Oxidace a vznik NADPH.

Látkou, která vstupuje do pentosofosfátového cyklu, je glukóza-6-fosfát (Glc-6-P), která může vznikat dvěma způsoby – fosforylací glukózy nebo štěpením glykogenu (následované izomerací vzniklé glukózy-1-fosfátu na glukózu-6-fosfát). Během dvou následných oxidacích je glukóza-6-fosfát přeměněna na ribulózu-5-fosfát (pentózu o jeden uhlík kratší) za vzniku dvou molekul NADPH a jedné molekuly CO.  V prvním kroku je oxidována glukóza-6-fosfát na prvním uhlíku za vzniku cyklického esteru – laktonu : 6-fosfo-glukono-δ-laktonu (δ značí, že hydroxylová skupina pro vznik esteru se nachází na δ-uhlíku). Při oxidaci vzniká první redukovaná molekula NADPH.  Vzniklý lakton se spontánně nebo enzymaticky štěpí za vzniku kyseliny 6-fosfoglukonové, která je substrátem pro další oxidaci, tentokrát na třetím uhlíku. Vzniká nestabilní kyselina 3-oxo-6-fosfoglukonová (β-oxokyselina), která spontánně dekarboxyluje (dekarboxylace β-oxokyselin). Vzniká ribulóza-5-fosfát spolu s druhou molekulou NADPH a CO.

Epimerizace a isomerizace.

Vzniklý ribulóza-5-fosfát je izomerací (resp. epimerací) přeměněn na další pentózy – xylulóza-5-fosfát a ribóza-5-fosfát. Ribóza (i xylulóza) může být využita v další části cyklu za vzniku fruktózy-6-fosfátu, nebo může být v případě potřeby využita k syntéze nukleotidů (a deoxyribonukleotidů) pro syntézu RNA a DNA. Naopak nadbytečná ribóza (např. z potravy) může být v další části cyklu přeměněna na fruktózu a využita v glykolýze, pentosofosfátovém cyklu, popříkladě k výstavbě glykogenu).

Transketolázové a transaldolázové reakce.

Působením enzymů transketolázy a transaldolázy dochází ke přeskupování dvou- a tříuhlíkatých zbytků, které nakonec dává vzniknout fruktóze-6-fosfátu.

Transketolázy.

Transketoláza přenáší dvouuhlíkaté zbytky. (Trans)ketolázy obecně rozpoznávají tzv. acyloinovou strukturu, kterou jsou schopné štěpit i syntetizovat. Jako kofaktor, který přenáší dvouuhlíkaté zbytky ketolázám slouží thiaminpyrofosfát (TPP).

Transaldolázy.

Transaldolázy přenáší tříuhlíkaté zbytky. (Trans)aldolázy obecně rozpoznávají aldolovou strukturu, kterou jsou schopné štěpit a syntetizovat. V aktivním centru aldoláz se nachází lysin, který katalyzuje reakci přes Schiffovu bázi.

NADP/NADPH.

NADP neboli nikotinamidadenindinukleotidfosfát je fosforylovaná forma NikotinamidadenindinukleotidNAD (nikotinamiddinukletid). Stejně jako NAD i NADP je kofaktorem oxidoreduktáz (enzymů katalyzujících oxidoredukční děje). Přestože rozdíl mezi nimi není veliký, metabolicky jsou většinou nezaměnitelné. Zatímco NAD/NADH dodává protony (H) a elektrony (e) do dýchacího řetězce v mitochondrii, kde jsou využity nepřímo na syntézu ATP, NADP/NADPH je využíván v cytoplazmě k syntetickým procesům (např. syntéza mastných kyselin, syntéza steroidních látek, syntéza oxidu dusnatého). NADPH je také využíváno makrofágy k produkci baktericidních kyslíkových radikálů (peroxidový, superoxidový), pomocí enzymu NADPH oxidázy (tzv. oxidační/respirační vzplanutí)

Regulace.

Klíčovým enzymem pro regulaci pentosofosfátového cyklu je glukóza-6-fosfátdehydrogenáza (G6PD). Tento enzym je aktivován NADP. To znamená, že jestliže buňka syntetizuje a spotřebovává NADPH, narůstá koncentrace NADP a tím i aktivita glukóza-6-fosfátdehydrogenázy. V některých tkáních je navíc tento enzym částečně i pod hormonální kontrolou.

Poruchy.

Přibližně 400 milionů lidí na světě trpí vrozenou deficiencí (nedostatkem) enzymu glukóza-6-fosfátdehydrogenázy (G6PD) (pravděpodobně nejčastější enzymová deficience vůbec). Lidé trpící touto chorobou jsou více náchylní k oxidačnímu stresu, což se projevuje hlavně předčasnou degradací jejich červených krvinek (hemolytická anémie). Deficience G6PD je většinou důsledkem mutace, která snižuje jeho stabilitu. Červené krvinky jsou bezjaderné buňky, kterou jsou transkripčně neaktivní a nemohou si tedy doplňovat zásoby G6PD. Vlivem nestability jsou koncentrace aktivního enzymu v těchto krvinkách velmi nízké a při zvýšeném oxidačním stresu jsou tyto buňky nenávratně poškozeny. G6PD nepřímo ovlivňuje oxidoredukční prostředí v buňce produkcí NADPH. Tento kofaktor je totiž nezbytný k regeneraci glutathionu. Glutathion (GSH) je tripeptid (peptid složený ze tří aminokyselin), který chrání buňku před oxidačním stresem. Obsahuje cystein, jehož thiolová skupina může být oxidována glutathionperoxidázou za tvorby S-S můstku mezi dvěma molekulami glutathionu (GSSG):  2 GSH + R-O-O-H (peroxid) → GSSG + ROH +HO  Ke zpětné redukci oxidovaného glutathionu (GSSG) je zapotřebí enzymu glutathionreduktázy, která jako kofaktor používá právě NADPH.  Deficience G6PD se vyskytuje hlavně v malarických oblastech, podobně jako srpkovitá anémie pravděpodobně zvyšuje odolnost lidí vůči malárii.

Propojení s glykolýzou.

Pentosofosfátový cyklus úzce souvisí s glykolýzou. Obě metabolické dráhy spolu sdílí některé klíčové metabolity, které umožňují pružné přepínání mezi nimi podle aktuálních potřeb buňky (hlavně nedostatek ATP, NADPH nebo ribózy). Jsou to glukóza-6-fosfát, fruktóza-6-fosfát a glyceraldehyd-3-fosfát.

Pentózofosfátový cyklus, nebo také pentózový cyklus, je metabolická dráha, pomocí které se v buňce produkuje NADPH a pětiuhlíkaté sacharidy (pentózy). Vzniklé NADPH je využíváno v anabolických dějích (hlavně syntéza mastných kyselin a steroidních látek), zatímco pentózy mohou dát vzniknout ribóze, která je důležitá pro syntézu RNA i DNA. Z důvodu výstavby lipidů a steroidů probíhá pentózofosfátový cyklus hlavně v játrech, tukové tkáni, mléčných žlázách, vaječnících, varlatech a kůře nadledvin.

磷酸戊糖途径(英语:Pentose phosphate pathway)也称为戊糖磷酸途径、五碳糖磷酸途径、磷酸戊糖旁路(对应于双磷酸己糖降解途径,即Embden-Meyerhof途径)。是一种葡萄糖代谢途径。这是一系列的酶促反应,可以因应不同的需求而产生多种产物,显示了该途径的灵活性。 葡萄糖会先生成强氧化性的5-磷酸核糖(Ribose-5-phosphate),后者经转换后可以参与糖酵解或者是核酸的生物合成。部分糖酵解和糖异生的酶会参与这一过程。反应场所是胞质溶胶(Cytosol)。所有的中间产物均为磷酸酯。过程的调控是通过底物和产物浓度的变化实现的。


Převorství Svaté Marie.

První katedrálou bylo převorství a katedrála Svaté Marie, která měla status katedrály od roku 1095, kdy biskup Robert de Limesy nechal přesunout sídlo biskupství z Lichfieldu do Coventry, až do roku 1539, kdy padla za oběť rušení anglických klášterů na popud Jindřicha VIII. Před rokem 1095 to byl malý benediktinský klášter, který se po roce 1095 začal rychle rozvíjet; ve 13. století již se jednalo o velkou katedrálu s mnoha okolními budovami.

Katedrála Svatého Michaela.

Kostel Svatého Michaela byl z větší části postaven na konci 14. století a počátku 15. století. Byl největším farním kostelem v Anglii, když roku 1918 získal status katedrály po vytvoření diecéze Coventry. Při náletu 14. listopadu 1940 byla tato stavba zničena a dochovaly se pouze věž a venkovní zdi.  V troskách byl kameníkem nalezen neumělý dřevěný kříž, který je nyní na oltáři. Z hřebíků nalezených v troskách byl vytvořen další kříž, který byl darován do Pamětního kostela císaře Viléma v Berlíně. Berlínský kostel byl naopak zničen náletem RAF v roce 1943.  Novou budovu, postavenou hned vedle trosek původní stavby, navrhl Basil Spence. Tento architekt (později za tento návrh povýšený na rytíře) trval na tom, aby pozůstatky staré katedrály byly ponechány v původním stavu jako připomínka válečných útrap a nová katedrála byla postavena vedle těchto ruin.  Základní kámen nové katedrály byl položen 23. března 1956. Vysvěcena byla 25. května 1962. V jejím interiéru lze nalézt například velkou tapisérii Ježíše Krista, navrženou Grahamem Sutherlandem, emotivní sochu "Mater Dolorosa" od Johna Bridgemana a abstraktní mozaikové okno Johna Pipera sestavené z 192 panelů. Další zajímavostí je velké západní okno známé také jako "Obraz se svatými a anděly", které vytvořil přímo do skla v expresionistickém slohu John Hutton.

Coventryská katedrála, známá také jako Katedrála Svatého Michaela, je sídlem biskupa z Coventry a diecéze Coventry a nachází se v anglickém městě Coventry. V tomto městě postupně existovaly tři katedrály. První byla klášterní stavba věnovaná Svaté Marii, z níž se dochovalo pouze pár ruin. Druhá, která patřila anglikánské církvi, byla věnovaná Svatému Michaeli a byla zničena při náletu ve druhé světové válce. Třetí je nová katedrála zasvěcená také Svatému Michaeli postavená poblíž předchozí zničené bombardováním.

考文垂圣米迦勒座堂(Cathedral Church of St. Michael)是英国圣公会考文垂教区的主教座堂,位于英格兰西米德兰兹郡考文垂市中心。(考文垂又译「高云地利」)


Výskyt.

Jedná se o jednoho z kytovců, kteří žijí v severních polárních oblastech celoročně, ne jen v době léta. Vyskytují se převážně na rozhraní Severního ledového oceánu a Atlantiku a v ruských oblastech Arktidy. Jelikož je jejich výskyt limitován na oblast mimo souvislou ledovou pokrývku, mění se rozsah jeho výskytu v závislosti na ní.  V průběhu roku narvalové migrují: v létě se pohybují poblíž pobřeží, v zimě se stahují do hlubších hustě zaledněných oblastí, často se vydávají překvapivě daleko pod souvislou ledovou pokrývku, přičemž k dýchání využívají občasně se vyskytující díry.  Aktuální celková populace se odhaduje na cca 50 tisíc kusů.

Vzhled.

Tělo samce narvala jednorohého dosahuje délky až 6 m a může vážit až 1,6 tuny, výjimečně i 1,8 tuny, samice je menší a dorůstá maximálně 5 metrů a hmotnosti 1 tuna. Mláďata jsou téměř černá, dospělci šedobílí s tmavými skvrnami na hřbetě, které s postupujícím stářím blednou. Samci jsou mohutnější než samice.

Kel.

Narvala proslavil jeho „roh“, ve skutečnosti kel. Je to levý špičák horní čelisti, který je horizontálně protažený do délky až přes 2,5 metru. Spirálovitě stočené kly jsou vyvinuty zejména u samců a pouze u 15% samic se vyvíjejí kly menších rozměrů. Pravý špičák zpravidla zakrní a dále se nevyvíjí, pouze zhruba u 2 z 1000 samců se vyvíjejí oba horní špičáky obdobně. Prášku z rozdrceného klu byly dříve (a částečně ještě někdy jsou) připisovány magické a léčivé vlastnosti (zejména v oblasti mužské potence), proto byl narval masově loven, v současné době už zájem opadl a ač lov ještě pokračuje, nemá už takovou intenzitu.  Odborníci nebyli schopní odpovědět na otázku, k čemu vlastně tento kel slouží, byť za účelem odhalení jeho důležité funkce vytvořili spousty teorií, někdy dost bizarních. Dlouho byl rozšířený názor, že kel se používá v milostných soubojích. To ovšem vždy popírali Inuité, kteří narvaly dobře znají, protože tato zvířata tradičně loví. Dnes vědci přijímají názor, že Inuité mají pravdu, a jsou si již jisti (díky zubařům), že roh je vysoce citlivým čidlem, který pomáhá narvalovi zjistit tlak, teplotu, hloubku a další věci důležité pro potopení a orientaci pod vodou. Může tak najít místa s tajícím ledem, který může hlavou (ne klem) prorazit. Jako každý vodní savec potřebuje i narval otvory v ledu k pravidelným nádechům nad vodní hladinou. Nové výzkumy poukazují na možnost, že je kel využíván také k omráčení menších ryb při lovu.

Způsob života.

Narvalové žijí v malých skupinách (stádech), v nichž je více samců a samic pohromadě. Po 14 až 15měsíční březosti se rodí obvykle 1 mládě, o které pečuje po dlouhou dobu matka. Mládě kojí až do věku 2 let. Živí se především rybami a dalšími drobnými mořskými živočichy.

Popularita.

Narval se usídlil i v heraldice, je součástí velkých znaků Severozápadních teritorií (v podobě dvou narvalů stojících na ocase na štítě) i Nunavutu (kde je spolu se sobem nosičem štítu).

Narval jednorohý ("Monodon monoceros") je menší ozubený kytovec, jediný žijící zástupce rodu narval a jeden ze dvou žijících zástupců čeledi narvalovití (druhým je běluha severní). Žije v mořích okolo severního polárního kruhu. Lidově bývá často nazýván „mořský jednorožec“. Tento poetický název je ovšem stejně jako jeho druhové jméno zavádějící – jeho slavný roh je ve skutečnosti zub, protažený levý špičák horní čelisti.

一角鲸(学名:)又称独角鲸和长枪鲸,在一般人的印象中总是与传说中的独角兽联想在一起,理由很明显:雄性一角鲸长有长而呈螺旋状的长牙,让牠们比世界上任何生物都要接近传说中独角兽的形象。事实上在中世纪以前,商人与炼金术士将一角鲸视为神秘的生物,其长牙被当作「独角兽的角」,价值非凡。虽然现今已不再将牠们与独角兽作联想,但因一角鲸的独特外观以及处在遥远且严峻寒冷的北极,牠们仍然是令人着迷的生物。


Typy anginy pectoris.

Angina pectoris se může objevovat ve třech základních modifikacích. Jedná se o:

Příčiny.

Příčin anginy pectoris je několik, nejčastěji se jedná o zúžení věnčité tepny, která vyživuje srdce. Kromě špatné výživy může problém způsobit i nedostatečné okysličení srdce nebo ucpání tepny tzv. aterosklerotickým plátem, který zabraňuje proudění krve a je tvořen převážné látkami tukové povahy.

Příznaky.

Angina pectoris je jedním z projevů ischemické choroby srdeční ve své lehčí formě. Akutní forma této nemoci je např. infarkt myokardu. Během tohoto onemocnění není srdeční sval zásobován potřebným množstvím kyslíku, což se projevuje jeho nesprávnou funkcí. Porucha funkčnosti se projevuje ostrou pálivou anebo svíravou bolestí v oblasti za hrudní kostí. Poměrně časté je, že se bolest postupně šíří do oblasti levého ramene a 4. a 5. prstu levé ruky. V některých vzácných případech si postižení stěžují na bolest v oblasti mečového výběžku hrudní kosti.

Léčba.

Diagnostika.

V diagnostice se nejčastěji používá elektrokardiogram (EKG), případně zátěžové testy, koronarografie (rentgenové vyšetření věnčitých tepen) nebo echokardiografie - vyšetření srdce ultrazvukem.

Léčba.

Medicínská terapie.

Následující postupy jsou součástí doporučení splňujících principy medicíny založené na důkazech.

Antianginózní postupy.

Látky nebo postupy zlepšující vlastnosti koronárních cév. Zejména jde o postupy snižující pohotovost ke spazmům a postupy dilatující průsvit cév.  Zvýšení glykémie je považováno za class efekt u všech inhibitorů HMG-CoA reduktázy (atorvastatin, fluvastatin, pravastatin, simvastatin, pitavastatin, rosuvastatin, lovastatin) u pacientů s rizikovými faktory pro vznik diabetes mellitus (tj. hypertenze v anamnéze, zvýšení triglyceridů v krvi a zvýšení BMI). Hyperglykémie může dosáhnout hodnoty vyžadující adekvátní diabetologickou péči. Rizikoví pacienti mají být klinicky i biochemicky sledováni v souladu s národním doporučením pro léčbu diabetu.

Režimová opatření.

Státní ústav pro kontrolu léčiv proto vyzval držitele registračních rozhodnutí, u nichž uvedené nežádoucí účinky nejsou dosud zohledněny v textech, aby předložili žádost o příslušnou změnu registrace.

Terapie ve zvláštních případech.

V některých případech je třeba terapii doplnit o některé další kroky:

EECP terapie.

EECP terapie je klinicky úspěšná a úřadem FDA schválená ambulantní neinvazivní léčba pro pacienty s anginou pectoris a srdečným selháním. Klinické studie ukazují zlepšení kvality života pacientů, zvýšení tolerance zátěže, snížení nebo vymizení anginózních symptomů a užívaní medikamentů. EECP je vhodná zejména pro pacienty s refrakterní anginou, kde se symptomy anginy vracejí i po farmakologické léčbě, případně u pacientů, kteří nejsou kandidáty na invazivní zákrok jako bypass, angioplastika nebo stent.

CAM terapie.

Proponenti alternativní medicíny nabízejí řadu postupů, někdy s racionálním základem, někdy však bez jakéhokoliv racionálního opodstatnění. Společným jmenovatelem těchto postupů je to, že nemají rigorózně ověřenu klinickou účinnost.

Angina pectoris či angina pektoris je pojmenování pro středně těžké srdeční onemocnění v zásobování srdečního svalu krví respektive kyslíkem, kdy vlivem zmenšeného přísunu kyslíku k srdečnímu svalu nedochází k jeho správnému stahování, což vede k neschopnosti pumpování krve do celého lidského těla. Převážně během zátěže pak dochází ke vzniku nepoměru mezi přívodem kyslíku a požadavkem na větší množství kyslíku, který se projevuje tupou, pálivou či svíravou bolestí nejčastěji v oblasti za hrudní kostí vystřelující do ramen, paží a nebo spodní čelisti. Označuje se jako jedna z forem ischemické choroby srdeční.

心绞痛又称为狭心症(Angina pectoris),是心肌缺血引起的胸痛,一般是由冠状动脉阻塞或痉挛所导致。冠状动脉疾病是心血管的动脉粥样硬化,为心绞痛的主要原因。心绞痛的原文「angina」源自拉丁文的「angere」,意即「绞痛」。心绞痛的感受程度与心肌缺氧的严重程度关连不大,也就是说,严重的疼痛不一定是心脏病突发;而心脏病突发可能也不会有胸痛的现象。


Popis.

Pro Amoebozoa jsou typické panožky, tedy organely pohybu. Ten je způsobován v podstatě polymerizací a depolymerizací aktinu. Panožky jsou vždy lobopodiového či filopodiového typu, nikdy však nejde o axopodie ani typické retikulopodie.  Pokud tyto organismy mají mitochondrie, pak vždy s tubulárními kristami. Jedna ze skupin však mitochondrie druhotně ztratila.  Je pravděpodobné, že společný předek Amoebozoa měl jeden bičík; proti tomu však mluví skutečnost, že většina měňavkovců má dnes bičíky dva.  Na povrchu bývají kryty šupinami či schránkou, které zvyšují jejich odolnost.

Klasifikace.

Amoebozoa v současném pojetí byli vyčleněni od ostatních měňavkovitých eukaryot teprve na konci 20. století. Brzy poté však byli protistology uznáni jako jedna ze základních superskupin domény Eukarya.  První komplexnější fylogenetické systémy podložené molekulárními daty navrhli Thomas Cavalier-Smith a Alexej V. Smirnov. Druhý systém brzy získal podporu a stal se, zejména pro nebičíkaté měňavkovce, standardem přebíraným i jinými systémy.

Moderní systém.

Dlouho zůstávalo nevyjasněné postavení skupiny Breviata a jejich příslušnost k měňavkovcům. Některé molekulární fylogenetické studie vyčleňují "Breviata" spolu se sesterskou "Subulatomonas" a několika environmentálními vzorky do společné skupiny mimo Amoebozoa, a to buď jako bazální klad opisthokont, nebo bazální klad apusozoí nebo jako samostatný základní klad eukaryot. V moderních systémech již Breviata prokazatelně nefigurují jako součást Amoebozoa, neboť byli přesunuti do sesterské skupiny Obazoa.  V r. 2011 byla vydána revidovaná klasifikace, na které spolupracovali autoři předchozích systémů. Systém navázal na systém eukaryot dle Thomase Cavaliera-Smithe, bere tedy Amoebozoa jako kmen. Na stejném principu je založen i zatím poslední kompletní systém z roku 2016. Zmiňuje i aktuální změny vyvolané souběžně vydanými fylogenetickými analýzami, s jejich zohledněním vypadá následovně (české názvy doplněny podle BioLib):  Výše uváděný systém byl publikován s tím, že zdaleka není potvrzena holofyletičnost jednotlivých taxonů. Ty nejproblematičtější taxony jsou označeny symbolem (P), značícím velkou pravděpodobnost nepřirozenosti (parafyletičnost či dokonce polyfyletičnost skupiny) – poznámky a reference za tímto symbolem uvádějí důvody. Za dostatečně prokázanou lze považovat holofyletičnost pouze tří skupin vyšší úrovně než řád, a sice Tubulinea, Archamoebea a Myxogastrea, s menší jistotou pak i u (Eu)mycetozoa (s tím, že není jasné, zda některé rody z původních protostelidních hlenek do ní nadále přirozeně spadají; většina byla přesunuta do Variosea).  Jak ukazuje rychlý vývoj klasifikace i fylogenetické analýzy zmíněné v následujícím oddílu, systematika měňavkovců nadále není ustálená a lze očekávat její další změny, zejména spojené s upřesňováním příbuzenských vztahů a s tím spojeným vylučováním nepřirozených taxonů, ale i s objevy dalších rodů.

Fylogenetický strom.

Pokrok ve vyjasňování vnitřních příbuzenských vztahů měňavkovců přinesla fylogenetická studie z r. 2017, na které se podíleli i čeští vědci. Potvrdila, že Breviata patří do širší přirozené sesterské skupiny k měňavkovcům zvané Obazoa (zahrnující také apusomonády a Opisthokonta), jakož i nepřirozenost podříše/podkmene Lobosa. Bazální větvení Amoebozoa podle ní probíhá mezi Discosea a skupinou nazvanou Tevosa, zahrnující Conosa a z původních Lobosa lalokonohá Tubulinea a již dříve nově identifikovanou skupinu Cutosea, tentokrát však v postavení sesterské skupiny k Conosa. V Conosa se bazálně odvětvují Variosea, zatímco pravé hlenky a panoženky vycházejí jako sesterské skupiny. Studie upřesnila i vnitřní vztahy v kladech Discosea a Tubulinea.  Aktuální představy (k r. 2017) tak zobrazuje následující fylogenetický strom:

Amoebozoa či česky měňavkovci je jedna z šesti skupin, na něž se dělí doména Eukaryota (jaderní). Počtem druhů jde o nejméně početnou skupinu. Je pojmenovaná podle toho, že se k ní řadí velké množství organismů amébovitého (měňavkovitého) typu.

变形虫门是一类似变形虫的(amoeboid)原生生物。变形虫门的多数物种靠细胞内原生质的流动而移动。伪足类似于手指形状、边缘是钝的,所以称作lobopodia,直译为钝的伪足. 大多数是单细胞生物。在土壤中或水域中生存。某些也被发现与其它生物共生,某些甚至是病原体。变形虫门还包括黏菌(slime moulds), 这是多核或多细胞生物,具有变形虫的形态,但又类似于真菌可以产生孢子,通常肉眼可见。


Postup a princip metody.

Světlocitlivá látka tzv. fotosenzibilizátor se aplikuje v zásadě trojím způsobem. Buďto je aplikována mastí obsahující příslušnou látku nebo je zavedena injekčně a to buď intravenózně (nitrožilně) či intralezionálně (přímo do místa novotvaru). Koncentrace fotosenzibilizátoru v postižených buňkách dosahuje optimální hodnoty v různých časech od 5 minut až po 72 hodin v závislosti na způsobu aplikace a druhu použité látky. Pro diagnostiku se následně používá Woodova lampa (UV lampa), jež způsobuje fluorescenci fotosenzibilizátoru zpravidla v červené či růžové barvě; diagnostikovi je tak odhalena velikost,tvar a poloha nádoru. Při léčbě se v závislosti na použité látce používá červené či blízké infračervené záření. Nejčastěji se pro generaci žádaného světla používá laserových diod, které mají vynikající světelný výkon a úzké spektrum světla bez nutnosti použití barevných filtrů. Navíc je lze napojit na optická vlákna, která se pak dají použít ke katetrizaci nebo vpichu do postižené tkáně pro kvalitnější osvícení nádoru. K osvícení se obvykle používá výkonů okolo 100mW/cm (u některých aplikací však i 600 mW/cm) a doba osvitu se pohybuje od jedné minuty po několik desítek minut. Po osvitu tumoru absorbují molekuly fotosenzibilizátoru fotony světla a přechází do singletového excitovaného stavu s dobou života řádově 10s. Z tohoto stavu pak přechází vnitřním přechodem do tripletního excitovaného stavu s podstatně delší dobou života (~ 10s). Takto dlouhá doba života umožňuje excitované formě fotosenzibilizátoru reagovat s molekulami v jejím okolí. Při kontaktu s molekulou, jež je v základním stavu tripletem může dojít k přenosu energie na tuto molekulu za současného přechodu obou molekul do singletního stavu. Jednou z mála tripletních molekul v základním stavu je molekula kyslíku, který je hojně přítomen v každé buňce. Dochází tedy k přenosu energie z molekuly fotosenzibilizátoru na molekulu kyslíku, jehož výsledkem je singletní molekula fotosenzibilizátoru v základním stavu a singletní molekula kyslíku v excitovaném stavu. Takováto molekula kyslíku je asi 1000 krát reaktivnější než základní molekulární stav kyslíku. Singletový kyslík (a ostatní formy aktivního kyslíku např. superoxidový radikál, hydroperoxidový a hydroxylový radikál vzniklé procesem podobným popsanému procesu) pak reaguje s buněčnými membránami za vzniku lipidperoxidového radikálu a následné nekrózy či apoptózy buněk. Poměr apoptotické a nekrotické smrti buněk závisí na typu nádoru, ale především na koncentraci fotosensibilizátoru a dávce ozáření. Nižší dávky fotosenzibilizátoru a záření způsobují apoptózu, vyšší nekrózu, ovšem při každé aplikaci dochází k oběma typům smrti buněk. Kromě poškození buněk samotného nádoru, způsobuje fotodynamická terapie také zničení cévního systému nádoru, což vede k jeho ischemické nekróze.

Výhody a nevýhody metody.

Výhodou fotodynamické terapie je téměř nulová toxicita použité látky, takže je možno ji (na rozdíl například od chemo- či radioterapie) v krátkém čase mnohokrát opakovat. Další výhodou je poměrně přesná selekce nádorových buněk. Metoda tedy zničí pouze nádorové buňky a okolní zdravé zůstanou neporušeny. Za zmínku také stojí asi nejzřejmější výhoda, a totiž že se řadí mezi neinvazivní metody. Mezi nevýhody patří omezená možnost použití, neboť světlo používané k aktivaci fotosenzibilizátoru proniká nejvýše 1cm do tkáně a lze tedy použít pouze na povrchu těla případně na části orgánů dostupné pomocí endoskopů a katetrů. Metoda vpichu optického vlákna s aktivizujícím světlem přímo do tkáně se zatím příliš nepoužívá. Nevýhodou při nitrožilní aplikaci fotosenzibilizátoru je několikahodinová (až 48h) fotosenzitivita kůže po léčbě; pacient se tedy musí vyvarovat pobytu na slunci a vystavení silného světelného záření.

Fotosenzibilizátory.

Vhodná látka by měla být netoxická, stabilní a se známou chemickou strukturou. Měla by se hromadit v buňkách tumoru a ze zdravých buněk se rychle vyplavit. A také by měla mít absorpční maximum pro světlo, jehož energie je dostatečně velká (vlnová délka dostatečně krátká) pro produkci singletového kyslíku, ale zároveň je jeho vlnová délka co největší (proniká hlouběji než světlo s kratší vlnovou délkou). Světlo splňující předešlé požadavky je na rozhraní infračerveného a viditelného červeného světla. Zároveň by ovšem fotosenzibilizátor neměl absorbovat na ostatních vlnových délkách (zejména pro viditelné světlo), aby se do co největší míry omezila fotosenzitivita a možné poškození zdravé tkáně při nitrožilní aplikaci látky.  Fotosenzibilizátory první generace jsou deriváty hematoporfyrinu, jejichž nevýhodou je to, že nejsou přesně chemicky definovány a při nitrožilní aplikaci dochází k fotosenzitivitě kůže. V současné době se používají pod různými firemními názvy jako Photofrin (USA), Photocarcinorin (Čína), Photosan (Německo), Photogem (Rusko) nebo Haematodrex (Bulharsko). Jedním z derivátů hematoporfyrinu, jehož chemická struktura je známá, je TPPS4, jehož původní varianta byla ve velkých množstvích neurotoxická. V České republice byla vyvinuta jeho speciálně purifikovaná obměna nevykazující toxické účinky, jež je u nás schválena pro lokální použití.  Do druhé generace fotosenzibilizátorů patří chloriny (degradační produkty chlorofylu), delta-aminolevulová kyselina (ALA), ftalocyaniny, bakteriochloriny, benzochloriny, purpuriny, naftalocyaniny, pheoforbidy, pyropheoforbidy a další. Většinou se jedná o látky izolované z chlorofylu a látky patřící do skupiny porfyrinů. Kupříkladu ftalocyaniny jsou syntetické látky obsahující porfyrinový kruh, k němuž je kovalentní vazbou připoután kov, jenž zvyšuje fototoxicitu látky a tím i účinnost fotodynamické terapie. Fotosezibilizátory druhé generace se vyznačují především podstatně nižší kožní fotosenzitivitou po léčbě.

Využití.

Nejvýznamnější uplatnění nalézá fotodynamická terapie při léčbě různých druhů tumorů, a to jak maligních (zhoubných) tak benigních (nezhoubných). Nejčastěji se zatím jedná o léčbu paliativní nebo doplňkovou léčbu léčby jiného druhu (většinou chirurgického zásahu). Jak již bylo zmíněno výše, největším omezením fotodynamické terapie je průchod aktivizujícího světla nejvýše 1cm do hloubky tkáně. Přesto byla s úspěchem použita pro léčbu nádorů žaludku, tlustého střeva, hlavy a krku, ústní a nosních dutin, hrtanu, hltanu, jícnu, plic, močového měchýře, jater, prsu, genitálií i mozku. Nejčastěji se ovšem používá pro léčbu nejrůznějších kožních tumorů a lézí; za všechny zmiňme např. aktinickou keratózu, basaliom či T-lymfom. V kožním lékařství se používá také léčbě lupénky, bradavic, nebo v estetické medicíně k vyhlazení jizev po akné či vrásek, kdy aktivuje fibroblasty k novotvorbě kolagenu. Využití nachází metoda také při léčbě senilní degenerace makuly (AMD). Velmi nadějnou aplikací je čištění kostní dřeně od leukemických buněk, kdy se pacientovi odebere kostní dřeň, vyčistí se metodou fotodynamické terapie a coby autologní štěp vrátí zpět pacientovi.

Fotodynamická terapie je diagnostická a léčebná metoda využívaná zejména při léčbě tumorů. Je založená na aplikaci fotosenzitivní látky, jež se po aplikaci hromadí přednostně v nejrychleji proliferujících (tedy nádorových) buňkách a po ozáření světlem určitého spektra způsobí smrt odpovídajících buněk. Díky svému stimulačnímu efektu se metoda používá také v kosmetice.

光动力疗法(Photodynamic therapy,简称PDT)是光照治疗的一种,是利用无毒性的光敏物质暴露在特定波长的光下,让该物质对特定癌细胞或疾病细胞产生毒性光毒性而达到治疗效果。光动力疗法已证可以杀死微生物细胞(包括细菌、真菌及病毒)。光动力疗法在临床上已用来治疗许多的疾病,像「湿」的老年黄斑变性及癌症,视为是侵入性及毒性取小的治疗方式。


Život a vědecká dráha.

Mladá léta.

Narodil se do rodiny, ve které byla matematika významný spojovací prvek zálib téměř každého člena rodiny. Jeho otec byl vystudovaný genetik, ale matematika byla jeho velkou zálibou, jeho starší bratr vystudoval matematiku i fyziku. Jeho mladší bratr se stal desetinásobným britským šachovým mistrem a jeho matka byla lékařka.

Studium.

Jeho zálibami byla matematika a biologie, ještě před počátkem studia matematiky na Univerzitě v Cambridgi se mezi jeho vytoužená povolání ocitla mozková chirurgie. Při výběru vysokoškolského studia váhal mezi studiem matematiky a biologie, rozhodl se pro matematiku. Narazil však na značný odpor svého otce, který byl toho názoru že jako matematik nebude mít schopnost uživit se. On však na svém rozhodnutí trval, a tak jej děkan cambridgeské univerzity podrobil testu, ve kterém předpokládal, že vyřeší pouze polovinu daných matematických úloh. On však všechny úlohy vyřešil ještě před vypršením časového limitu, otec tedy ustoupil.

Vědecká dráha.

Vystudoval topologii, ale téměř celý život se zabývá teoretickou fyzikou. V 60. letech 20. století se věnoval obecné teorii relativity a jejím důsledkům na astrofyziku a kosmologii.  Roku 1988 získal spolu se Stephenem Hawkingem Wolfovu cenu za fyziku. Rok poté vydal svoji první knihu s názvem "Císařova nová mysl", roku 1994 vydal "Stíny mysli" a roku 1997 konečně "Makrosvět, mikrosvět a lidská mysl", ve které se zabývá svou teorií, která pracuje s myšlenkou, že lidská mysl je jev na rozhraní mezi kvantovou fyzikou a fyzikou makrosvěta.  Rovněž je autorem tzv. Penroseova dláždění. Jde o geometrickou konstrukci, kterou lze vydláždit rovinu pomocí malého počtu druhů dlaždic, a to tak, aniž by se vzorek dláždění kdekoli opakoval. Navázal tak na článek "Deux types fondamentaux de distribution statistique" (vyšlo česky v roce 1941 ve Statistickém obzoru, r. 22, str. 171-222, pod názvem "Přírodní dualita statistického rozložení") českého geografa, demografa a statistika Jaromíra Korčáka z roku 1938.  Je učitelem fyzika Stephena Hawkinga, ten však některé jeho teorie odmítá a označuje za „kacířské“.

Názory.

Penrose je ateista. Věří však v (kvantový) posmrtný život.

Sir Roger Penrose (* 8. srpna 1931, Colchester, Essex) je anglický matematický fyzik a matematik, znám především svými příspěvky k obecné relativitě, kosmologii a k teorii zobecněných inverzí matic. Mezi jeho přínosy patří např. spolupráce na objevu Hawkingova záření. Je také rekreačním filosofem. Jeho Erdősovo číslo je 3.

罗杰·潘洛斯爵士,OM,FRS(英语:Sir Roger Penrose,1931年-8月8日),英国数学物理学家与牛津大学数学系W. W. Rouse Ball名誉教授。他在数学物理方面的工作拥有高度评价,特别是对广义相对论与宇宙学方面的贡献。他也是娱乐数学家与具争议性的哲学家。罗杰·潘洛斯是科学家理昂内·潘洛斯与玛格丽特·雷瑟斯的儿子,为数学家奥利佛·潘洛斯与国际象棋大师强纳森·潘洛斯的兄弟。


Dějiny.

Místo bylo osídleno již koncem 13. století. Koncem následujícího století zde Angličané vybudovali pevnost, jež měla v období stoleté války chránit zdejší oblast před útoky francouzských vojsk. Věž pevnosti, zvaná, jak již bylo řečeno, La Tour Saint-Maubert, dala jméno pozemku, který ji obklopoval. Angličané drželi pevnost až do konce stoleté války v roce 1453.  Víno se v těchto místech sice pěstovalo již ve 14. století, skutečná historie vinařské usedlosti Latour však začíná až koncem 17. století, kdy zdejší panství přešlo do vlastnictví rodiny Ségurových. Markýz Nicolas-Alexandre de Ségur, přezdívaný kníže vín, je nejvýznamnější postavou v historii usedlosti Latour. V roce 1718 spojil zdejší pozemky s panstvími Château Mouton a Château Calon-Ségur a začal „tvořit“ vynikající vína. To vše mu vyneslo již zmiňovanou přezdívku kníže vín.  V roce 1855 byla při legendární Bordeauxské klasifikaci vín provedené u příležitosti Světové výstavy v Paříži přiznána Château Latour kategorie "premier cru".  Dnešní château bylo vybudováno v 60. letech 19. století.  Teprve v roce 1963 přešla usedlost z vlastnictví potomků markýze de Ségur, kteří o vinařství neprojevovali dostatečný zájem, do majetku britské skupiny Pearson. Poté ji krátce v letech 1989 – 1993 vlastnila další britská společnost Allied Lyons. V roce 1993 se Château Latour dostalo zpět do francouzských rukou, když je za 86 milionů liber získal obchodník François Pinault.

Vinařství.

Již od časů královských rodů Valois a Plantagenetů platí, že Château Latour je vynikající víno. Zdejší vinice se rozkládají na nádherném štěrkovitém hřbetu, jenž se vypíná nad řekou Gironde a který skvěle vyhovuje tradičním odrůdám z Médoku, především Cabernetu sauvignon, ale také Merlotu a Cabernetu franc. Blízkost vody brání příliš rychlému poklesu teploty, což chrání vinice před mrazem. K usedlosti patří celkem 78 hektarů vinic. Château a vinné sklepy obklopuje proslavený 47hektarový vinohrad zvaný Enclos. 80 % z osázené plochy vinic zabírá Cabernet Sauvignon, 18 % Merlot a 2 % Cabernet Franc společně s Petit verdotem.

Terroir.

Srdcem usedlosti jsou slavné ohrazené pozemky (Enclos). Tento vinohrad má rozlohu 47 ha a je obklopen ostatními vinicemi. Pochází v podstatě ze 16. století. Obklopuje usedlost i zrenovované vinné sklepy, které se rozkládají v místě bývalé pevnosti. Vynikající půdní podmínky, jimž se těší, jej chrání před suchem i před nadměrnou vlhkostí. Výjimečně jemná půda smíšená s říčním štěrkem napomáhá rychlému odvádění dešťové vody, ale jílovité podloží dokáže v letním horku uchovat vlhkost. K tomu přistupuje i ideální mikroklima dané nepřekonatelnou expozicí slunečnímu svitu. To vše tvoří dohromady "terroir", o němž si mnozí vinaři mohou nechat jen zdát.

Výroba.

Markýz de Ségur byl, pokud jde o vinohrady, mužem s kouzelnýma rukama. Již počátkem 18. století se stal průkopníkem metod, jejichž cílem bylo získat z výjimečného potenciálu maximální užitek. Podle archivních zápisů vedla poté usedlost řada lidí, kteří se drželi pravidel, jež stanovil. Díky tomu se pověst zdejších skvělých vín rychle rozšířila do Anglie i do Ameriky. Trvale vynikající úroveň vína Château Latour se projevila i při Bordeauxské klasifikaci vín v roce 1855 přiznáním kategorie "premier cru". V letech po 2. světové válce vinařství sice i přes svoji zjevnou zastaralost stále produkovalo ohromné ročníky, včetně obdivuhodného vína z roku 1961, situace však začínala být pomalu neudržitelná.  V roce 1963 odkoupila Latour od potomků markýze de Ségur britská skupina Pearson. Noví majitelé zahájili díky značnému přílivu investic systematickou modernizaci celého závodu. Byly osázeny další pozemky a na vinicích bylo instalováno umělé zavlažování. Mnohem zásadnější změny však čekaly vlastní výrobu. Zdejší technologické inovace vlastně zahájily obrodu vinařství v celém kraji Médoc. Práce ve vinařství byla zmechanizována a zautomatizována a staré dubové kvasné kádě nahradily tanky z nerezové oceli. To bylo v té době naprosto neslýchané kacířství. Château Latour bylo první usedlostí kategorie premier cru, která takovou radikální modernizaci provedla. Díky tomu se zrodila vína, jež vysoko překračovala obecně uznávaný standard pro dokonalost, zejména ročníky 1966, 1970 a 1975.  Roku 1993 se tento „klenot mezi francouzskými château“ navrátil díky obchodníku Françoisi Pinaultovi do francouzských rukou. Filozofie nového vedení zní: „Jsme si plně vědomi úžasné minulosti Château Latour a jsme na ni pyšní. Minulost je ale minulost, a my nyní musíme hledět vpřed do budoucnosti.“

Vína.

Vinařství Château Latour produkuje tři červená vína. Kromě své vlajkové lodi, "Grand vin de Château Latour", je to od roku 1966 i druhé víno "Les Forts de Latour" a od roku 1990 každoročně i třetí víno nazvané prostě "Pauillac". Přibližný poměr jednotlivých odrůd v "Grand vin de Chateau Latour" činí obvykle 75 % Cabernetu Sauvignon a 20 % Merlotu doplněných Petit verdotem a Cabernetem Franc. Běžná roční produkce bývá 18 000 kartonů. Druhého vína "Les Forts de Latour", s poměrem odrůd 70 % Cabernetu Sauvignon a 30 % Merlotu, se ročně produkuje 11 000 kartonů.  V genetickém dědictví Château Latour jsou zakódovány dvě ctnosti: trpělivost a důvěra v budoucnost. Toto "premier cru classé" obzvláště dobře zraje, vyžaduje však nejméně patnáct až dvacet let, aby se mohlo plně projevit. Aby někteří zákazníci nepodléhali netrpělivosti a nechtěli pít víno dřív, než plně dozraje, nabídlo vedení Château Latour dobrým zákazníkům uskladnění vína pod jejich jménem přímo na usedlosti až do dne, kdy bude připraveno k pití. To je příklad rozvážného plánování do budoucnosti. Vinařství v tomto systému funguje jako jakási banka. Vína z Pauillaku jsou považována za nejvíce strohá ze všech vín z Médoku. Château Latour je za mlada tělnaté, tvrdé, hutné a trpké, koncentrované, uzavřené až drsné, se zastřeným a komplexním aroma. Poté co dosáhne plné zralosti (po 15 až 20 letech, ale klidně i po delší době), je skutečně monumentální. Temné, mocné, hutné, s ohromující vůní drobného červeného ovoce a s jedinečnou, okázale vznešenou chutí, jež naplní ústa. Vína z Château Latour jsou zrozená k tomu, aby dlouho zrála, jsou to maratonci bordeauxských vín.

Château Latour, jedna ze čtyř médockých usedlostí, jimž byla při legendární Bordeauxské klasifikaci vín v roce 1855 přiznána kategorie "premier cru", dostal jméno podle původní středověké kamenné věže, "la tour", která, kdysi sloužila k ochraně proti nájezdníkům. Dnes je vyobrazena na etiketě zdejších vín. Tato věž s cimbuřím korunovaná postavou heraldického lva je vznešeným a nadčasovým emblémem usedlosti. Původní věžovitá stavba, která dala nejprestižnější médocké usedlosti jméno, však již ve skutečnosti neexistuje. Po impozantní stavbě ze 14. století, jež byla v té době známa pod jménem La Tour Saint-Maubert a sloužila jako hlavní obytná část pevnosti postavené během stoleté války, již nezůstala ani stopa. Stavba, která dnes stojí na jejím místě a honosí se titulem „věž“, je ve skutečnosti holubník postavený v dobách Ludvíka XIII. Usedlost se nalézá v nejjižnější části obce Pauillac v Médoku, severovýchodně od města Bordeaux, jen pár set metrů od břehů řeky Garonny, jež se zde rozšiřuje do ústí typu estuaria zvaného Gironde.

拉图酒庄(法文:)()是位于法国梅多克(Médoc)地区,占地65公顷(的葡萄酒庄园。该酿酒庄园位于波亚克(Pauillac)市,并冠以该原产地命名控制(也就是Appellation de Pauillac contrôlée,详见原产地命名控制)。该庄出产的葡萄酒是享誉世界的波尔多葡萄酒之一。


Život.

Narodil se roku 1911 v rodině nakladatele židovské literatury ve Varšavě, která tehdy byla součástí carského Ruska. Po vypuknutí první světové války se rodina odstěhovala na východ do ruského vnitrozemí a do Varšavy, hlavního města nového polského státu, se vrátila v roce 1919.  David Szymin nejprve studoval hru na klavír. Pro nedostatek hudebního sluchu studium hudby přerušil a přešel na soukromé židovské gymnázium, které absolvoval v roce 1929. Z Varšavy odešel studovat knihtisk, výtvarné umění a fotografii do Lipska na Akademii grafických umění, kterou ukončil v roce 1931. Poté pokračoval ve studiích na Sorboně v Paříži. V důsledku hospodářské krize a politického vývoje v Německu se vydavatelství jeho otce dostalo do obtíží, a proto David Szymin začal roku 1933 v Paříži pracovat jako fotoreportér. Seznámil se zde a spolupracoval s Robertem Capou a Henrim Cartier-Bressonem.  V 1936–1938 pracoval jako fotoreportér pro agenturu Alliance Photo v různých zemích Evropy a severní Afriky. Fotografoval také ve Španělsku v době občanské války, kde dokumentoval dopady války na civilní obyvatele. Jeho fotografie otištěné v časopise Life měly velký ohlas.  V květnu 1939 odplul David Szymin na lodi se španělskými uprchlíky do Mexika, kde jej v září zastihlo vypuknutí druhé světové války. Do Francie ani do Polska se vrátit nemohl. Přešel proto hranice do Spojených států. Odešel do New Yorku, kde pracoval jako spolumajitel fotografické laboratoře. Změnil si jméno na David Seymour a po vstupu Spojených států do války se přihlásil do armády jako dobrovolník. Přestože měl slabý zrak, byl přijat pro své fotografické zkušenosti a jazykové znalosti, které uplatnil v odděleních výzvědné služby americké armády. Po invazi spojenců v Normandii působil v Evropě jako fotograf a tlumočník. Na konci války rovněž získal americké občanství.  Po propuštění z armády po skončení války se David Seymour znovu vrátil do Evropy, aby pro organizaci UNICEF fotografoval děti postižené válkou. Navštívil také Varšavu, kde zjistil osud své rodiny, která zahynula v roce 1942.  V roce 1947 se v Paříži Robert Seymour sešel znovu s Robertem Capou a Henrim Cartier-Bressonem. Založili nezávislou fotografickou agenturu Magnum Photos, ke které se přidala celá řada dalších významných fotografů. David Seymour stále cestoval a fotografoval. Opakovaně se vracel do nově vzniklého státu Izrael, jezdil do Řecka zmítaného občanskou válkou, ve Vatikánu pracoval na připravované knize.  Po smrti Roberta Capy, předsedy sdružení Magnum Photos, v Indočíně v roce 1954, se novým předsedou stal David Seymour. Vedle řízení agentury pokračoval ve fotografování. Věnoval se nejen reportážím, ale také dokumentování italských lidových slavností a portrétování známých osobností (např. hudebního dirigenta Artura Toscaniniho, historika umění Bernarda Berensona, herečky Ingrid Bergmanové, Giny Lollobrigidy, Sophie Lorenové, řecké královny Frederiky).  David Seymor zahynul 10. listopadu 1956 u Suezského průplavu spolu s fotoreportérem Jeanem Royem při cestě přes frontu za reportáží o výměně zajatců. Byli zastřeleni egyptskou hlídkou v době příměří.

David Robert Seymour (20. listopadu 1911, Varšava, Polsko – 10. listopadu 1956, El Quantara, Egypt) byl americký fotograf a spoluzakladatel fotoagentury Magnum Photos, rodným jménem David Szymin, používal přezdívku Chim (výslovnost: šim).

大卫·西蒙(David Seymour;1911年11月20日-1956年11月10日)是一位重要的美国摄影师与摄影记者。英文中惯称他的小名为Chim(发音同Shim)。他是在华沙出生的波兰犹太人,曾在美国学摄影,1933年正式成为独立摄影师。


Vzhled rostliny.

Olivovník je stálezelený strom, který dosahuje výšky 5 až 10 m. Kmen nízký s šedozelenou rozpukanou borkou. Koruna bohatě větvená, nepravidelná, vejcovitá až kulovitá. Olivovník může mít bizarní vzhled. Listy kožovitě tuhé, elipsovité až kopinaté, na spodní straně šedozelené, na svrchní straně tmavozelené, až 8 cm dlouhé, neopadavé. Květy drobné, vonné, žlutobílé, se čtyřzubým kalichem a čtyřdílnou žlutavou korunou. Plodem je dužnatá peckovice kulovitého až válcovitého tvaru, která v mezokarpu obsahuje značné množství oleje. Plody se nazývají olivy.

Výskyt a ekologie.

Olivovník evropský původně pochází z Íránu, odkud se rozšířil asi před 5000 lety do Středozemí. Afrika je druhým kontinentem, kde se olivovník původně nacházel, zde však rostly olivovníky plané, a to na území dnešního Egypta a Etiopie. Dnes je olivovník rozšířen na mnoha místech ve Středomoří, Africe, Střední a Jižní Americe, hlavně v Mexiku a v Peru. Plané olivovníky se vyskytují v dubových lesích. Kulturní rostliny najdeme v olivových sadech. Teplomilná rostlina se vyskytuje často na velmi kamenitých a suchých půdách. Roste velmi pomalu a dosahuje velmi vysokého věku. Stáří Platónova olivovníku z Akadimova háje u Athén je asi 2500 let. První úrodu přináší kolem dvacátého roku, ale plodí dalších 150 i více let.

Využití.

Využívány jsou především plody. Na sklizeň oliv je používána metoda, která je již 2000 let stará. Olivovníky se nesetřásávají ani nečešou, ale zralé plody spadnou ze stromu do připravené plachty, takže se sbírají. Olivy obsahují olej, který se využívá v potravinářství, lékařství a kosmetice. Nejkvalitnější olej je samotok, který vypustí olivy samy svou hmotností jsouce uloženy v sudu. Dále se olej získává lisováním oliv mírným tlakem za studena. Olej musí být vylisován do čtyř dnů od sklizně, aby byla zachována jeho kvalita a především všechny látky v olivách obsažené. Olivové oleje se dělí na panenské, rafinované a směsi obou těchto olejů.

Produkce oliv.

Olivy jsou jedním z nejvíce pěstovaných druhů ovoce na světě. V roce 2011 bylo olivovníky osázeno 9,6 milionu hektarů, což je více než dvakrát větší plocha než plocha na níž se pěstují jablka, banány nebo manga. Větší plochu na světě zabírají pouze plantáže určené pro produkci kokosových ořechů a palmového oleje. Rozloha pěstování olivovníků se mezi lety 1960 až 1980 ztrojnásobila z 2,6 na 7,95 milionu hektarů a maxima 10 milionů hektarů dosáhla v roce 2008. Všech deset největších producentů podle údajů Organizace pro výživu a zemědělství je alokováno ve Středomoří a produkuje 95 % světové produkce oliv.

Kulturní symbol.

Židé vnímají plod olivovníku jako část bohatství své země a platí za důkaz a výraz blahobytu. V Koránu je olivovník zmiňován jako posvátný strom. V Antickém světě byl olivovník symbolem míru, blahobytu a plodnosti. Ve starověkých Athénách znamenal olivový věnec připevněný na dveřích, že syn odešel do světa. Ve válce poražení prosili o mír s olivovou větvičkou. Nejznámější zmínka o olivovníku je v biblickém příběhu o Noemovi.

Olivovník evropský ("Olea europaea") je strom z čeledi olivovníkovité ("Oleaceae"). Pochází z Asie a Afriky, avšak dnes se s ním běžně setkáme ve středozemních oblastech Evropy. Jeho plody olivy mají význam pro potravinářství, lékařství a kosmetiku.

油橄榄(学名:'),又称木犀榄,古称齐墩、阿列布,是一种木樨科木樨榄属常绿乔木,果实主要用于榨制橄榄油。圣经故事中曾用它的树枝作为大地复苏的标志,后来西方国家把它用作和平象征。本种原产于东地中海盆地的沿海地区(临近的东南欧、西亚和北非沿海地区),以及里海南岸的伊朗北部地区。它的果实,也叫做橄榄,它是地中海地区一种主要的农作物,用来生产橄榄油。木樨科的植物种类还包括丁香、茉莉、连翘属植物和白蜡树属植物。很多语言中的"oil"(油)这个词最早就是源于这种树和它的果实的名称Olvia。


Mládí.

Narodil se v městě Nambour, asi 100 kilometrů severně od hlavního města Queenslandu Brisbane. Vyrostl na mléčné farmě poblíž města Eumundi. Jeho otec zemřel, když Ruddovi bylo 11 let, a rodina musela kvůli bídě farmu opustit. V patnácti letech, roku 1972, Rudd vstoupil do labouristické strany.  Vystudoval čínštinu a dějiny Číny na Národní univerzitě ve městě Canberra. Plynule mluví mandarínštinou. Od roku 1980 pokračoval ve studiu na Taiwanu na univerzitě v Tchaj-pej.  V roce 1981 se oženil s Thérese Reinovou, s níž se seznámil během studia. Mají spolu tři děti - Jessicu (1984), Nicholase (1986) a Marcuse (1986).

Kariéra.

V letech 1981 až 1988 pracoval na ministerstvu zahraničí. Většinu osmdesátých let strávil s rodinou na velvyslanectvích ve Stockholmu ve Švédsku a v Pekingu v Číně. Po návratu do Austrálie pracoval nejdříve jako vedoucí kanceláře opozičního lídra v Queenslandu, Wayneho Gossa. V letech 1989 až 1992 byl vedoucím jeho kanceláře tehdy už ve funkci queenslandského premiéra. V tomto postavení se Rudd zasloužil mimo jiného o rozvoj vyučování cizích jazyků na školách. Přispěl také k vytváření politiky přibližování asijských jazyků a asijské kultury Australanům.  Poté, co Goss v roce 1995 prohrál volby, pracoval jako konzultant pro Čínu. V roce 1996 neúspěšně kandidoval do parlamentu; zvolen byl až v následujících volbách, v roce 1998.  V letech 2001–2005 byl stínovým ministrem zahraničí. Z tohoto titulu kritizoval předsedu vlády Johna Howarda za podporu USA při invazi do Iráku v roce 2003. Ačkoliv díky své úloze stínového ministra zahraniční vešel ve známost a v letech 2003 až 2005 se několikrát změnilo vedení labouristické strany (Simon Crean, Kim Beazley, Mark Latham, Kim Beazley), nepokoušel se získat vedoucí pozici ve straně. O funkci předsedy se ucházel až v prosinci 2006, kdy průzkumy veřejného mínění naznačovaly, že jeho popularita je dvakrát vyšší než podpora dosavadního předsedy Kima Beazleyho. 4. prosince 2006 byl Rudd zvolen předsedou strany. Za své priority označil pracovně-právní vztahy, vyřešení války v Iráku, řešení dopadů globálního oteplování, úpravu australské federace, sociální spravedlnost a budoucnost australského výrobního průmyslu.  Zanedlouho on sám v čele Australské strany práce (Australian Labor Party) překonali Johna Howarda v průzkumech veřejného mínění. Podporu získával svými výroky na témata budoucnosti federace, klimatických změn, širokopásmového internetu a domácí výroby automobilů.  24. listopadu 2007 vyhrál federální volby a po více než deseti letech sesadil z premiérského křesla Johna Howarda. 3. prosince složil premiérský slib a jmenoval federální vládu. Jedním z prvních jeho kroků ve funkci předsedy vlády bylo podepsání Kjótského protokolu; ten byl zanedlouho ratifikován i parlamentem. Rudd se dále omluvil Aborigincům, původním obyvatelům Austrálie za příkoří, které utrpěli v minulosti. Prohlásil také, že plánuje stáhnout australské vojáky z Iráku a že se bude zasazovat o zrovnoprávnění lesbiček a gayů. Průzkumy veřejného mínění z března 2008 ukázaly, že má podporu 73 % Australanů, což je dosud nejvyšší zaznamenaný podíl.

Rezignace.

24. června 2010 rezignoval na funkci premiéra a předsedy strany a Julia Gillardová jej v těchto funkcích nahradila.  Dne 27. června 2013 jí v obou funkcích, tedy předsedy strany i předsedy vlády, vystřídal. V září 2013 labouristé prohráli v parlamentních volbách a Kevina Rudda ve funkci premiéra nahradil lídr konzervativní koalice Tony Abbott.

Kevin Michael Rudd (* 21. září 1957, Nambour, Queensland, Austrálie) je bývalý australský předseda vlády a poslanec za vládní Australskou stranu práce (Australian Labor Party, ALP).

凯文·迈克尔·拉德(英语:Kevin Michael Rudd;1957年-9月21日),中文译名陆克文,澳大利亚工党籍政治家和外交官,出生于昆士兰州楠伯,毕业于澳大利亚国立大学,主修中国历史及文学。从政期间,曾任澳大利亚工党领袖、澳大利亚外交部长等要职,并在2007～10年与2013年两度出任澳大利亚总理。


Singleplayer.

Příběh.

Na Lingshanových ostrovech probíhá archeologický výzkum týmu IAS. Korejská armáda ihned po invazi evakuuje veškeré obyvatelstvo a tým archeologů najednou zmizí ze světa.  O sedm dní později nad ostrovem prolétá vojenské letadlo. Nad pobřežím se otevřou vrata nákladového prostoru a z něj vyskakuje 5 vojáků amerických speciálních sil. Když však vojáci začínají otevírat padáky, do jednoho narazí nějaká zvláštní věc a voják padá přímo k zemi. Tento voják speciálních sil, krycí jméno Nomád, je hlavní postava, se kterou zažijete nejlepší dobrodružství poslední doby. Naštěstí na sobě máte nanooblek, který kompenzuje část nárazu, a vy přežijete.  Váš úkol je jednoduchý = najít a osvobodit zmizelé archeology. První kroky vedou k lodi, na které, archeologové připluli. Podivná smrt vašeho kolegy a zmrzlá loď, která se nachází uprostřed rozpálené džungle naznačuje, že se tu děje něco mnohem víc. Následuje čistý důkaz tohoto tušení, něco proráží trup lodi a unese dalšího vašeho parťáka. Následuje pronásledování neznámé věci přes džungli. Jenže, už je moc pozdě na to, abyste vašemu příteli pomohli. Najdete jeho znetvořené tělo a nezbývá nic jiného, než pokračovat v pátrání. Hra vám začne odhalovat své tajemství. Poté, co naleznete vedoucího archeologického výzkumu, který následně zemře, když spustí několik milionů let starou fosílii.  Následuje americká invaze na ostrov, a to v plném rozsahu. Styl hry se rázem změní ze získávání informací na otevřený konflikt dvou mocností. Začíná se odhalovat tajemství celého ostrova a není to jen tak ledajaké tajemství. Hora uprostřed ostrova se začne rozpadat a odhalovat obrovskou mimozemskou loď.  Následuje záchrana posledního přeživšího archeologického týmu a vstup do mimozemské lodi. Náhle se vám odhalí tajemství miliony let staré spící lodi. Po návratu do normálního světa mimo loď vás čeká další zvrat. Úplné zmrazení velké části ostrova a invaze vetřelců. Teď už není na nic čas jen se co nejrychleji dostat z ledového pekla plného nepřátel a chránit přitom vašeho velitele, který má poškozený nanooblek. Když se konečně dostanete ven nečeká vás žádná změna, ba naopak. Počet nepřátel se stupňuje stejně jako linearita akce. Úchvatný je pohled na úpějící zemi pod útokem vetřelců z kabiny „helikoptéry“, kterou budete řídit. Jste svědky totálního stlačení všech amerických sil z ostrova a ústupu na americkou letadlovou loď U.S.S.Constuticion, kde bude váš nanooblek vylepšen pro boj s mimozemšťany. Dále zjistíte, že mimozemská loď vysílá do galaxie M33 nějaký signál. Zdá se, že nařízený jaderný útok na ostrov vše vyřeší, ale opak je pravdou. Následuje expanze „ledové kopule“ a agresivní útok vetřelců na letadlovou loď. Poté, co odrazíte první vlnu nepřátel a nouzově vypnete hlavní reaktor, přichází famózní završení vašeho dobrodružství, i když je vlastně ještě brzy na konec. Na palubě na vás čeká mimozemský bojový stroj, ne zrovna skromných rozměrů. Jeho zničení díky nanoobleku není takový problém. Problém přichází až po jeho zničení, kdy se z vody vynoří mimozemská bitevní loď, proti které byl předcházející stroj jen malou předehrou. Hra končí po jeho zničení a opuštění letadlové lodě.

Strany ve hře.

Spojenci.

V prvních misích se k vám někdy na moment připojí nějaký člen vaší jednotky. V dalších fázích se k vám připojí američtí mariňáci a letecká podpora nebude nic neobvyklého. Po většinu hry však budete hrát sami za sebe a budete se muset spolehnout jen sami na sebe a na vaše taktické schopnosti.  Poručík Jack /Nomád/ Dunn (hlavní postava)  Jste součástí Americké skupiny Delta Force, která patří mezi jednu z nejtrénovanějších a nejelitnějších zvláštních jednotek. Ty jsou poslány, aby prozkoumali asteroid, který narazil na neznámém místě kdesi v Tichém oceánu. Důvod průzkumu je prostý, asteroidu se podařilo udělat obrovskou díru do země a od té doby nese nálepku „podezřele nebezpečný“. Jste vybaven jak mohutným „nano oblekem“, tak i obvyklými zbraněmi a dalšími věcičkami.  Major Laurence /Prorok/ Barnes  Prorok je velitel Raptor týmu, a hráči dává většinu rozkazů a rad. Zhruba v polovině hry se ztratí a tak vám budou úkoly zadávat nadřízení z USS Constitution, nebo Major Strickland. Také má kontrolu nad autodestrukcí nanoobleku když jeho nositel umře, aby nepadl do nepřátelských rukou.  Seržant Michael /Psycho/ Sykes  Přezdívka tohoto člena jednotky Raptor je Psycho. Podle jeho britského akcentu je možné že je členem Britské armády nebo Královského námořnictva, který byl dočasně převelen k Raptor týmu. Jako správný Brit používá slova typu "Hovadina", v situacích kdy chce vyjádřit svůj ostrý nesouhlas.  Poručík Martin /Jester/ Hawker  Jester byl viděn v poslední cutscéně dema (Mise1: Kontakt). Byl zvednut vetřelcem, a odnesen do neznáma. Váš tým ho sledoval a našel jeho tělo o několik set metrů dále, na skále.  Seržant Harold /Azték/ Cortez  Azték byl nalezen mrtev visící na stromě. Azték toho moc neřekl, protože zemřel hned na začátku – byl nalezen korejskou hlídkou, vzápětí nato mimozemskou jednotkou a společně s Korejci zmasakrován.  Helena Rosenthal  Archeoložka, která společně se svým týmem provádí vykopávky na Lingshanových ostrovech. Když však naleznou něco, co není z naší planety, ostrovy obsadí korejské vojsko a celý tým zajmou s úmyslem zjistit o nálezu víc a být tak technologicky napřed. Helena je chytrá dívka, a snaží se kvůli nebezpečí, které nález představuje, další studie korejcům vymluvit.  Major Clarence Strickland  Jedna z hlavních postav konfliktu s mimozemšťany. Několikrát se také objeví ve hře, přímo na bitevním poli. Je zcela oddán své práci, i když ví, že ho jeho rozhodnutí může stát život. Jeho slova „Jsem voják, klidně budu chodit po vodě, když budu muset“ jen dokazují, jakým hrdinou major Strickland je.  Admirál Richard Morrison  Velící důstojník USS Constitution. Je to čtyř-hvězdičkový US admirál námořnictva. Nepochybně je to nejstarší US důstojník ve hře. Jeho naivita je velká, asi jako letadlová loď, které velí. Za každou cenu a všemi dostupnými prostředky chce zastavit mimozemskou invazi, a ukázat tak vetřelcům, že si vybrali špatnou planetu.  Seržant Keegan  Tento důstojník byl viděn pouze 9. misi Exodus.  Poručík Bradley  Tento důstojník byl viděn pouze v 4. misi Assault.

Korejci.

Korejci jsou ze začátku hlavní příčinou vašeho příjezdu na ostrov. Korejci jsou velmi chytří a umí velmi dobře taktizovat a houževnatě drží svoje pozice, můžou si přivolat i posily. Korejci o vás neví, ale jak se prozradíte, máte problém, protože se jich na vás většinou dost sesype. Bude s nimi svádět boje v džungli i na otevřeném poli pomocí obrněné techniky. A budou na vás dotírat jejich vlezlé bojové vrtulníky.  Generálplukovník Ri Chan Kyong  Generál Kjong stojí v čele korejské armády. Zajal skupinu archeologů a snaží se přijít na to, co se vlastně v hoře skrývá. Myslí si, že je to největší zdroj energie na světě a když ho získá, bude mít Korea neomezené možnosti. Za každou cenu chce Američanům zabránit v tom, aby mu ukradli jeho nález.

Vetřelci.

Mají mimozemské obleky, které jich chrání před vším, co je může na naší planetě potkat.

Multiplayer.

Módy.

INSTANT ACTION (Okamžitá akce)  POWER STRUGLE (Drsný boj)

Další zvláštnosti.

Třídy.

Crysis podporuje nový systém tříd, který dovolí hráči daleko více možností. Hráč bude mít možnost jakkoliv mixovat či upravovat zbraně, čímž bude moci hrát naprosto, jak se mu zachce.

Systém poškození.

Tanky a letadla již nikdy více, díky Crysis nebudou vládnout bitevnímu poli, a to proto, že byla do hry umístěn systém poškození. V minulých dílech hry, jakmile vozidlo dosáhlo nulové hodnoty zdraví, explodovalo. V Crysis to však bude vypadat o dost reálněji. Pojďme si třeba ve hře zaletět vrtulníkem; pokud havaruje, téměř vždy je již po zlomku sekundy naprosto zničený. Jenže v Crysis, jako ve skutečném životě závisí také na tom, jak vrtulník havaruje.  Vozidla se taky nebudou jen tak objevovat. vaše strana bude muset zabrat vždy určitou oblast aby je mohla vyrábět. Oblasti nebudou pouze jakési pomyslné body na mapě, ale půjde o továrny, přístavy a podobně. Například pokud obsadíte přístav budete mít možnost vyrábět lodě, čluny, ponorky atd. Obsadit určitou oblast bude možné jednoduchým setrváním po určitou dobu v jedné místnosti. Za to také dostanete nějaké peníze. I když už nějakou továrnu obsadíte, neznamená to, že hned započne výroba. Nejdříve si musíte na svém PDA objednat vaše požadované vozítko k čemuž také potřebujete určitý obnos. PDA vám pak dá unikátní kód, což znamená, že vám nikdo nevezme, co jste si objednali. Budete mít ovšem možnost dát případně kód členovi vašeho týmu.  Typy obleků:

Grafické zpracování.

Crysis je výjimečné především díky grafice. Crysis využívá grafický engine pojmenovaný CryEngine 2, který byl vyvinut firmou Crytek. CryEngine 2 je první dokončený engine, který spolupracuje s DirectX 10 (a DX9).  CryEngine 2 – výhody:

HW požadavky.

Minimální požadavky.

Operační systém: Windows XP, Vista nebo Windows 7 Procesor: Intel Pentium 4 2,8 GHz pro XP (3,2 GHz pro Vista) nebo Intel Core 2,0 GHz pro XP (2,2 GHz pro Vista) nebo AMD Athlon 2800+ pro XP (3200+ pro Vista) Operační paměť: 1 GB RAM pro Windows XP nebo 1,5 GB RAM pro Windows Vista Místo na harddisku: 12 GB Zvuková karta: DirectX 9.0c kompatibilní Grafická karta: 256 MB RAM, alespoň GeForce 6800 GT nebo ATI Radeon 9800 Pro (Radeon X800 Pro pro Vista). (Notebookové verze těchto čipsetů mohou fungovat, ale nejsou podporovány.) Integrované grafiky nejsou podporovány.

Doporučené požadavky.

Procesor: Intel Core 2 DUO 2.2 GHz nebo AMD Athlon 64 X2 4400+ (out-of-the-box s podporou 32bit i 64bit, to se však doporučuje použít jen na těch nejsilnějších strojích) Operační paměť: 2 GB RAM (pro stabilní framerate a rychlejší loadování) Grafická karta: GeForce 8800 GTS/640 MB RAM nebo podobná

Cheaty.

Při hře je možno podvádět s pomocí úpravy konfiguračních souborů codice_1 nacházejících se v adresáři codice_2.

Úspěchy.

Na přehlídce E3 2008 získal titul Crysis Warhead ocenění BEST FIRST-PERSON SHOOTER – nejlepší First-Person střílečka z přehlídky a také ocenění za BEST GRAPHICS TECHNOLOGY – nejlepší grafické zpracování.

Pokračování.

Crysis je první hra ze třídílné série. Během příběhu Crysis probíhá Crysis Warhead, které není bráno jako plnohodnotné pokračování.

Crysis je cenami ověnčená akční hra spadající do žánru FPS. Má ji na svědomí německé studio Crytek (autoři úspěšné FPS Far Cry) a vydavatelem je Electronic Arts. Jde o první část z plánované trilogie. Pro tuto hru byl vyvinut nový engine CryEngine 2, který patřil a v současnosti z části ještě patří k nejrealističtějšímu Enginu na světě. Crysis se odehrává ve fiktivní budoucnosti.

是一款科幻题材的第一人称射击游戏,此游戏由德国游戏开发商Crytek制作开发,由美商艺电发行,是末日之战三部曲的第一部。于2007年11月中旬在全球发行,推出平台只有PC版本,PS3和Xbox 360家用机平台则在2011年10月4日发布,在欧美地区发行。


Pozadí události.

Branch Davidians je odnož adventistů sedmého dne, která vznikla v Los Angeles v 30. letech 20. století. V roce 1992 se členové této sekty rozdělili, část putovala do Palestiny, a část následovala svého vůdce Vernona Waynea Howella, lépe známého podle jeho pozdějšího jména – David Koresh, na kopec Mt. Carmel, kde si vybudovali sídlo (Mt. Carmel Center), žili v komunitě, studovali Bibli. Částečně se stranili okolního života, především se vyhýbali některým výdobytkům civilizace, které považovali za zkažené. Z Bible se zabývali zejména pasážemi z knihy Zjevení, konkrétně oddílům o Sedmi pečetích a druhém příchodu Krista na Zem. David Koresh sám sebe považoval za mentora své komunity, jíž prostřednictvím Bible „ukazoval cestu“. Přesto v něm někteří viděli vůdce sekty.

Důvody pro razii.

Koresh a někteří ostatní Davidiáni v centru na Mt. Carmel shromažďovali desítky zbraní. Na některých z nich byly posléze zjištěny nelegální úpravy (např. zvýšení kadence). Sám Koresh se několikrát kladně vyjádřil ohledně práva Texasanů nosit zbraň, často navštěvoval veletrhy jim věnované, kde si udělal několik kontaktů s prodejci, od nichž je začal nakupovat a později v menší míře i prodávat. Druhé podezření pramenilo ze zvěstí o Koreshově polygamních sňatcích s některými dívkami z komunity, z nichž nejmladším bylo 14 let.

Razie.

Složky ATF plánovaly v Mt. Carmel Center razii spojenou s kontrolou zbraní, tabáku a alkoholu původně na 1. března 1993. Místní noviny Waco Tribune-Herald ale již 27. února vytiskly článek o Koreshovi – "„Hříšný Mesiáš“", a ATF se proto rozhodlo razii podniknout již následující den. Zapojeno bylo 76 ozbrojených agentů ATF v neprůstřelných vestách a tři vrtulníky národní gardy. Akce byla nazvána „Showtime“ ("Čas na show") a bylo na ni přizváno několik zpravodajských štábů. Moment překvapení byl zmařen únikem informací jednoho z reportérů, který se ptal na cestu k Mt. Carmel Center poštovního doručovatele, jímž byl shodou okolností švagr Davida Koreshe. Ten jej kontaktoval a Koresh s ostatními muži vzali zbraně a na razii se připravili, zatímco ženy s dětmi se schovaly v obytné části komplexu. Velitel operace ATF se o úniku informací dověděl, ale poručil pokračovat v operaci, přestože její úspěch závisel na momentu překvapení. V 9:45 začali agenti ATF lézt po žebřících do komplexu Mt. Carmel Center. V tento čas byla zahájena palba mezi oběma stranami. To, kdo střelbu skutečně začal, bylo jedním z hlavních aspektů pozdějšího slyšení před Kongresem. 3 kamerové záznamy začátku razie, pořizované ATF, se ztratily. Řádově minuty po zahájení přestřelky volal jeden z Davidiánů, Wayne Martin, linku 911, kde operátorovi sděluje, že ATF po nich začalo střílet (agenti, o chvíli později i z vrtulníků) a žádá je, aby se spojil s někým, kdo je schopen to zastavit. Operátor zjišťuje, že s agenty u Mt. Carmel se v tu chvíli není možné telefonicky spojit (této skutečnosti nasvědčuje i fakt, že kolegové zraněných agentů ATF přivolávali sanitku přes jednoho kameramana z místního zpravodajského štábu).  Střelba utichla až v 11:30, přestože pár výstřelů padlo ještě během odpoledne toho dne. ATF se rozhodla stáhnout. Oficiálně udávaným důvodem bylo to, že jim došla munice. Davidiáni v tento moment mohli na ustupující agenty střílet, ale nerozhodli se tak.

Výsledek razie.

Bilancí razie bylo 19 zraněných a čtyři mrtví na straně ATF a minimálně tři ranění a pět mrtvých na straně Davidiánů. Šestý byl zabit kolem páté hodiny odpoledne střelou do hlavy, když se vracel do Mt. Carmel Center z práce. Minimálně jeden Davidián byl zastřelen členy národní gardy z vrtulníku. David Koresh byl postřelen do boku; jednalo se o bolestivé zranění, které ho však neohrožovalo na životě.

Obléhání.

Obléhání trvalo 51 dní. Celý případ velmi brzy po razii převzala FBI a taktéž byli povoláni muži a technika z národní gardy. Komplex na Mt. Carmel byl obklíčen a aktivita v něm monitorována. Novináři mohli místo natáčet jen od určité vzdálenosti. Na obou stranách hory byla zřízena stanoviště pro odstřelovače.  Vedení obou agentur se shodlo na použití PSYOPS technik na obyvatele Mt. Carmel Center. To v praxi znamenalo, že každou noc přes komplex přebíhaly kužely silných světelných reflektorů a Davidiánům byly pouštěny hlasité zvuky (např. zvířat v džungli), aby se nemohli vyspat a tak byla podlomena jejich morálka.  Někteří Davidiáni v průběhu obléhání komplex opustili. Byly to převážně matky s dětmi. FBI se obávala, že ostatní jsou Koreshem drženi jako rukojmí. Devátý den obléhání ale dostala nahrávku na videokazetě, která ukazovala, že tomu tak není. Každý, kdo se rozhodl Mt. Carmel v té době opustit, byl ihned vzat do vazby. Ostatní stáli za Davidem Koreshem a jeho rozhodnutím, co dál.  Koresh během prvních pár dnů od razie odmítal ustoupit. Během fáze obléhání pronesl prohlášení v místní radiové stanici, měl možnost (jak Koresh i několik dalších Davidiánů) několikrát telefonicky mluvit s místním šerifem, a v několika případech i s vládními agenty řídícími průběh celé operace. Jedna z otázek, kterou agenti položili, se dotazovala na počet hasicích přístrojů v komplexu. Dostalo se jim odpovědi, že v celém Mt. Carmel Center je pouze jeden.  V průběhu dalších dnů Koresh „hledal odpověď u Boha.“ 14. dubna nabyl dojmu, že vyvrcholením jejich bezvýchodné situace bude společnosti „nastaveno zrcadlo“ – ať už její výsledek bude jakýkoli. Tuto myšlenku začal psát do dokumentu, který o pět dnů později jeden z Davidiánů zachránil z hořícího komplexu.

Finální úder.

FBI se obávala, že by přibližně stočlenná komunita Davidiánů mohla spáchat hromadnou sebevraždu. Nově jmenovaná státní zástupkyně, Janet Reno, schválila ozbrojený úder na Mt. Carmel Center. Protože v něm Davidiáni měli velké množství zbraní, použila zbraně ráže.50, speciální obrněná vozidla a slzný plyn. Útok začal 19. dubna 1993 v brzkých ranních hodinách. V 5:50 byli Davidiáni telefonicky varováni, že proti jejich komplexu budou použity tanky. O pět minut později do areálu Mt. Carmel Center přijely dva ženijní tanky M728 s možností vypouštění slzného plynu upravenou hlavní, které zaujaly postavení na levé a pravé straně komplexu. V 6:00 tato obrněná vozidla dostala rozkaz začít injektovat slzný plyn do budov komplexu. Od 6:04 do 6:31 tyto tanky najížděly do jednotlivých dřevěných nebo cihlových budov, zanechávajíce za sebou díry od několika decimetrů do 3 metrů. Následně do nich vstřikovaly slzný plyn. Během tohoto manévru tank, operující na jihozápadní straně, narážel do některých zemědělských zařízení a přejel část osobního vozu, zaparkovaného před komplexem. Je možné, že část země v bezprostředním okolí komplexu mohla nasáknout vytékajícím benzínem, popř. vzduch jeho výpary. V 6:47 agenti FBI vstřelili několik projektilů se slzným plynem do centrální části komplexu. V 7:30 se tanky vrátily a vstřikování slzného plynu a nabourávání stěn komplexu pokračovalo. Činnost tanků pokračovala až do poledne. Během ní byly zaznamenány výstřely některých Davidiánů proti tankům (které na ně však neměly žádný účinek). O tom, co dělal druhý tank, operující za budovami komplexu, existuje málo videozáznamů (videa zpravodajců a amatérů existují jen ze strany od města Waco). Nad komplexem však létal letoun národní gardy Britten-Norman Defender, který průběh finálního útoku natáčel na kameru s infračerveným senzorem. Tanky postupovaly dál do středu komplexu a ke konci své činnosti (mezi 11:43 a 12:03) zbořily několik málo zdí a podlaží komplexu.

Požár.

Mezi 12:07 a 12:09 byly poprvé spatřeny plameny. Požár vypukl na několika místech současně a začal se komplexem většinou z dřevěných budov velmi rychle šířit, sycen středně silným větrem, profukujícím mezi otvory, které do komplexu nadělaly tanky. Ve 12:12 byli zavoláni hasiči. Ti přijeli o 10 minut později, ale na vstupu, stráženém FBI, byli zastaveni a vpuštěni byli až ve 12:43. Před 13. hodinou začíná požár uhasínat – celý komplex Mt. Carmel Center je srovnán se zemí. V 15:45 zdroj blízký složkám činným v trestním řízení konstatuje smrt Davida Koreshe.

Bilance.

Během finálního úderu zemřelo 76 Davidiánů (včetně 21 dětí a dvou těhotných žen). Na straně ATF zemřelo 6 agentů, FBI a národní garda nezaznamenaly žádné ztráty.  Minimálně jedno z těl bylo přejeto tankem, jiná měla roztříštěnou lebku následkem zavalení betonových základů, v nichž se skrývali, na některých obětech byly znát následky silných křečí způsobených slzným plynem (opistotonus), těla 20 Davidiánů měla na sobě střelná zranění. Za důvody pro tato zranění byla v následném procesu uvažována sebevražda, postřelení blízkou osobou, „střela z milosti“ nebo postřelení členy národní gardy nebo agenty FBI, kteří prováděli finální útok.

Následné slyšení.

Celá událost byla vyšetřována před Kongresem Spojených států. Hlavními svědky byli dva Davidiáni (shodou okolností měli oba právnické vzdělání), kteří přežili razii i finální útok. Klíčové otázky byly: Velitel zásahu uvedl, že jak tanky, tak jiné jednotky během finálního úderu na Davidiány nestřílely a jedinou použitou zbraní byl slzný plyn. Součástí vyšetřování byl i záznam z letounu, nahraný v infračerveném spektru, na kterém soudní znalec identifikoval výbuchy v jedné části budovy řádově sekundy před začátkem požáru, střelbu osádky tanku (který operoval na odvrácené straně komplexu) a střelbu dvou mužů směrem k té budově s betonovými základy, kde se před ohněm ukrývala většina Davidiánů.  Většina přeživších Davidiánů byla uznána vinnými, většinou za přestupky nebo trestné činy spojené se střelnými zbraněmi. Pochybení na straně ATF, FBI nebo národní gardy nebyla shledána. V Mt. Carmel Center bylo nalezeno cca 150 zbraní a 8000 kusů munice.

Mt. Carmel nyní.

Mt. Carmel Center byl několik dní po razii srovnán se zemí. Na místě původního komplexu nyní stojí menší dřevěná kaplička.

Jako obležení Waco (někdy též Masakr ve Waco, "Waco Siege", "Waco Massacre") je známa událost, která se odehrála mezi 28. únorem a 19. dubnem 1993 na kopci zvaném "Mt. Carmel" asi 14 km severovýchodně od města Waco v americkém státě Texas mezi členy sekty "Branch Davidians" (Davidiáni) vedené Davidem Koreshem a agenty amerického státního úřadu pro alkohol, tabák a střelné zbraně ("United States Bureau of Alcohol, Tobacco, and Firearms", ATF) a později i FBI a národní gardou USA.

(英语:Waco siege),又称大卫教惨案,是一起对大卫教分支之一拥有的建筑物群进行的围攻事件。韦科惨案始于1993年2月28日,结束于04月19日,历时50天。最初,美国烟酒枪炮及爆裂物管理局(ATF)试图在迦密山中心(Mount Carmel Center)大卫教营地(位于得克萨斯州韦科9英里(14公里)东北偏东)执行搜查令。 2月28日,历时近2个小时的激烈枪战爆发。在这一武装交火中,四位执法者和六个大卫教派人士被杀害。 ATF未能执行搜查令,后联邦调查局发起围攻。第二次交火中营地被大火烧毁,宣告围困结束。围困期间76人(包括24名英国公民)在火中丧生,其中包括20多名儿童,两名孕妇和教主大卫·考雷什(1959年8月17日-1993年4月19日)。


Popis.

K dispozici jsou třídveřové coupé a pětidveřový hatchback s benzinovým nebo naftovým motorem. Na některých trzích se vyrábí a prodává i sedan (např. Čína, Argentina, Maďarsko,...). Kupé je o 13 mm delší a má o 6 litrů menší objem zavazadlového prostoru než hatchback (320 l).  Mezi interiérovou výbavu patří volant s pevným středem, moderní palubní desku s automatickou regulací podsvícení středového displeje či integrovaný osvěžovač vzduchu. Z bezpečnostních prvků nabízí mimo jiné i bi-xenonové světlomety, tempomat s omezovačem rychlosti nebo systém AFIL, upozorňující na neúmyslné opuštění jízdního pruhu.  V roce 2006 byla představena sedmimístná verze Grand C4 Picasso. Později přibyla menší pětimístná C4 Picasso.  Vůz vyniká nadprůměrně dobrými jízdními vlastnostmi, přestože zadní náprava je klasické konstrukce s vlečenými rameny a stabilizátorem. Náklon v zatáčkách je minimální. Další kladnou vlastností vozu je dobré odhlučnění interiéru.

Ocenění.

Citroën C4 vyhrál Design of the Year v roce 2006. Cena pro technologie budoucnosti za svůj inovativní hybridní systém Hybrid Air využívající benzínový motor a stlačený vzduch, který představuje klíčovou etapu směrem k vývoji vozu se spotřebou 2 l / 100 km. Fleet World Honours cena za inovace. Engine Technology Development Of The Year udělováno partnerům skupiny Bosch.

C4 WRC.

Citroën C4 WRC se účastní šampionátu od roku 2007. Sébastien Loeb s ním získal tituly mistra světa v letech 2007, 2008, 2009 a 2010. V letech 2008, 2009 a 2010 zvítězil Citroën Sport mezi týmy. C4 WRC se tak stal kvalitním nástupcem Xsary WRC. Jeho vývoj začal již v roce 2004. Vzhledem k nejasné budoucnosti byl však projekt zastaven a tovární Citroën ohlásil po Mistrovství světa v rallye 2005 odchod z mistrovství. Automobilka se do soutěží vrátila až v roce 2007 s novým typem.  Motor měl objem 1998 cm3 a výkon 234 kW. Používal pneumatiky Michelin. Pro asfaltové soutěže se používala osmnáctipalcová a pro šotolinové patnáctipalcová kola.  Rozměry:

Citroën C4 je malý rodinný vůz (coupé nebo hatchback) vytvořený jako nástupce Citroën Xsara, poprvé uvedený na trh na podzim 2004, v ČR v listopadu 2005. Je to oblíbené auto teroristy.

雪铁龙C4是一款法国雪铁龙汽车制造商于2004年秋季发布的紧凑型轿车。C4是雪铁龙塞纳的继任者。C4的底盘设计与2007年推出的标致308。2008/09年度对车头的外形,倒车灯和仪表板进行了重新修订。在2010年1月,雪铁龙宣布将以新的雪铁龙DS4替代C4轿跑版。在2005年欧洲年度风云车评选C4排在第二位。


Význam projektu.

Studium proteinů je základem pro pochopení biologických procesů v živých organismech. Má uplatnění v medicíně a farmaceutickém průmyslu, molekulární biologii, biochemii, genetice, bioinženýrství, nanotechnologiích, atd. Počet každoročně objevených proteinů velmi rychle roste, avšak jen u zlomku z nich je známo jejich působení v organismu. Experimentální ověřování funkcí proteinů je zdlouhavé a velmi nákladné. Velké množství proteinů má však podobné funkce. SIMAP@home vytváří databázi, v které jsou uloženy informace o vzájemné podobnosti známých i nově objevených proteinů. Tato databáze pak slouží jako základ k dalšímu výzkumu.

Proteiny.

Obecná charakteristika.

Proteiny (bílkoviny) jsou základní stavební jednotkou organismu. Jsou tvořeny řetězci aminokyselin (tj. molekul obsahující funkční skupiny -NH a -COOH) spojených navzájem peptidickou vazbou. V organismu plní důležité funkce, mimo jiné:

Struktura proteinů.

Primární struktura.

proteinů je tvořena pořadím aminokyselin, které protein tvoří. Pořadí aminokyselin je zakódováno v DNA. SIMAP@home se snaží pomocí shody v pořadí aminokyselin (=sekvenční shoda) u proteinů najít tzv.homologní proteiny. Sekvence jsou homologní, jestliže jsou odvozeny od stejné původní sekvence. Například pokud se nějaká linie živočichů v průběhu evoluce rozdělí na dvě vývojové větve, bude každá vývojová větev zprvu obsahovat podobné geny kódující podobné proteiny s podobnou nebo stejnou funkcí.Pokud je sekvenční shoda dvou proteinů vyšší než 45 %, lze předpokládat, že proteiny budou mít podobnou i prostorovou strukturu a funkci.

Sekundární struktura.

Sekundární struktura proteinů vzniká lokálním "sbalením" částí proteinů v důsledku vytváření vodíkových můstků mezi karbonylovými a imidovými skupinami v proteinu. Je určena typickým tvarem částí proteinů, nejčastěji:

Terciární struktura.

Terciární strukturu proteinů v SIMAP@home počítá aplikace hmmer. Rozlišují se supersekundární struktura a proteinové domény.

Kvartérní struktura.

vzniká když je protein tvořen dvěma nebo více polypeptidickými řetězci, které jsou spojeny nekovalentními vazbami. Příkladem může být hemoglobin, který je tvořen čtyřmi vlákny (viz obrázek - otevře se po kliknutí na odkaz u hemoglobinu).

Databáze SIMAP.

Databáze obsahovala v roce 2007 více než 17 milionů proteinů. Databáze SIMAP je aktualizována každý měsíc, a proto jsou nové jednotky pro SIMAP@home připraveny obvykle vždy k začátku nového měsíce. V současnosti má projekt dostatečnou počítačovou kapacitu, avšak potřeba výpočetního času (především pro aplikaci hmmer) se postupně stále zvyšuje.

Software.

Aplikace SIMAP@home běží pod systémy Windows, Macintosh a Linux.

Similarity Matrix of Proteins nebo častěji SIMAP je BOINC projekt, který slouží k výzkumu funkcí proteinů. Aplikace simap hledá pomocí FASTA heuristiky (jejíž výsledky jsou zpřesněny pomocí Smith-Watermanova algoritmu) podobnosti v primární struktuře proteinů, aplikace hmmer využívající skryté Markovovy modely (Hidden Markov Models) lokalizuje v proteinu jednotlivé domény. Zdroje dat pro SIMAP@home představují veřejně přístupné vědecké databáze jako UniProt, RCSB PDB, GenBank nebo RefSeq shromažďující informace o struktuře a funkci dosud objevených proteinů. Pro odhad proteinových domén se využívá informací o známých doménách a sekvenčních vzorech z databáze InterPro. Výsledky výpočtů se ukládají do veřejně přístupné vědecké databáze.

SIMAP是一个BOINC计算项目,预先计算蛋白相似之处,在许多生物信息学方法中发挥了关键作用。它包含目前所有已发布蛋白质序列,并在不断更新。保持SIMAP最新的计算在不断增加。迄今为止,进行蛋白质序列比较是研究生物学中的蛋白质序列特点最有力的工具,因为大量的信息保存在整个进化过程中。参与志愿者的计算可以支持多种生物研究项目。


Vývoj.

Vývoj tanku byl firmě General Motors zadán v roce 1960. Byl požadován lehký tank, schopný vysazení na padácích, chráněný proti chemickým, biologickým i jaderným zbraním a schopný operovat v noci. Celkem bylo postaveno dvacet prototypů XM551.  Nízká svařovaná ocelová věž nesla hlavní zbraň tanku, kterou byl 152mm kanón M81 umožňující vypouštění protitankových řízených střel MGM-51 Shillelagh. Vedle něj byl instalován kulomet ráže 7,62 mm. Před kupolí velitele byl instalován protiletadlový kulomet M2 Browning ráže 12,7 mm. Zásoba munice činila osm střel Shillelagh a 20 dělostřeleckých nábojů. Na věži bylo osm zadýmovacích granátometů.  Pancíř korby byl hliníkový. Tank poháněl kapalinou chlazený motor General Motors 6V53T s turbodmychadlem o výkonu 300 hp, který dával lehkému stroji dobrou obratnost a akceleraci. Dojezd tanku byl 600 km. Podvozek tanku tvoří na každé straně pět pojezdových kol s hnacím a napínacím kolem. Tank bylo původně možné vysadit na třech padácích, později byl vysazován z nízké výšky na speciální plošině, tlumící náraz při přistání. S použitím speciálního teleskopického boxu byl tank také schopen plavat. Posádku tvořil velitel, nabíječ, střelec a řidič.  Zkoušky prototypů ukázaly řadu dětských nemocí tanku, nejzávažnější problémy však byly s dělostřeleckou munící, jež se vlekly po celou dobu provozu tanku a do určité míry ho znehodnocovaly. Munice byla vyvinuta s celospalitelnou nábojnicí. V suchém prostředí vše fungovalo, nábojnice však byly velice citlivé na vlhkost a v případě navlhnutí mohly v hlavni po výstřelu zůstat žhavé zbytky nábojnice a stalo se i, že takové zbytky přivedly k výbuchu další náboj, což zničilo celý tank.  Přes všechny nedostatky typu bylo v roce 1965 rozhodnuto o sériové výrobě M551 a řešení nedostatků tanku během provozu. V letech 1966–1970 bylo vyrobeno celkem 1662 kusů.  Modernizovaná verze M551A byla nad hlavní kanónu vybavena laserovým dálkoměrem Hughes AN VVG-1. Později byl přidán i přístroj pro noční vidění AN/VSG-2B.

Nasazení.

Tank byl poté testován v náročných podmínkách v Austrálii, Panamě či na Aljašce. Výsledky nebyly příliš pozitivní, především potvrdily potíže s municí. Velení armády se přesto rozhodlo otestovat typ v bojových podmínkách ve vietnamské válce. V roce 1969 tam bylo odesláno prvních 65 kusů, jež jednotlivé jednotky nepřijímaly jednoznačně. V roce 1970 už bylo v zemi 200 Sheridanů. Kromě problémové munice budilo nedůvěru osádek především lehké pancéřování tanku. Na rozdíl od středních tanků M48 Patton mohl například výbuch miny prorazit korbu tanku a ohrozit tak jeho posádku. Ve Vietnamu Sheridany operovaly až do konce americké intervence a byla jich ztracena přibližně stovka.  U obrněných jednotek byly tyto tanky provozovány až do konce 70. let, kdy byly pro opotřebení a nedostatek náhradních dílů postupně vyřazovány. V 80. letech je provozovala už jen 82. výsadková divize. V roce 1989 byly nasazeny při invazi do Panamy a posledním nasazením typu M551 byla válka v Zálivu v letech 1990–1991. Sheridany představovaly první americké tanky v oblasti a 82 výsadková divize s nimi prošla operacemi Pouštní štít a Pouštní bouře až do vítězství. Poté byl typ vyřazen. Nový lehký výsadkový tank, který by ho nahradil už nebyl vyvinut.  Zde je třeba připomenout americkou zkušenost z Vietnamu. Tam se osvědčily jinak nepříliš úspěšné lehké tanky M551 Sheridan, které ze svého dvojúčelového kanonu ráže 155 mm vystřelovaly šipkové granáty proti útočníkům, kteří se ukrývali v džungli kolem komunikace. Šipky na rozdíl od pušek M14 a M16 prorážely i kmeny palem, které tak neposkytovaly dostatečný kryt a tanky M551 se staly prakticky nejúspěšnějšími obránci zásobovacích konvojů.

M551 Sheridan byl americký lehký tank (v americké armádě zaveden jako průzkumné vozidlo) z období studené války. Jméno nese po americkém generálovi z doby americké občanské války – Philipu Sheridanovi. Tank, který byl vyvinut jako náhrada lehkého tanku M41 Walker Bulldog, je především díky své netradiční výzbroji považován za jeden z nejkontroverznějších amerických moderních tanků. Tank, vyrobený v počtu 1662 kusů, byl bojově nasazen ve vietnamské válce, invazi do Panamy a válce v Zálivu.

M551谢里登(英语:M551 Sheridan)是一款由美国通用汽车公司研发的轻型战车,专门作为空降部队使用的空降战车。得名于南北战争中的北军名将菲利普·谢里登。