2016年WTA巡迴賽錦標賽

Turnaj.

Potřetí v historii se turnaj konal v singapurské aréně Singapore Indoor Stadium, která jej hostila mezi 23. až 30. říjnem 2016. Představoval čtyřicátý šestý ročník ve dvouhře a čtyřicátý první ve čtyřhře. Událost organizovala Ženská tenisová asociace (WTA) jako součást okruhu WTA Tour 2016. Jednalo se o větší ze dvou závěrečných turnajů sezóny. Menším z nich byl čínský WTA Elite Trophy, hraný v týdnu po skončení turnaje mistryň.  Singapur se stal historicky devátým dějištěm WTA Finals, od založení v roce 1972. Práva zakoupil minimálně na pět ročníků (2014–2018). Los dvouhry i čtyřhry proběhl 23. října v 20 hodin místního času.  Po dvou ročnících turnaje vycházejících hvězd byla v neděli 23. října 2016 odehrána pouze krátká soutěž tenisových nadějí v kategorii 14letých a 16letých z asijsko-pacifického regionu pod názvem WTA Future Stars.  Americká světová dvojka a pětinásobná šampionka Serena Williamsová odstoupila z turnaje podruhé za sebou. Učinila tak 17. října 2016 na doporučení lékařů v důsledku poraněného ramene. O poslední, nově uvolněné osmé účastnické místo tak soupeřila Světlana Kuzněcovová, která si start v Singapuru zajistila až titulem z moskevského Kremlin Cupu 2016, hraného v týdnu před turnajem mistryň. V případě, že by jej nevyhrála, zamířila by na závěrečnou událost sezóny Britka Johanna Kontaová, která se v té době neúčastnila žádného turnaje pro natažené břišní svalstvo. Na počátku moskevské události měla stejnou příležitost jako Kuzněcovová také Španělka Carla Suárezová Navarrová, jíž by singapurský start zajistil pouze triumf. Zápas druhého kola však skrečovala pro poraněné zápěstí.

Formát.

Soutěže dvouhry se účastnilo osm hráček, z nichž každá v úvodních čtyřech dnech odehrála tři vzájemné zápasy v jedné ze dvou čtyřčlenných základních skupin – červené a bílé. První dvě tenistky z každé skupiny postoupily do semifinále, které bylo hráno vyřazovacím systémem pavouka. První z bílé skupiny se utkala s druhou z červené skupiny a naopak. Vítězky semifinále se následně střetly ve finále o pohár Billie Jean Kingové.  Do soutěže čtyřhry nastoupilo osm párů. Její formát se od skupinového profilu vrátil do sezóny 2014 a dvojice přímo od čtvrtfinále hrály vyřazovacím systémem.

Kvalifikační kritéria.

Ve dvouhře byly žebříčkové body kumulovány ze šestnácti turnajů. Mezi ně se povinně započítávaly čtyři Grand Slamy, čtyři události Premier Mandatory a nejlepší výsledky ze dvou turnajů Premier 5. Ve čtyřhře byly žebříčkové body kumulovány z jedenácti nejlepších výsledků páru jakýchkoli turnajů v sezóně. Nemusely se tak povinně započítávat Grand Slamy ani události kategorie Premier.

Kritéria pořadí v základní skupině.

Konečné pořadí v základní skupině se řídilo následujícími kritérii:

Finanční odměny a body.

Prize money turnaje mistryň činilo 7 000 000 dolarů.

Ženská dvouhra.

Přehled hráček.

Angelique Kerberová.

Sezónu zahájila v Brisbane, kde ve finále nestačila na Viktorii Azarenkovou. Během Australian Open ale poprvé v kariéře Azarenkovou zdolala a po výhře nad Johannu Kontaovou postoupila do boje o titul. V něm přehrála světovou jedničku Serenu Williamsovou a získala premiérový grandslam. V úvodním kole přitom odvrátila mečbol Misaki Doiové. Stala se tak prvním tenistou historie, který vyhrál grandslamovou dvouhru po hrozbě mečbolu v prvním kole..  Následně však prohrála tři zápasy v řadě. Druhou trofej si připsala až z dubnového Porsche Tennis Grand Prix po vítězství nad krajankou Laurou Siegemundovou. Poprvé vyhrála jediný turnaj dvakrát. Otevírací zápas French Open s Kiki Bertensovou nezvládla. Zlepšení formy přišlo ve Wimbledonu, kde cestou do finále neztratila žádný set a na její raketě zůstaly Simona Halepová i Venus Williamsová. V závěrečném klání však nenašla recept na Serenu Williamsovou.  Během letní americké sezony se probojovala do semifinále montréalského Rogers Cupu, v němž ji zastavila Halepová. Stříbrný kov si odvezla z dvouhry olympijského turnaje v Riu de Janeiru, když mezi poslední čtveřicí hráček vyřadila Madison Keysovou. Od nejvyšší příčky ji dělila prohra s Portoričankou Mónikou Puigovou. Prohrané finále na Western & Southern Open v Cincinnati s Karolínou Plíškovou znamenalo, že na posun do čela světové klasifikace bude muset dále čekat. Tento cíl však splnila na US Open postupem do semifinále přes Robertu Vinciovou a za současného, příznivého bodového propočtu po porážce Sereny Williamsové v semifinále. V dané fázi zdolala Caroline Wozniackou a v boji o titul oplatila čerstvou prohru Karolíně Plíškové. Stala se tak první tenistkou, vyjma Sereny Williamsové, která získala více než jeden grandslam během kalendářní sezóny od roku 2007 a Justine Heninové. Ve vydání žebříčku WTA z 12. září 2016 se posunula na 1. místo.  Asijská část však přinesla nevyrovnané výkony, když ji ve wuchanském osmifinále vyřadila Petra Kvitová a ve stejné fázi China Open dohrála na raketě Eliny Svitolinové. Čtvrtfinálovou stopku ji na Hong Kong Tennis Open vystavila Australanka Darja Gavrilovová.

Serena Williamsová.

Jako obhájkyně trofeje postoupila do finále Australian Open bez ztráty setu poté, co vyřadila mimo jiné Marii Šarapovovou a Agnieszku Radwańskou. Nad její síly však v závěrečném klání byla Angelique Kerberová, čím utrpěla první prohru ze sedmi melbournských finále i první třísetovou grandslamovou porážku ve finále.  Po měsíčním odpočinku se vrátila březnovým BNP Paribas Open, na němž postoupila do finále poprvé od roku 2001. Její série pěti vzájemných výher nad Viktorií Azarenkovou však skončila nezvládnutým finálovým duelem. Ve čtvrtém kole opustila pavouk Miami Open, po vyřazení od Světlany Kuzněcovové. Skončila tak její 20zápasová miamská neporazitelnost od roku 2012. Sedmdesátý titul vybojovala na Internazionali BNL d'Italia po zdolání Madison Keysové. Ukončila tím 265 dní čekání na trofej. Poražena odešla i z finále druhého grandslamu French Open, v němž ji přehrála světová čtyřka Garbiñe Muguruzaová.  Ve čtvrtfinále Wimbledonu deklasovala Anastasiji Pavljučenkovovou a v semifinále si poradila s překvapením turnaje Jelenou Vesninovou. V boji o titul vrátila lednovou porážku Kerberové. Na čtvrtý pokus tak vybojovala dvacátý druhý grandslam z dvouhry, čímž vyrovnala rekord otevřené éry Steffi Grafové. Němku a Dorotheu Lambertovou Chambersovou dorovnala i počtem sedmi wimbledonských vavřínů. Ve věku 34 let a 288 dní se stala nejstarší vítězkou majoru open éry. Na olympijském turnaji podlehla již ve třetím kole Elině Svitolinové a z Western & Southern Open se odhlásila pro pokračující potíže s ramenem. Na US Open zopakovala semifinálový výsledek, když ji v této fázi vyřadila desátá nasazená Karolína Plíšková. Porážka znamenala ztrátu postu světové jedničky. Přesto se výhrou ve čtvrtém kole nad Jaroslavou Švedovovou stala nejúspěšnějším tenistou ve statistice vítězných zápasů na Grand Slamu. Celkově 308. vítězstvím pokořila historický rekord Rogera Federera.  Pro pokračující poranění ramene se odhlásila z podzimních turnajů ve Wu-chanu a Pekingu. Dne 17. října pak vydala prohlášení, že se podruhé v řadě nezúčastní ani Turnaje mistryň.

Simona Halepová.

Z Brisbane International se odhlásila poranění Achillovy šlachy.  Sezónu tak rozehrála na Apia International Sydney, kde ji v semifinále vyřadila Světlana Kuzněcovová. Na Australian Open dohrála již v prvním kole s čínskou kvalifikantkou Čang Šuaj. V dubajské dvouhře skončila v první fázi na raketě Any Ivanovićové a úvodní zápas nezvládla ani na Qatar Total Open, kde byla nad její síly Ruska Jelena Vesninová. Ztráta bodů znamenala pád o dvě příčky na 5. místo žebříčku.  Březnový BNP Paribas Open v Indian Wells znamenal čtvrtfinálovou porážku od Sereny Williamsové. Ve stejné fázi Miami Open pak dohrála se Švýcarkou Timeou Bacsinszkou a poprvé od května 2014 vypadla z elitní světové pětky.  Antukovou sezónu zahájila na halovém Porsche Tennis Grand Prix, kde po volném losu nestačila na kvalifikantku Lauru Siegemundovou. Jednalo se o její nejtěžší porážku od finále Turnaje mistryň 2014. Naopak zlepšení formy přišlo během Mutua Madrid Open, kde ve finále zdolala Slovenku Dominiku Cibulkovou. French Open přinesl osmifinálové vyřazení od Samanthy Stosurové. Ve Wimbledonu došla do čtvrtfinále, v němž jí stopku vystavila Angelique Kerberová.  Z olympijského turnaje v Riu de Janeiru se omluvila pro riziko nákazy virem zika. Druhý bukurešťský triumf přidala na BRD Bucharest Open po finálovém vítězství nad lotyšskou turnajovou sedmičkou Anastasijí Sevastovovou poměrem 6–0 a 6–0. Zlepšení formy potvrdila na montréalském Rogers Cupu, kde si připsala trofej po finálové výhře nad Madison Keysovou. V semifinále cincinnatského Western & Southern Open nenašla recept na Kerberovou a mezi poslední osmičkou hráček US Open ji zastavila světová jednička Serena Williamsová.  Na asijské túře postoupila do semifinále Wuhan Open, v němž dohrála s Petrou Kvitovou. Pekingský China Open znamenal opuštění turnaje ve třetí fází po porážce od Čang Šuaj.

Agnieszka Radwańská.

Do sezóny vstoupila titulem z Shenzhen Open, kde ve finále zdolala americkou tenistku Alison Riskeovou. Na Australian Open postoupila do semifinále, kde uhrála jen čtyři gamy proti světové jedničce Serenu Williamsovou.  V páté semifinálové účasti Qatar Total Open odebrala Carle Suárezové Navarrové dvě hry. BNP Paribas Open znamenal vítězným čtvrtfinále nad Petru Kvitovou návrat na 2. místo žebříčku. V dalším duelu však nenašla recept na Serenu Williamsovou. Miami Open znamenal opuštění soutěže ve čtvrtém kole po porážce od Švýcarce Timey Bacsinszké.  První antukový turnaj, Porsche Tennis Grand Prix, přinesl semifinálovou prohru s německou kvalifikantkou Laurou Siegemundovou. Brzké vyřazení následovalo na Mutua Madrid Open s Dominikou Cibulkovou. Na pařížském grandslamu French Open postoupila do čtvrtého kola, kde v utkání – pro déšť hraném tři dny – vypadla s Bulharkou a 102. hráčkou žebříčku Cvetanou Pironkovovou. Před přerušením přitom vedla 6–3 a 3–0. Následně však ztratila deset her za sebou a ostře zkritizovala organizátory za neregulérní podmínky.  V prvním kole birminghamského AEGON Classic hraného na trávě byla nad její síly Coco Vandewegheová. AEGON International v Eastbourne znamenal nezvládnuté semifinále s Dominikou Cibulkovou, která ji vyřadila i ve čtvrtém kole navazujícího Wimbledonu.  Letní americkou sezónu rozehrála kanadským Rogers Cupem, kde ji ve třetím kole zastavila šestnáctá nasazená Anastasija Pavljučenkovová. Přesun z Montréalu na olympijský turnaj v Riu de Janeiru trval 55 hodin a soutěž opustila v zahajovacím zápasu po prohře od Číňanky Čeng Saj-saj. Ve čtvrtfinále cincinnatského Western & Southern Open pak nenašla recept na Simonu Halepovou. Jako turnajová jednička zavítala na Connecticut Open do New Havenu, kde po výhře nad dvojnásobnou obhájkyní trofeje Petrou Kvitovou pronikla do finále. V něm přehrála Elinu Svitolinovou a připsala si devatenáctý singlový titul na okruhu WTA Tour. Její cestu US Open ukončila 18letá teenagerka Ana Konjuhová ve čtvrtém kole.  Na tokijském Toray Pan Pacific Open se popáté probojovala do semifinále, v němž nestačila na Dánku Caroline Wozniackou. Ve čtvrtfinálové fázi Wuhan Open ji vystavila stopku Světlana Kuzněcovová a z pekingského China Open si odvezla druhou trofej, když zvládla duel o titul proti Britce Johanně Kontaové. Turnajem prošla bez ztráty setu. Před čtvrtfinálem na Tianjin Open v Tchien-ťinu odstoupila pro zranění pravého stehna.

Karolína Plíšková.

Ve čtvrtfinále Apia International Sydney ji zastavila světová dvojka Simona Halepová. Melbournský Australian Open znamenal postup do třetího kola, v němž dohrála na raketě Jekatěriny Makarovové. Své zahajovací utkání proti Američance Coco Vandewegheové nezvládla na Dubai Tennis Championships a stejný scénář zopakovala během Qatar Total Open, kde byla nad její síly Ruska Margarita Gasparjanová. Březnový BNP Paribas Open znamenal postup do semifinále, v němž ji vyřadila Běloruska Viktoria Azarenková. Další výpadek přišel na navazujícím Miami Open, kde po volném losu nestačila na Maďarku Timeu Babosovou.  Na halovém Porsche Tennis Grand Prix ji ve třetím kole vystavila stopku Agnieszka Radwańská a na pražské události J&T Banka Prague Open si zahrála semifinále proti Lucii Šafářovové, z něhož odešla poražena. Brzká vyřazení přišla na antukových turnajích Mutua Madrid Open, římském Internazionali BNL d'Italia s Darjou Kasatkinovou i pařížském grandslamu French Open, kde nenašla recept na 108. hráčku žebříčku Shelby Rogersovou.  Zlepšení formy přišlo s přechodem na trávu. Titul získala na AEGON Open Nottingham po finálovém vítězství nad Američankou Alison Riskeovou. Naopak v prvním kole birminghamského AEGON Classic skončila na raketě Barbory Strýcové, s níž dosáhla deblové trofeje. Jako poražená finalistka odešla z AEGON International v Eastbourne, když nestačila na Slovenku Dominiku Cibulkovou. Wimbledon opustila porážkou ve druhém zápase od Japonky Misaki Doiovou.  Letní americkou sezónu rozehrála Rogers Cupem, kde ji ve třetím kole vyřadila Simona Halepová. Z olympijského turnaje v Riu de Janeiru se omluvila pro riziko nákazy virem zika. První trofej z kategorie WTA Premier dosáhla na cincinnatském Western & Southern Open, hraném v úrovni Premier 5. V roli turnajové patnáctky ve finále přehrála Angelique Kerberovou. Po turnaji se posunula na 11. místo a poprvé v kariéře se stala českou ženskou jedničkou, když druhé Kvitové patřila patnáctá příčka. Až při 18. startu na grandslamu překročila brány prvního hracího týdne, když poprvé postoupila alespoň do osmifinále a objevila se ve druhém týdnu majoru. Na cestě do premiérového grandslamového finále v kariéře, US Open, se stala teprve osmou hráčkou na okruhu WTA Tour, jež dokázala na jediném turnaji porazit sestry Venus i Serenu Williamsovy. V třísetovém boji o titul pak nestačila na Kerberovou. Po turnaji se posunula na kariérní maximum, když jí patřilo 6. místo. Na tokijském Toray Pan Pacific Open prohrála po volném losu s kvalifikantkou Aljaksandrou Sasnovičovou, ve třetím kole skončila na Wuhan Open a v téže fázi skončila na pekingském China Open s Johanna Kontaovou. Dne 10. října se stala novou světovou pětkou.

Garbiñe Muguruzaová.

Sezónu rozehrála na Brisbane International, kde ve druhém kole skrečovala Varvaře Lepčenkové pro zánět fascie plosky. Na Australian Open dohrála ve třetí fázi na raketě Češky Barbory Strýcové.  Svůj zahajovací duel nezvládla na březnovém BNP Paribas Open v Indian Wells, kde ji vyřadila Američanka Christina McHaleová. V osmifinále opustila Miami Open po porážce od Belorusky Viktorije Azarenkové. Antukový Porsche Tennis Grand Prix přinesl čtvrtifálovou když prohrála s Petrou Kvitovou. Již ve druhém kole pak dohrála na Mutua Madrid Open s Rumunkou Irinou-Camelií Beguovou. Do prvního semifinále v roce se probojovala na římském Internazionali BNL d'Italia, kde ji zdolala Američanka Madison Keysová.  Na French Open prošla po výhře nad Samanthou Stosurovou do svého druhého grandslamového finále, v němž porazila obhájkyni trofeje a světovou jedničku Serenu Williamsovou ve dvou sadách. vybojovala premiérový grandslamový titul kariéry. Stala se tak druhou španělskou šampionkou Roland Garros. V žebříčku WTA se poprvé posunula na 2. místo. Premiérový ročník travnatého Mallorca Open znamenal vyřazení v prvním kole od Belgičanky Kirsten Flipkensové. Ve Wimbledonu pak dohrála ve druhé fázi na raketě slovenské kvalifikantky z druhé stovky Jany Čepelové. Na olympijském turnaji postoupila přes Japonku Nao Hibinovou do třetího kola, v němž uhrála jen dva gamy na Portoričanku Mónicu Puigovou. Cincinnatský Western & Southern Open přinesl vyřazení v semifinále od Karolíny Plíškové a newyorský grandslam US Open opuštení soutěže ve druhém kole po prohře s Anastasijí Sevastovovou z Lotyšska.  V podzimní asijské části se probojovala do čtvrtfinále tokijského Toray Pan Pacific Open, kde ji vyřadila světová dvacítka Elina Svitolinová. Na Wuhan Open nezvládla úvodní duel proti Jeleně Jankovićové a pavouk pekingského China Open opustila v osmifinálove, když byla nad její síly Petra Kvitová. Na rakouském Generali Ladies Linz, dohrála mezi poslední osmičkou poté, co ji zastavila Švýcarka Viktorija Golubicová.

Madison Keysová.

Američanka se na Turnaj mistryň kvalifikovala poprvé v kariéře, když se v průběhu roku dokázala dostat do Top 10 žebříčku WTA. Na turnaji byla ve věku 21 let nejmladší účastnicí.  Sezónu odstartovala na Australian Open, kde ji v osmifinále vyřadila Čang Šuaj. Utkání značně ovlivnilo zranění levé nohy Keysové, po kterém marodila až do březnového Indian Wells, hraného v Kalifornii. Tam po volném losu v úvodním kole vypadla s krajankou Nicole Gibbsovou. Po přesunu pak prohrála ve čtvrtfinále Miami Open, když byla nad její síly Němka Angelique Kerberová. Vítězstvím nad Darjou Gavrilovovou pomohla týmu Spojených států k triumfu nad Austrálií v baráži Světové skupiny Fed Cupu.  V květnu pak skončila v osmifinále antukového Mutua Madrid Open, kde ji z turnaje vyřadila rumunská hráčka Patricia Maria Țigová. Svého třetího finále na okruhu se dočkala na Internazionali BNL d'Italia v Římě, které se stalo jejím prvním finálovým utkáním kategorie Premier 5, a v němž podlehla ve dvou setech Sereně Williamsové. Stejně jako Australian Open, tak i French Open opustila po 4. kole, když ji vyřadila Kiki Bertensová z Nizozemska.  Postupem do finále travnatého AEGON Classic v Birminghamu si ve dvaceti jedna letech zajistila premiérový posun do první světové desítky žebříčku WTA, když postoupila o šest míst na 10. příčku. Stala se tak první Američankou v elitní desítce od Sereny Williamsové, která do ni pronikla v roce 1999. V něm porazila Češku Barboru Strýcovou a získala svůj druhý titul v kariéře. Ve Wimbledonu došla stejně jako na předchozích dvou grandslamech opět do osmifinále, v němž jí stopku vystavila Simona Halepová. Se stejnou soupeřkou pak prohrála ve finále kanadského Rogers Cupu.  Jen 4. místo na ni zbylo z dvouhry olympijského turnaje v Riu de Janeiru, když mezi poslední čtveřicí hráček nejprve prohrála s Angelique Kerberovou a v boji o bronzovou medaili rovněž i s Petrou Kvitovou. Počtvrté v sezóně vypadla na grandslamu v osmifinále, když ji na newyorském US Open zastavila Dánka Caroline Wozniacká. Zlepšení formy přišlo v asijské části sezóny. Do čtvrtfinále se probojovala na Wuhan Open, v němž ji z pavouka odstavila Simona Halepová. V semifinále pekingského China Open pak podlehla britské tenistce Johanně Kontaové. Místenku na Turnaj mystryň jí zajistil postup do semifinále rakouského turnaje v Linci, ke kterému však nenastoupila.

Výsledky a body.

Tabulka uvádí sezónní výsledky a odpovídající bodový zisk kvalifikovaných hráček a náhradnic Turnaje mistryň.

Čtyřhra.

Výsledky a body.

Tabulka uvádí sezónní výsledky a odpovídající bodový zisk kvalifikovaných párů a náhradnic Turnaje mistryň.

WTA Finals 2016, známý také jako Turnaj mistryň 2016 či se jménem sponzora BNP Paribas WTA Finals 2016, představoval jeden ze dvou závěrečných tenisových turnajů ženské profesionální sezóny 2016 pro osm nejvýše postavených žen ve dvouhře a osm nejlepších párů ve čtyřhře na žebříčku WTA Race.

2016年WTA巡回赛总决赛,于2016年10月23日至30日在新加坡的新加坡室内体育馆举行。本届赛事是女子网球赛事的第46届单打总决赛和第41届双打总决赛。比赛由冠军积分排名的前8名的单打球员和排名前8名的双打球员组成,是2016年赛季最后一个大型的巡回赛。


Vznik.

K prvnímu setkání, ryze neformálnímu, došlo v létě roku 1871 mezi Františkem Josefem I. a Vilémem I. O rok později se k nim na stále neformálním setkání přidal na vlastní žádost ruský car Alexandr II. První oficiální, i když tajnou, dohodu uzavřeli Vilém I. a Alexandr II. Jednalo se o vojenskou konvenci podepsanou v Petrohradu (tehdy Sankt Petersburg), v níž se zavazovali podpořit se v případě válečného konfliktu vysláním pomocné armády o síle 200 000 mužů. Tuto dohodu nabídli k podepsání i Františku Josefovi I., ten ale z obavy, že by tak bylo Rakousko-Uhersko zataženo do nových konfliktů, odmítl. Místo toho nabídl Alexandrovi II. jiné ujednání, které pak o měsíc později 6. června 1873 vstoupilo v platnost jako Schönbrunnská dohoda (název podle zámku, v němž byla projednávána a podepsána). V této smlouvě konzultativního charakteru, kterou svým podpisem stvrdil v říjnu i Vilém I. a Spolek tří císařů tak byl založen, se zavázali zachovávat mezi sebou mír, podporu při útoku od čtvrté strany a společný postup ve válečných konfliktech. Detaily a podoba společného postupu a dalších vojenských otázek měly řešit samostatné vojenské konvence mezi jednotlivými členy Spolku, nicméně prvotní dohoda z Petrohradu mezi Ruskem a Německem mezi nimi nebyla – ta nikdy nevstoupila oficiálně v platnost.

Období odluky.

Neshody mezi členskými státy v postupu při mnohých problémech a otázkách evropské mezinárodní politiky se výrazně projevily při balkánské krizi 1875 – 1878. Rusko z velké části ignorovalo své spojence ze Spolku a o postupu při válce s Tureckem si rozhodovalo samo, včetně závěrečného míru v San Stefanu. Ten byl pro Rakousko-Uhersko nepřijatelný a své vztahy s Ruskem ochladilo, následné události berlínského kongresu zvětšily i trhlinu ve vztazích Ruska a Německa (především v rozdílném přístupu k politice Velké Británie a Francie, jejich hlavním protivníkem na celoevropském poli respektive).  Zatímco se Rusko vzdalovalo svým (bývalým) spojencům a naopak se sbližovalo s Francií, Německo a Rakousko-Uhersko své vztahy vylepšili. Tento vývoj vedl k uzavření Dvojspolku roku 1879, jehož tajnou součástí byla i dohoda zaměřená proti Rusku (vzájemná vojenská pomoc při případném útoku). Přesto došlo k obnovení jednání s Ruskem, i v důsledku oslabení vztahů Rusko/Francie a změně britské politiky v turecké oblasti na základě personálních změn v politických aparátech jednotlivých zemí.

Obnovení.

Jednání o obnově spolku počalo na popud Alexandra II. roku 1879, ještě před vznikem Dvojspolku, k uzavření nové smlouvy mezi všemi třemi stranami však došlo až v červnu 1881 a za ruskou stranu ji už podepisoval nový car Alexandr III. Nová smlouva byla obsahově osekána (řešila méně bodů než původní schönbrunnská dohoda) a formulována přesněji, především v otázce případných konfliktů s jinou stranou: signatáři se zavazovali k vzájemné neutralitě – jednalo se tedy primárně o dohodu o neutralitě. Ve snaze neopakovat příčiny prvního odloučení bylo specifikováno, že v případě, kdy bude opačnou stranou konfliktu Turecko (případně jakýkoliv problém, jehož součástí je Balkánský poloostrov), je dotyčný člen povinen své partnery zpravit o svých válečných plánech a cílech. Též si zpětně uznali kroky provedené během balkánské krize 1875 – 1878.  Tato nová dohoda pak roku 1884 všemi třemi stranami znovu potvrzena.

Zánik spolku.

Fungování Spolku pomalu upadalo, až se následně kvůli bulharské krizi 1885 – 1887 definitivně rozpadl. První se odloučilo Rakousko-Uhersko, když zanevřelo na jakékoliv spojenectví s Ruskem, s Německem nadále udržovalo blízké vztahy na půdě Trojspolku. Německo a Rusko ještě prodloužili spolkovou dohodu mezi sebou jako tzv. Zajišťovací smlouvu. Německá a ruská spolupráce pak definitivně skončila roku 1890, kdy nový německý císař Vilém II. už dohodu neobnovil.

Tzv. Spolek tří císařů (též "Aliance tří císařů") bylo volné spojenectví Německa, Ruska a Rakousko-Uherska v 70. a 80. letech 19. století, které mělo sice politicko-vojenský charakter, jehož primárním záměrem však bylo zpevnění vztahů mezi jeho členy a podpora vůči dalším stranám. Formálně byla tato úmluva o vzájemných konzultacích podepsána císaři Vilémem I., Františkem Josefem I. a carem Alexandrem II. 22. října 1873 na zámku Schönbrunn ve Vídni. Na mezinárodním poli však tito tři panovníci resp. jejich nástupci nikdy nevystupovali jako sjednocení spojenci, pouze občas vytvářeli společnou názorovou frontu.

三帝同盟(,),德国宰相俾斯麦感到法国想报普法战争(1870年-1871年)之仇、取回阿尔萨斯-洛林(割让给德国的领土),欲恢复由俄皇亚历山大一世发起的神圣同盟,以及防止俄罗斯与法国联手,发动战争东西夹击德国,于是撮合俄罗斯沙皇亚历山大二世,德国皇帝威廉一世及奥匈帝国皇帝弗兰茨·约瑟夫一世于1873年签署以孤立法国为目标的三帝同盟。


李斯特内燃机及测试设备公司

Historie a úspěchy společnosti.

Firmu AVL založil profesor Hans List v roce 1948, poté, co se stal nezávislým inženýrem. Finanční prostředky z Marshallova plánu pro obnovu po druhé světové válce byly klíčem k založení AVL. Společnost byla zaměřena především na vznětové motory pro nákladní vozidla a po velkém úspěchu, se v roce 1960 rozdělila, aby zahrnovala divizi pro přístrojové vybavení pro všechny spalovací motory.  V roce 1969 AVL vyvinula revoluční motorovou zkušebnu, která umožňovala komplexní sběr a analýzu dat.  V průběhu roku 1970 se výkon motoru a získávání dat ze vznětových motorů vyvíjených AVL i nadále zlepšovaly a jejich testovací software PUMA začal budovat společnosti dobrou mezinárodní pověst. Syn zakladatele Helmut List se stal předsedou představenstva v roce 1979. Po dalších inovacích a úspěších v osmdesátých letech, AVL otevřelo svou divizi AST (Advanced Simulation Technology) v roce 1987.  Některé ze speciálních dovedností AVL jsou všeobecně známé a dostupné technicky zdatné veřejnosti. Jedním z nich je rozvoj a vylepšení pohonných systémů 4x4. Dalším z nich je ladění zvuku vozidel prakticky pro všechny výrobce automobilů po celém světě. To je důvod proč obecně tišší vozidla mohou být rozlišeny podle jejich výrobce. Nicméně, zvuky jsou citlivě sladěny s místní sluchovým očekáváním a proto zní jinak v Japonsku, Jižní Koreji, Spojených státech, Německu nebo Itálii. Navíc pro každý typ vozidla se očekává, že budou mít charakteristický zvuk. Zvuk sportovního vozu se výrazně liší od SUV nebo cestovní limuzíny od stejného výrobce.  AVL pomáhalo Fordu s vývojem jejich nového "Power Stroke" pro středně těžká nákladní vozidel se vznětovým motorem.  V roce 2007, AVL koupil francouzskou společnost Le Moteur Moderne, která se také specializovala na vývoj motorů. Cílem této operace bylo zlepšit pozici AVL ve Francii, stejně jako ve zbytku světa.  Generální ředitel Helmut List je také autorem stejnojmenné víceúčelové kulturní haly Helmut-List-Halle. Ta hostí mnoho událostí během každoročního Festivalu Štýrský podzim. Zejména díky ideálním akustickým podmínkám pro koncerty klasické hudby byla vyzdvihována i dirigentem Nikolausem Harnoncourtem, který vyrostl ve Štýrském Hradci (Graz).  AVL má mnoho technických center po celém světě. Jmenovitě v Rakousku, Německu, Česku, Slovinsku, Chorvatsku, Švédsku, Japonsku, Jižní Koreji, Francii, USA, Maďarsku, Indii, Velké Británii, Číně, Turecku a Brazílii.  Do AVL group patří, kromě přímých dceřiných společností AVL List GmbH, také další společnosti

AVL Advanced Simulation Technologies.

Termodynamika motorů a Analýza vnitřních toků Strukturální dynamika motorů
 Akustické simulace motorů
 Koncept simulace vozidel
 Mechanika proudění vozidel
 On-line řešení

Elektrická vozidla.

Posun k elektrifikovaným vozidlům vedla AVL Powertrain Engineering Inc. k otevření laboratoře pro baterie v technickém centru v Ann Arbor, Michigan.  AVL představilo nové centrum pro energetický management a systémové integrace - AVL California Technology Center (CTC), na podporu trhu pokročilých technologických iniciativ. Nachází se v epicentru "zelené" iniciativy v jižní Kalifornii. Toto centrum má disponovat možnostmi, kterými v současné době nedisponuje žádné jiné severoamerické vědecké zařízení.

AVL v České republice.

V ČR má společnost AVL dvě dceřiné firmy: AVL Čechy a AVL Moravia - ta se zabývá především výrobou válcových dynamometrů pro vývoj nových aut.

AVL List, celý název Anstalt für Verbrennungskraftmaschinen (Ústav pro spalovací motory) Prof. Dr. Hans List, je mezinárodní koncern s centrálou v Rakousku zaměřený na automobilový průmysl, poradenská firma a nezávislý výzkumný ústav. Je to největší soukromá společnost zaměřená na vývoj pohonných systémů pro motory s vnitřním spalováním (ICE), přístrojů a testovacích systémů a také vyvíjí elektrické pohonné systémy.

李斯特内燃机及测试设备公司(,简称AVL)是奥地利一家汽车工业咨询公司及独立研究机构,主要从事内燃机研究开发、内燃机测试设备和汽车测试设备研究及销售。公司总部位于奥地利格拉茨,拥有10000名员工。


Geografie.

Západně od národního parku se nachází San Joaquin Valley (jižní část Velkého kalifornského údolí), východně leží údolí Owens Valley a pohoří Inyo Mountains. Jižně na Kings Canyon navazuje další kalifornský národní park Sequoia. Kaňonem protéká řeka Kings River, která má tři hlavní zdroje: řeky North Fork Kings River, Middle Fork Kings River a South Fork Kings River. Všechny tyto hlavní přítoky Kings River pramení pod nejvyššími štíty Sierry Nevady a tečou směrem na západ. Kaňony řek Middle Fork a South Fork Kings River náleží k nejhlubším ledovcovým údolím v Severní Americe. Více známý je kaňon řeky South Fork Kings River, kterým částečně prochází a kde končí Kalifornská státní silnice 180 (SR 180). Výška mezi dnem a horními okraji kaňonu se pohybuje mezi 1 500 až 2 500 metrů. Nechybí více jak 1 000 metrů kolmé skalní stěny. Dno kaňonu dosahuje největší šířky 800 m a je pokryto silnou vrstvou sedimentů. Severněji ležící kaňon Middle Fork Kings River je téměř nedostupný.

Národní park.

Park se skládá ze dvou částí. V západní, menší (méně než 10% rozlohy), rostou sekvojovce obrovské. V této části parku nazývané "Redwood Mountain Grove" rostou objemem největší stromy na světě. Druhou, východní část (více než 90% rozlohy parku), pak tvoří prameny řeky "Kings River", která následně protéká kaňonem "Kings Canyon" s hloubkou 2 500 m. Náleží tak k nejhlubším kaňonům ve Spojených státech. Nejvyšší horou parku je North Palisade (4 341 m), třetí nejvyšší vrchol pohoří Sierra Nevada.

Lesy v oblasti.

V nejnižších polohách rostou především kalifornské duby Kellogovy a duby Douglasovy. Na velmi suchých místech rostou pouze keře larey "(Larea tridentata)". Nad úrovní dubů rostou především borovice těžké. Ve vyšších polohách, kde je již více vlhko, jsou hlavními stromy jedle stejnobarvá, pazerav sbíhavý a nejvyšší druh americké borovice, borovice Lambertova. V nadmořské výšce 1 500 až 2 550 m pak rostou nejobjemnější stromy na Zemi – sekvojovce obrovské. Tyto stromy rostou pouze v těchto nadmořských výškách a pouze na západních svazích pohoří Sierra Nevada. Nejvyšší sekvojovci dosahují výšky přes 80 i 90 metrů, šířky kmene v základně přes 10 metrů a stáří přes 3 000 let. Mezi sekvojovci rostou nejvíce borovice Jeffreyovy. Ve výškách nad 2 400 m rostou zejména jedle nádherné. Ještě výše, pak náročných podmínkách borovice Murrayovy a jedlovce Mertensovy.

Národní park Kings Canyon (anglicky "Kings Canyon National Park") je národní park ve středovýchodní části Kalifornie ve Spojených státech amerických. Kings Canyon leží na jihu pohoří Sierra Nevada.

国王峡谷国家公园(Kings Canyon National Parks) 坐落在美国内华达山南部,位于加州费雷斯诺县以东。这座公园建立于1940年,占地 。为保护格兰特将军森林,1890年建立的格兰特将军国家公园已被并入该园。


Historie.

19. století.

Firma byla založena Thomasem de la Rue v Londýně. V roce 1831 vyvinul ve své firmě novou typografickou metodu, pomocí které byly vytvořeny první moderní hrací karty. Za tento vynález byl oceněn králem Vilémem IV. U příležitosti korunovace královny Viktorie v roce 1838 nechal vytisknout speciální zlaté vydání novin The Sun. O šest let později, v roce 1846 vyvinul Thomasův syn Warren de la Rue stroj na skládání obálek, který dokázal za hodinu vytvořit až 2700 obálek. Tento stroj byl vystaven o pět let později na výstavě Great Exhibition of 1851, která se konala v Crystal Palace v Londýně a také na dalších výstavách v New Yorku a Paříži. V roce 1855 začala firma De La Rue tisknout poštovní známky. První kontrakty na poštovní známky pocházely z Indie, Mysu Dobré naděje, Mauriciu, Trinidadu, Západní Austrálie, Cejlonu, Svaté Heleny, Baham, Natalu a Svaté Lucie. V roce 1860 vytiskli první papírovou bankovku. Jednalo se o bankovky pro Mauricius v hodnotách 1 Libra, 5 Liber a 10 shillingů. V roce 1862 vytvořili poštovní známku pro Konfederované státy americké. Jednalo se o známku v hodnotě 5 centů, která na sobě měla otištěnou hlavu Jeffersona Davise. Do současnosti jde také o jedinou americkou známku, která byla vytištěna v zahraničí. V roce 1874 otevřela firma De La Rue novou továrnu v Londýně. O 7 let později, v roce 1881 zde bylo vyvinuto první praktické plnící pero. V roce 1896 byla firma převedena na soukromou společnost.

20.století.

V roce 1921 opustila rodina firmu a ta byla převedena na veřejně obchodovatelnou společnost. Na počátku první světové války, v roce 1914, byla společnost pověřena vydáním britskými bankovkami v hodnotách 1 Libra a 10 shillingů. Po 11 letech, v roce 1925, převzala tisk britských bankovek centrální banka Bank of England. Od roku 1930 do roku 1948 vydávala společnost De La Rue čínské bankovky. V roce 1939 dokonce nechala postavit v Šanghaji vlastní továrnu, kam byla produkce přesunuta. Během druhé světové války, byly v roce 1940 zničeny továrny v Londýně. Po druhé světové válce vyrobila De La Rue poválečné československé bankovky v hodnotách 5 a 10 Korun. Dne 27. března 1957 byla společnost uvedena na akciovou burzu London Stock Exchange. V roce 1957 byla společností De La Rue na trh uvedena první počítačka bankovek. V roce 1961 byla do De La Rue začleněna konkurenční firma Waterlow & Sons. V roce 1969 prodala společnost výrobu hracích karet Johnu Waddingtonovi. V roce 1990 firma oficiálně otevřela své sídlo ve městě Basingstoke a zároveň změnila své jméno z De La Rue Company plc na současné De La Rue plc. Během roku 1993 se společnost stala součástí konsorcia Camelot Group plc, které v roce 1994 získalo licenci k provozování britské národní loterie. V roce 1993 De La Rue získala výrobní skupinu Portals Group plc, která vyráběla bankovky pro Bank of England od roku 1724 a v roce 1997 firmy Harrison $ Sons a Philips Cartes et Systèmes. V témže roce byly uvedeny do oběhu bankovky vytištěné firmou De La Rue pro nově vzniklou Českou republiku v hodnotách 50, 100 a 500 Korun Jednalo se o bankovky v sériích A a Z. a pro Slovensko v roce 1993 v hodnotách 100, 500 a 1000 Korun, v letech 1996–2001 v hodnotách 100 a 500 Korun, v roce 2002 v hodnotě 1000 Korun a v roce 2004 bankovku 100 Korun.

21. století.

V roce 2003 podepsala společnost De La Rue sedmiletý kontrakt na tisk bankovek pro Bank of England, čímž převzala veškerou výrobu bankovek banky. V roce 2007 získala firma ocenění Queen's Award za inovaci v zabezpečení bankovek nazvanou StarChrome. O dva roky později, v roce 2009 získala společnost kontrakt na deset let na výrobu britských pasů a zároveň byla obnovena smlouva s Bank of England o výrobě bankovek. V roce 2010 prodala firma svůj podíl ve skupině Camelot. V roce 2012 vyrobila firma De La Rue svou první polymerovou bankovku. Jednalo se o bankovku pro Fidži v hodnotě 5 dolarů. Tato bankovka byla uvedena do oběhu v lednu 2013. V roce 2013 oslavila firma své výročí 200 let od založení. V témže roce záskala společnost další ocenění Queen's Award. Tentokrát za vyvinutí bezpečnostního průhledného okénka v bankovkách nazvaného Optiks.

De La Rue plc je papírenská firma se sídlem v anglickém městě Basingstroke zaměřující se na tisk bankovek a jiný bezpečnostní tisk jako například poštovní známky, bankovní šeky apod.

德拉鲁公司(De La Rue plc,, 或 )是一个集防伪印刷、造纸与现金处理为一体的英国公司。它的总部设在英国汉普郡的贝辛斯托克。公司在盖茨黑德的提姆谷村、埃塞克斯的劳顿,和萨默塞特的巴斯福德也设有工厂。公司在伦敦证券交易所上市,并且是FTSE250综合指数的成分股。


Rozšíření.

Je původním druhem téměř v celé Evropě, stejně jako na Kavkaze a přes celou Sibiř, Čínu a Mongolsko i na Dálném východě a v Japonsku. Druhotně byl rozšířen i do východní části Spojených států amerických.  V české přírodě roste nejvíce v západních Čechách, na jihozápadě Brd, okolo Klatov, Sušice a Železné Rudy. V ostatních oblastech se vyskytuje jen roztroušeně, s tradičních stanovišť mizí a stává se poměrně vzácným. V "Červeném seznamu cévnatých rostlin České republiky" je proto považován za druh vyžadující si pozornost (C4a).

Ekologie.

Nejčastěji si vybírá k růstu kamenité, ale hluboké půdy, které jsou dobře odvodněné. Vyskytuje se obvykle na plně osluněných stanovištích, např. v silničních příkopech, na náspech železničních tratí, ve štěrkovnách, u kamenných zdí, na rumištích, podél okrajů lesů, na travnatých mezích, horských loukách nebo ruderalizovaných místech v blízkosti lidských sídel. Dobře přežívá období sucha, neboť potřebnou vláhu si ukládá v dužnaté lodyze i listech a také v kořenových hlízkách. Potřebuje půdu hodně propustnou, mírně kyselou a s vyšším podílem organické složky. V české krajině roste do nadmořské výšky 1600 m.  Rostliny raší na jaře poměrně pozdě, až koncem dubna a květy rozkvétají od července do září. Nástup kvetení je podmíněn zkracování délky dne.

Popis.

Vytrvalá, statná rostlina s tmavohnědými lodyhami, vysokými 40 až 60 cm, vyrůstající z krátkého, dřevnatějícího vícehlavého oddenku s řepovitými hlízkami. Lodyhy jsou přímé, obvykle nevětvené a vyrůstají v trsech, statná rostlina jich mívá 15 až 40. Každoročně odumírající lodyhy od spodu dřevnatí a na podzim po uschnutí dlouho přetrvávají i s vysemeněným květenstvím.  Lodyžní listy jsou krátce řapíkaté neb přisedlé, vyrůstají střídavě, vzácněji v tříčetných přeslenech a bývají dlouhé 3 až 8 cm a široké 1,5 až 2,5 cm. Jejich ploché dužnaté čepele jsou tvaru obvejčitého až kosníkovitého, vrchol mají tupě špičatý a po obvodě jsou drobně nepravidelně zubaté. Ojíněná lodyha i listy mohou být purpurově naběhlé.  Květenství je mírně vypouklá chocholičnatá lata s přímými větvemi tvořená drobnými, stopkatými, oboupohlavnými, hvězdovitými květy. Mají pět vytrvalých, dužnatých, vejčitých kališních lístků 2,5 mm velkých. Pět dvojnásobně velkých lístků korunních je na bázi srostlých, mají vejčitý tvar, na konci jsou špičaté, barvu mají karmínovou a po okrajích jsou někdy bělavé. Ve dvou kruzích vyrůstá deset tyčinek s růžovými nitkami. Z pěti plodolistů je vytvořeno pět semeníků, pod kterými ústí žlázky s nektarem, za kterým se slétá různý hmyz. Pro spolehlivé opylení nejdříve dozrávají prašníky vnějších tyčinek a teprve později vnitřních. Blizny dospívají až po vypylení všech prašníků, květy se však spolehlivě opylí i vlastním pylem.  Plody jsou mnohosemenné měchýřky otvírající se na vnitřních švech, obsahují množství drobných, válcovitých, hladkých semen. Po postupném vypadaní semen mají ještě po jistou dobu vytrvávající otevřené plody tvar hvězdiček.

Rozmnožování.

Nejčastěji se rozchodníkovec nachový rozmnožuje generativně. Semena obvykle opouštějí měchýřek za deště, kdy jsou proudem vody odnesena do škvír a skulin, kde je více vlhkosti a mají větší naději vyklíčit. Přirozeně se rozšiřuje také vegetativně rozrůstáním oddenku nebo jeho roztrháním na části při posunu zeminy. U množení v zahradnictvích se používají vrcholové nebo lodyžní řízky, dělí se trsy a u cenných hybridů se používá množení "in vitro". Čerstvě odlomený list obvykle zakoření ve vlhké půdě.

Význam.

Rostliny se vysazuje jako trvalky na parkové záhony nebo do větších skalek, hlavně nově vyšlechtěné odrůdy. Například křížením s rozchodníkovcem nádherným byly vyšlechtěny mnohé kultivary lišící se výškou, odstíny květů a listů i dobou kvetení, např. 'Aquarell', 'Carl', 'Herbstfreude', 'Matrona', 'Purple emperor' nebo pestrolisté 'Diamond Edge' či 'Lajos'.  Rozchodníkovec nachový je žírnou rostlinou housenek motýla jasoně červenookého (v ČR kriticky ohroženého), které spásají jeho listy.

Rozchodníkovec nachový ("Hylotelephium telephium") je vytrvalá, statná rostlina s množství drobných karmínových či nachových květů na vrcholech lodyh. Nenáročnost na kvalitu půdy a pravidelnou závlahu, odolnost proti živočišným škůdcům a hlavně dlouhé kvetení bývají důvody k jejího vysazování do okrasných zahrad.

紫八宝(学名:)又称紫景天,为景天科八宝属的植物。分布于远东地区、日本、欧洲、北美洲以及中国大陆的新疆、黑龙江、吉林、辽宁等地,生长于海拔420米至1,550米的地区,多生长于山坡草原上或林下阴湿山沟边,目前尚未由人工引种栽培。


Životní cyklus.

Mravenec s nedostatkem živin je nucen slézt dolů ze stromu, kde se nacházejí spory houby. Spory napadnou mravence přes kutilkulu, dostávají se do nervové soustavy a začínají produkovat chemickou látku, která ovládá mravence. Bohužel zatím není známo, o jakou směs látek se jedná. Vědci mnoho látek při výzkumu ani neznali, je ale zajímavé, že se látky lišily, podle toho jaká houba napadala jakého mravence.  Tato infekce trvá 6 dní, poté je mravenec přinucen opustit své hnízdo. Zakousne se na spodní stranu listu do hlavní cévy listové žilnatiny, přibližně 25 cm nad zemí, v místě s velmi vysokou vlhkostí a teplotou mezi 20 a 30 °C. Toto jsou nejideálnější podmínky pro houbu k rozmnožování.  Zatímco mravenec umírá, houba nadále šíří hyfy, přemění vnitřní orgány na cukr, aby mohla lépe růst. Svalovou soustavu nechává bez povšimnutí, aby měla jistotu, že mravenec zůstane stále přichycený na spodní straně listu. Ani vnějšího obalu si nevšímá, až na jedno místo, v zadní části hlavy mravence vyroste stopka. Nechce totiž, aby houbu napadly mikroby nebo jiné houby.  Po 2 týdnech stopka dosáhne dvojnásobné velikosti mravence, vyroste plodnice a výtrusy spadnou na zem, kde vytvoří „infekční pole“, do kterého když mravenec vstoupí, je téměř jistotou, že se nakazí.

Výskyt.

S touto parazitickou houbou se nejčastěji setkáváme na území deštných pralesů Thajska, Brazílie a jejich okolí.

Adaptace mravenců.

Mravenci si vyvinuli jistou formu ochrany před nákazou, staví si hnízda ve stromech. Nedostatek živin je však zažene dolů, kde se mohou nakazit touto parazitickou houbou. Další adaptací může být to, že se vyhýbají místům, kde se vyskytují ostatní mrtví mravenci stejného druhu.

Potenciální využití "O. unilateralis".

Houby "O. unilateralis" a její příbuzné druhy mají schopnost aktivního sekundárního metabolismu, když produkují protilátky na ochranu mravence před napadení mikroby při rozmnožování houby uvnitř těla mravence. Jejich agens (konkrétně Polyketid) zaujal vědce jako potenciální Imunomodulátor.

Ophiocordyceps unilateralis, známý také jako zombie houba, je druh parazitické houby, která napadá mravence rodu "Camponotus". Tento vztah je jedním z příkladů manipulace parazita svým hostitelem. K parazitismu dochází nejčastěji v tropických deštných lesích.

偏侧蛇虫草(),或称偏侧蛇虫草菌,是一种拟寄真菌,俗称「丧尸真菌」,主要以莱氏巨山蚁("Camponotus leonardi")或其近亲物种为寄主。偏侧蛇虫草感染蚂蚁后,会控制蚂蚁的肌肉,利用蚂蚁的身体帮助真菌找到适合的生长环境。 当蚂蚁感染了这种真菌,就会离开位于树冠层的巢穴或是觅食路径,来到温度与湿度较适合真菌生长的位置,通常是树林下层,蚂蚁寻找一片叶片后,于叶背以大颚紧紧钳住叶脉直至死亡,这通常需要花费4~10天。而这段时间也是真菌的生殖阶段,子实体从寄主的头部长出,破裂并释放孢子。


Historie.

Za říše Čchin zde roku 223 př. n. l. vznikl okres Chuaj-jin. Po založení říše Chan byl z něho vydělen okres Fu-lin (). Roku 201 př. n. l. dal chanský císař Kao-cu svému generálovi Chan Sinovi titul markýze z Chuaj-jinu () a okres mu dal jako úděl. Za pět let byl Chan Sin zabit a z Chuaj-jinu se opět stal okres. Roku 117 př. n. l. vznikla komandérie Lin-chuaj () skládající se z okresů Chuaj-jin a Fu-lin. Po pádu režimu Wang Manga byl okres Fu-lin začleněn do okresu Chuaj-jin a komandérie Lin-chuaj začleněna do komandérie Tung-chaj (). Roku 72 byla komandérie Lin-chuaj obnovena.  V následujících staletích se administrativní dělení oblasti průběžně měnilo. Za říše Sung roku 1273, na sever od administrativního centra starého okresu Chuaj-jin, vznikl okres Čching-che (), který se rozkládal na území dřívějšího Chuaj-jinu. Za mongolské říše Jüan roku 1324 Žlutá řeka změnila tok a odnesla sídlo okresu Čching-che, nové bylo postaveno na místě bývalého sídla okresu Chuaj-jin. Za Čchingů roku 1761 bylo sídlo okresu přeneseno do Čching-ťiang-pchu.  Po vzniku Čínské republiky byl roku 1914 – kvůli shodě jména s okresem v provincii Che-pej – okres Čching-che přejmenován na Chuaj-jin.  Roku 1949 se okres Chuaj-jin stal součástí nové prefektury Chuaj-jin, roku 1951 byla urbanozovaná část okresu vyčleněna jako město Čching-ťiang (). V letech 1958–1964 byli okres a město opět sjednoceny. Roku 1983 byly město Čching-ťiang a prefektura Chuaj-jin zrušeny, vznikla městská prefektura Chuaj-jin, okres Chuaj-jin byl jednou z jejích částí. Roku 2001 byla městská prefektura Chuaj-jin přejmenována na Chuaj-an a okres Chuaj-jin přejmenován na městský obvod Chuaj-jin.

Chuaj-jin () je městský obvod v městské prefektuře Chuaj-an v provincii Ťiang-su Čínské lidové republiky. Leží v centru provincie, severně od Jang-c’-ťiang. Žije zde obyvatel.

淮阴区是中国江苏省淮安市所辖的一个市辖区,因古代县域在淮河南岸(水之南为阴)而得名。


Filozofie.

Efektivní altruismus se liší od jiných přístupů k filantropii důrazem na kvantitativní srovnávání charitativních projektů a intervencí s cílem maximalizace určitých morálních hodnot (například počet zachráněných lidských životů, QALY nebo jiné). Tímto souvisí s filozofií konsekvencialismu, se kterou někteří představitelé hnutí souhlasí.

Prioritizace.

Přestože se neziskové organizace čím dál tím více snaží zlepšovat svoji efektivnost pomocí vědecké metody, obvykle to provádí pouze v jedné oblasti, na kterou jsou zaměřeny – například vzdělávání nebo globální oteplování. Efektivní altruisté se oproti tomu snaží porovnávat i různou efektivitu různých oblastí pomoci.  Mezi priority efektivních altruistů patří: chudoba v rozvojovém světě, utrpení zvířat chovaných na farmách a žijících ve volné přírodě a vzdálená budoucnost lidstva. Především názory filozofa Petera Singera pomohly v růstu hnutí efektivního altruismu.

Efektivita nákladů.

Efektivní altruisté se, pokud možno, snaží najít charity, které jsou vysoce nákladově efektivní, což znamená, že dosahují nejvyššího přínosu za určitou částku. Například vybírání zdravotní intervence probíhá na základě několika metrik, které měří jejich dopad. Počet životů zachráněných za jeden dolar, QALY (quality-adjusted life years) vyjadřující vylepšení kvality života s cílem maximalizovat počet let, které člověk prožije navíc v plném zdraví, kde 1 QALY=1 rok. DALY (disability-adjusted life years) je klíčová metrika používaná Světovou zdravotnickou organizací při OSN v dokumentech jako Globální zátěž nemocí (Global Burden of Disease), kde vyjadřuje množství ztracených let v důsledku nemoci, jiného postižení nebo předčasného úmrtí.  Organizace efektivního altruismu používají randomizované kontrolované studie jako hlavní zdroj důkazů. Takové studie jsou považovány za spolehlivý zdroj vědeckých důkazů, vysoko na pomyslném žebříčku důkazu používaných k formování zdravotnických postupů a pravidel, protože randomizované kontrolované studie ze své podstaty snižují riziko falešné kauzality a ovlivnění ze stran autorů. Určité zdravotnické intervence, jako očkování, jsou dostatečně podloženy vědeckými důkazy, a proto charity, provádějící takové intervence, nemusí dokazovat jejich účinnost. Nasledující akademické skupiny provádí randomizované kontrolované studie jiných zdravotnických intervencí: Poverty Action Lab a Innovations for Poverty Action.  Organizace efektivního altruismu tvrdí, že některé charity jsou mnohem efektivnější než jiné, a to buď proto, že některé nedosahují svých cílů, nebo kvůli proměnlivosti nákladů, které jsou nutné k dosahovaní těchto cílů. Projekty s velkým dopadem na zlepšení zdraví mohou být až stonásobně efektivnější, než projekty s malým dopadem.

Nestrannost.

Efektivní altruisté odmítají názor, že některé životy mají ze své podstaty vyšší hodnotu než jiné. Například věří, že člověk v rozvojové zemi má stejnou hodnotu jako člověk v jeho vlastní krajině. Navíc si mnoho efektivních altruistů myslí, že budoucí generace mají srovnatelnou morální hodnotu jako současná populace, takže se zaměřují na snižování existenciálních rizik, které by mohly ovlivnit budoucí generace. Jiní věří, že zájmům zvířat by měla být přisuzována stejná morální váha jako srovnatelným zájmům lidí a mělo by se pracovat na snižování a prevenci utrpení těchto zvířat, jako jsou hospodářská zvířata chovaná v průmyslovém zemědělství.

Komparativní bohatství.

Mnoho efektivních altruistů věří, že: „pokud je v naší moci zabránit něčemu špatnému, bez toho, aniž bychom museli obětovat něco podobné morální hodnoty, měli bychom to udělat”. Kdokoli s příjmem nad $52, 000 PPP (parita kupní síly) patří k 1% nejbohatší lidí na světě. Proto mnoho efektivních altruistů věnuje značnou část svých příjmů efektivním charitám, jelikož i přes velké darované sumy pro ně není nutné se vzdát důležitých koupí.

Hypotetické úvahy.

Efektivní altruisté argumentují tím, že hypotetické úvahy jsou důležitou součástí procesu určování těch nejlepších postupů, které maximalizují pozitivní dopad. Mnoho lidí předpokládá, že nejlepší způsob, jak pomoci lidem je v přímé pomoci, jako práce pro charitu nebo poskytování sociálních služeb. Protože poskytovatelé těchto sociálních služeb z pravidla nemají problém s hledáním zaměstnanců a dobrovolníků, efektivní altruisté se snaží srovnávat množství dobra, které by vykonal nejlepší kandidát a množství dobra, vykonané druhým nejlepším kandidát na takové pozici. V tomto ohledu dopad při výběru altruistické kariéry může být menší, než se na první pohled zdá.  Strategie earning to give byla navržena jako jedna z možných pro efektivní altruisty. Tato strategie se zaměřuje na primární výběr kariéry v dobře placeném odvětví, s jasným cílem věnovat velkou část takto vydělaných peněz na efektivní charitu. Benjamin Todd a William Mc Askill tvrdí, že dopad potenciálních neetických činů v rámci takto výnosné kariéry je druhořadý, protože někdo jiný na této pozici by jednal stejně nehledě na své zájmy, zatímco dopad peněz darovaných efektivním altruistou je mnohem větší.

Chování.

Volba kariéry.

Výběr kariéry je rozhodujícím faktorem v celkovém množství dobra, které je jedinec schopný vykonat, ať už přímo v rámci kariéry např. v sociálních službách, nebo nepřímo tím, jak využívá vydělané peníze na pomoc ostatním. Organizace 80,000 Hours se snaží poskytnout kariérní poradenství efektivním altruistům a pomoci jim maximalizovat pozitivní dopad. Tvrdí, že volba kariéry by měla vycházet jak z přímého dopadu (včetně dopadu prostřednictvím darovaných peněz), tak z dopadu, který by mělo budování kariérního kapitálu, který může být využit později.

Darování.

Efektivní altruismus podporuje darování peněz na charitativní účely. Cílem je zvyšování množství peněz, které lidé darují, nebo hledání neziskových organizací, které nejlépe splňují kritéria efektivního altruismu. Evaluátor charit GiveWell se zaměřuje především na druhý problém identifikací nejlepších příležitostí k darování a rozšiřováním možného financování. Giwing What We Can (GWWC) má za cíl adresovat oba aspekty: slib GWWC vyzývá k darování 10 % veškerých příjmů a doporučuje konkrétní charity, které obdarovat.  Mnoho altruistů daruje podstatně víc, než je zvykem v jejich sociálním prostředí. Někteří věří, že zmírňovat utrpení skrze darování peněz je morální povinnost, pokud vzdání se dané částky nezpůsobí srovnatelné utrpení jemu samotnému. To vede některé z nich ke skromnému životu, který umožní darovat více peněz.  Jiní efektivní altruisté se snaží darovat více peněz prostřednictvím earning to give, tedy skrze kariéru např. ve financích nebo technologiích. Tato strategie vyvolala kontroverzi. David Brooks, sloupkař v The New York Times, kritizoval efektivní altruisty, kteří si takovou strategii zvolili. Napsal, že většina lidí pracujících ve finančnictví a jiných vysoce placených oborech, si cení peněz z velmi sobeckých důvodů, a proto obklopovat se takovými lidmi vede efektivní altruisty k tomu, že se stávají méně altruističtí. Někteří efektivní altruisté tuhle možnost připouští a snaží se potlačit riziko pomocí online komunit, veřejných slibů a darů skrze dárcovské investice pro charitativní účely. V týdeníku The Week, Pascal-Emmanuel Gobry tvrdil, že zvolit si takto „neetickou“ kariéru je z podstaty nemorální bez ohledu na důvody.

Prioritizace oblastí pomoci.

Efektivní altruismus je v podstatě otevřen pomoci v jakékoli oblasti, kde to nejvíce pomůže. V praxi, lidé v rámci hnutí efektivního altruismu, prioritizovali následující čtyři klíčové oblasti.

Zmírnění globální chudoby.

Téma zmírňování globální chudoby bylo spojováno už s jedněmi z prvních a nejprominentnějších organizací efektivního altruismu. Evaluátor charit GiveWell tvrdí, že největší dopad vztažen na jednotku peněz má mezinárodní snižování chudoby a řešení zdravotních problémů rozvojového světa. Jeho hlavní doporučení byla v těchto čtyřech oblastech.(Against Malaria Foundation, Schistosoiasis Control Initiative, Deworm the World Initiative, a dříve také VillageReach v rámci globálního zdraví a GiveDirectly pro přímé bezpodmínkové finanční dary) Zatímco většina z prvotních zaměření byla v rámci přímých strategií jako zdravotní intervence, finanční pomoc, mikropůjčky a mikroplatby, byla zde také snaha o více systematickou sociální, ekonomickou a politickou reformu, která by zajistila větší a dlouhodobější snížení chudoby.

Zvířecí welfare.

Mnoho efektivních altruistů věří, že snižování utrpení zvířat by mělo být hlavní prioritou a že, v současné situaci, existují nákladově efektivní způsoby, jak toho dosáhnout. (29) Hlavní organizace, soustřeďující se na tuto oblast spojena s efektivním altruismem, je Animal Charity Evaluator (ACE, dříve nazýván Effective Animal Activism) která hodnotí a porovnává nejrůznější zvířecí charity v závislosti na jejich nákladové efektivitě a transparentnosti. Zvláště ty, které se věnují průmyslovému chovu zvířat.

Vzdálená budoucnost a globální katastrofická rizika.

Někteří efektivní altruisté věří, že otázka vzdálené budoucnosti je nesmírně důležitá. Zejména říkají, že i když použijeme jakékoli měřítko (bohatství, potenciál trpět nebo být šťastný, atd.) a vztáhmene ho na mnoho budoucích generací, daleko přesahuje hodnotu pro lidi žijící v současnoti.  Poukazování na existenciální rizika jako nebezpečí spojená s nanotechnologiemi, biotechnologiemi, pokročilou umělou inteligencí a globálním oteplováním je často zdůrazňováno a je předmětem aktivního výzkumu. Některé z organizací, které aktivně pracují na výzkumu a propagaci tématu vzdálené budoucnosti, spojené s efektivní altruismem jsou: Future of Humanity Institute, Centre for the Study of Existential Risk a Future of Life Institute. Navíc, Machine Intelligence Research Institute (MIRI) se výlučně zaměřuje na zajištění toho, že vytvoření umělé inteligence chytřejší než člověk, bude mít pozitivní dopad

Meta.

Někteří efektivní altruisté se snaží zvýšit svůj dopad tím, že zvyšují a vylepšují kapacity samotných komunit. Oblasti, na které se obvykle tyto organizace zaměřují jsou outreach (zvyšování počtu lidí zapojených v efektivním altruismu) vylepšování hnutí (zefektivňování a zvyšování kapacit samotných organizací) a cause research (zjišťování, který oblastem je nejefektivnější se věnovat).

Organizace zaměřené na efektivní altruismus.

Givewell.

Evaluátor charit GiveWell byl založen v roce 2007. Jeho cílem je identifikace těch nejslibnějších příčin a charit kterým věnovat peníze, většina doporučení byla zatím v oblasti snižování světové chudoby a zlepšování zdraví. GiveWell je součást hnutí efektivího altruismu. V září 2011, GiveWell oznámilo otevření GiveWell Labu, který zkoumá více spekulativní oblasti. V srpnu 2014 změnili název na ‘’Open Philantropy Project’’. OPP je spolupráce mezi GiveWell a GoodVentures, filantropickoou organizací založenou spoluzakladatelem facebooku Dustine Moskowitzem a jeho ženou Cari Tuna.

Giving What We Can.

Giving What We Can (GWWC) je organizce lidí, kteří se snaží maximalizovat množství dobra, které konají ve světě prostřednictvím finančních darů. Založena v listopadu 2009 filozofem Toby Ordem, GWWC se zaměřuje zmírňování světové chudoby. Ačkoli provádí i vlastní výzkum, hlavní zdroj výzkumu leží v jiných organizacích jako GiveWell. Slib GWWC člověka zavazuje k darování 10% vlastních příjmů na efektivní účely. GWWC působí pod organizací Centre for Effective Altruism.

80,000 Hours.

80,000 Hours (80 000 Hodin) je Oxfordská organizace, působící ve Velké Británii. Věnuje se výzkumu v oblasti kariéry s pozitivním sociálním dopadem a poskytuje kariérní poradenství. Zdůrazňuje, že pozitivní dopad při výběru určitého zaměstnání by se měl měřit množstvím dobra, které je vykonáno navíc jako následek výběru takové kariéry, ne množstvím dobra,vykonaného přímo. Bere do úvahy nepřímé způsoby jak zvýšit množství dobra, které konáme, jako výběr kariéry ve vysoce výdělečném odvětví a darování části takto vydělaných peněz, stejně tak přímé způsoby jako vědecký výzkum. 80 000 Hours provozuje charita Centre for Effective Altruism. Jméno je převzato z 80 000 hodin, které průměrný člověk věnuje svojí kariéře.

Efektivní altruismus jako sociální hnutí v historii.

Myšlenky stojící za efektivním altruismem, jako konsekvencialismus, jsou už dlouho známy v rámci praktické filozofie a byly předmětem prací filozofů jako například Petera Singera a Petera Ungera. Základní argument altruismu byl definován v Singerově spisu “Famine, Affluence, and Morality” (Hladomor, hojnost a morálka) z roku 1972, ve kterém tvrdí, že lidé mají povinnost pomáhat těm v nouzi.Pokud je v naší moci zabránit něčemu špatnému, bez toho, aniž bychom museli obětovat něco podobné morální hodnoty, měli bychom to udělat.Hnutí nesoucí název efektivní altruismus vzniklo až na konci prvního desetiletí po roce 2000(65), a bylo soustředěno kolem organizací jako Giving What We Can.  Konference efektivního altruismu se konají od roku 2013. V roce 2015 Peter Singer publikoval knihu s názvem The Most Good You Can Do (Tolik dobra, kolik je ve vašich silách) knihu o efektivním altruismu. Kniha popisuje a propaguje filozofii a sociální hnutí efektivního altruismu.

Kritika.

David Brooks zpochybňoval, zda by dětem ve vzdálených zemích měla být přisuzována stejná morální hodnota jako dětem v naší části Země. Tvrdí, že morálka by měla být “vnitřně zušlechťující”(40).  Pascal-Emmanuel Gobry varuje před “problémem měřitelnosti”, kdy v některých oblastech jako je lékařský výzkum nebo snaha o reformu vládních systémů třetích zemí “krok za krokem” jsou těžko měřitelné pomocí kontrolovaných a nákladově efektivních postupů, čímž se tyto oblasti dostávají mimo hlavní zájmy hnutí efektivního altruismu.  Ve čtvrtletníku Stanford Social Innovation Review, Ken Berger a Robert Penna z organizace  V magazínu Jacobin Mathew Snow namítá, že efektivní altruismus “prosí jednotlivce, aby použili vlastní peníze na zaopatření potřeb těch, kteří je zoufale potřebují, ale v prvé řadě neříká nic o systému, který určuje jak jsou tyto nezbytnosti vyráběny a distribuovány". Joshua Kissel tvrdí že antikapitalismus je teoreticky kompatibilní s efektivním altrusimem a dodává, že efektivní altruisté a anitkapitalisté mají důvody být vůči sobě přátelštější.

Efektivní altruismus je filozofie a sociální hnutí, které hledá nejúčinnější způsoby jak zlepšit svět pomocí vědeckých důkazů a rozumu. Efektivní altruismus je forma filosofického pragmatismu, která nabádá jednotlivce, aby zvažovali při rozhodování všechny světové problémy a možné způsoby jednání, a pak se chovali tak, aby podle svých osobních hodnot přinesli světu co největší pozitivní dopad.

有效利他主义(Effective altruism),是一个哲学与社群,以改善世界为目的,理性思维去推导有效的改善方式,并且力行实践。这个主义原先存在于其他道德哲学里,但于2000年起,在彼得·辛格和威廉·麦卡斯基等哲学家的推广下,「有效利他」这个名词才被确立,这个社群才开始茁壮。


谢尔盖·米哈伊洛维奇·利亚普诺夫

Život.

Ljapunov se narodil 30. listopadu 1859 v Jaroslavli, hlavním městě stejnojmenné oblasti. V osmi letech mu zemřel otec a matka se s dětmi přestěhovala do Nižního Novgorodu. Zde navštěvoval základní školu a hudební školu, kterou v té době v Novgorodu založila Ruská hudební společnost. V roce 1878 vstoupil na Moskevskou konzervatoř, kde studoval pod vedením Karla Klindwortha (klavír) a Sergeje Tanějeva (skladba).  Absolvoval v roce 1883. Byl přitahován spíše národními hudebními prvky Nové ruské školy než více kosmopolitními tendencemi Petra Iljiče Čajkovského a Sergeje Tanějeva. V roce 1885 proto odešel do Petrohradu, vyhledal Milije Balakireva a stal se horlivým příznivcem skupiny skladatelů Mocná hrstka, kterou Balakirev vedl. Balakirevův vliv se pak projevuje v celém Ljapunově skladatelském díle.  V roce 1893 pověřila "Imperiální geografická společnost" Ljapunova, Balakireva a Ljadova sběrem lidových písní v oblasti Vologdy, Vjatky a Kostromy. Sebrali na 300 písní, které Společnost publikovala v roce 1897. Ljapunov 30 písní aranžoval pro zpěv a klavír a témata těchto písní používal v devadesátých letech ve svých skladbách.  Ljapunov měl velký úspěch jako koncertní klavírista. V letech 1910–1911 vykonal několik koncertních cest po zemích západní Evropy, včetně Rakouska a Německa. Na jaře roku 1910 nahrál některé své skladby na gramofonové desky. Po roce 1904 vystupoval také jako dirigent.  Vystřídal Nikolaje Rimského-Korsakova ve funkci ředitele Imperiálního orchestru a stal se i ředitelem Bezplatné hudební školy. V roce 1911 byl jmenován profesorem petrohradské konzervatoře. Po bolševické revoluci emigroval v roce 1923 do Paříže. Působil jako ředitel hudební školy pro ruské emigranty a následujícího roku zemřel na srdeční selhání. Oficiální sovětská místa uváděla, že zemřel během koncertního turné v Paříži.

Sergej Michajlovič Ljapunov (rusky "Сергей Михайлович Ляпунов;" 30. listopadu 1859, Jaroslavl – 8. listopadu 1924, Paříž) byl ruský hudební skladatel, dirigent a pianista. Jeho bratry byli Alexandr Ljapunov, ruský matematik, a Boris Michajlovič Ljapunov, ruský slavista.

谢尔盖·米哈伊洛维奇·利亚普诺夫(,1859年-11月30日-1924年-11月8日),俄罗斯作曲家,钢琴家。早年在莫斯科音乐学院学习,1885年结识巴拉基列夫,此后一直深受其影响。1893年,他与巴拉基列夫和里亚多夫一同搜集民歌。之后曾在欧洲各地旅行演出。1911年任圣彼得堡音乐学院教授,1923年流亡法国,次年病逝于巴黎。


Výskyt.

Je původním druhem v jihovýchodní Střední Evropě (Moravou probíhá severozápadní hranice výskytu), na Balkánu a po celé Východní Evropě až po pohoří Ural. Jeho areál se dále rozprostírá přes Turecko po oblasti Kavkazu i západní Sibiře a přes Přední a Střední Asii až do severovýchodní Číny a Mongolska. V Německu, stejně jako v Pobaltí, roste až druhotně, stejně jako v Severní Americe, Austrálii a na Novém Zélandu.  V České republice se přirozeně vyskytuje pouze na jižní a jihovýchodní Moravě v nížinách do nadmořské výšky 250 m. Poměrně časté jsou jeho sekundární výskyty na nových místech, což jsou následky jeho úniků do volné přírody při pěstování v zahradách.

Ekologie.

Obligátní psamofyt, který se vyskytuje v termofytiku na neutrálních i bazických, písčitých neb hlinitých půdách, které jsou převážně suché a bohaté na vápník. Je geofyt či hemikryptofyt rostoucí na místech plně osluněných, obvykle na otevřených plochách stepního charakteru, v nízkých travnatých porostech, ve vytěžených pískovnách, na železničních náspech i po okrajích cest. Raší obvykle v dubnu, kvete v červnu až srpnu a plody dozrávají v září a říjnu.

Popis.

Vytrvalá bylina vysoká 50 až 100 cm, která má několika bohatě rozvětvených lodyh dávající rostlině kulovitý vzhled. Vyrůstá z dlouhého, válcovitého, dřevnatějícího, vícehlavého kořene tmavé barvy, který může být až 1 m dlouhý. Lodyhy jsou od báze široce rozvětvené, v uzlinách ztlustlé, bývají zbarveny žlutozeleně, světlohnědě nebo červenavě a jsou hustě olistěné. Listy dlouhé 2,5 až 6,5 a široké 0,5 až 1 cm jsou čárkovité nebo úzce kopinaté, na vrcholu zahrocené a mají tři žilky; spodní listy usychají již během kvetení.  Květenství je bohatě větvená, ale jinak poměrně řídká vrcholičnatá lata vidlanů. Je tvořeno až tisícem bílých, velmi drobných květů, které jsou pětičetné, oboupohlavné a kvetou od června do srpna. Květ usazený na kratičké stopce má pětičetný zvonkovitý kalich s laloky 1 až 2 mm velkými, korunu se stejným počten bílých, 2 až 4 mm velkých plátků, deset ve dvou kruzích rostoucích tyčinek s kulovitými prašníky a vejčitý, ze dvou plodolistů složený semeník se dvěma čnělkami. Nejdříve dozrávají tyčinky ve vnějším kruhu, pak blizny a nakonec tyčinky vnitřní; takto je podporováno opylení cizím pylem, který přináší drobný hmyz slétající se za nektarem vespod květu. Plod je kulovitá tobolka, poměrně pozdě se otevírající čtyřmi dlouhými zuby, obsahuje hnědá, kulatá, asi 1 mm velká semena. Ploidie druhu je 2n = 34.

Rozmnožování.

Šater latnatý patří mezi tzv. stepní běžce, rostliny se specifickým způsobem rozšiřování semen. V pozdním létě se po dozrání semen odlomí již suché lodyhy a jsou po volných pláních odnášeny větrem, při vzniklých nárazech se otevírají špičky tobolek, semena postupně vypadávají a jsou rozsévána do širokého okolí. Uměle se rostliny množí zimním předpěstováním sadby ze semen a následným jarním vysázením, nebo předjarním rozdělením trsů statných rostlin.

Význam.

Je rostlinou pěstovanou v zahradách mezi okrasnými trvalkami a její rozkvetlé a usušené lodyhy se pro svůj jemný vzhled a trvanlivost používají jako dekorace při aranžování květin. Černohnědý kořen se v minulosti používal v léčitelství, obsahuje saponiny mající laxativní i spermicidní účinky.  Na severu a západě Spojených států, kde je zavlečenou rostlinou, se chová invazně a stal se na mnoha loukách a pastvinách široce rozšířeným plevelem. V oblastech trávnatých plání na písčitých dunách v okolí Velkých jezer představuje dokonce hrozbu pro některé tamní vzácné rostlinné druhy.

Ohrožení.

V české přírodě je tato divoce rostoucí trvalka záhonového charakteru považována za ohroženou. Následkem plošných hospodářských úprav stanovišť a různými sukcesními procesy z řady historických lokalit vymizela. Na podporu její ochrany byl šater latnatý prohlášen "vyhláškou Ministerstva životního prostředí ČR č. 395/1992 Sb. ve znění vyhl. č. 175/2006 Sb." za druh silně ohrožený (§2) a "Červeným seznamem cévnatých rostlin České republiky z roku 2012" dokonce za druh kriticky ohrožený (C1t).

Šater latnatý ("Gypsophila paniculata") je vytrvalá rostlina teplých a suchých míst. Má nezaměnitelný vzhled, je tvořen až 1 m vysokým, kompaktním trsem mnohonásobně větvených lodyh s bílými, drobnými květy. Bývá pěstován v zahradách a používán při aranžování čerstvých i suchých květin, je znám pod lidovým názvem "nevěstin závoj".

圆锥石头花(学名:),别名满天星、宿根满天星、 锥花丝石竹、圆锥花丝石竹、丝石竹、锥花霞草,为石竹科石头花属的植物。原产于中东欧,多生在固定沙丘石质山坡、河滩、草地或农田中。它作为一种观赏植物引入世界其他地区,但在美国等地成为入侵物种。


Historie.

Prvním basilejským biskupem byl zvolen Justinianus Rauricorum, který sem byl povolán z chrámu Augusta Raurica. Informace o dalších biskupech jsou neúplné a až do 9. století jich mnoho nemáme. Až do 9. století není archeologicky prokázáno, že by na místě dnešního Münsteru stál nějaký chrám. První chrám zde byl vystavěn v letech 805–823 pod vedením tehdejšího basilejského biskupa Haito, po němž byl i pojmenován. Zničen byl roku 917. Stavba Münsteru započala v roce 1019. Dnešní podoba budovy pochází převážně z doby okolo roku 1225. V roce 1356 bylo zemětřesením zničeno pět kostelních věží i kostelní klenba. Opravena byla roku 1363 Johannesem z Gmündu. Ulrich Ensingen, který projektoval obě věže, v letech 1421–1429 prodloužil severnější věž, jižnější pak byla zvýšena v roce 1500 Hansem Nussdorfem. V druhé čtvrtině 15. století zde probíhalo několik jednání Basilejského koncilu. Od tohoto roku na katedrále žádné významné přestavby neprobíhaly, pouze ve 20. století došlo k několika menším rekonstrukcím, které měly zvýraznit románské prvky.

Destrukce náboženských obrazů.

V letech 1528–1529 bylo v rámci obrazoborectví zničeno mnoho místních obrazů. Nejdrsnější útok na interiér katedrály proběhl 9. února 1529, kdy zhruba ve 13 hodin proniklo z hustě zalidněného tržiště dovnitř asi 40 ozbrojených mužů. Po zničení hlavního oltáře šli hledat posilu. Místní kaplani se pokusili zatím zabarikádovat vstup, ale skupina posílená asi na 200 mužů barikádu prorazila. Byly napáchány vysoké škody na oltářích, obrazech i křížích a dalších náboženských symbolech. Později odpoledne se toto šílenství rozšířilo i do dalších kostelů v Basileji.

Exteriér.

Věže.

Hlavnímu průčelí, které směřuje na západ, vévodí dvě věže o výškách 64,2 a 62,7 metrů. Věže jsou pojmenovány Jiří (64,2 m) a Martin. Sochy obou světců se nacházejí v nižších částech věží. Socha Martina pochází z roku 1320 a světec je zde vyobrazen na koni. Socha Jiřího pochází z roku 1372 a Jiří taktéž sedící na koni zde bojuje s malým drakem. Na boku Martinovy věže se nacházejí sluneční hodiny, které však ukazují špatný čas. Na obě věže lze vystoupat po 224 schodech. V Martinově věži lze vidět vnitřní stranu hodin na ní umístěných.

Hlavní vchod.

Původně se u hlavního vchodu nacházela socha Panny Marie a tympanonu byl zobrazen Poslední soud. Oboje však bylo v rámci obrazoborectví zničeno. Dnes jsou nalevo od hlavního vchodu sochy zakladatelů katedrály – Jindřicha II. a jeho manželky Gisely Burgundské. Jindřich je vyobrazen mladý, bez vousů; v ruce drží model katedrály na znamení, že on je jejím zakladatelem. Vpravo jsou dvě sochy mladých žen.

Interiér.

Loď kostela.

Trojlodní kostel je 65 metrů dlouhý a 32,5 metrů široký. Další dvě lodě byly přistavěny, kostel je dnes pětilodní. Barevná skla v oknech pocházejí z 19. století. V gotickém kněžišti se nachází novogotická okna. Ve velkém prostředním okně jsou znázorněni 4 evangelisté. Zajímavá jsou i okna severní a jižní příčné lodě, která zobrazují křest Krista. Klenba katedrály je gotická. Při restaurátorských pracích bylo zjištěno, že zde byl vymalován Mariánský cyklus, který vznikl k roku 1400. Je však viditelný pod UV zářením. V jižní lodi najdeme kamennou křtitelnici z roku 1465, biskupský trůn z roku 1380 a kazatelnu z roku 1486.

Varhany.

Podle dokumentu z roku 1303 se v Basileji nacházely nejstarší varhany ve Švýcarsku. Po basilejském zemětřesení byly však vyměněny. Kvůli reformaci byla hra na varhany mezi roky 1529 a 1561 zakázána. Současné varhany v katedrále pocházejí z roku 2003. Navrženy byly Peterem Märklim a postaveny varhaníkem Mathisem. Tělo varhan bylo zkonstruováno tak, aby nezakrývalo okno.

Katedrála v Basileji "("někdy též "katedrála Münster)" (německy Basler Münster) je jedna z nejvýznamnějších památek tohoto švýcarského města. Je typická svou červenou barvou. Její výstavba probíhala v letech 1019 –1500. Nachází se na náměstí Münsterplatz.

巴塞尔大教堂(Basler Münster)是瑞士巴塞尔的主要地标,这是一座红色砂岩建筑,彩色屋瓦,两个小塔,主屋顶十字型交叉。巴塞尔主教座堂列入瑞士国家遗产名单。


2016年ATP世界巡回赛总决赛

Turnaj.

Londýnská O Arena hostila mezi 13. až 20. listopadem 2016 čtyřicátý sedmý ročník turnaje mistrů ve dvouhře a čtyřicátý druhý ve čtyřhře. Událost organizovala Asociace tenisových profesionálů (ATP) jako součást okruhu ATP World Tour 2016. Jednalo se o závěrečný turnaj sezóny v kategorii World Tour Finals.

Formát.

Soutěže dvouhry se účastnilo osm tenistů, z nichž každý odehrál tři vzájemné zápasy v jedné ze dvou čtyřčlenných základních skupin A a B. První dva tenisté z každé skupiny postoupili do semifinále, které bylo hráno vyřazovacím systémem pavouka. První ze skupiny A se utkal s druhým ze skupiny B a naopak. Vítězové semifinále pak nastoupili k finálovému duelu.  Soutěž čtyřhry kopírovala formát dvouhry.  Všechny zápasy dvouhry byly hrány na dva vítězné sety. Ve všech se uplatňoval tiebreak, a to včetně finále. Každé utkání čtyřhry se konalo na dva vítězné sety. Za vyrovnaného stavu 1:1 na sety, rozhodoval o vítězi supertiebreak. Jednotlivé gamy čtyřhry neobsahovaly „výhodu“, ale po shodě vždy následoval přímý vítězný míč gamu.

Názvy skupin.

Stejně jako v předchozím roce pojmenovala ATP skupiny po bývalých vítězích turnaje. V roce 2016 nesly označení pro dvouhru po Johnu McEnroeovi (1978, 1983, 1984) a Ivanu Lendlovi (1981, 1982, 1985, 1986, 1987). Ve čtyřhře získaly pojmenování po sedminásobných šampionech v řadě Petru Flemingovi a Johnu McEnroeovi, respektive švédských tenistech Stefanu Edbergovi a Andersi Järrydovi.

Dvouhra.

Předešlý poměr všech vzájemných zápasů.

Tabulka uvádí poměr vzájemných zápasů hráčů před turnajem mistrů.

Výsledky a body.

Tabulka uvádí započítané sezónní výsledky a odpovídající bodový zisk kvalifikovaných hráčů a náhradníků Turnaje mistrů. Desátý hráč žebříčku Tomáš Berdych odmítl stejně jako Jo-Wilfried Tsonga a Nick Kyrgios roli náhradníka.

ATP World Tour Finals 2016, známý také jako Turnaj mistrů 2016 či se jménem sponzora Barclays ATP World Tour Finals 2016, představoval závěrečný tenisový turnaj mužské profesionální sezóny 2016 pro osm nejvýše postavených mužů ve dvouhře a osm nejlepších párů ve čtyřhře na žebříčku ATP (Emirates ATP Rankings) v pondělním vydání po skončení posledního turnaje okruhu ATP World Tour před Turnajem mistrů, pokud se podle pravidel účastníci nekvalifikovali jiným způsobem.

2016年巴克莱银行ATP世界巡回赛总决赛(2016 Barclays ATP World Tour Finals)是2016年11月13日-11月20日在英国伦敦的O2体育馆举行的男子网球巡回赛。


Historie.

Původně Tesla plánovala první dodávky Modelu X na začátek roku 2014. Nicméně v únoru 2013 společnost oznámila, že dodávky budou odloženy na konec roku 2014 za účelem dosažení jejího cíle produkce 20 000 Modelů S během roku 2013. V listopadu 2013 Tesla oznámila, že očekává vysoký objem výroby Modelu X až ve druhém čtvrtletí roku 2015. V listopadu 2014 však Tesla oznámila další odložení s tím, že dodávky Modelu X začnou ve třetím čtvrtletí roku 2015. Dodávky nakonec začaly 29. září 2015. Mezi důvody pro zpoždění patřily problémy s dveřmi falcon-wing a s chlazením motorů při tahání přívěsů.  V roce 2016 podala společnost žalobu proti firmě Hoerbiger kvůli neuspokojivé kvalitě dveří "falcon-wing" pro Model X. Tesla tvrdila, že dveře trpěly úniky oleje a přehříváním. Mnozí věří, že to byl hlavní z důvodů pro zdržení Modelu X. Žaloba byla urovnána v září 2016.  29. července 2015 Tesla oznámila tzv. " referral program" (program doporučení) platný do 31. října 2015, podle něhož může každý stávající majitel Modelu S, který získá 10 nových kupujících, koupit Model X "Founder Series" za cenu základního modelu. První osoba v každém ze tří regionů – v Americe (severní i jižní), Evropě a Asii-Pacifiku – dostane po dosažení 10 doporučení tento model zdarma.  13. července 2016 Tesla představila Model X 60D, který začíná na ceně $74 000,- před dotacemi. Pro srovnání začínala původně cena Model X na $80 000,-. Model X 60D má dojezd 200 mil, umí zrychlit z nuly na 100 km/h za šest sekund a dosáhnout nejvyšší rychlosti 209 km/h. Kapacitu baterie v tomto modelu lze softwarovými prostředky zvýšit na 75 kWh.  Tesla plánuje použít platformu Modelu X pro Tesla Minibus.  V srpnu 2016 Tesla představila variantu P100D s "ludicrous mode" (v překladu směšný, hravý). Tento nový nejlepší Model X P100D má 100 kWh baterii, zrychlení 0-100 km/h za 2,9 sekundy a dojezd více než 450 km. V říjnu 2016 Tesla ukončila výrobu verz 60D a zároveň zavedla "Smart Air Suspension" (chytré vzduchové odpružení) jako standard místo vinutých pružin, přičemž zvýšila základní cenu na $85 000,-.

Design.

Verze vozidla pro sériovou výrobu byla představena 29. září 2015 a má panoramatické čelní sklo. Podle ředitele Tesly Elona Muska, je to nejbezpečnější SUV z hlediska čelního a bočního nárazu, přičemž je více než dvakrát bezpečnější než další nejbližší SUV v testech převrácení. Model X obsahuje Autopilot Tesla, standardně s radarem na bázi AEB a stranovým protisrážkovým systémem na bázi ultrazvuku, který má předcházet bočním kolizím. Tesla vyvinula ultrazvukové snímače, které fungují i skrz kov. Před tím mnoho světových výrobců ultrazvukových snímačů tvrdilo, že to není možné. O reálnosti funkčnosti takové aplikace komunikovali zástupci Tesly s firmou APRI v Rožnově pod Radhoštěm. Tyto senzory umožňují, že dveře "falcon wing" nenarážejí do okolních objektů při otevírání nebo zavírání. Musk tvrdí, že toto auto má první skutečný HEPA filtr, který umožňuje čistotu vzduchu srovnatelnou s požadavky na operační sál v nemocnicích. Tesla tvrdí, že pokud má auto aktivovanou maximální schopnost ochrany (aktivace tlačítkem "Bioweapon Defense Mode" – režim obrany proti biologickým zbraním), tak v kabině nemohou být detekovány žádné viry, bakterie ani spóry.  Model X má dveře "falcon wing" s dvojitým závěsem, takže při otvírání se hrana dveří pohybuje blízko vnějšího obrysu vozidla – na rozdíl od tradičních křídlových dveří (gull-wing). Tesla tvrdí, že falcon dveře umožňují jednodušší přístup do vozidla. Model X nabízí prostor pro sedm dospělých a jejich zavazadla ve třech řadách sedadel s předním a zadním kufrem.

Specifikace.

Model X váží zhruba o 8% více než Model S a používá 30% shodných dílů, oproti očekávaným 60% když začal vývoj. U Modelu X je v současnosti standardně na výběr ze tří lithium-ionových baterií, s kapacitou 75, 90 nebo 100 kWh – téměř stejné možnosti jako u Modelu S (kde je v nabídce stále i 60 kWh varianta). Nejvýkonnější verze Modelu X - P100D zrychlí z 0 na 100 km/h za 2,9 sekundy a 400 m pod 11,6 sekund, čímž překonává nejrychlejší SUV i některé sportovní vozy. Model X k pohonu všech kol používá dva motory (jeden pro přední a druhý pro zadní nápravu), na rozdíl od konvenčních AWD systémů, které mají jeden (spalovací) motor. Dle oficiálního EPA hodnocení má Tesla Model X 90D dojezd 413 km, což podle valuewalk.com přibližně odpovídá 500 km dle specifikace Evropského testovacího cyklu NEDC. Nejvýkonnější P100D se zatím prodává pouze s odhadovaným dojezdem 465 km dle EPA.  Tesla zprvu plánovala i variantu pouze s pohonem zadních kol, ale vzhledem k malému zájmu o tuto variantu se společnost nakonec rozhodla pro pohon všech kol jako standard Modelu X. Standardní Model X je vybaven motory s maximálním výkonem 193 kW na obou nápravách, ale nejvýkonnější varianta Performance má 193 kW vpředu a 375 kW vzadu. S volitelným tažným zařízením může Model X táhnout přípojné vozidlo až do hmotnosti 2300 kg. Při tažení vozíku o hmotnosti 1043 kg, v Kalifornii maximální povolenou rychlostí 88 km/h, se normovaný dojezd sníží zhruba o 30 %.

Spotřeba energie.

Následující tabulka ukazuje oficiální hodnocení pro spotřebu paliva dle EPA v ekvivalentu mil na galon benzínu (MPGe) a odhad nákladů na palivo pro varianty Modelu X hodnocených 30. září 2015 jak je uvedeno na štítku "Monroney".

Výroba a prodej.

Tesla začala přijímat rezervace na Model X v únoru 2012 aniž by oznámila cenu. Pro standardní Model X je potřebná záloha US$ 5,000 a pro variantu "Signature" (již není v nabídce) byla potřeba záloha US$ 40,000 od roku 2013. Do září 2014 bylo rezervováno více než 20 000 Modelů X. V srpnu 2015 kolovaly mezi fanoušky odhady předobjednávek 30 000 pro Model X a 12 000 pro Model S.  Prvních šest "Founder Series" byly dodány během oficiálního ceremoniálu v továrně Fremont 29. září 2015. první Signature Edition byla doručena 18. prosince 2015. Ceny za limitovanou Signature edici Modelu X se pohybovaly mezi $132 000,- a $144 000,-. Standardní výrobní verze Modelu X měla být za cenu asi o 5000 dolarů vyšší než srovnatelně vybavený AWD Model S – ten se tehdy prodával za $75 000,- za základní Model 70D.  V prvním čtvrtletí roku 2016 se všechny Tesla Model X dodaly na severoamerický trh. Nicméně, v lednu 2016 bylo "Tesla auto jiné než Model S", registrováno v Německu a konkrétně Tesla Model X byl spatřen s poznávací značkou z Ingolstadtu. Vzhledem k tomu, že v Ingolstadtu sídli Audi, vedlo to ke spekulacím, že Audi získala Tesla Model X jako součást svého úsilí při rozvoji vlastního elektrického SUV.  Tesla vyrobila 507 kusů Modelu X se ve čtvrtém čtvrtletí roku 2015, z nichž 206 bylo dodáno zákazníkům. Tržby Modelu X činily více než 2400 kusů během prvního čtvrtletí roku 2016. Podle Tesla Motors, byly dodávky nižší, než se očekávalo, protože výroba byla ovlivněna vážným nedostatkem dílů od subdodavatelů v prvních dvou měsících roku 2016. Také byla údajně Tesla příliš ambiciózní a chtěla pokročilé funkce. První Model X, který nepotřeboval opravy byl vyroben v dubnu 2016.  Prodeje během druhého čtvrtletí roku 2016 činily 4 638 kusů. Protože byla produkce až o 20 % vyšší oproti předchozímu čtvrtletí, byl počet vozidel "v tranzitu" na konci června 2016 mnohem vyšší, než se očekávalo (5,150 včetně Modelu S), což znamenalo 35,8% z celkového počtu vozů dodaných v prvním čtvrtletí (14,402 vozidel, včetně Modelu S). Celosvětové tržby dosáhly 10 000 kusů v srpnu 2016. Bylo dodáno 8 774 kusů ve třetím čtvrtletí roku 2016 a celkově se prodalo 15 812 kusů Modelu X během prvních devíti měsíců roku 2016. V září 2016 (rok po záhájení) dosáhly prodeje 16 024 kusů. Spojené státy byly hlavním trhem se 13 536 kusů dodaných do října 2016.  Model X byl nejprodávanějším plug-in elektromobilem v Norsku, v září 2016. Nicméně registrace vozidel Volkswagen Golf byly rozčleněny podle jednotlivých variant pohonu – čistě elektrického e-Golfu bylo registrováno 392 kusů, Golf GTE plug-in hybridů 358, a čistě spalovací Golf jen 242 jednotek. Proto se Model X také umístil jako nové auto s nejvyššími prodeji v září 2016. Norsko bylo první zemí na světě mající prodeje čistě elektrických vozidel opakovaně vyšší než prodeje spalovacích vozů v daném měsíci. Dříve byl čtyři měsíce nejprodávanějším novým autem Tesla Model S a Nissan Leaf dvakrát.  Podle Tesly se 5 428 kusy prodanými ve třetím čtvrtletí roku 2016 Model X činil 6% podílu trhu v segmentu luxusních SUV, překonávající Porsche a Land Rover, ale za sedmi modely SUV, které vyrábí Mercedes, BMW, Cadillac, Volvo, Audi a Lexus. Prodeje během prvních tří čtvrtletí roku 2016, které se odhadují na 12 328 kusů Modelu X jež byly dodány v USA, činí toto elektrické SUV třetí nejprodávanější plug-in na Americkém trhu po vozech Tesla Model S a Chevrolet Volt.

Známé problémy.

11. dubna 2016 Tesla dobrovolně svolala 2 700 kusů Modelu X kvůli bezpečnosti. Během kolizních testů, bylo zjištěno, že třetí řada sedadel se může odjistit a složit do druhé řady. Tesla vyzvala zákazníky, aby do opravy nepoužívali třetí řadu sedadel.  Falcon-wing dveře se někdy nemusí otevřít nebo se nedovřou při zavření a občas nelze zcela otevřít nebo zavřít okna. Tesla vyřešila tyto otázky po několika aktualizacích a nejsou žádné známé problémy po aktualizaci firmware na verzi 8.0.  27. června 2016 se urovnala žaloba o obavách na použitelnost a to tak, že Tesla potvrdila, že výroba Modelu X byla zahájena předčasně – tedy před tím než byla opravdu připravena pro tzv. "prime-time". Do října 2016 byly problémy sníženy o 92 %.

Ocenění.

Dne 8. listopadu 2016 byl Model X oceněn Zlatým Volantem (), jednou z nejprestižnějších automobilových ocenění na světě, v kategorii velkých SUV. Kandidáti na tuto cenu jsou nominováni stovkami tisíc lidí v celé Evropě za vynikající výsledky v šesti kategoriích. Porota Zlatého Volantu, složená z profesionálních řidičů závodních vozů, úspěšných techniků, redaktorů, návrhářů, experty na digitální připojení a dalších odborníků pak strávila tři dny a hodnotili Model X.

Tesla Model X je čistě elektrické luxusní SUV vyráběné automobilkou Tesla Motors. Je vybaveno tzv. "falcon wing" dveřmi pro přístup do druhé a třetí řady sedadel. Prototyp byl představen na akci "Tesla’s design studios" v Los Angeles 9. února 2012. Model X má maximální oficiální dojezd podle cyklu EPA 414 kilometrů a ekvivalent kombinované spotřeby paliva/spotřeby energie pro model AWD P90D byl ohodnocen na 89 mpg-e (ekvivalent mil na galon).

特斯拉X型(Tesla Model X)是一款由美国特斯拉汽车公司开发的高性能电动运动型多用途车,于2016年日内瓦车展上发布。鹰翼门是此款车的最大特色之一,后侧门能以向上延展方式掀开,同时侦测侧边及上方的障碍物避免碰撞,达到即便在狭窄的空间范围仍可轻松进出。


Děj.

V roce 2004 prováděl Dr. O'Neill a Eric Saxs výzkum na želvách a kryse. Vpravoval jim do krve mutagen, který uměl mutovat. Jeho dcera April O'Neillová želvy pojmenuje: Leonardo, Donnatelo, Raffaelo a Michelangelo. Krysu pojmenuje Tříska. V laboratoři však vypukne požár, při kterém sice 8letá April zachrání želvy, ale její otec zemře.  V současnosti April pracuje pro kanál 6 jako reportérka a pracuje na další loupeži klanu Food. Pozdě večer je nikým nepozorována svědkem loupeže klanu Food. Ovšem jakýsi hrdina loupež překazí. Na místě najde pouze japonský znak. Druhý den April zjistí, že tento znak používali nindžové. Poté je při další loupeži zajata ale osvobozena. Tajně sleduje své zachránce, ale ti si jí všimnou a ona zjišťuje, že jsou to čtyři dvoumetrové želvy vyzbrojené japonskými zbraněmi. Zjišťuje, že umějí nindžicu a také že se jmenují: Leonardo, Donnatelo, Raffaelo a Michelangelo. Ta jména odněkud zná a zjišťuje, že se tak jmenovaly želvy, které byli testovacími vzorky v laboratoři v roce 2004.  Vyhodí jí z práce kvůli tomu, že jí nikdo nevěří, že viděla mluvící želvy. Přijde na návštěvu k Ericovi Saxsovi. Ten jí vysvětlí, že mutagen je schopen vyléčit téměř všechnu nemoc. Eric se dozví, že želvy žijí a hned po odchodu April informuje velitele klanu Food Trhače o tom, že želvy žijí. Jakmile se to Trhač dozvídá, dá rozkaz klanu Food chytit želvy. Želvy unesou April a Tříska jí vysvětlí, že Eric Saxs chtěl na New York vypustit toxid a pak ho zachránit. Její otec to však zjistil a zapálil laboratoř a zničil toxid. Eric ho však pak zastřelil.  V tu chvíli klan Food napadne želvy a Trhač v kovovém obleku Třísku. Tříska po souboji padá polomrtvý k zemi a Trhač poráží i želvy kromě Raffaela (toho zasypala zeď). Klan Food želvy zajme a ve svém bunkru jim začne odčerpávat krev, ve které je mutagen.  Raffaelo, který se zvedá, ošetřuje Třísku a s April jde zachránit bratry. Po vysvobození April omráčí Erica Saxe a želvy jdou bojovat s Trhačem. Toho nakonec poráží, Trhačův oblek je zničen a jde do vězení. Tříska se uzdraví a končí příběh.

Přijetí.

Film vydělal přes 191 milionů dolarů v Severní Americe a přes 302 milionů dolarů v ostatních oblastech, celkově tak vydělal přes 493 milionů dolarů po celém světě. Rozpočet filmu činil 125 milionů dolarů. Za první víkend docílil nejvyšší návštěvnosti, kdy vydělal 65,6 milionů dolarů. Na prvním žebříčku se udržel i druhý víkend, kdy vydělal 28,5 milionů dolarů. Třetí víkend se stal docílil druhé nejvyšší návštěvnosti, kdy vydělal 16,7 milionů dolarů. Na první místo se dostal film "Strážci Galaxie".

Želvy Ninja (v anglickém originále Teenage Mutant Ninja Turtles) je americký akční film z roku 2014, založen na postavách Mirage Studios Želvách Ninja. Je to pátý film z filmové série "Želvy Ninja." Režie se ujal Jonathan Liebesman a scénáře Josh Applebaum, André Nemec a Evan Daugherty. Ve snímku hrají hlavní role Megan Fox, Will Arnett, William Fichtner, Minae Noji, Whoopi Goldbergová, Abby Elliott a Tohoru Masamune a své hlasy propůjčili Johnny Knoxville, Alan Ritchson, Noel Fisher, Jeremy Howard a Tony Shalhoub.

《忍者龟:变种世代》(英语:"Teenage Mutant Ninja Turtles")是一部2014年美国超级英雄电影,改编自幻影工作室的同名漫画。为「忍者龟系列电影」的一部重启作品,由强纳森·李伯斯曼执导,并以梅根·福克斯、强尼·诺克斯威尔、彼得·柏斯提克、诺尔·费雪、杰瑞米·霍华德、艾伦·瑞奇森、丹尼·伍德、托尼·夏尔赫布、威廉·菲德内尔、威尔·阿奈特、琥碧·戈柏等人主演。


Historie.

Starověk.

Velké kulturní, intelektuální a sociální rozdíly významně formovaly historii už od vzniku prvních států. Potyčky mezi jednotlivými národy starověku byly po většinou otázkou rozdílné kultury. Často tedy nešlo "primárně" o rasovou, náboženskou nebo ekonomickou rozdílnost, tyto rozdíly pro řadu válek souhrnně zařadit pod jinou kulturu celkově (takzvané myšlení ""my a oni""). Někteří sociologové se tak vymezují proti častému pohledu, podle kterého bylo většina válek způsobeno náboženstvím: Charles Phillips a Alan Axelrod ve svém díle "Encyklopedie válek" určili ze 1763 vybraných důležitých válečných konfliktů pouze 123, tedy necelých 7 procent (2 % z mrtvých) jako takové, jejichž příčinou bylo náboženství, historie podle nich svědčí spíše o národech pokoušejících se ovládat jiné národy (jako nejvýraznější případ uvádí velké antické dobyvatele jakými byli Římané, Egypťané, Babyloňané, Peršané či Řekové.

Středověk a novověk.

Celý středověk byl poznamenán učením o trojím lidu, které vůbec filosofický smysl života „pracujících“ - rolníků a řemeslníků - stavěl na úroveň služebníků, v literatuře byli často spojováni s nečistotou, hříšností a nedokonalostí. Velkým posunem byla francouzská revoluce (a další revoluce a povstání rolníků, které inspirovala): v momentě, kdy rolnická třída nabrala dostatečnou podporu, nezřídka pozorujeme totiž obrácení těchto hodnot a kritika bohatých, šlechticů a kapitalismu znovu nabere na oprátkách, což se projevuje i v klasicistní a romantické literatuře, později se kritika a perzekuce "šlechtické třídy" dostane i do filosofie nacismu a komunismu.  Dalším předělem, který potlačil výhody sociálního kapitálu aristokracie byla industrializace. Ústavně byla ukotvena v řadě států rovnost „urozené“ a „neurozené“ populace až (včetně českých zemí) na začátku 20. století v důsledku nástupu demokracie po první světové válce.

Moderní dějiny.

Ideologické války 20. století měly často kontext sociálních rozdílů, na povrch však vykazovaly zájem o rovnost lidí jak demokracie, tak nacismus a komunismus. Nacismus (původně "národní socialismus)" se však pokoušel sjednotit „nadlidi“ ("Übermensch" v pojetí Hitlera) a lidi vybraných ras, náboženství, ideologií a fyzických postižení za lidi nepovažoval. Komunismus (respektive socialismus) ve východním bloku například úspěšně rozděloval prostory pro bydlení, v praxi však byly možnosti studia, práce i svobodného pohybu opět silně zatíženy ideologickou příslušností.  Monarchové i aristokracie hrají od roku 1918 v demokratických státech pouze symbolickou roli (přestože například ve Spojeném království stále mají obě uznána významná politická práva), na vzniku rovných příležitostí se kromě demokratických vlád podílí také tercializace (přesun pracovních příležitostí do sektoru služeb) v důsledku vědeckého a technologického pokroku. V rozvojových zemích však stále mají "lépe narozené" děti o poznání příznivější studijní a pracovní příležitosti.

Současnost.

O vzniku sociálních bublin a souvisejícím riziku postupného snižování sociální koheze se začíná mluvit v souvislosti s existencí sociálních sítí, zejména Facebooku. Podle českého sociologa Jana Hartla se tento problém může zhoršovat; lze mu předejít vystupováním z virtuálního světa a udržováním mezilidských vztahů mimo sociální sítě.  Podle některých výzkumů sociální bubliny mohou bránit odhalování dezinformací a svobodnému dialogu, který je podmínkou demokracie. Lidé mají tendenci se zatvrdit a spíše obviňovat toho, kdo jejich představu vyvrací, že slouží nějakým zájmům. Tendenci člověka upřednostňovat ty informace a interpretace, které podporují jeho vlastní názor popisuje článek konfirmační zkreslení.  Zvláště v rozvojových zemích se mluví také o tom, že společnost je rozdělena tzv. digitální propastí - fenomén, že lidé (následně i země) s přístupem na internet mají výrazně lepší životní podmínky (a také se sociálně vymezují), než jedinci bez přistupu na internet. Sociologové však tento problém převážně popisují jako dočasnou situaci.

Sociální bublina (nebo v kontextu internetu filtrová bublina, názorová bublina) popisuje vznik politických, sociálních nebo kulturních rozdílů mezi jednotlivými skupinami společnosti, nebo jakousi imaginární bariéru mezi společnostmi, která zamezuje oboustranné výměně informací a vytváří tak dojem, že vlastní společnost reprezentuje celé společenské spektrum.

过滤气泡(英语:filter bubble),又称为同温层、个人化资料过滤、筛选小圈圈,是一种网站针对个人化搜寻而提供筛选后内容的结果。网站内嵌的算法会透过使用者的地区、先前活动纪录或是搜寻结果,给予使用者想要的或是观点一致的结果。这种结果可能会导致使用者越来越看不到他们不同意的观点或资讯,使得认知过於单向,并处于他们的文化、意识形态气泡之中。


Historie.

Založení kapely a první roky (1998–2003).

Kapela byla založena v roce 1998 pod názvem The Elements. Po zjištění, že stejný název používá již jiná kapela, se kapela přejmenovala na Black Rebel Motorcycle Club. Inspirací k názvu byl film z roku 1953 "The Wild One".  Basista Robert Levon Been a kytarista Peter Hayes se potkali na škole ve městě Lafayette (San Francisský záliv, Kalifornie), kde založili svou kapelu, krátce po tom co Hayes odešel od The Brian Jonestown Massacre. Robert Been v jednom interview prozradil, že Peter Hayes měl v té době problémy se svým rodinným životem, takže parkoval a přespával ve svém autě na pozemku Beenů. Po zhruba roce se nechal Peter Robertem a jeho otcem přemluvit a nastěhoval se k nim do domu. Po nějaké době se začali poohlížet po bubeníkovi. Potkali Nicka Jaga, který se přestěhoval z Anglie do Kalifornie za svými rodiči po ukončení studií na Winchester School of Art, kde studoval výtvarné umění.  První dvě alba byla ovlivněna zvukem klasických hardrockových kapel, zejména Led Zeppelin, na albech jsou patrné také další vlivy žánrů – psychedelic rock, space rock a noise pop a kapel jako The Verve, Loop, Sonic Youth, Dinosaur JR, a The Jesus and Mary Chain. Jejich druhé album "Take Them On, On Your Own", produkované Rikem Sipomsonem(Coldplay/Kasabian), obsahuje několik písní jako např. „Generation“ a „US Government“, ve kterých kritizují vládu USA.  Been používal na prvních dvou albech pseudonym 'Robert Turner', aby nebyl spojován se svým otcem Michaelem Beenem z kapely The Call. Ke svému původnímu jménu se vrátil v době vydání alba "Howl". Beenův otec později cestoval s BRMC jako zvukař.  V roce 2003 musel být přerušen koncert kapely v anglickém Leedsu během něhož hrozilo poškození podlahy ve 150 let staré radnici. Proto jsou občas BRMC zmiňováni jako „kapela, která prolomila podlahu“. První problémy s bubeníkem Nickem Jagem se dostaly na veřejnost během přebírání ocenění NME Awards v roce 2003. Jago během devítiminutového pobytu na pódiu zůstal němý.

"Howl" období (2004–2006).

V roce 2004, po konfliktech kapely s vydavatelem, byli BRMC vyhozeni z Virgin Records. Během koncertu ve Skotsku dochází také k další roztržce mezi bubeníkem Jagem a kytaristou Hayesem. Jago se neúčastní nahrávání alba Howl, ke kapele se připojil pouze během nahrávání písně „Promise“. Jago se ve stejné době léčí ze závislosti na drogách.  V roce 2005 kapela podepisuje smlouvu s vydavatelstvím Echo ve Velké Británii a RCA v USA. Album "Howl" obdrželo většinou příznivou kritiku. Zvuk alba se odklání od raných nahrávek B.R.M.C., objevují se na něm folk-bluesové písně a písně s klasickým rockovým zvukem. Pro turné k albu "Howl" byl najat dočasně čtvrtý člen kapely, kytarista Spike Keating.

"Baby 81" a "The Effects of 333" (2007–2009).

V roce 2007 se Nick Jago znovu připojil k B.R.M.C. Čtvrté album s názvem "Baby 81" vyšlo 30. dubna 2007 ve Velké Británii a Evropě a 1. května 2007 v USA.  V červnu 2008 Jago znovu odchází z BRMC a je nahrazen bubenicí Leah Shapiro, která před tím koncertovala s The Raveonettes. Jago ke svému odchodu poznamenal: „Beru to tak, že jsem byl znovu vyhozen a abych byl upřimný, respektuji jejich rozhodnutí“. Hayes a Been však k odchodu poznamenali: „Nick s náma nepojede na nadcházející evropské turné, ale není pravda, že jsme ho vyhodili. Myslíme si jen, že potřebuje čas na to, aby si vyřešil, co chce v současné době dělat. Věnuje se naplno svému sólovému projektu a potřebuje čas na to, aby práci na něm mohl dokončit“. Jago se však k BRMC již nepřipojil.  V říjnu roku 2008 BRMC oznámili, že vychází nové album "The Effects of 333". Jedná se o první nahrávku, která vyšla pod jejich vlastním vydavatelstvím Abstract Dragon. Album je kompletně instrumentální a bylo možné jej stáhnout na stránkách BRMC. Ke stažení se objevilo přesně v čase 3:33 1. listopadu 2008.  10. listopadu 2009 BRMC vydávají záznam z koncertů, které byly pořízeny během turné k albu "Baby 81". Nahrávky byly pořízeny v Glasgow, Berlíně a Dublinu. Album vyšlo u Vagrant Records.

Beat the Devil's Tattoo (2010–2011).

Píseň z alba "Beat the Devil's Tattoo" „Done All Wrong“ se objevila na soundtracku k filmu "" z roku 2009. Šesté studiové album "Beat the Devil ́s Tattoo" vyšlo 8. března 2010 ve Velké Británii a Evropě a 9. března 2010 v Severní Americe. Kapela odehrála turné, které probíhalo od února do prosince.  19. srpna 2010 po vystoupení na belgickém festivalu Pukkelpop zemřel v backstagi na infarkt Robertův otec Michael Been, který pracoval pro kapelu jako zvukař.  1. listopadu 2010 kapela vydává své druhé DVD s názvem "Live in London". Záběry byly pořízeny během vyprodaného vystoupení v London Forum, které proběhlo 23. dubna 2010. Byl to také poslední projekt, na kterém pracoval zesnulý Michael Been.  V roce 2011 BRMC začali pracovat na svém sedmém albu, které vyšlo roku 2013. Během nahrávání si kapela poprvé zahrála v Jižní Africe na Synergy festivalu v Kapském Městě a v Číně, kde odehrála tři vystoupení: dvě Pekingu a jedno v Šanghaji.  V prosinci 2012 odehráli BRMC tři koncerty na podporu připravovaného nového alba. Koncerty proběhly v malých klubech v Kalifornii: Slim ́s v San Franciscu, The Catalyst v Santa Cruz a los angelesský The Troubador. Všechny tři show byly vyprodány, v repertoáru se objevily jak klasické hity BRMC, tak i některé písně z chystané desky. Zajímavostí bylo, že na vystoupení přijeli fanoušci až z Číny, aby mohli zhlédnout vystoupení BRMC po dlouhé zdánlivé nečinnosti.  Po úspěchu těchto vystoupení ohlásila kapela další koncerty, které proběhly po Evropě se zastávkami ve Velké Británii, Německu, Itálii a mnoha dalších zemích EU.

Specter at the Feast (2013).

9. ledna 2013 kapela oznámila na svému facebookovém profilu název jejich sedmého studiového alba "Specter at the Feast", které vyšlo 18. března ve Velké Británii a Evropě a 19. března v USA, Kanadě a zbytku světa. Album obdrželo převážně kladnou kritiku.  Skladba „Let the Day Begin“ (cover písně kapely The Call) byla vydána jako singl – volně ke stažení na oficiálních stránkách kapely. Píseň kapela natočila, aby vzdala poctu zesnulému Michaelu Beenovi, který pro kapelu pracoval jako zvukař. Michael Been kapelu The Call založil a často svými zkušenostmi přispíval a pomáhal BRMC v jejich hudebním rozvoji.  V roce 2015 vydávají BRMC další živý audio záznam a DVD pořízené v Paříži během turné k albu "Specter at the Feast".

Black Rebel Motorcycle Club (zkráceně BRMC) je americká kapela ze San Francisca. Kapela v současné době hraje ve složení: Peter Hayes (zpěv, kytara, harmonika), Robert Levon Been (zpěv, basa, kytara) a Leah Shapiro (bicí). Bývalý bubeník Nick Jago opustil kapelu v roce 2008 a věnuje se svému sólovému projektu.

黑色叛逆摩托车俱乐部(英语:Black Rebel Motorcycle Club,简写:BRMC)是来自加州旧金山的美国乐团,现以洛杉矶为活动基地。乐队的曲风大略为以下走向:垃圾摇滚、蓝调、民谣复兴、新迷幻摇滚以及具宗教气息的歌词,深受布莱恩·琼斯城大屠杀(The Brian Jonestown Massacre)、滚石合唱团、约翰·蓝侬、地下丝绒以及耶稣和玛莉之钥(The Jesus and Mary Chain)等影响。