturstiftung.

Skládání.

Wilhelm Kempff byl také poměrně plodným skladatelem v mnoha žánrech, psal opery, symfonie, komorní hudbu, klavírní sonáty i písně. Na uvedení svých symfonií často spolupracoval s dirigentem Wilhelmem Furtwänglerem. Kromě samostatných skladeb také například hrál své vlastní kadence v Beethovenových klavírních koncertech a upravil pro klavír množství Bachových skladeb.

Wilhelm Walter Friedrich Kempff (25. listopadu 1895 – 23. května 1991) byl německý klavírista, varhaník a skladatel. Měl velmi široký repertoár, nahrál mimo jiné všechny Beethovenovy a Schubertovy klavírní sonáty. Je považován za jednoho z nejlepších klavíristů 20. století.

威廉·沃尔特·弗里德里希·肯普夫 (Wilhelm Walter Friedrich Kempf) (1895年-11月25日-1991年-5月23日)是世界有名的德国钢琴大师以及作曲家。虽然肯普夫的演绎对象包括巴赫、弗兰兹·李斯特、萧邦、约翰内斯·布拉姆斯、罗伯特·舒曼等人,但其最为乐迷所推崇的则是他对于贝多芬与弗朗茨·舒伯特的诠释,舒伯特全部的奏鸣曲作品,肯普夫有至少一次的录音作品,贝多芬钢琴奏鸣曲全集则留下了三套录音,后两套现在仍然是公认的权威演绎。


Rodokmen a potomci.

Konni, celým jménem Konnie Polgrave, se narodila v roce 1999 v kynologickém centru ministerstva mimořádných událostí v Noginsku, kde měla být vycvičena jako pátrací a záchranný pes. Rodiče Konni jsou Henrietta Bush (matka) a Alkor Ross Bradford (otec). Alkor Ross Bradford měl předky u psů, které vlastnil Leonid Brežněv. Dle domněnek byla Konni pojmenována po americké političce Condoleezze Riceové. V prosinci roku 2000 ji darem dostal Vladimir Putin od ministerstva pro mimořádné situace.  7. prosince 2003 porodila Konni osm štěňat. Dvě ze štěňat byla darována tehdejšímu rakouskému prezidentovi. Další Konnino štěně je u záchranné služby ve Vladikavkazu.

Konni a Vladimir Putin.

Od doby, kdy se stala členem rodiny Putina byla velkou částí v jeho životě. V roce 2007 se s ní Putin nechal vyfotit a výslednou fotku použil na svoji akreditační kartu. Na této fotce sedí Putin v křesle a Konni u jeho nohou.  Časem se Konni naučila mnoho povelů, které občas předváděla, když byla s Putinem ve společnosti. Krom základních povelů jako je "Lehni!" zvládala například i panáčkování.  Sám Putin se s ní ukazoval na různých politických akcích. Například v prosinci roku 2004 se Putin rozhodl nevzít ji s sebou na novoroční párty a zatímco Putin měl na pódiu proslov, Konni utekla z domu a přišla za ním na jeviště. Se svým majitelem se také účastnila zasedání s běloruským prezidentem Alexandrem Lukašenkem. Kromě jiných známých politiků se Konni setkala i s Angelou Merkelovou, která ale trpí strachem ze psů, nebo Georgem W. Bushem.  V roce 2004 byla o Konni vydána 60 stránková kniha v angličtině, která zaznamenávala její dobrodružství a život s jedním z nejvlivnějších mužů světa. V časopise Ogoňok vystupuje jako rádce Putina.

Konni Polgrave (zkráceně Konni; 1999—2014) byla fena labradora, domácí mazlíček Vladimira Putina. V tisku byla obvykle zmiňována jako Koni či labrador Koni. Často se objevovala v novinových článcích, byla hrdinkou komiksu v časopise Ogoňok a knihy popisující život Vladimira Putina očima psa. Koncem roku 2014 zemřela.

科尼(,1999年-2014年),也译为柯尼, 全名康妮·保尔格雷夫(Connie Paulgrave)(),也被叫做康妮(Connie),是俄罗斯领导人弗拉基米尔·弗拉基米罗维奇·普京所有一只雌性拉布拉多犬。科尼是2000年俄罗斯军方领导人谢尔盖·绍伊古送给普京的礼物。科尼常伴普京左右,参加国事会议,会见来访的各国领导人。


Historie.

Fotbalem k přátelství 2013.

První mezinárodní dětské fórum Fotbalem k přátelství se konalo v Londýně 25. května 2013 a zúčastnilo se ho 670 dětí z 8 zemí: z Bulharska, Velké Británie, Maďarska, Německa, Řecka, Ruska, Srbska a Slovinska. Rusko reprezentovalo 11 fotbalových mužstev z 11 ruských měst, kde se v roce budou odehrávat zápasy fotbalového Mistrovství světa FIFA 2018. Fóra se dále zúčastnily mládežnické týmy klubů Zenit, Chelsea, Schalke 04 a Crvena Zvezda, vítězové sportovního dne Gazprom a vítězové festivalu Fakel (Pochodeň).  Děti během fóra hovořily se svými vrstevníky z jiných zemí a se slavnými fotbalisty a také navštívily finále Ligy mistrů UEFA 2012/2013 na stadionu ve Wembley.  Výsledkem fóra byl otevřený dopis, v němž jeho dětští účastníci formulovali osm hodnot programu: přátelství, rovnost, spravedlnost, zdraví, mír, oddanost, vítězství a tradice. Tento dopis byl posléze zaslán čelním představitelům UEFA, FIFA a MOV (Mezinárodního olympijského výboru). V září 2013 Sepp Blatter během setkání s Vladimírem Putinem a Vitalijem Mutkem potvrdil, že dopis obdržel, a prohlásil, že je program Fotbalem k přátelství připraven podporovat.

Fotbalem k přátelství 2014.

Druhý ročník programu Fotbalem k přátelství se konal ve dnech 23.–25. května 2014 v Lisabonu a zúčastnilo se ho přes 450 mladých fotbalistů ze 16 zemí: Běloruska, Bulharska, Velké Británie, Maďarska, Německa, Itálie, Nizozemska, Polska, Portugalska, Ruska, Srbska, Slovinska, Turecka, Ukrajiny, Francie a Chorvatska. Mladí fotbalisté se zúčastnili mezinárodního fóra Fotbalem k přátelství a turnaje v malém fotbale a navštívili finále Ligy mistrů UEFA 2013/2014. Vítězem mezinárodního turnaje v malém fotbale se v roce 2014 stal portugalský tým Benfica Lisabon, resp. mužstvo jeho mladých nadějí.  Výsledkem druhého ročníku programu byla volba lídra hnutí Fotbalem k přátelství. Stal se jím Filipe Soares z Portugalska. V červnu 2014 navštívil jako lídr hnutí devátý ročník mezinárodního mládežnického fotbalového turnaje, který se konal na památku Jurije Andrejeviče Morozova.

Fotbalem k přátelství 2015.

Třetí ročník mezinárodního společenského programu Fotbalem k přátelství se konal v červnu 2015 v Berlíně. Programu se poprvé zúčastnili mladí hráči z Asie – mládežnické týmy z Japonska, Číny a Kazachstánu. Třetího ročníku se zúčastnilo celkem 24 fotbalových týmů z 24 zemí.  Mladí fotbalisté hovořili se svými vrstevníky z ostatních zemí a s fotbalovými hvězdami včetně globálního ambasadora programu, Franze Beckenbauera, a také se zúčastnili mezinárodního turnaje juniorek v malém fotbale. Vítězem mezinárodního turnaje v malém fotbale se v roce 2015 stal juniorský tým rakouského Rapidu Vídeň. O událostech třetího ročníku programu Fotbalem k přátelství referovalo na 200 novinářů z předních světových publikací a také 24 mladých reportérů z Evropy a Asie, kteří se zapojili do práce Mezinárodního dětského tiskového centra.  Ročník 2015 vyvrcholil slavnostním předáním Poháru devíti hodnot, který získal španělský fotbalový klub Barcelona [14]. Vítěze zvolily v předvečer fóra děti, které hlasovaly v globální volbě konané ve všech 24 účastnických zemích. Na závěr fóra všichni účastníci tradičně navštívili finále Ligy mistrů UEFA 2014/2015, které se odehrálo na Olympijském stadionu v Berlíně.

Fotbalem k přátelství 2016.

Začátek ročníku 2016 mezinárodního společenského programu pro děti Fotbalem k přátelství byl vyhlášen na online tiskové konferenci prostřednictvím služby Hangout, která se konala 24. března v Mnichově za účasti globálního ambasadora programu Franze Beckenbauera.  Čtvrtého ročníku programu se zúčastnilo 8 nových mládežnických týmů z Ázerbájdžánu, Alžírska, Arménie, Argentiny, Brazílie, Vietnamu, Kyrgyzstánu a Sýrie, takže celkový počet účastnických zemí dosáhl čísla 32.  Dne 5. dubna 2016 začalo hlasování o udělení jedinečného Poháru devíti hodnot. Do hlasování o vítězi se zapojili fotbaloví fanoušci z celého světa, ovšem o celkovém vítězi rozhodly hlasy účastníků programu Fotbalem k přátelství. Pohár získal německý fotbalový klub Bayern Mnichov. Účastníci programu Fotbalem k přátelství ocenili tento klub za aktivity zaměřené podporu dětí se speciálními potřebami a iniciativy směřující k poskytování péče dětem v různých zemích a těm, kteří ji potřebují.  Čtvrté mezinárodní dětské fórum Fotbalem k přátelství a finálový zápas mezinárodního mládežnického turnaje v malém fotbale se konaly v Miláně ve dnech 27.-28. května 2016. Vítězem turnaje se stal slovinský tým Maribor. Na závěr fóra všichni účastníci tradičně navštívili finále Ligy mistrů UEFA. O událostech v průběhu fóra referovalo více než 200 novinářů z předních světových médií i z Mezinárodního dětského tiskového střediska, kde působili i mladí novináři z účastnických zemí.  Čtvrtého ročníku fóra Fotbalem k přátelství se zúčastnili i mladí fotbalisté syrského klubu Al-Wahda, což představovalo bezprecedentní událost. Zařazení syrského týmu mezi účastníky programu a účast syrských dětí na událostech v Miláně byly důležitým krokem k překonání humanitární izolace této země. Arabská sportovní redakce mezinárodní televizní stanice Russia Today natočila s podporou syrské fotbalové federace o dětských účastnících projektu dokumentární film „Tři dny bez války“. Premiéru tohoto filmu zhlédlo 14. září 2016 v Damašku více než 7 000 lidí.

Fotbalem k přátelství 2017.

Za místo konání ročníku mezinárodního dětského společenského projektu Fotbalem k přátelství v roce 2017 byl vybrán Sankt-Petěrburg (Rusko) a finálové zápasy se odehrály od 26. června do 3. července.  Počet účastnických zemí se v roce 2017 zvýšil z 32 na 64. Akce Fotbalem k přátelství se v tomto ročníku poprvé zúčastnily děti z Mexika a z USA. Projektu se tedy zúčastnili mladí hráči ze čtyř kontinentů – Afriky, Eurasie, Severní a Jižní Ameriky.  Pátý ročník programu se konal podle nové koncepce: byl vybrán vždy jeden mladý fotbalista, který reprezentoval svoji zemi. Děti vytvořily osm mezinárodních týmů, Skupin přátelství, které byly složeny z chlapců a dívek ve věku 12 let, včetně dětí se zdravotním postižením.  Během otevřeného losování bylo oznámeno složení týmů a herní pozice zástupců účastnických zemí. Losování proběhlo v režimu internetové konference. Každý z osmi Týmů přátelství vedl mladý trenér: Rene Lampert (Slovinsko), Štefan Maximovič (Srbsko), Brandon Shabani (Velká Británie), Charlie Suj (Čína), Anatolij Čentulojev (Rusko), Bogdan Krolevecký (Rusko), Anton Ivanov (Rusko), Emma Henschenová (Nizozemsko). Losování se zúčastnila i zástupkyně mezinárodního tiskového centra programu Fotbalem k přátelství Lily Matsumotová (Japonsko).  Vítězem Mistrovství světa programu Fotbalem k přátelství v roce 2017 se stal „oranžový“ tým, do něhož patřili trenér a mladí fotbalisté z devíti zemí: Rene Lampert (Slovinsko), Hong Jun Marvin Tue (Singapur), Paul Puig I Montana (Španělsko), Gabriel Mendoza (Bolívie), Ravan Kazimov (Ázerbájdžán), Chisimir Stanimirov Stančev (Bulharsko), Ivan Agustin Casco (Argentina), Roman Horák (Česko), Hamzah Yusuf Nuri Alhavvat (Libye).  Mezinárodní dětské fórum Fotbalem k přátelství v roce 2017 navštívili Viktor Zubkov (předseda představenstva akciové společnosti Gazprom) [38], Fatma Samura (generální sekretář FIFA), Philippe Le Flock (generální obchodní ředitel FIFA), Júlio Baptista (brazilský fotbalista), Ivan Zamorano (chilský útočník), Alexander Keržakov (ruský fotbalista) a další hosté, kteří byli přizváni, aby v mladší generaci propagovali klíčové lidské hodnoty.  V roce 2017 projekt svedl dohromady více než 600 000 lidí a závěrečných událostí v Sankt-Petěrburgu se zúčastnilo více než 1 000 dětí a dospělých ze 64 zemí.

Fotbalem k přátelství 2018.

V roce 2018 se šestý ročník programu Fotbalem k přátelství konal od 15. února do 15. června. Závěrečné události se konaly v Moskvě před Mistrovstvím světa FIFA 2018. Mladí fotbalisté a novináři reprezentující 211 zemí a oblastí světa se stali účastníky programu. Oficiálním začátkem programu v roce 2018 bylo otevřené losování Fotbalem k přátelství v přímém přenosu, na jehož základě bylo vytvořeno 32 mezinárodních fotbalových týmů – Týmů přátelství.  V roce 2018 byly v rámci poslání zaměřeného na ochranu životního prostředí Týmy přátelství nazvány podle vzácných a ohrožených živočišných druhů.  African ElephantKomodo DragonKipunjiBig TurtleDama GazelleCheetahRhinocerosAngel SharkPolar BearLemurGrizzly BearWhale SharkThree-Toed SlothKing CobraChimpanzeeGharialWestern GorillaImperial WoodpeckerSaigaBlond CapuchinKoala  Siberian Tiger  Grévy's Zebra  Orangutan  Giant PandaMagellanic PenguinRothschild's Giraffe  Humpback WhaleAfrican Wild DogLion  HippopotamusGalápagos Sea Lion Také v rámci poslání zaměřeného na ochranu životního prostředí 2018 dne 30. května byla zahájena mezinárodní akce Happy Buzz Day vyzývající světové společenství, aby podpořilo organizace na záchranu vzácných živočišných druhů. K akci se připojily národní parky a přírodní rezervace Ruska, USA, Nepálu a Velké Británie. Také během závěrečných událostí programu Fotbalem k přátelství v Moskvě se účastníci jezdili ekologickými autobusy poháněnými zemním plynem.  Země a oblasti, které se v roce 2018 účastní programu Fotbalem k přátelství:  1. Australské společenství  2. Rakouská republika  3. Ázerbájdžánská republika  4. Alžírská demokratická a lidová republika  5. Americké Panenské ostrovy  6. Americká Samoa  7. Anguilla  8. Antigua a Barbuda  9. Egyptská arabská republika  10. Argentinská republika  11. Aruba  12. Barbados  13. Belize  14. Bermudské ostrovy  15. Bolívarovská republika Venezuela  16. Bosna a Hercegovina  17. Britské Panenské ostrovy  18. Burkina Faso  19. Velkovévodství lucemburské  20. Maďarsko  21. Uruguayská východní republika  22. Republika Gabon  23. Guinejská republika  24. Gibraltar  25. Sultanát Brunej  26. Stát Izrael  27. Stát Katar  28. Stát Kuvajt  29. Libyjský stát  30. Stát Palestina  31. Grenada  32. Řecká republika  33. Gruzie  34. Východotimorská demokratická republika  35. Demokratická republika Kongo  36. Demokratická republika Svatý Tomáš a Princův ostrov  37. Srílanská demokratická socialistická republika  38. Dominikánská republika  39. Jordánské hášimovské království  40. Afghánská islámská republika  41. Íránská islámská republika  42. Mauritánská islámská republika  43. Italská republika  44. Jemenská republika  45. Kajmanské ostrovy  46. Kanada  47. Čínská lidová republika  48. Čínská Tchaj-pej (Tchaj-wan)  49. Andorrské knížectví  50. Lichtenštejnské knížectví  51. Guyanská kooperativní republika  52. Korejská lidově demokratická republika  53. Království Bahrajn  54. Belgické království  55. Bhútánské království  56. Dánské království  57. Španělské království  58. Kambodžské království  59. Království Lesotho  60. Marocké království  61. Nizozemské království  62. Norské království  63. Království Saúdská Arábie  64. Svazijské království  65. Thajské království  66. Království Tonga  67. Švédské království  68. Kyrgyzská republika  69. Curaçao  70. Laoská lidově demokratická republika  71. Lotyšská republika  72. Libanonská republika  73. Litevská republika  74. Malajsie  75. Maledivská republika  76. Spojené státy mexické  77. Mnohonárodnostní stát Bolívie  78. Mongolsko  79. Montserrat  80. Bangladéšská lidová republika  81. Nezávislý stát Papua Nová Guinea  82. Nezávislý stát Samoa  83. Nový Zéland  84. Nová Kaledonie  85. Tanzanská sjednocená republika  86. Spojené arabské emiráty  87. Cookovy ostrovy  88. Ostrovy Turks a Caicos  89. Albánská republika  90. Angolská republika  91. Arménská republika  92. Běloruská republika  93. Beninská republika  94. Bulharská republika  95. Botswanská republika  96. Burundská republika  97. Vanuatská republika  98. Republika Haiti  99. Republika Gambie  100. Republika Ghana  101. Guatemalská republika  102. Republika Guinea-Bissau  103. Honduraská republika  104. Džibutská republika  105. Zambijská republika  106. Republika Zimbabwe  107. Indická republika  108. Indonéská republika  109. Irácká republika  110. Irská republika  111. Islandská republika  112. Republika Kazachstán  113. Keňská republika  114. Kyperská republika  115. Kolumbijská republika  116. Konžská republika  117. Korejská republika  118. Kosovská republika  119. Kostarická republika  120. Republika Pobřeží slonoviny  121. Kubánská republika  122. Liberijská republika  123. Mauricijská republika  124. Madagaskarská republika  125. Makedonská republika  126. Republika Malawi  127. Maliská republika  128. Maltská republika  129. Mosambická republika  130. Moldavská republika  131. Namibijská republika  132. Republika Niger  133. Nikaragujská republika  134. Kapverdská republika  135. Pákistánská islámská republika  136. Panamská republika  137. Paraguayská republika  138. Peruánská republika  139. Polská republika  140. Portugalská republika  141. Rwandská republika  142. Nejvznešenější republika San Marino  143. Seychelská republika  144. Senegalská republika  145. Republika Srbsko  146. Republika Singapur  147. Republika Slovinsko  148. Republika Myanmarský svazová  149. Súdánská republika  150. Surinamská republika  151. Republika Sierra Leone  152. Republika Tádžikistán  153. Republika Trinidad a Tobago  154. Turkmenská republika  155. Ugandská republika  156. Republika Uzbekistán  157. Fidžijská republika  158. Filipínská republika  159. Chorvatská republika  160. Čadská republika  161. Černá Hora  162. Chilská republika  163. Ekvádorská republika  164. Republika Rovníková Guinea  165. Salvadorská republika  166. Jihosúdánská republika  167. Kamerunská republika  168. Ruská federace  169. Rumunsko  170. Zvláštní správní oblast Čínské lidové republiky Hongkong  171. Svobodný přidružený stát Portoriko  172. Severní Irsko  173. Svatý Vincenc a Grenadiny  174. Svatá Lucie  175. Syrská arabská republika  176. Slovenská republika  177. Bahamské společenství  178. Dominické společenství  179. Spojené království Velké Británie a Severního Irska  180. Spojené státy americké  181. Šalamounovy ostrovy  182. Vietnamská socialistická republika  183. Komorský svaz  184. Zvláštní administrativní oblast Čínské lidové republiky Macao  185. Sultanát Omán  186. Tahiti  187. Guam  188. Republika Togo  189. Tuniská republika  190. Turecká republika  191. Ukrajina  192. Wales  193. Faerské ostrovy  194. Nepálská federativní demokratická republika  195. Etiopská federativní demokratická republika  196. Brazilská federativní republika  197. Spolková republika Německo  198. Nigerijská federativní republika  199. Somálská federativní republika  200. Federace Svatý Kryštof a Nevis  201. Finská republika  202. Francouzská republika  203. Středoafrická republika  204. Česká republika  205. Švýcarská konfederace  206. Skotsko  207. Eritrea  208. Estonská republika  209. Jihoafrická republika  210. Jamajka  211. Japonsko  Mistrovství světa Fotbalem k přátelství 2018 se zúčastnilo 32 Týmů přátelství. Poprvé v historii projektu závěrečnou hru komentoval mladý komentátor ze Sýrie Jazn Taha, a zápas byl souzen mladým rozhodčím z Ruska Bogdanem Batalinem.  Vítězem Mistrovství světa Fotbalem k přátelství 2018 se stal tým Chimpanzee, který zahrnoval mladé fotbalisty z Dominiky, Svatého Kryštofa a Nevisu, Malawi, Kolumbie, Beninu a Demokratické republiky Kongo. Trénoval tento tým mladý účastník ze Saranska Vladislav Poljakov.  Závěrečnou událostí šestého ročníku programu se stalo Mezinárodní dětské fórum Fotbalem k přátelství, které se konalo 13. června v Centru oceánografie a mořské biologie Moskvarium. Fórum navštívili Viktor Zubkov (předseda představenstva akciové společnosti Gazprom), Olga Golodec (místopředsedkyně vlády Ruské federace), Iker Casillas (španělský fotbalista, bývalý kapitán národního týmu), Alexander Keržakov (ruský fotbalista, trenér juniorského národního fotbalového týmu Ruska), zástupci 54 velvyslanectví z celého světa a další hosté.  Na fóru byli oceněni nejlepší mladí fotbalisté šestého ročníku: Deo Kalenga Mwenze z Demokratické republiky Kongo (nejlepší útočník), Yamiru Ouru z Beninu (nejlepší záložník), Ivan Volynkin z Walesu (nejlepší brankář) a Gustavo Sintra Rocha z Brazílie (MVP).  Nejlepším Mladým novinářem programu Fotbalem k přátelství v roce 2018 se stala Sheikali Asension z Aruby. Dívka má blog a vyzývá mládež Oceánie ke zvýšení environmentálního povědomí.  Na fóru se uskutečnila prezentace knihy a autogramiáda účastníce předchozího ročníku z Indie Ananya Kamboj. Po ukončení pátého ročníku Fotbalem k přátelství v roce 2017 Ananya napsala knihu My journey from Mohali to St. Petersburg o své zkušenosti z účastí jako Mladého novináře. V knize vyprávěla o devíti hodnotách programu pomáhajících změnit svět k lepšímu.  Dne 14. června po ukončení Mezinárodního dětského fóra Fotbalem k přátelství, se Mladí fotbalisté a novináři zúčastnili slavnostního zahájení Mistrovství světa FIFA 2018 v Rusku. Na stadionu Lužniki děti slavnostně zvedly vlajky všech 211 zemí a oblasti, které se letos zúčastnily programu. Poté mladí účastníci Fotbalem k přátelství sledovali zahajovací zápas mezi národními týmy Ruska a Saúdské Arábie.  Prezident Ruské federace Vladimír Putin pozval Mladého velvyslance programu Fotbalem k přátelství z Ruska Alberta Zinnatova do své lóže, aby společně sledovali zahajovací zápas. Tam mladík mluvil s Robertem Carlosem, světovým šampionem z Brazílie, stejně jako se španělským fotbalistou Ikerem Casillasem.  Více než 1500 dětí a teenagerů z 211 zemí a oblasti se zúčastnilo závěrečných událostí v Moskvě. Celkově bylo v rámci šestého ročníku uspořádáno více než 180 událostí v různých oblastech světa, kterých se zúčastnilo více než 240 tisíc dětí.  V roce 2018 projekt podpořili zástupci vlády. Místopředsedkyně vlády Ruské federace Olga Golodec přečetla uvítací projev prezidenta Ruska Vladimíra Putina k účastníkům a hostům Mezinárodního dětského fóra. Předseda vlády Ruské Federace Dmitrij Medveděv poslal pozdravný telegram účastníkům a hostům šestého Mezinárodního dětského fóra Fotbalem k přátelství.  Během brífingu dne 23. května oficiální mluvčí ruského MZV Marija Zacharova poznamenala, že v současnosti je program Fotbalem k přátelství vnímán ve světovém společenství jako důležitá humanitární složka mezinárodní sociální politiky Ruska.  Tradičně program Fotbalem k přátelství podporuje FIFA. Organizace poznamenala, že celkový počet účastníků a hostů závěrečných událostí v Moskvě dosáhl 5 000 lidí.

Fotbalem k přátelství 2019.

V roce 2019 se klíčové události sedmého ročníku programu Fotbalem k přátelství konají v Madridu od 28. května do 2. června. Během otevřeného losování se tradičně určuje složení smíšených týmů – Týmů přátelství. Stejně jako v roce 2018 jsou v rámci poslání zaměřeného na ochranu životního prostředí týmy nazvány podle vzácných a ohrožených živočišných druhů.  Jednou z hlavních událostí sedmého ročníku se opět stává Mezinárodní fórum Fotbalem k přátelství. V roce 2019 je fórum platformou pro konstruktivní dialog a výměnu zkušeností mezi fotbalisty, politiky a zástupci veřejných a sportovních organizací. Fórum je věnováno rozvoji dětského a mládežnického fotbalu ve světě.

Mistrovství světa programu Fotbalem k přátelství.

V rámci programu Fotbalem k přátelství se koná mezinárodní turnaj v dětském fotbale. Týmy účastnící se mistrovství –Týmy přátelství – se sestavují během otevřeného losování. Týmy se sestavují na základě hlavní myšlenky programu Fotbalem k přátelství: v jednom týmu hrají vždy sportovci různých národností, různého pohlaví a s různými fyzickými schopnostmi.

Mezinárodní dětské fórum Fotbalem k přátelství.

Na každoročním mezinárodním dětském fóru Fotbalem k přátelství mladí zástupci projektu s dospělými diskutují o propagaci a rozvoji hodnot projektu na celém světě. Během fóra se děti setkávají a hovoří se svými vrstevníky z jiných zemí, slavnými fotbalisty, novináři a veřejně známými osobami a stávají se mladými ambasadory, kteří v budoucnosti budou nadále samostatně propagovat obecné hodnoty mezi svými vrstevníky.

Mezinárodní dětské tiskové středisko.

Zvláštním prvkem programu Fotbalem k přátelství je jeho vlastní Mezinárodní dětské tiskové středisko. Součástí projektu Fotbalem k přátelství se stalo poprvé v roce 2014. Mladí novináři v tiskovém středisku referují o událostech v rámci programu ve svých zemích: připravují zprávy pro národní i mezinárodní sportovní média, účastní se tvorby materiálů pro TV kanál Fotbalem k přátelství, dětské noviny Fotbalem přátelství a oficiální rozhlasovou stanici programu. V Mezinárodním dětském tiskovém středisku se setkávají vítězové národních soutěží a nejlepšího mladého reportéra, mladí blogeři, fotografové a spisovatelé. Mladí novináři z tiskového střediska prezentují svůj pohled na program ve formátu „děti o dětech“.

Mezinárodní den fotbalu a přátelství.

V rámci programu Fotbalem k přátelství se vždy 25. dubna slaví Mezinárodní den fotbalu a přátelství. Poprvé se tento den slavil v roce 2014 v 16 zemích. V tento den probíhají přátelské zápasy, akce typu flashmob, rozhlasové maratony, odborné přednášky s účastí osobností, televizní programy, otevřené tréninky apod. Těchto oslav se zúčastnilo přes 50 000 lidí.  V roce 2014 se Mezinárodní den fotbalu a přátelství slavil ve 24 zemích. Oslavy zahrnovaly přátelské fotbalové zápasy a další akce. V Německu vedli otevřený trénink hráči Schalke 04, v Srbsku byli fotbalisté hosty televizního programu, na Ukrajině se konal zápas mezi mládežnickým týmem Volyň FC a dětmi registrovanými v městském středisku sociálních služeb pro rodiny, děti a mladé lidi ve městě Luck.  V Rusku se Mezinárodní den fotbalu a přátelství slavil 25. dubna v 11 městech. Ve městech Vladivostok, Novosibirsk, Jekatěrinburg, Krasnojarsk, Barnaul, Sankt-Petěrburg a Saransk proběhly jako připomínka klíčových hodnot programu přátelské fotbalové zápasy. V Krasnojarsku, Soči a Rostově na Donu se konaly Štafety přátelství za účastí nositelů pochodně štafety s pochodní pro Zimní olympijské hry v roce 2014. V Moskvě byl s podporou Federace nevidomých uspořádán Turnaj rovných možností. Dne 5. května se Den fotbalu a přátelství slavil ve městech Nižnij Novgorod a Kazaň.  V roce 2016 se Mezinárodní den fotbalu a přátelství slavil ve 32 zemích. V Rusku proběhly jeho oslavy v devíti městech: Moskvě, Sankt-Petěrburgu, Novosibirsku, Barnaulu, Birobidžanu, Irskutsku, Krasnodaru, Nižním Novgorodu a Rostově na Donu. Nižnij Novgorod hostil přátelský zápas mladých fotbalistů klubu Volga FC a dospělí hráči klubu vedli rozcvičení před zápasem a trénink dětí. V rámci přátelského zápasu v Novosibirsku hrály i děti s postižením – tým Novosibirské oblasti Jermak-Sibiř.  V roce 2017 se Mezinárodní den fotbalu a přátelství slavil v 64 zemích. Akcí na celém světě se zúčastnili slavní fotbalisté včetně srbského obránce Branislava Ivanoviče a nizozemského útočníka Dirka Kuyta. V Řecku se akce zúčastnil Theodoras Zagorakis, jenž se jako člen národního týmu stal vítězem Mistrovství Evropy 2004. V Rusku proběhl v roce 2017 na hřišti klubu Zenit zvláštní trénink pro Zachara Badjuka, mladého ambasadora programu Fotbalem k přátelství. Během tréninku brankář Zenitu Jurij Lodygin velmi vysoce ohodnotil Zacharovy schopnosti a prozradil nadějnému hráči několik tajemství o tom, jak se stát dobrým brankářem.

Devět hodnot Fotbalem k přátelství.

Během prvního mezinárodního dětského fóra, které se konalo 25. května 2013, Mladí velvyslanci z Velké Británie, Německa, Slovinska, Maďarska, Srbska, Bulharska, Řecka a Ruska formulovali prvních osm hodnot programu: přátelství, rovnost, spravedlnost, zdraví, mír, oddanost, vítězství a tradice a představili je v Otevřeném dopise. Dopis byl zaslán vedoucím mezinárodních sportovních organizací: Mezinárodní federace fotbalových asociací (FIFA), Unii evropských fotbalových asociací (UEFA) a Mezinárodnímu olympijskému výboru. V září 2013 Sepp Blatter během setkání s Vladimírem Putinem a Vitalijem Mutkem potvrdil, že dopis obdržel, a prohlásil, že je program Fotbalem k přátelství připraven podporovat.  V roce 2015 k programu Fotbalem k přátelství se připojili účastníci z Číny, Japonska a Kazachstánu, kteří navrhli přidat devátou hodnoty — čest.

Pohár devíti hodnot.

Pohár devíti hodnot jen cena mezinárodního dětského společenského programu Fotbalem k přátelství. Pohár se každý rok uděluje za největší oddanost hodnotám projektu: přátelství, rovnosti, spravedlnosti, zdraví, míru, oddanosti, vítězství, tradicím a cti. Do hlasování o vítězi se zapojují fotbaloví fanoušci z celého světa, ovšem o celkovém vítězi rozhodují hlasy účastníků programu Fotbalem k přátelství. Držiteli Poháru devíti hodnot jsou následující fotbalové týmy: Barcelona (2015), Bayern Mnichov (2016), Al Wahda (zvláštní ocenění), Real Madrid (2017).

Náramek přátelství.

Všechny akce v rámci programu Fotbalem k přátelství začínají výměnou náramků přátelství, které jsou symbolem rovnosti a zdravého životního stylu. Náramek tvoří dvě šňůrky zelené a modré barvy a může ho nosit každý, kdo sdílí hodnoty programu.  Slovy Franze Beckenbauera  „Symbolem hnutí je dvoubarevný náramek, který je stejně jednoduchý a pochopitelný jako základní hodnoty programu Fotbalem k přátelství.  Mladí účastníci programu připevnili Náramky přátelství na zápěstí slavných sportovců i veřejně známých osobností, k nimž patří kromě dalších: Dick Advocaat [60], Anatolij Timoščuk a Luis Netu, Franz Beckenbauer, Luis Fernandev, Didier Drogba, Max Meyer, Fatma Samura, Leon Gorecka, Domenico Criscito, Michel Salgado, Alexander Keržakov, Dimas Pirros, Miodrag Božović, Adelina Sotniková, Jurij Kamenec.

Aktivity účastníků mezi jednotlivými ročníky.

Mladí fotbalisté, kteří se účastní projektu Fotbalem k přátelství, se podílejí i na různých akcích mimo oficiální program jednotlivých ročníků. V květnu 2013 slovinský mládežnický tým Maribor cestoval na charitativní přátelský zápas do Kambodže. Dne 14. září 2014 se v Soči měli ruští účastníci programu možnost hovořit s Vladimirem Putinem v rámci jeho setkání s prezidentem FIFA Josephem Blatterem. V červnu 2014 pozval francouzský prezident Francois Hollande fotbalový tým Taverni, který se zúčastnil projektu Fotbalem k přátelství, do Elysejského paláce, aby spolu s ním sledoval zápas mezi Francií a Nigérií na Mistrovství světa ve fotbale 2014. V dubnu 2016 se Jurij Vaščuk, ambasador programu Fotbalem k přátelství pro rok 2015, setkal s nejsilnějším mužem Běloruska, Kirillem Šinkem, a mladí fotbalisté klubu BATE se podělili o zkušenosti z účasti v programu. Jurij Vaščuk daroval Kirillovi Šimkovi symbolický Náramek přátelství, čímž mu předal štafetový kolík propagace ideálů projektu: přátelství, spravedlnosti a zdravého životního stylu.

Ceny a ocenění.

Program fotbalem k přátelství vyhrál několik soutěží a obdržel mnoho ruských i mezinárodních ocenění. Patří k nim: „Nejlepší společenské projekty v Rusku“ v kategorii „Rozvoj mezinárodní spolupráce“, ocenění Gold Quill Awards Mezinárodní asociace obchodní komunikace (IABC) v kategorii „Společenská odpovědnost firem“ (2016), ocenění Saber Awards v kategorii „Nejlepší společenský projekt planety“ (2016), ocenění Drum Social Buzz Awards v kategorii „Nejlepší mezinárodní strategie“ (2017), Mmezinárodní ocenění pro inovativní řešení digitálního marketingu v kategorii „Nejlepší mediální strategie“ (2017), ocenění „Stříbrný lučištník“ v kategorii „Nejlepší společenský projekt v Rusku“ (2018) a Velká cena „Stříbrný lučištník“ (2018).

Fotbalem k přátelství (anglicky FOOTBALL FOR FRIENDSHIP) „Fotbalem k přátelství“ je název každoročního mezinárodního sociálního projektu pro děti, organizovaného akciovou společností Gazprom. Cílem projektu je propagovat u mladší generace důležité hodnoty a zájem o zdravý životní styl prostřednictvím fotbalu. V rámci programu se fotbalisté ve věku 12 let z různých zemí účastní každoročního mezinárodního dětského fóra, Mistrovství světa „Fotbalem k přátelství“ a Mezinárodního dne fotbalu a přátelství. Program je podporován FIFA, UEFA, OSN, Olympijským a Paralympijským výborem, hlavami států, vládami a fotbalovými federacemi různých zemí, mezinárodními charitativními nadacemi, veřejnými organizacemi a předními fotbalovými kluby na planetě. Globálním organizátorem programu je AGT Communications Group (Rusko).

足球-友谊(Football for Friendship)是PJSC Gazprom(俄罗斯天然气工业股份公司,简称“俄气”)举办的一项年度国际儿童社交项目。该项目旨在通过足球,在年青一代中,为来自各国儿童培养对来自不同国家与有不同文化的尊重和培养重要的价值观和健康生活方式。在项目的框架内,来自各国年龄12岁的球员 将参加年度国际儿童论坛,“足球-友谊”世界杯,国际足球友谊日。该项目获得了国际足球联合会(FIFA),欧洲足球协会联盟(UEFA),联合国,奥林匹克委员会和参奥林匹克委员会,各国国家元首,政府代表,足球联合会, 国际福利基金会,社会团体,全球领导足球俱乐部[98]。该项目的全球组织者为AGT通讯集团(俄罗斯。


Popis.

Jednoletá bylina s až 60 cm vysokou, rozvětvenou lodyhou. Listy má přisedlé, obkopinaté, podlouhlé, ze spodní strany měkce pýřité, 5 až 10 cm dlouhé a 0,5 až 1 cm široké. Tvarované bývají různě, mohou být celokrajné, zubaté i peřenolaločné.  Na stopkách dlouhých 5 až 20 cm vyrůstají květní úbory široké 3 až 5 cm. Ve středu květního lůžka bývá 40 až 100 drobných, oboupohlavných květů s trubkovitou korunou zbarvenou nažloutle, fialově či hnědě; někdy bývá i dvojbarevná. Po obvodě je 8 až 14 samičích jazykovitých květů s korunou načervenalou, purpurovou nebo vzácně žlutou, jejich liguly jsou dlouhé 1,5 až 3 cm. Trojřadý zákrov je tvořen mnoha úzce kopinatými, brvitými listeny. Ochmýřené nažky (semena), asi 2 mm dlouhé, jsou pyramidálního tvaru a bývají odnášeny větrem na dlouhé vzdálenosti. Ploidie druhu je 2n = 34.

Pěstování.

Rostliny nejlépe rostou ve středně suché, na humus a živiny bohaté, dobře odvodněné půdě na plném slunci. Nesnášejí zeminu kyselou, zamokřenou a nepropustnou. Semena se vysévají na venkovní stanoviště po přejití jarních mrazíků nebo do skleníků o čtyři až šest týdnů dříve. Vykvétají v období od května do srpna, pro prodloužení doby kvetení je vhodné odkvetlé květy ořezat a podpořit tak tvorbu nových. Ve středoevropském prostředí rostliny příliš netrpí škodlivým hmyzem, jen někdy na jejich listech sají mšice. Kokarda sličná se používá k plošné výsadbě, na lemy záhonů či chodníků a je vhodná i k řezu.  Bylo vyšlechtěno mnoho kultivarů hustého keřovitého vzrůstu s různě bohatými květy i s odchylně tvarovanými a rozličně zbarvenými paprsky jazykových květů, vyskytují se i dvojbarevné. Šlechtí se také na co největší pevnost a délku lodyhy i na dlouhou dobu kvetení. Kokarda sličná je společně s kokardou osinatou rodičem velmi úspěšného hybridu kokarda velkokvětá ("Gaillardia x grandiflora"), který se v současnosti velmi často pěstuje.

Externí odkazy.

Kokarda sličná ("Gaillardia pulchella") je vysoká letnička s velkými, sytě zbarvenými květy (květními úbory). Pochází z jihozápadních oblastí Spojených států a na rozhraní 18. a 19. století byla pro své krásné květy rozšířena do mnoha zemí po celém světě. V České republice se vysazuje již přes dvě století, někdy přechodně zplaňuje a stává se neofytem české flory.

天人菊(学名:),又名虎皮菊、老虎皮菊(上海)、中心菊、矢车天人菊,是菊科天人菊属的植物,分布于北美洲、美洲热带、美洲大陆,原产于美国中部,是一种生长期很短的一年生植物,目前已由人工引种栽培。


Historie.

Roku 907 svrhl posledního císaře říše Tchang jeho vojevůdce Ču Wen, který zřídil vlastní stát Pozdní Liang. Jižní Čína poté od ústřední vlády definitivně odpadla. V severní Číně nepřátelský postoj vůči liangské vládě zaujali zejména Šatoové vedení Li Kche-jungem († 908) a jeho synem Li Cchun-süem, kteří zřídili knížectví Ťin v Šan-si, a Liou Šou-kuang vládnoucí severovýchodu Číny z Jou-čou (Pekingu), od roku 911 jako císař říše Jen. V nastalé válce zvítězili Šatoové, kteří roku 915 dobyli Jen a roku 923 obnovili říši Tchang s Li Cchun-süem na císařském trůnu (pro odlišení od svého vzoru získala od historiků označení Pozdní Tchang). Téhož roku zlikvidovali říši Liang. Tchangskému císaři se poté podřídila celá severní Čína, a formálně i jihočínské státy. Roku 925 dobyl stát Rané Šu v S’-čchuanu.  Li Cchun-sü si však jako císař neudržel podporu svých věrných, regionální guvernéři nelibě nesli pokusy vlády o omezení jejich moci, jeho generálové se cítili ohroženi vzestupem moci eunuchů (mocných za dynastie Tchang, nicméně od Ču Wenových čistek roku 903 bez vlivu), prvního ministra Kuo Čchung-tchaoa zabila císařovna podporovaná eunuchy. Roku 926 vypuklo několik povstání v regionech, generál Li S’-jüan (adoptivní syn Li kche-junga) vyslaný k jejich potlačení se přidal na stranu rebelů a nespokojenci v hlavním městě – Luo-jangu – zabili císaře. Li S’-jüan poté takřka bez odporu obsadil metropoli a nastoupil na trůn.  Nový panovník rychle zavedl pořádek v zemi, soustředil v okolí metropole silnou armádu, uspořádal státní finance (mimo jiné sjednotil tři finanční úřady do finančního vládního výboru a zrušil státní monopol na výrobu alkoholu a železa). Intriky a nepřátelství však i nadále u dvora kvetly. Kontrola nad vzdálenějšími regiony byla mnohdy problematická, zejména guvernéři S’-čchuanu si vedli dosti samostatně (až po popravu vládních inspektorů roku 927). Na druhé straně však s pomocí jihočínského formálně závislého království Čchu zabránil přechodu vládce Ťing-nanu (státu na středním toku Jang-c’) ke spojenectví s říší Wu a na severu zlikvidoval pokus guvernéra Ting-čou o spojení s říší Liao.  Koncem roku 933 Li S’-jüan onemocněl, v nervózní atmosféře se jeho syn a následník Li Cchung-žung pokusil obsadit císařský palác, v nastalých bojích byl zabit a na trůn po smrti císaře nastoupil mladší Li S’-jüanův syn Li Cchung-chou. Následující rok na rozbroje v metropoli reagoval guvernér S’-čchuanu vyhlášením samostatnosti (říše Pozdní Šu), a po několika měsících se tchangská vláda pokusila přesunout některé guvernéry, na což jeden z nich, Li S’-jüanův adoptivní syn čínského původu Li Cchung-kche, reagoval vzpourou, a když se metropolitní armáda přidala na jeho stranu, svrhl císaře. Prvním z guvernérů, kteří uznali Li Cchung-kchea, byl velitel vojsk na severní a severovýchodní hranici a Li S’-jüanův zeť Š’ Ťing-tchang, dlouholetý Li Cchung-kcheův soupeř. Přesto se nové vládě vztahy se Š’ Ťing-tchangem nepodařilo uspořádat a roku 936 vypukla otevřená válka, ve které s pomocí armády říše Liao Š’ Ťing-tchang prohlásil císařem říše Pozdní Ťin, porazil tchangská vojska, a začátkem roku 937 obsadil Luo-jang, přičemž Li Cchung-kche spáchal sebevraždu. Říše Pozdní Tchang tím zanikla.

Říše Pozdní Tchang () byl jeden ze států, které se vystřídaly v severní Číně po pádu říše Tchang, v období Pěti dynastií a deseti říší. Založil ji roku 923 Li Cchun-sü, šatoský kníže z Ťin, který ze svého území v Šan-si ve válce s říší Pozdní Liang postupně dobyl severní Čínu. Li Cchun-sü zemřel roku 926, poté se stát utápěl ve sporech jeho nástupců dokud roku 936 nepovstal vojevůdce Š’ Ťing-tchang, který vyhlásil vlastní stát Pozdní Ťin a na přelomu let 936/937 zabral tchangské území.

后唐(923年-937年)是中国五代时期的政权之一。923年,唐朝的赐姓沙陀人李存勖消灭后梁,重建唐朝。在魏州(河北大名县西)称帝,以“复兴唐朝”为名,不久迁都洛阳。后为石敬瑭勾结契丹入侵而灭亡。史学家为了区别由李渊所建立的唐朝,因而称之为后唐,历时十四年。


Princip Bayesova filtrování.

Bayesovo filtrování je proces, který používá naivní Bayesův klasifikátor k identifikaci spamového e-mailu. Základní myšlenkou je, že většina událostí je mezi sebou závislá a pravděpodobnost jevu budoucí události může být odvozena z předcházejících jevů této události. To můžeme aplikovat i na spam. Pokud nějaký kus textu nalezneme ve spamu a nikoliv v hamu, můžeme usoudit, že e-mail bude pravděpodobně spam.

Přizpůsobení Bayesových filtrů.

Je důležité si povšimnout, že analýza potřebných e-mailů provedená Bayesovým filtrem v určitém prostředí je na toto prostředí přizpůsobena. Například finanční ústavy mohou často používat slovo „hypotéka“ a při použití obecných pravidel by e-maily s tímto slovem byly označeny jako spam. Bayesův filtr naučený konkrétně pro toto prostředí si všimne častého používání tohoto slova v potřebných zprávách a proto dosáhne lepších výsledků. Bayesovo filtrování je chytrý přístup ke třídění elektronické pošty, protože prozkoumá všechny aspekty zprávy, na rozdíl od pouhé kontroly obsahu zprávy. Například ne každý e-mail obsahující slova „zdarma“ nebo „peníze“ je spam. Bayesova metoda by tyto slova sice do klasifikace zahrnula, ale podle věrohodného odesílatele by e-mail jako spam neklasifikovala.

Nevýhody Bayesových filtrů.

Jednou z nevýhod je učení softwaru. Po instalaci je nutná perioda dvou týdnů, kdy se Bayesův filtr trénuje na zvyklostech prostředí ve kterém se nachází. Po dokončení této fáze je software schopen rozlišit spam od ham zpráv a správně je klasifikovat, přitom je schopen se přizpůsobit novým spamovým technikám, které jsou mu představeny. Zatímco běžné filtry podle klíčových slov se budou chovat lépe v průběhu prvního měsíce, Bayesův filtr je s největší pravděpodobností do konce měsíce předčí.  Anti-spamové softwary s velmi základními Bayesovými schopnostmi, jako například spamový filtr Microsoft Outlook, nevytváří přizpůsobená data určitým prostředím, ale vydává standardní soubory s hamovými daty. Ačkoli tato metoda nevyžaduje učení aplikace, má dvě velké nevýhody: Soubor s hamovými daty je veřejně přístupný a může tedy být hacknutý profesionálními spamery. Takovýto soubor hamových dat je příliš obecný a nemůže tedy být tak účinný, jako v případě kdy probíhá učení pro určité prostředí.  Pro efektivní využití musíme také provádět update posledních spamových technik pomocí souboru spamových dat. Díky tomu se ujistíme, že Bayesův filtr zná nejnovější taktiky spamerů a dosáhneme vysoké úspěšnosti detekce spamu. Jako příklad spamové techniky můžeme uvést třeba přepis slova „zdarma“ na slovo „z-d-a-r-m-a“, které by u typického anti-spam filtru muselo být evidováno jako další textový řetězec.

Bayesův filtr a vícejazyčnost.

Bayesova metoda je vícejazyčná, na rozdíl od většiny slov klíčových listů, které se dají použít pouze pro jeden jazyk. Bayesův filtr také bere v potaz odlišné způsoby mluvy určitých jazyků a nářečí, to mu umožňuje lepší klasifikaci spamu. Bayesův filtr je těžké obejít na rozdíl od filtrování podle klíčových slov. Pokročilý spammer, který se chce dostat přes Bayesův filtr musí použít méně slov, které by indikovaly zprávu jako spam, nebo použít více slov typického hamu. Druhý způsob, kdy se spammer pokouší najít požadovaná slova je však nemožný, pokud chce spamovat větší skupinu různých lidí, protože hledat tato slova pro každou osobu by bylo velice časově náročné.

Odkazy.

Externí odkazy.

Bayesova klasifikace

Bayesovo filtrování (Bayesian filtering) je jednou z nejefektivnějších řešení boje proti e-mailovému spamu. Spam je problém, kterému dnes čelí všichni uživatelé e-mailů a počty spamových emailů se denně zvyšují. Obvykle používané techniky anti-spamových softwarů jsou statické, to znamená, že spamerům stačí tyto techniky jen prozkoumat a najít cestu jak se jim vyhnout (například změnit titul zprávy). To dalo developerům novou výzvu. Namísto dosavadních statických metod bylo potřeba přijít na anti-spamovou techniku, která by se byla schopna přizpůsobit stále se měnícím spamerským taktikám. Odpověď byla nalezena v Bayesové matematice a vznikla technika Bayesova filtrování.

贝叶斯垃圾邮件过滤是一种电子邮件过滤的统计学技术。它使用贝叶斯分类来进行垃圾邮件的判别。