Vznik, charakteristika a historie opery.

"Medium" je Menottiho čtvrtá opera. Po prvních dvou komických operách v tradici italské buffy ("Amélie jde na ples" a "Stará panna a zloděj") a po nezdařené tragikomické aktovce "Bůh ostrova", kterou později zničil, jde o jeho první vážnou operu. První inspiraci k tomuto námětu získal, když se v Rakousku účastnil spiritistické seance a ohromila ho naivní i zoufalá důvěřivost klientů médií: „"Ačkoli opera nebyla zkomponována dříve než v roce 1945, tato myšlenka [...] mne poprvé napadla roku 1936 v malém rakouském městě Sankt Wolfgang poblíž Salcburku. Sousedé mě pozvali, abych se zúčastnil seance. Pozvání jsem bez váhání přijal, ale musím přiznat, že spíše z legrace. V průběhu seance se mě však začal zmocňovat neklid. I když jsem si nebyl vědom ničeho neobvyklého, postupně jsem začal chápat, že mí hostitelé – ve své žalostné touze uvěřit – skutečně viděli a slyšeli svou zemřelou dceru Doodly (toto jméno jsem zachoval v opeře). To já, a ne oni, jsem se cítil oklamán. Tvořivá síla jejich víry a přesvědčení mne přiměla zpochybnit vlastní cynismus a žasnout nad mnohovrstevnatostí skutečnosti."“  Stylisticky se "Medium" řadí k americkému typu realistických oper navazujících na evropskou, zejména italskou hudební tradici, označovanému jako verismus; tuto i další Menottiho opery z přelomu 40. a 50. let 20. století charakterizuje hluboký ponor do emocionálního stavu postav a podle muzikoložky Elise K. Kirkové jsou „stejně temné a šokující dnes jako v době, kdy byly uvedeny poprvé“. Libreto je výborně vypracované a tématem duchů, o nichž si ani hlavní hrdinka, ani diváci nemohou být jisti, zda reálně existují nebo zda jsou jen plody zjitřeného podvědomí, připomíná Brittenovo "Utahování šroubu" ze stejné doby. Sám Menotti je popsal takto: „"Přes tajuplné prostředí a hrůzné zakončení je "Medium" vlastně hra idejí. Popisuje tragédii ženy uváznuvší mezi dvěma světy, světem skutečnosti, který není schopna zcela pochopit, a nadpřirozeným světem, ve který není schopna věřit."“ K podobnému tématu se ve velkorysejší podobě vrátil v opeře "Svatá z Bleecker Street".  Jedná se o komorní operu napsanou pro malý orchestr, instrumentace má impresionistické rysy, klasická harmonie se stupňováním napětí a ztemňováním děje až ke konečné katastrofě nabývá na chromatismu, zpěvní linie je často parlandová a vychází z italské tradice (Giacomo Puccini). "Medium" bývá často považováno za Menottiho nejlepší dílo.  "Medium" mělo po uvedení na Broadwayi velký úspěch u publika i kritiky, třikrát za sebou je navštívil Arturo Toscanini, dosáhlo 212 představení (1. května až 1. listopadu 1947) a inscenace hned následujícího roku a znovu, s podporou ministerstva zahraničí, roku 1955 hostovala v Londýně a Paříži. Poté proniklo i do divadel mimo Spojené státy (1953 Vídeň Volksoper; 1956 Curych, Düsseldorf, Buenos Aires; 1957 Rio de Janeiro; 1958 Helsinky; 1960 Řím; 1961 Londýn; 1962 Paříž; 1964 Montreal; 1966 Tel Aviv; 1969 Spoleto; 1974 Marseille, Mnichov, Lisabon; 1983 Nantes; 1989 Mnichov...). Dosud se poměrně často hraje zejména ve Spojených státech, kde databáze OPERA America registruje 6 inscenací v letech 2000–2012.  Opera byla jedna z prvních vysílaných v televizi; 12. prosince 1948 byla vysílána živě v cyklu "Studio One" stanice CBS.  Za existence Československa nastudovalo "Medium" Slovenské národní divadlo v Bratislavě (premiéra 11. června 1976). V českých zemích ji poprvé uvedla Komorní opera Janáčkovy akademie múzických umění v Brně na scéně Bezbariérového divadla Barka, a to v českém překladu Vladimíra Fuxe; jedná se o první a dosud jedinou Menottiho operu hranou v Česku.

Osoby a první obsazení.

V opeře je dále slyšet hlas dívky (soprán) mimo scénu. Podle pokynů skladatele se může jednat o hlas představitelky paní Gobineauové, některé inscenace či nahrávky však používají hlas odlišné zpěvačky.

Instrumentace.

Flétna, hoboj, klarinet, fagot, lesní roh, trubka, bicí, klavír pro 4 ruce / celesta, smyčce.

Děj opery.

1. jednání.

"Salon u media"  V salonu spiritistického media madame Flory si hrají její dcera Monica a Toby, němý posluhující cikánský chlapec zachráněný z „ulic Budapešti“. Monica si zpívá píseň o králi a královně ("Where, oh where is my new golden spindle and thread?"), zatímco Toby si přes zákaz madame Flory obléká její hedvábné šály a bižuterii. Když se madame Flora, neboli, jak ji Monica oslovuje, „Baba“, vrací domů poté, co úspěšně vymohla od chudé klientky dlužné peníze, a děti prudce kárá, že nepřipravili místnost pro nadcházející seanci.  Brzy přicházejí pán a paní Gobineauovi a vdova paní Nolanová. Gobineauovi jsou pravidelnými zákazníky a přicházejí hovořit s duchem svého zemřelého dvouletého synka Mickeyho (zpěv paní Gobineauové "It happened long ago..."), paní Nolanová je zde poprvé. Madame Flora připraví atmosféru a v tranzu vede podvodnou seanci, při níž paní Nolanová hovoří s duchem své zemřelé šestnáctileté dcery, který ji utěšuje; ve skutečnosti je to Monica zahalená do bílé róby za průsvitnou zástěnou (árie Moniky "Mummy, Mummy dear, you must not cry for me"). Když Monica zanechá matoucí poselství a zmizí, paní Nolanová se za ní vrhá, Gobineauovi ji však zadrží. Poté pan a paní Gobineauovi komunikují s Mickeym, je slyšet pouze dětský smích.  Poté, co se s ním rozloučí, se náhle madame Flora chytí za krk: ucítila, jak se jí dotkla něčí chladná ruka. Hosté nejsou překvapeni, protože přítomnost duchů berou za samozřejmou, ale madame Flora je vyděšená a vyhazuje je. Pak volá Monicu a vysvětluje jí, co ucítila, nakonec začne vinit Tobyho, že ví více, než se zdá. Monica Tobyho chrání a snaží se Babu uklidnit tím, že jí zpívá ukolébavku o černé labuti ("The sun has fallen and lies in blood"). Baba však slyší tajemný dívčí hlas volající matku stejnými slovy, jaká používá Monica při jejich falešných seancích, a prudce zaútočí na Tobyho, který jí nedokáže odpovědět, zda se jí ve tmě dotknul on. Monica se ji znovu snaží uklidnit ukolébavkou, zatímco Baba nutí Tobyho k modlitbě a recituje své Ave Maria.

2. jednání.

"O několik dní později"  Toby hraje pro Monicu loutkové divadlo, poté Monica zpívá valčík a Toby k němu tančí (Moničin valčík – "Up in the sky some-one is playing a trombone and a guitar"); jejich vzájemná náklonnost je zjevná a Monica zčásti žertovně, zčásti vážně sama Tobyho city vyslovuje (árie "Monica, Monica, can't you see that my heart is bleeding for you?"). Baba přichází domů podnapilá a nejprve laskavě a pomocí slibů – včetně svatby s Monicou, poté však výhrůžkami a násilím se snaží z Tobyho vynutit odpověď na otázku, zda to byl on, kdo se při seanci dotknul jejího hrdla (scéna Baby "Toby, you know that I love you").  Přicházejí hosté (Gobineauovi a paní Nolanová). Madame Flora je chce poslat pryč a vrátit jim peníze, současně se je snaží přesvědčit, že celá komunikace s duchy byla jen podvod. Ale ani tehdy, když jim spolu s Monicou ukáže všechny triky a tajnosti, nejsou hosté ochotni uvěřit: možná, že ona sama trpí iluzí, že je podváděla, a ve skutečnosti to bylo všechno pravda. Dožadují se své seance (tercet "Please let us have our seance, Madame Flora"), ale rozlícená Baba je vykáže a přes Moničiny prosby vyhodí z domu i Tobyho.  Madame Flora zamkne Monicu v její ložnici, o samotě si pak nalije další alkohol. Dostihují jí vzpomínky na její hrůznou a tajemnou minulost i na její dávné hříchy (árie Baby "Afraid, am I afraid?"). Když usne, Toby se potichu vrátí a chce se dostat k Monice, její dveře však jsou zamčeny. Toby hledá svou tamburínu, ale když spadne víko truhly a Baba se probudí, ukryje se Toby za závěs loutkového divadla. Vyděšená Baba popadne revolver a vyzývá neznámého přítomného, aby se ozval, jinak bude střílet. Uvidí, že se pohnula opona loutkového divadla, a střelí tím směrem několik ran. Domnívá se, že zabila ducha. Monica buší na své dveře, Baba jí otevře a dívka nalézá mrtvého chlapce a běží pro pomoc. Baba zůstává nad Tobyho tělem se stále nezodpovězenou otázkou: „Byl jsi to ty?“

Medium (v anglickém originále ) je dvouaktová opera (autor ji označuje jako „tragédie“) italsko-amerického skladatele Giana Carla Menottiho na vlastní libreto. Byla napsána na zakázku nadace Alice M. Ditson Fund při newyorské Columbia University, kde byla také poprvé provedena 8. května 1946 v místním Brader Matthews Theater. První profesionální inscenaci (při níž bylo "Medium" kombinováno s Menottiho aktovkou "Telefon aneb Láska ve třech") uvedla Ballet Society mimo Broadway poprvé v newyorském Heckscher Theater 18. února 1947. Broadwayská premiéra se konala ve stejném obsazení 1. května 1947 v Ethel Barrymore Theater. Představení trvá asi hodinu.

The Medium is a short (one-hour-long) two-act dramatic opera with words and music by Gian Carlo Menotti. Commissioned by Columbia University, its first performance was there on 8 May 1946. The opera's first professional production was presented on a double bill with Menotti's "The Telephone" at the Heckscher Theater, New York City, February 18–20, 1947 by the Ballet Society. The Broadway production took place on May 1, 1947, at the Ethel Barrymore Theater with the same cast.


Výskyt.

Chebule korková je původní ve východní Indii, roste i na přilehlých ostrovech a dále v Malajsii a jižním Vietnamu. Obývá skalnatá pobřeží, kde se pne po útesech nebo další vegetaci.

Popis.

Chebule korková je mohutný popínavý keř až liána, která se pne po skalnatých útesech nebo využívá oporu vzrostlých stromů a přitom dosahuje značné výšky. Stonek je až 10 cm silný. Kůra je výrazně zvrásněná, šedá. Listy jsou velké, střídavé, řapíkaté, jednoduché, srdčité, celokrajné. Květy jsou jednopohlavní, okvětí je rozlišené na kalich a korunu, kališní lístky v počtu 6, ve dvou kruzích. Jsou bílé až krémové, sestavené do složených hroznů. Prašníkové květy obsahují velký počet jednobratrých tyčinek. Plody jsou drobné, asi 1 cm velké, červenavé až hnědavé, na povrchu mírně svraskalé peckovice. Semena mají ledvinitý až měsíčkovitý tvar.

Toxikologie.

Semena obsahují toxické sesquiterpenoidní laktony tutinanolidy (pikrotoxiny). Součástí je jedovatý pikrotin neboli pikrotoxin, latinsky cocculin. Je silně hořký a omamný. Je účinný zejména pro ryby a drobné ptactvo. Skořápka obsahuje terciární alkaloidy menispermin a paramenispermin. Stonky a kořeny obsahují alkaloidy berberin, palmatin, magnoflorin a columbamin.

Použití.

Plody známé jako kebule jsou tradičně domorodci používány k lovu ryb. Peckovice naházené do vody ryby pozřou a pak je možné je omámené pochytat. Tento způsob lovu ryb na kebuli byl přenesen i do Evropy, ale zde byl záhy zákonem zakázán. V Českých zemích je tento způsob rybolovu doložen od 16. století až do poloviny 20. stoltetí, kdy přestala být volně dostupná. Z kůry se připravuje v jihovýchodní Asii šípový jed k lovu drobného ptactva.  Od 16. století se používaly dovezené sušené peckovice ("fructus cocculi", "cocculi indici") v evropském lékařství. Rozemleté s přidávaly do mastí na vši. Používaly se i při horečkách.  Pro výraznou hořkou chuť jimi někteří angličtí sládci pančovali těžká piva, což zmiňuje též Charles Dickens a kritizovali britští chemici 19. století Watts a Accum. Dřevo se používá v řezbářství, nebo jako topivo.  Příbuzným druhem používaným v lékařství pro léčivý kořen je "Jateorhiza palmata" pocházející z Východní Afriky a rozšířená i v Asii. Tinospora srdčitá ("Tinospora cordifolia") z Indie se dováží v čajích guduchi, který má široké použití v tradiční indické medicíně.

Chebule korková ("Anamirta cocculus", synonymum "Cocculus suberosus"), známá též jako kebule korková, je keřovitá liána, jediný druh rodu chebule. Roste v Asii. Plody a kůra obsahují omamné látky užívané při lovu ryb a v lékařství.

Anamirta cocculus () is a Southeast Asian and Indian climbing plant. Its fruit is the source of picrotoxin, a poisonous compound with stimulant properties.


Historie.

Piemontský skot pochází z podhůří Savojských Alp z oblasti Piemont. Do vznikajícího plemene bylo zahrnuto více původních místních rázů skotu: nížinný žlutý skot s velkým tělesným rámcem, menší žlutý horský skot, místní plemeno skotu s pracovní užitkovostí, a ráz skotu z okolí města Alba, u kterého se objevovala telata s dvoubedřím, dědičnou hypertrofií svalů beder a hýždí. Původně se šlechtilo na trojstrannou užitkovost, v současnosti se jedná o plemeno specializované, masné.

Charakteristika.

Piemontese má střední tělesný rámec a masný užitkový typ. Kostra je poměrně jemná, hrudník je široký a svalnatý, plece jsou široké, trup dlouhý, na bedrech, lopatkách i stehnech je velké množství svalové hmoty. Hlava býků je krátká a mohutná, u krav dlouhá a úzká, uši mají střední velikost, roky jsou krátké, rovné a směřují do stran. Barva srsti býků je celoplášťová šedá nebo narezlá, v okolí očí a uší, na krku, na plecích a na končetinách s výrazným podílem černých chlupů, krávy jsou bílé, světle šedé nebo lehce rezavé. Mulec, sliznice, paznehty a rohy mladých zvířat jsou černé, u starších zvířat zůstávají tmavě pigmentované špičky rohů. Telata jsou žlutohnědá.  Konstituce je pevná, plemeno je přizpůsobivé, nenáročné na chovatelské podmínky, s vynikající pastevní schopností a vysokou konverzí objemných krmiv. Temperament je živý bez známek agresivity. U plemenic je požadována dobrá plodnost v kombinaci s dlouhověkostí, piemontský skot je rané plemeno, zapouští se ve věku 15-18 měsíců. Užitkovost je výrazně masná, zvířata dosahují vysokých přírůstků ve výkrmu, u býků v testaci v roce 2003 byl denní přírůstek 1480 g, jatečná výtěžnost u vykrmovaných býků přesahuje 65 %, a 55 % u krav. Jatečné tělo obsahuje malý podíl kostí, minimální množství loje a vysoký podíl zadního masa, často se vyskytuje dvoubedří. Maso má vynikající kvalitu, je šťavnaté, přiměřeně mramorované a obsahuje jen málo tuku a cholesterolu. Co se mléčné užitkovosti týče, mléko obsahuje množství bílkoviny, což z něj dělá vhodnou surovinu pro výrobu speciálních sýrů, ale roční produkce dosahuje jen 2500 litrů.  Kromě čistokrevné plemenitby se sperma býků piemontského skotu používá k užitkovému a převodnému křížení.

Piemontský skot, též piemontese je plemeno skotu s masnou užitkovostí, určené pro extenzivní způsob chovu s využitím pastvy. Je to jediné původem evropské plemeno, které má podíl krve zebu. Pochází z Itálie, kromě Evropy se chová také v Americe, v Číně, v Austrálii či na Novém Zélandu, značné oblibě se těší v Argentině.

The Piedmontese ( or ) is a breed of domestic cattle that originated in the region of Piedmont, in north-west Italy. The calves are born fawn coloured, and turn grey-white as they mature. Piedmontese cattle carry a unique gene mutation identified as an inactive myostatin allele that causes hypertrophic muscle growth, or double muscling. Purebred Piedmontese cattle are homozygous, meaning they have two identical alleles present for this unique gene. They have garnered attention from breeders of beef cattle in other parts of the world, including North and South America. A small group of select Piedmontese bulls and cows were imported into Canada in the late 1970s, and into the United States in the early 1980s, and were used as the foundation breeding stock to develop a new breed of beef cattle known as North American Piedmontese cattle.


Klubová kariéra.

Svoji fotbalovou kariéru začal v FC Nitra, kde s výjimkou hostování v ŠK Slovan Bratislava v roce 2011 působil do léta 2013. Slovan nevyužil opce na přestup.

FC Slovan Liberec.

V červnu 2013 podepsal tříletou smlouvu s klubem FC Slovan Liberec. V utkání základní skupiny Evropské ligy 2013/14 24. října 2013 s favorizovaným španělským celkem Sevilla FC musel nahradit v 79. minutě za stavu 1:0 pro Liberec brankáře Přemysla Kováře, který před pokutovým územím fauloval protihráče a dostal červenou kartu. Střetnutí skončilo remízou 1:1, Hroššo v závěru čelil společně s obranou velkému tlaku soupeře a jednou inkasoval. 7. listopadu 2013 v odvetném zápase s domácím mužstvem Sevilla FC musel nastoupit místo potrestaného Kováře od začátku a svým jistým výkonem přispěl k dělbě bodů za remízu 1:1. Liberec tak natáhl šňůru neporazitelnosti v evropských pohárových soutěžích již na devět utkání, čímž vyrovnal český rekord Slavie Praha ze sezóny 1995/96. V posledním utkání skupiny 12. prosince 2013 v Portugalsku proti Estorilu Praia vychytal výhru 2:1, český tým obsadil s 9 body konečné 2. místo ve skupině a mohl slavit postup do jarní vyřazovací fáze.  V 1. české lize debutoval 2. listopadu 2013, kdy vychytal čisté konto proti týmu 1. SC Znojmo. Utkání Liberce se Znojmem skončilo bezbrankovou remízou. Nepodařený zápas absolvoval 29. března 2014 v souboji předních týmů Gambrinus ligy proti FC Viktoria Plzeň, kdy inkasoval celkem šestkrát (z toho dvakrát po teči). Slovan byl deklasován Viktorií 0:6.  Po odchodu Přemysla Kováře do izraelského Hapoelu Haifa se stal na začátku sezony 2014/15 brankářskou jedničkou. V prvním soutěžním zápase nové sezony 17. července 2014 ve 2. předkole Evropské ligy UEFA 2014/15 vychytal na stadionu v Čermeli čisté konto proti domácímu celku MFK Košice (výhra 1:0). Nulu udržel i v domácí odvetě 24. července, Liberec zvítězil 3:0 a postoupil do 3. předkola proti FC Astra Giurgiu.  Se Slovanem Liberec v sezóně 2014/15 podstoupil boje o záchranu v 1. české lize, ta se zdařila. S týmem vybojoval triumf v českém poháru, ve finále proti FK Baumit Jablonec se stal jedním z hrdinů libereckého mančaftu, v závěrečném penaltovém rozstřelu zneškodnil dva střelecké pokusy soupeře.  Celkem za Liberec odchytal 20 ligových utkání.

FK Dukla Praha.

V Liberci vládla silná konkurence na brankářském postu a tak v lednu 2016 přestoupil do jiného prvoligového českého mužstva FK Dukla Praha. V prvním ligovém startu za Duklu 13. února vychytal čisté konto proti svému bývalému klubu Slovanu Liberec (výhra 2:0). V Dukle odchytal 9 ligových zápasů.

FC Nitra (návrat).

V lednu 2017 se vrátil na Slovensko do FC Nitra. S Nitrou slavil v sezóně 2016/17 administrativní postup do Fortuna ligy 2017/18.

Reprezentační kariéra.

V roce 2008 nastoupil ke dvěma zápasům slovenské reprezentace do 21 let.

Lukáš Hroššo (* 19. dubna 1987, Nitra) je slovenský fotbalový brankář a bývalý mládežnický reprezentant, od ledna 2017 hráč klubu FC Nitra.

Lukáš Hroššo (born 19 April 1987) is a Slovak professional footballer who plays as a goalkeeper for Ekstraklasa club Cracovia Kraków.


Průběh akce.

Jugoslávská lidová armáda obsadila Vukovar 16. listopadu 1991. Ranění vojáci z poražené chorvatské armády a civilisté se v tu dobu nacházeli v budově místní nemocnice a podle dohody, uzavřené mezi chorvatským a jugoslávským politickým vedením, měli být z oblasti evakuováni. Ještě předtím však došlo v nemocnici k řadě incidentů. Příslušníci srbských paravojenských jednotek a ranění z řad Jugoslávské lidové armády obviňovali personál nemocnice, že jim neposkytuje potřebnou péči a také, že mezi ním působí agenti chorvatských dobrovolnických gard.  Evakuaci osob z vukovarské nemocnice nicméně neprovedla Jugoslávská lidová armáda; osoby, nacházející se uvnitř nemocnice, odvezli příslušníci srbských paravojenských jednotek. Ti krátce po svém příjezdu na místo zahradili cestu pozorovatelům Červeného kříže a několik set osob odvezli nikoliv na území pod kontrolou chorvatské armády, nýbrž na prasečí farmu Ovčara, nacházející se cca 5 km jihovýchodně od města. Tato farma byla v říjnu 1991 přeměněna v zajatecký tábor, kam byli umisťováni chorvatští zajatci (cca 3–4 tisíce lidí) předtím, než byli převezeni do věznice ve Sremské Mitrovici, či kasáren JLA v Srbsku.  Mnozí z internovaných civilistů byli nejprve zbiti, později vyvedeni ven a spolu s příslušníky poražené chorvatské armády zastřeleni a naházeni do hromadných hrobů. Hroby byly poté buldozery zasypány zemí.  26. prosince 1991 byl zajatecký tábor Ovčara uzavřen.  Událost na farmě Ovčara patří mezi největší masakry Chorvatské války za nezávislost. Pro Chorvaty se stala jedním ze symbolů války a především jejích obětí. Mezi nimi nebyli pouze Chorvati, ale také několik příslušníků jiných národů, buď stojících na chorvatské straně v Bitvě o Vukovar, či západních novinářů a dobrovolníků.

Následky.

V srpnu 1996 byla zahájena exhumace obětí, trvající 40 dní. V následujících letech byla většina (193) z nich identifikována.  20. září 2007 odsoudil Mezinárodní tribunál pro bývalou Jugoslávii v Haagu jugoslávské důstojníky, podílející se na celé události (Veselin Šljivančanin, Mile Mrkić), k několikaletým trestům (třetí ze souzených, Miroslav Radić, byl nakonec zproštěn všech obvinění). Dalších 14 osob, které se na masakru podílely, odsoudily srbské soudy k mnohaletým trestům (dohromady 214 let odnětí svobody).  V roce 2010 navštívil Vukovar tehdejší srbský prezident Boris Tadić a spolu se svým chorvatským protějškem Ivem Josipovićem položil věnce k památníku obětí. Také se oficiální cestou omluvil za masakr, ke kterému na farmě Ovčara došlo. Ve svém projevu se jasně distancoval od praktik Srbska 90. let 20. století a vyslovil se za demokratické Srbsko, které bude hledat cestu míru a spolupráce se svými sousedy, především Chorvatskem.

Masakr na farmě Ovčara (chorvatsky Masakr na Ovčari, nebo jen krátce Ovčara, v srbské cyrilici Масакр на Овчари) se odehrál v noci z 20. na 21. listopadu 1991 na farmě Ovčara nedaleko Vukovaru, nedlouho po Bitvě o Vukovar. Podle Mezinárodního tribunálu pro bývalou Jugoslávii se jednalo o válečný zločin. Za předání válečných zajatců srbským paravojenským formacím byli tribunálem obviněni a souzeni důstojníci Jugoslávské lidové armády. Zavražděno bylo cca 250–260 osob, mezi oběťmi byli jak příslušníci vojska, tak i civilisté.

The Vukovar massacre, also known as the Vukovar hospital massacre or the Ovčara massacre, was the killing of Croatian prisoners of war and civilians by Serb paramilitaries, to whom they had been turned over by the Yugoslav People's Army (JNA), at the Ovčara farm southeast of Vukovar on 20 November 1991, during the Croatian War of Independence. The massacre occurred shortly after Vukovar's capture by the JNA, Territorial Defence (TO), and paramilitaries from neighbouring Serbia. It was the largest massacre of the war and the worst war crime in Europe since World War II up until that point.


Biografie.

V roce 1878 získal titul doktora práv. Působil pak ve státní službě, nejprve na finanční prokuratuře, v letech 1880-1906 jako úředník ministerstva zemědělství, kde postupně dosáhl postu sekčního šéfa. Podílel se na přípravě významných předloh v oblasti agrární reformy. Jako odborník měl na starosti zasvěcení nástupníka trůnu Františka Ferdinanda d'Este do otázek státního práva a ústavy. Až do smrti Ferdinanda d'Este byl jeho blízkým spolupracovníkem a přítelem.  Vrchol jeho politické kariéry nastal na počátku 20. století. Od 2. června 1906 do 15. listopadu 1908 byl předsedou vlády Předlitavska (vláda Maxe Becka). Jeho nástup do funkce předsedy vlády byl přitom nečekaný. Beck měl ovšem výhodu konzervativního původu a zároveň i pochopení pro parlamentarismus. Díky tomu dokázal dokončit práce na volební reformě (všeobecné rovné volební právo), podle které pak proběhly volby do Říšské rady roku 1907. Do vlády na rozdíl od předchozích spíše úřednických kabinetů povolal několik parlamentních politiků včetně zástupců německé, polské a české politické scény. Po volbách se udržela vláda u moci, ačkoliv musela složitě manévrovat v roztříštěném parlamentu rozděleném na stavovské a etnické frakce. Na podzim 1907 takto dokázal prosadit v parlamentu i zásadní předlohu v podobě obnoveného finančního vyrovnání mezi oběma polovinami monarchie. V roce 1908 ovšem čelil jako předseda vlády oslabování svých pozic. Vyhrotilo se česko-německé napětí v českém zemském sněmu a dostal se do rozporu s vojenskými a dynastickými elitami, protože neměl pochopení pro rakousko-uherskou anexi Bosny a Hercegoviny. Když vládě vypověděli loajalitu němečtí křesťanští sociálové, byl nucen podat demisi, přičemž svůj konec v čele vlády hodnotil jako výsledek komplotu a zrady ve vlastních řadách.  V roce 1907 se stal členem Panské sněmovny. Veřejně se angažoval i po zániku monarchie. Od roku 1919 do roku 1938 byl prezidentem rakouské organizace Červeného kříže a v období let 1915–1934 taky prezidentem rakouského Nejvyššího účetního dvora.  Jeho otec Antonín Jaroslav Beck (1812–1895) byl v polovině 19. století poslancem ústavodárného Říšského sněmu a náležel zde ke konzervativnímu křídlu české pravice.  Jeho spolužákem na vídeňském Akademickém gymnáziu v letech 1868 až 1872 byl Tomáš Garrigue Masaryk.

Max Wladimir von Beck (6. září 1854 Vídeň – 20. ledna 1943 Vídeň) byl rakousko-uherský, respektive předlitavský státní úředník a politik, v letech 1906–1908 předseda vlády Předlitavska.

Baron Max Wladimir von Beck (6 September 1854, Vienna – 20 January 1943, Vienna) was an Austrian statesman. Baron Max Wladimir von Beck was recently selected as the main motif of an Austrian collectors' coin, the 100 Years of Universal Male Suffrage commemorative coin, minted on January 10, 2007. The coin design is based on a historic photo of the opening session of Parliament in 1907, right after the elections. The two oval portraits in the foreground are of the Emperor Franz Joseph and the Baron, who were responsible for putting the reform through.


Klubová kariéra.

Po přestupu z Trenčína do MŠK Žilina zde působil 5 roků a vyhrál s klubem ligový titul v sezóně 2006/07. O jeho služby měl zájem řecký klub AEK Atény, ale hráč se rozhodl zůstat v Žilině. V červnu 2008 podepsal tříletou smlouvu s rumunským klubem FC Vaslui, kde podával výborné výkony, které ho vynesly po určité časové proluce zpět do slovenského národního týmu.  S polským klubem Legia Warszawa získal v sezóně 2011/12 polský fotbalový pohár, ve finále vychytal vítězství 3:0 proti týmu Ruch Chorzów, za něhož nastoupil v bráně jeho krajan Michal Peškovič. V sezóně 2012/13 získal s klubem titul v Ekstraklase a obhájil vítězství v polském poháru (čili získal tzv. double). V sezóně 2013/14 odchytal zápasy Legie v předkolech Ligy mistrů, Legia byla vyřazena v play-off předkole po výsledcích 1:1 venku a 2:2 doma rumunským mistrem Steauou București (kvalifikovala se však automaticky do základní skupiny Evropské ligy). Sezonu 2013/14 zakončil obhajobou ligového titulu.  V sezoně 2014/15 měl s Legií našlápnuto do play-off předkola Ligy mistrů UEFA po vítězstvích nad skotským Celtic FC 4:1 doma a 2:0 venku, nicméně UEFA potrestala kontumací klub za administrativní chybu (neoprávněný start hráče Bartosze Bereszynského v závěru odvetného utkání) a Legia tak přišla o možnost zabojovat o základní skupinu LM. Místo toho se představila ve 4. předkole Evropské ligy 2014/15 proti kazašskému FK Aktobe a s Kuciakem v bráně Aktobe dvakrát porazila a postoupila do základní skupiny. V sezóně 2014/15 vyhrál s klubem polský fotbalový pohár.  V roce 2015 odmítl nabídku na prodloužení smlouvy v Legii a v závěru ledna 2016 přestoupil do anglického klubu Hull City AFC, tou dobou vedoucího týmu anglické druhé ligy (Football League Championship). Hull City postoupil do Premier League 2016/17, Kuciak ale téměř vůbec nechytal. V září 2016 vyslovil nespokojenost se svou pozicí v mužstvu: "„Nevím, proč mě Hull City kupoval.“" V Hullu odchytal pouze jedno utkání EFL Cupu.  V únoru 2017 přestoupil z Hullu City do polské Lechie Gdańsk (zadarmo). Dostal dres s číslem 1.

Reprezentační kariéra.

V A-mužstvu Slovenska debutoval 10. prosince 2006 v Abú Dhabí v přátelském utkání proti domácí reprezentaci Spojených arabských emirátů. Kuciak odchytal druhý poločas, zápas skončil vítězstvím Slovenska 2:1.  Trenér Vladimír Weiss jej nominoval na Mistrovství světa 2010 v Jihoafrické republice, kde Slovensko vypadlo po prohře 1:2 v osmifinále s pozdějším vicemistrem Nizozemskem. Nezasáhl však ani do jednoho utkání na šampionátu, plnil roli třetího brankáře.  14. listopadu 2012 odchytal přátelské utkání v Olomouci proti České republice. Slovenský národní tým prohrál 0:3. 6. února 2013 nastoupil v Bruggách proti domácí Belgii. Slovensko sahalo po remíze, ale nakonec utkání prohrálo 1:2 gólem z 90. minuty. V březnu 2013 rovněž figuroval v nominaci slovenského národního týmu pro kvalifikační zápas s Litvou (22. března) a přátelské utkání se Švédskem (26. března, oba zápasy měly dějiště v Žilině na stadiónu Pod Dubňom). Odchytal pouze zápas proti Litvě, který skončil remízou 1:1. Svůj desátý a zatím poslední zápas v reprezentačním A-mužstvu odchytal 7. června 2013 ve Vaduzu proti Lichtenštejnsku, šlo o kvalifikační utkání na MS 2014 (remíza 1:1).

Dušan Kuciak (* 21. května 1985, Žilina) je slovenský fotbalový brankář a bývalý reprezentant, který od ledna 2017 působí v klubu Lechia Gdańsk. Účastník Mistrovství světa 2010 v Jihoafrické republice. Byl ohodnocen jako nejlepší legionář polské Ekstraklasy za rok 2013 a nejlepší brankář sezony 2013/14. Mimo Slovensko působil na klubové úrovni v Anglii, Rumunsku a Polsku.

Dušan Kuciak (; born 21 May 1985) is a Slovak professional footballer who plays as a goalkeeper for Polish club Lechia Gdańsk and the Slovakia national team. He is the younger brother of Martin Kuciak, who plays as a goalkeeper for Nitra.


Klubová kariéra.

Narodil se v Kamenici nad Hronom a pochází z maďarské menšiny na Slovensku. Svoji fotbalovou kariéru začal v klubu VTJ Sokol Kamenica nad Hronom. V mládeži zamířil do týmu FK Štúrovo, jehož je odchovanec.

Matador Púchov.

Před sezonou 2005/06 přestoupil do "áčka" Matadoru Púchov, který byl tehdy nováčkem nejvyšší soutěže.  Svoji ligovou premiéru si odbyl ve 3. kole hraném 30. 7. 2005 proti Artmedii Bratislava (prohra 0:2), odehrál celých 90 minut. Premiérový gól v dresu Púchova zaznamenal v 10. kole proti mužstvu FK ZŤS Dubnica nad Váhom, když v 72. minutě srovnal na konečných 1:1. Podruhé skóroval 29. října 2005 proti klubu FK AS Trenčín, utkání skončilo nerozhodně 1:1. 19. 11. 2005 se prosadil v 19. kole v odvetě s Dubnicí nad Váhom, když v deváté minutě otevřel skóre zápasu. Střetnutí nakonec skončilo prohrou Púchova v poměru 1:3. Svoji čtvrtou branku v ročníku si připsal v odvetném utkání s Trenčínem a společně se svými spoluhráči se radoval z vítězství 2:1. Na jaře 2006 skončil Púchov v tabulce na posledním místě a po roce sestoupil do druhé ligy. Během celého svého angažmá nastoupil k 29 ligovým utkáním.

FC Artmedie Petržalka.

V létě 2006 Matador Púchov opustil a stal se novou posilou Artmedie Petržalka, druhého týmu tabulky ze sezony 2005/06.

Sezóna 2006/07.

Ligový debut za Petržalku si na své konto připsal v 9. kole hraném 9. září 2006 proti Trenčínu. Na hrací plochu přišel v 67. minutě, ale vysoké porážce 0:4 nezabránil. V podzimní části ročníku 2006/07 odehrál pouze sedm ligových střetnutí, na jaře 2007 působil na hostování v Dukle Banská Bystrica.

Sezóna 2007/08.

Na podzim 2007 hostoval v Banské Bystrici. Poprvé v sezoně skóroval proti ViOnu Zlaté Moravce (výhra 4:0) ve 23. kole, když ve 40. minutě zvyšoval na 2:0. Následně se trefil 26. 4. 2008 proti mužstvu MFK Ružomberok, když v poslední minutě utkání srovnal na konečných 2:2. V ročníku 2007/08 získal s Artmedií „double“, tzn. ligový titul a triumf v domácím poháru. Během půl roku odehrál 13 zápasů v lize.

Sezóna 2008/09.

S klubem postoupil přes maltský tým Valletta FC (výhry 2:0 a 1:0) a mužstvo Tampere United z Finska (výhry 3:1 a 4:2) do třetího předkola Ligy mistrů UEFA 2008/09. Petržalka po prohře 0:4 a remíze 1:1 nepostoupila přes slavný italský klub Juventus FC a následně vypadla po porážkách 0:4 a 0:2 i v úvodním předkole Poháru UEFA 2008/09 s týmem SC Braga z Portugalska.  V sezoně 2008/09 nasbíral 29 startů v lize a vstřelil sedm gólů. Prosadil se třikrát proti mužstvu MFK Košice (prohra 2:3, výhry 2:1 a 3:2), po jedné brance dal do sítí klubů FK Dukla Banská Bystrica (remíza 1:1), MFK Dubnica nad Váhom (výhra 3:0), FC ViOn Zlaté Moravce (výhra 5:0) a FC Nitra (remíza 1:1).

FK Dukla Banská Bystrica (hostování).

V lednu 2007 zamířil z Petržalky hostovat do Banské Bystrice. I když si během půl roku nepřipsal žádný ligový start, v létě 2007 bylo jeho hostování prodlouženo.  Premiérový ligový zápas zaznamenal 14. července 2007 v úvodním kole proti Nitře (prohra 0:1), odehrál celý zápas. V osmém kole nastoupil proti Petržalce, tedy proti svému bývalému zaměstnavateli, ale Bystrica přesto venku prohrála 3:6. V rozemezí 10.-13. kola se třikrát prosadil. Skóroval jednou proti Ružomberoku (remíza 2:2), Košicím (prohra 1:2) a v odvetě s Nitrou (výhra 1:0). Celkem odehrál 17 ligových zápasů, ve kterých nechyběl na trávníku ani minutu.

ŠK Slovan Bratislava.

Před ročníkem 2009/10 se dohodl na smlouvě se Slovanem Bratislava, úřadujícím mistrem ze sezony 2008/09 Corgoň ligy.

Sezóna 2009/10.

Svůj debut si připsal 5. července 2009 v zápase o slovenský Superpohár proti mužstvu MFK Košice. Premiéra byla úspěšná, Slovan porazil svého soka v poměru 2:0 a tuto trofej získal. S klubem se představil ve 3. předkole Ligy mistrů UEFA 2009/10 proti řeckému celku Olympiakos Pireus, kterému dvakrát pohlehl v poměru 0:2. Následně Slovan Bratislava bojoval ve čtvrtém předkole - play-off o účást v základní skupině Evropské ligy UEFA 2009/10, ale prohrál 0:5 a 1:2 se slavným týmem AFC Ajax z Nizozemska.  V lize debutoval v prvním kole hraném 10. 7. 2009 proti mužstvu FK Senica (výhra 3:0), nastoupil na celý zápas. Poprvé se střelecky prosadil v 11. kole, když v 17. minutě vstřelil jediný rozhodující gól v duelu s klubem FC Nitra. Následně skóroval 6. března 2010 proti Dukle Banská Bystrica, Slovan podlehl soupeři na jeho hřišti 1:2. Svoji třetí branku dal do sítě Spartaku Trnava, když ve 37. minutě otevřel skóre střetnutí a podílel se na vítězství 3:0 nad tímto rivalem. Počtvrté v ročníku se radoval ze vstřeleného gólů ve 30. kole proti týmu MFK Dubnica nad Váhom, když čtvrt hodiny před konce srovnal na konečných 2:2. Ve finále slovenského poháru hraného v Michalovcích proti Spartaku Trnava (výhra 6:0) se trefil ve 12.minutě a společně se svými spoluhráči získal tuto trofej. Během roku odehrál 29 ligových utkání.

Sezóna 2010/11.

V úvodním zápase 3. předkola Evropské ligy UEFA 2010/11 se srbským mužstvem FK Crvena zvezda (výhra 2:1) zvyšoval v 69. minutě na 2:0, v odvetě na domácí půdě Slovan remizoval se soupeřem 1:1 a postoupil. Ve čtvrtém předkole - play-off číhal klub VfB Stuttgart z Německa, se kterým Slovan po prohře 0:1 a remíze 2:2 vypadl. Svůj první a zároveň jediný gól v sezoně dal v 19. kole hraném 27. listopadu 2010 se Senicí, v 73. minutě vyrovnal na konečných 2:2. Na podzim 2010 si připsal 18 startů v lize. Slovan v ročníku 2010/11 získal titul a Saláta se na něm částečně podílel.

FK Rostov.

V lednu 2011 podepsal čtyřletý kontrakt s ruským celkem FK Rostov, nabídku měl ještě od týmu FK Crvena zvezda. Celý transfer ze Slovanu do Rostova se zrealizoval údajně za více než 1 milion €.

Sezóna 2011/12.

Debutoval 25. ledna 2011 v přípravném zápase proti rakouskému klubu SV Mattersburg (remíza 1:1), Saláta nastoupil do druhého poločasu. Liga v Rusku se tentokát hrála rok a půl, jelikož došlo ke změně hracího modelu. Premiérový start v lize si odbyl 14. 3. 2011 v prvním kole proti Spartaku Moskva, odehrál celých 90 minut a podílel se na vysoké domácí výhře 4:0. Svoji první branku vsítil v devátém kole v souboji s týmem PFK CSKA Moskva (prohra 1:2), ale v konečném důsledku pouze korigoval skóre zápasu. V březnu 2012 vstřelil ve 31. minutě efektními „nůžkami“, akrobatickým kopem přes hlavu, rozhodující gól v utkání proti Spartaku Naľčik (výhra 2:1) a zaznemanal svoji druhou branku v Premier Lize. Na jaře 2012 bojoval s Rostovem o záchranu, která se zdařila. Zároveň s mužstvem došel do semifinále domácího poháru. Během sezony 2011/12 nastupoval pravidelně v základní sestavě a odehrál 39 ligových střetnutích.

Sezóna 2012/13.

Svůj premiérový přesný střelecký zásah v ročníku si připsal ve 4. kole hraném 12. srpna 2012 proti klubu PFK Křídla Sovětů Samara (prohra 1:2), prosadil se v 55. minutě. Podruhé vsítil gól proti Amkaru Perm (výhra 3:0), v jehož dresu nastoupil mj. krajan Michal Breznaník. Saláta se trefil v 69. minutě a zvyšoval na 2:0. 15. 3. 2013 se ve 21. kole v souboji s Volgou Nižnij Novgorod (prohra 1:2) zranil a již ve 27. minutě musel nuceně střídat. Později podstoupil operaci kolene, které ho vyřadilo ze hry do konce ročníku. Celkem nastoupil za rok k 18 utkání v lize, Rostov po roce opět došel do semifinále ruského poháru.

FK Tom Tomsk (hostování).

Koncem července 2013 odešel na roční hostování do týmu tehdejšího nováčka ruské nejvyšší ligy FK Tom Tomsk, který získal na hráče i předkupní právo.  V sobotu 27. července 2013 se obě mužstva střetly v lize, podle dohody klubů do utkání Saláta nezasáhl a po zápase odcestoval s novými spoluhráči do Tomsku. Debut v lize si tak připsal 3. srpna 2013 v zápase čtvrtého kola proti Uralu Sverdlovská oblast. Odehrál celý zápas, Tomsk podlehl svému sokovi v poměru 1:2. Celek na jaře 2014 skončil v tabulce na 11. místě a po neúspěšné baráži sestoupil po roce do druhé ligy. Saláta si během celého svého angažmá připsal v lize pouze sedm startů, v dalších 19 střetnutích byl jen na lavičce náhradníků. V létě 2014 se vrátil do Rostova, kde se v srpnu 2014 dohodl s vedením na ukončení smlouvy.

ŠK Slovan Bratislava (návrat).

Začátkem září 2014 se vrátil jako volný hráč (zadarmo) do Slovanu Bratislava, se kterým uzavřel smlouvu na dva roky.

Sezóna 2014/15.

Podzim 2014 strávil na hostování v celku FC DAC 1904 Dunajská Streda. Svoji obnovenou ligovou premiéru si tak připsal až 27. 2. 2015 ve 20. kole proti klubu MŠK Žilina. Na trávníku strávil celý zápas, ale poražce 0:2 v Žilině nezabránil. Prvního přesného zásahu po návratu do Slovanu docílil ve 26. kole, když byla jeho branka jediná a tudíž rozhodující v souboji s mužstvem MFK Ružomberok. Na jaře 2015 nastoupil ke všem 15 ligovým zápasům, ve kterých nechyběl na hřišti ani minutu.

Sezóna 2015/16.

Se Slovanem došel přes mužstvo Europa FC z Gibraltaru (výhry 6:0 a 3:0) a irský klub UC Dublin (výhry 1:0 a 5:1) až do třetího předkola Evropské ligy UEFA 2015/16, kde nastoupil proti ruskému týmu FK Krasnodar a po prohře 0:2 a remíze 3:3 s ním vypadl.  Poprvé v ročníku skóroval 19. července 2015 proti ViOnu Zlaté Moravce a podílel se na výhře 2:1. Svůj druhý gól dal proti Senici 17. 4. 2016, Slovan vyhrál na hřišti soupeře 3:1. Se Slovanem na jaře 2016 došel až do finále slovenského poháru, kde tým podlehl v utkání hraném v Trnavě klubu AS Trenčín 1:3. V sezóně 2015/16 odehrál 29 střetnutí v lize.

Sezóna 2016/17.

S mužstvem se představil v prvním předkole Evropské ligy UEFA 2016/17 proti albánskému týmu KF Partizani. Úvodní zápas skončil bezbrankovou remízou, ale odveta v Senici se neuskutečnila. Partizani bylo přesunuto do druhého předkola Ligy mistrů UEFA 2016/17 na místo tehdejšího albánského mistra KF Skënderbeu Korçë vyloučeného kvůli podezření z ovlivňování zápasů a Slovan postoupil automaticky do dalšího předkola. Ve druhém předkole Slovan remizoval 0:0 a prohrál 0:3 s mužstvem FK Jelgava z Lotyšska a vypadl. V lednu 2017 uzavřel s “belasými” nový dvouletý kontrakt, i když měl nabídky z ciziny. V sezoně 2016/17 získal se Slovanem domácí pohár, když společně se svými spoluhráči porazil ve finále hraném 1. května 2017 na stadionu NTC Poprad tehdy druholigový tým MFK Skalica v poměru 3:0. Svoji jedinou branku v ročníku zaznamenal 27. 5. 2017 v posledním 33. kole, když v souboji se Zemplínem Michalovce zvyšoval dvanáct minut před koncem na konečných 3:1. V sezoně 2016/17 nastoupil k 31 ligovým utkáním a byl rovněž stejně jako jeho spoluhráč Seydouba Soumah zařazen do nejlepší jedenáctky Fortuna ligy, v případě Saláty se jednalo o druhou nominaci do ideální jedenáctky v řadě.

Sezóna 2017/18.

23. června 2017 odehrál za mužstvo celých devadesát minut v zápase Česko-slovenského Superpoháru hraného v Uherském Hradišti proti českému celku FC Fastav Zlín, kterému Slovan Bratislava podlehl v penaltovém rozstřelu. Se Slovanem postoupil přes arménský klub FC Pjunik Jerevan (výhry 4:1 a 5:0) do druhého předkola Evropské ligy UEFA 2017/18, kde bratislavský tým vypadl po prohrách 0:1 a 1:2 s mužstvem Lyngby BK z Dánska. Poprvé v sezoně se střelecky prosadil v úvodním kole v souboji s Tatranem Prešov, kdy při výhře 5:1 na půdě soupeře otevřel skóre utkání a zároveň vsítil první gól Slovanu v ročníku 2017/18. V srpnu 2017 se v zápase s Dunajskou Stredou (remíza 1:1) zranil a už v 11. minutě musel být vystřídán, kvůli zranění (přetržený vaz v koleni a poškození menisku) musel podstoupit plastiku předního křížového vazu. Svůj první ligový zápas po zranění odehrál 28. dubna 2018 v derby proti Spartaku Trnava (výhra 2:1), na hrací plochu přišel v 78. minutě místo Dávida Holmana. Na jaře 2018 se podílel se Slovanem na obhajobě zisku slovenského poháru z předešlého ročníku 2016/17, i když ve finále hraném 1. května 2018 v Trnavě proti celku MFK Ružomberok (výhra 3:1) nenastoupil. Během roku odehrál kvůli dlouhodobému zranění pouze sedm střetnutí v lize.

Sezóna 2018/19.

V prvním předkole Evropské ligy UEFA 2018/19 v soubojích s moldavským klubem FC Milsami Orhei (výhry 4:2 a 5:0) nehrál. Za "belasý" nastoupil v předkole EL proti týmu Balzan FC z Malty (prohra 1:2 a výhra 3:1) a rakouskému celku Rapid Vídeň, se kterým Slovan po výhře 2:1 a prohře 0:4 vypadl. Svůj první ligový gól v sezoně zaznamenal v souboji s mužstvem MŠK Žilina, když svojí trefou ze 69. minutě rozhodl o výhře 1:0 na půdě soupeře. Podruhé v ročníku se střelecky prosadil 22. 9. 2018 proti tehdejšímu nováčkovi ŠKF iClinic Sereď (výhra 2:1), když v 11. minutě otevřel skóre zápasu. Na podzim 2018 odehrál celkem 12 ligových zápasů. 31. 12. 2018 mu ve Slovanu skončila smlouva a klub opustil. V ročníku 2018/19 získaly "belasý" mistrovský titul, na kterém se Saláta částečně podílel.

FC DAC 1904 Dunajská Streda (hostování).

Po návratu do Slovanu odešel obratem hostovat do Dunajské Stredy. Jelikož bylo po mezinárodním přestupním termínu, působil do otevření zimního přestupového okna s amatérským statutem.  Premiérovy ligový start v dresu Dunajské Stredy zaznamenal 13. září 2014 v devátém kole na hřišti ViOnu Zlaté Moravce (remíza 1:1), nastoupil na celých 90 minut a v 6. minutě otevřel skóre zápasu. Podruhé za Dunajskou Stredu skóroval v 89. minutě 12. kola proti klubu FK AS Trenčín a podílel se na výhře 3:2. V zimě 2014/15 se vrátil zpět do Slovanu, během svého působení si připsal v deseti utkáních plnou zápasovou minutáž.

Szombathelyi Haladás.

V zimním přestupovém období sezoně 2018/19 zamířil do Maďarska, kde se dohodl na půlroční smlouvě s následnou dvanáctiměsíční opcí s celkem Szombathelyi Haladás tehdy hrajícím maďarskou nejvyšší soutěž. Na jaře 2019 nastoupil v lize k sedmi střetnutím.

Klubové statistiky.

Aktuální k 31. květnu 2019

Reprezentační kariéra.

A-mužstvo.

V A-mužstvu Slovenska debutoval 24. května 2008 v Luganu v přátelském utkání proti domácí reprezentaci Švýcarska. Na hřiště šel v 85. minutě, zápas skončil porážkou Slovenska 0:2.  14. listopadu 2012 absolvoval přátelské utkání v Olomouci proti reprezentaci České republiky. Slovenský národní tým prohrál 0:3. 6. února 2013 nastoupil v Bruggách proti domácí Belgii. Slovensko sahalo po remíze, ale nakonec utkání prohrálo 1:2 gólem z 90. minuty, Saláta šel na hřiště v 87. minutě. V březnu 2013 rovněž figuroval v nominaci slovenského národního týmu pro kvalifikační zápas na MS 2014 s Litvou a přátelské utkání s reprezentací Švédska, oba zápasy měly dějiště v Žilině na Stadiónu Pod Dubňom, nicméně ani do jednoho z nich Kornel nezasáhl. V srpnu 2013 jej povolal nový trenér Slovenska Ján Kozák k přátelskému střetnutí hraném 14. srpna s domácím Rumunskem (remíza 1:1). 15. října 2013 zvyšoval hlavou po rohovém kopu v 16. minutě na průběžných 2:0 v závěrečném kvalifikačním utkání cyklu 2012–2013 v Rize s domácím Lotyšskem, byl to jeho první reprezentační gól ve slovenském A-týmu. Slovensko nakonec remizovalo 2:2 a skončilo s 13 body na nepostupovém třetím místě tabulky za první Bosnou a Hercegovinou a druhým Řeckem. 19. listopadu 2013 dostal příležitost v přátelském utkání proti Gibraltaru, které mělo dějiště v portugalském Algarve ve městě Faro a bylo vůbec prvním oficiálním zápasem Gibraltaru po jeho přijetí za 54. člena UEFA v květnu 2013. V zápase se zrodila překvapivá remíza 0:0, za slovenský výběr nastoupili hráči z širšího reprezentačního kádru a také několik debutantů.

Mistrovství světa 2010.

Trenér Vladimír Weiss jej nominoval na Mistrovství světa 2010 v Jihoafrické republice, kde Slovensko vypadlo po prohře 1:2 v osmifinále s pozdějším vicemistrem z Nizozemska. Na turnaji odehrál jediné utkání, v základní skupině F 20. června 2010 s Paraguayí (prohra 0:2).

EURO 2016.

Trenér Ján Kozák jej zařadil do 23členné nominace na EURO 2016 ve Francii, kam se Slovensko probojovalo poprvé v éře samostatnosti. V zápasech základní skupiny nenastoupil. Slovenští fotbalisté skončili se 4 body na třetím místě tabulky, v osmifinále se představili proti reprezentaci Německa (prohra 0:3, Saláta šel na hřiště v 84. minutě), a se šampionátem se rozloučili.

Kornel Saláta (* 24. ledna 1985, Kamenica nad Hronom) je slovenský fotbalový obránce a reprezentant, od ledna 2019 hráč maďarského mužstva Szombathelyi Haladás. Mimo Slovensko působil na klubové úrovni v Rusku. Nastupuje ve středu obrany.

Kornel Saláta (; born 24 January 1985) is a Slovak football defender of Hungarian descent who currently plays for II. liga club KFC Komárno


Děj.

Píše se rok 1928 a v Hollywoodu se režisér Leo Andrejev (William Powell) chystá natočit film. Když hledá v hromadě fotografií adepta na generála, padne mu zrak na zdatného, postaršího Sergiuse Alexandera (Emil Jannings). Pověří svého asistenta (Jack Raymond), aby ho kontaktoval a pozval na zkoušky druhý den ráno. Hned v šest hodin se Sergius dostaví před studia, aby byl vpuštěn s armádou dalších komparzistů. V šatně se převléká, když mu vedle sedící kolega vytkne, že se nemůže soustředit, protože pořád kyve hlavou. Sergius mu vysvětluje, že za to nemůže, že je to důsledek velkého šoku, který kdysi zažil.  Děj filmu se pak přesune o víc jak deset let dozadu. Je rok 1917, v Rusku probíhá socialistická revoluce a carův bratranec, generál Sergius Alexander, je vůdčím velitelem carské armády. Je informován, že se podařilo odhalit dva revolucionáře vydávající se za filmaře. Když jeden z nich, Leo Andrejev, je příliš drzý, Sergius ho zbičuje a pošle do vězení. Druhým revolucionářem je krásná Natália Dabrova.  Generál si Natálii vezme do svého paláce, kde mu dělá společnost. Zprvu se ji to protiví, ale postupem času zjišťuje, že Sergiusova láska k Rusku ji nesmírně imponuje. Dostává perly jako dárek. I přesto se rozhodne ho zastřelit. Schová si zbraň pod polštář a pozve generála na šálek čaje do své komnaty. On si pistole všimne a schválně jde Natálii pro cigarety přes celou místnost. Věří, že nemá dost kuráže ho zabít. A tak se stane. Natálie propukne v pláč a vyzná velkému vojevůdci lásku.  Natáliin společník Leo uteče z vězení. Přidá se k bolševikům, kteří chtějí generálův vlak zastavit. V tu chvíli se Natálie přidá na stranu revolucionářů a žádá pověšení Sergia v Petrohradu. Dav ho zlynčuje, jeho muže zastřelí a on sám je nucen nastoupit znovu do vlaku. Když se všichni opijí a usnou, Natálie jde do strojovny, kde padne generálovi do náruče. Byla to záminka, aby ho mohla vysvobodit. Vrátí mu perlový náhrdelník, aby se měl jak dostat z Ruska a žádá ho, aby vyskočil z vlaku. Sergius Alexander z rychle jedoucího vlaku vyskočí a chvilku na to vidí, jak celá vlaková souprava padá do promrzlé řeky a mizí pod její hladinou i s milovanou Natálií.  Děj filmu se vrací zpět do filmového ateliéru v Los Angeles. Z vrchního velitele armády je komparzista. Režisér filmu při setkání s deprimovaným Sergiusem poznává bývalého armádního generála. Podává pokyny pro filmovou scénu, ve které má Sergius potrestat jednoho rebelujícího vojáka. Generál se do bojové scény vžije natolik, že se mu před zrakem míchají obrazy z reálného natáčení se vzpomínkami na revoluci. Vášeň s jakou hraje a předvádí svůj výkon bere dech všem přítomným. Nakonec umírá přímo na scéně v kostýmu generála carské armády. Ještě se zeptá režiséra, zdali vyhráli. Ten odpoví, že ano. Asistent režie po skonání Sergiuse Alexandera dodá, že „to byl velký herec“. Leo Andrejev výrok doplní: „Byl více, než jen dobrým hercem. Byl to velký muž.“

Zajímavosti.

Film je inspirován příběhem bývalého generála Lodijenského, který působil ve službách cara Mikuláše II., který opustil Rusko po revoluci v roce 1917. V Hollywoodu občas pracoval u filmu jako součást komparzu.  Jannings natočil ve Státech pět filmů. "Poslední komando" (nebo též "Poslední rozkaz") je jediný, který se zachoval celý dodnes.

Poslední komando (angl. "The Last Command") je němý dramatický film režiséra Josefa von Sternberga z roku 1928 s Emilem Janningsem v hlavní roli. Film získal Oscara za nejlepší mužský herecký výkon. Jannings se stal prvním hercem, který byl oceněn touto cenou.

The Last Command is a 1928 silent film directed by Josef von Sternberg, and written by John F. Goodrich and Herman J. Mankiewicz from a story by Lajos Bíró. Star Emil Jannings won the first Academy Award for Best Actor in a Leading Role at the 1929 ceremony for his performances in this film and "The Way of All Flesh," the only year that multiple roles were considered. In 2006, the film was deemed "culturally, historically, or aesthetically significant" by the United States Library of Congress and selected for the National Film Registry. The supporting cast includes Evelyn Brent and William Powell.


Hráčská kariéra.

Hokejově vyrostl v týmu HC Vítkovice, kde jako centr odehrál prakticky celou svou hokejovou kariéru. Během vojenské služby oblékal dres Dukly Trenčín. Kariéru ukončil v týmu TJ Karviná, kde od sezóny 1982/1983 začal své trenérské působení.

Trenérská kariéra.

Od sezóny 1982/1983 začal své trenérské působení. Na lavičce se mu dařilo více než na ledě. Třikrát přivedl svůj tým do finále extraligy – dvakrát s Vítkovicemi (1993 a 1997) a jednou se Zlínem (1995), ale z českého titulu se neradoval ani jednou.  Od roku 1992 byl asistentem a následující dvě sezóny i hlavním trenérem československé a později české reprezentace do 20 let. V roce 2001 odešel na první zahraniční angažmá do Ruska. Po prvním roce působení v týmu Lokomotiv Jaroslavl získal titul ruského šampiona, který v další sezóně i obhájil. Následně se přesunul do Kazaně, se kterou získal 3. místo. V roce 2002 získal ocenění pro nejlepšího trenéra sezóny v ruské superlize.  V následujících dvou sezónách se vrátil na lavičku Vítkovic, před následující sezonou 2006/07 musel odstoupit z pozice hlavního trenéra kvůli problémům se štítnou žlázou. Nástupce zvolil asistenta Miloše Holaňa. Kvůli nemoci vynechal jeden rok trénování.  V roce 2008 opět odešel do Ruska, kde převzal Dynamo Moskvu. Během rozjeté sezóny 2010-11 nastoupil v listopadu opět k týmu Lokomotiv Jaroslavl, v němž vedl i slovenského reprezentanta Pavla Demitru. V play-off o Gagarinův pohár však ztroskotal v semifinále na Atlantu Mytišči 2:4 na zápasy.  V letech 2011–2015 byl hlavní trenérem slovenské hokejové reprezentace, se kterou získal na Mistrovství světa 2012 stříbrné medaile.  Po odstoupení Vladimíra Růžičky v červnu 2015 se stal hlavním trenérem české hokejové reprezentace, smlouvu podepsal pouze na jednu sezónu završenou Mistrovstvím světa pořádaným v Rusku. V lednu 2016 Český svaz ledního hokeje v předstihu oznámil, že pro vedení národního mužstva v následujících dvou ročnících vybral Vůjtkova asistenta Josefa Jandače. Po vyřazení českého týmu na Mistrovství světa 2016 oznámil Vůjtek ukončení své trenérské kariéry. Zároveň však informoval o záměru další spolupráce s vítkovickým klubem.  V září 2016 se vrátil do mateřských Vítkovic, kde začal působit jako trenérský konzultant.

Rodinný život.

Vladimír Vůjtek st. má velmi dobrý vztah ke Slovensku. Během základní vojenské služby hrával v Trenčíně. Z tohoto města má i manželku. Jeho dcera Šárka je manželkou slovenského reprezentanta Róberta Petrovického. Vůjtkův syn Vladimír byl také aktivním hokejistou a českým reprezentantem, zranění však předčasně ukončila jeho hráčskou kariéru. Na rozdíl od otce se mu podařilo získat český mistrovský titul v roce 2000 se Spartou Praha. V současnosti působí jako hráčský agent a poradce klubu HC Vítkovice Ridera.  Podle svých slov všichni jeho blízcí známí, které získal šestiletým trenérským působením v Rusku a za kterými mohl do Ruska jezdit, zemřeli při letecké havárii v Jaroslavli v roce 2011.

Vladimír Vůjtek (* 17. května 1947, Klimkovice) je bývalý český hokejový trenér a československý hokejový útočník. Mezi roky 2011 a 2015 vedl slovenskou hokejovou reprezentaci, v letech 2015–2016 byl hlavním trenérem české reprezentace.

Vladimír Vůjtek Sr. (born 17 May 1947) is a Czech ice hockey coach and former player. He is currently managing Czech Republic men's national ice hockey team. As a coach he won Russian Superleague twice with Lokomotiv Yaroslavl in 2002 and 2003.


Životopis.

Rodina.

Monika Leová se narodila v Praze, ale od narození žila s matkou a prarodiči v malé vesničce Dvořisko, nedaleko města Choceň. Pochází z rasově smíšené rodiny, jelikož její matka Jana Leová (rozená Syrová) je Češka a otec Lê Đinh Châu je vietnamského původu. Když byla malá, tak se její rodiče rozvedli. Má sestru Lenku a bratra Čeňka. V červnu 2018 se provdala za Martina Košína. Jen děti, zejména kvůli slibně rozvíjející se kariéře, zatím Monika neplánuje.

Vzdělání.

Na základní školu chodila do Chocně, kterou absolvovala v roce 2006. V letech 2006-2010 studovala na Obchodní akademii v Chocni. Od října 2010 studovala na Fakultě informatiky a statistiky Vysoké školy ekonomické bakalářský obor "Statistické metody v ekonomii" ve studijním programu "Kvantitativní metody v ekonomice", který absolvovala v červnu 2014. Název téma bakalářské práce zněl: "Prognóza obsazenosti školních zařízení Chocně do roku 2015 prostřednictvím časových řad". Ovládá anglický a ruský jazyk.

Soutěže Miss.

V roce 2012 se stala "I. vicemiss" Miss VŠE (vítězkou se stala Andrea Kolářová). V roce 2013 se zúčastnila soutěže krásy Česká Miss. Před Českou Miss se bála, že právě kvůli svému exotickému vzhledu nemá šanci uspět. Finálový galavečer se konal 23. března 2013 v Hudebním divadle Karlín a získala titul "Blesk Česká Miss Earth". Toto vítězství ji nominovalo na mezinárodní soutěž krásy Miss Earth pro rok 2013.

Moderátorská kariéra.

Díky České Miss získala na televizní stanici Prima exkluzivní smlouvu. Od 12. srpna 2013 moderovala tam nově zaváděné "Odpolední zprávy". Moderátorskou dvojici tvořila s Tomášem Drahoňovským.

Osobní život.

Vietnamsky trochu rozumí, ale vůbec nemluví. V éteru rádia Zet jako host pořadu "Myšlení první ligy" Jana Mühlfeita vyznala, že byla vždy exhibicionistka.

Filmografie.

Své první herecké příležitosti dostala Monika v seriálech "V.I.P. vraždy" (2016) a "Ohnivý kuře" (2018).

Ing. Monika Leová (* 23. července 1991 Praha) je česká moderátorka, modelka a Blesk Česká Miss Earth pro rok 2013.

Monika Leová (born on 23 July 1991 in Prague) is a Czech model, beauty pageant titleholder and TV presenter who won Czech Miss in 2013. Monika was born in the Czech Republic to a Vietnamese father (Lê Đình Châu) and a Czech mother. She is fluent in English and Russian.


Úvod.

Pro přenos digitálních dat se používají tři hlavní druhy digitální modulace:  U všech metod modulace se informace kódují změnami určité charakteristiky nosné vlny (která má obvykle sinusový průběh), podle datového signálu. V případě PSK se pro reprezentaci datového signálu používá změna fáze. Existují dva základní způsoby využití fáze signálu tímto způsobem:  Obvyklým způsobem znázornění jednotlivých metod PSK je použití konstelačního diagramu, který znázorňuje jednotlivé fáze jako body v komplexní rovině, kde reálná osa se nazývá soufázová, imaginární osa pak kvadraturní pro jejich úhlové posunutí o 90°. Tuto reprezentaci pomocí dvou vzájemně ortogonálních složek lze přímo použít i pro vytváření PSK signálu: složka v jedné ose udává amplitudu pro modulaci kosinové vlny a složka v druhé ose amplitudu pro modulaci sinové vlny. Sečtením obou amplitudově modulovaných vln vznikne modulovaný signál s požadovanou fází a s konstantní amplitudou (pokud neuvažujeme doby okolo změn fáze).  Počet konstelačních bodů může být libovolný, ale protože se PSK zpravidla používá pro přenos binárních dat, počet konstelačních bodů bývá mocnina čísla 2. Nejobvyklejšími příklady PSK jsou „binární klíčování fázovým posuvem“ (BPSK), které používá dvě fáze, a „kvadraturní klíčování fázovým posuvem“ (QPSK), které používá čtyři fáze. Umístění bodů na kružnici se středem v počátku znamená, že jsou vysílány se stejnou energií a tedy i amplitudou, protože absolutní hodnoty komplexních čísel, které reprezentují jednotlivé body, jsou stejné. U PSK se konstelační body zpravidla vybírají tak, aby byly rozmístěny se stejnými úhlovými roztečemi po obvodu kruhu. To zaručuje maximální fázové oddělení sousedních bodů a tím i nejlepší odolnost vůči rušení.

Definice.

Pro matematické stanovení chybovosti potřebujeme následující definice:  formula_9 udává pravděpodobnost, že vzorek odebraný z náhodného procesu s nulovou střední hodnotou a jednotkovým rozptylem hustoty pravděpodobnosti Gaussovy funkce bude větší nebo roven formula_10. Je to škálovaná forma doplňkové Gaussovy chybové funkce:  Chybovosti zde uváděné platí pro aditivní bílý gaussovský šum (). Tyto chybovosti jsou nižší než chybovosti kanálu s únikem, a proto je lze považovat za dobré teoretické měřítko pro porovnávání.

Aplikace.

Díky své jednoduchosti se PSK používá mnoha stávajícími technologiemi, zejména při porovnání s kvadraturní amplitudovou modulací.  Wi-Fi standard IEEE 802.11b-1999, používá různé varianty PSK podle požadované datové rychlosti. Při základní rychlosti 1 Mbit/s se používá DBPSK (diferenciální BPSK), při rychlosti 2 Mbit/s DQPSK. Pro rychlosti 5,5 Mbit/s a 11 Mbit/s se používá QPSK v kombinaci s klíčováním doplňkovým kódem (). Standard Wi-Fi IEEE 802.11g-2003 používá osm přenosových rychlostí: 6, 9, 12, 18, 24, 36, 48 a 54 Mbit/s. Při rychlostech 6 a 9 Mbit/s se používá modulace OFDM, přičemž každá subnosná používá modulaci BPSK. Při rychlostech 12 a 18 Mbit/s se používá OFDM s QPSK. Nejrychlejší čtyři režimy používají OFDM s různými variantami kvadraturní amplitudové modulace.  Vzhledem ke své jednoduchosti je BPSK vhodná pro laciné pasivní vysílače: používá se v RFID standardech jako ISO/IEC 14443, který byl přijat pro biometrické pasy, kreditní karty jako je ExpressPay firmy American Express a mnoho dalších aplikací.  Bluetooth 1 používá binární modulaci GMSK, Bluetooth 2 bude používat formula_12-QPSK pro nižší rychlost (2 Mbit/s) a 8-DPSK pro vyšší rychlost (3 Mbit/s), pokud spojení mezi dvěma zařízeními je dostatečně robustní. takže přechod na verzi 2 přinese vyšší přenosovou rychlost. Podobné technologie, IEEE 802.15.4 (bezdrátový standard používající ZigBee), se rovněž opírá o PSK. IEEE 802.15.4 používá dvě modulační metody v závislosti na použitém frekvenčním pásmu: BPSK v pásmu 868-915 MHz a OQPSK v pásmu 2,4 GHz.  Modulace 8-PSK se používá pouze v nemnoha systémech, protože její chybovost je jen o 0,5 dB lepší než u 16-QAM, ale přenosová rychlost je jen 3/4 rychlosti 16-QAM. Proto se 8-PSK často vynechává ze standardů a zařízení často přechází z QPSK rovnou na 16-QAM (modulace 8-QAM existuje, ale těžko se implementuje). K výjimkám patří satelitní ISP HughesNet, jehož modemy, např. model HN7000S (pracující v Ku-pásmu SATCOM) používá modulaci 8-PSK.

Binární klíčování fázovým posuvem (BPSK).

BPSK (nazývané také PRK (), klíčování obracením fáze nebo 2PSK) je nejjednodušší forma klíčování fázovým posuvem (PSK). Používá dvě fáze, které se liší o 180°, takže by se mohla nazývat také 2-PSK. Není důležité, kde přesně jsou konstelační body umístěny, na obrázku jsou zobrazeny na reálné ose, s úhly 0° a 180°. BPSK je nejrobustnější ze všech PSK, protože vyžaduje nejvyšší úroveň šumu nebo zkreslení, aby demodulátor nesprávně rozhodl. Je však schopné modulovat pouze 1 bit/symbol (jak je vidět na obrázku), takže není vhodné pro vysoké přenosové rychlosti aplikací.  Pokud komunikační kanál vnáší do signálu fázové posunutí, demodulátor není schopen správně rozpoznat konstelační body. Proto jsou data často před modulací diferenciálně kódována.  BPSK je funkčně ekvivalentní s modulací 2-QAM.

Implementace.

Obecná forma pro BPSK lze popsat rovnicí: Používá dvě fáze, 0 a π. V konkrétním formě, jsou binární data často vyjadřována následujícími signály: kde formula_16 je frekvence nosné vlny.  Odtud prostor signálů zastupuje jednoho bázových funkcí kde jednička je reprezentována formula_18 a nula je reprezentována formula_19. Toto přiřazení je, samozřejmě, libovolný.  Toto použití těchto bázových funkcí je uvedeno na konci další části v diagramu časování signálu. Signál nahoře je kosinová vlna s BPSK modulací vytvářenou BPSK modulátorem. Proud bitů, který způsobuje tento výstup, je uveden nad signálem (ostatní části tohoto obrázku se týkají pouze QPSK).

Bitová chybovost.

Bitovou chybovost () BPSK při rušení AWGN lze vypočítat jako:  Vzhledem k tomu, že je pouze jeden bit na symbol, je to zároveň i symbolová chybovost.

Kvadraturní klíčování fázovým posuvem (QPSK).

Někdy nazývaná kvartérní PSK, PSK kvadrifáze, 4-PSK, nebo 4-QAM (čtyřstavová kvadraturní amplitudová modulace je identická s 4-PSK). QPSK používá čtyři body na konstelačním diagramu, rozmístěné na kružnici ve stejných rozestupech. QPSK díky použití čtyř různých fázových posuvů může kódovat dva bity na symbol. které jsou uvedeny v diagramu s Grayovým kódováním, aby se minimalizovala bitová chybovost (BER) – někdy se chybně chápe jako dvojnásobek chybovosti BPSK.  Matematická analýza ukazuje, že při použití QPSK místo BPSK lze buď zdvojnásobit rychlost přenosu dat při zachování stejné šířky pásma signálu, nebo snížit potřebnou šířku pásma na polovinu při zachování datové rychlosti BPSK. Ve druhém případě je bitová chybovost QPSK stejná jako u BPSK, přestože často je chybně uváděna vyšší.  Vzhledem k tomu, že rádiové kanály jsou přidělovány úřady jako je FCC (Federální komunikační komise), které předepisují maximální šířku pásma, je výhoda QPSK proti BPSK zřejmá: při stejné šířce pásma je přenosová rychlost QPSK dvakrát vyšší než přenosová rychlost BPSK při stejné chybovosti. Nevýhodou může být, že vysílače a přijímače pro QPSK jsou složitější než pro BPSK. Při současném stavu vývoje elektroniky je však rozdíl v nákladech velmi malý.  QPSK má stejně jako BPSK potíže se správným určením počáteční fáze na přijímací straně, takže v praxi se často používá QPSK s diferenciálním kódováním.

Implementace.

Popis QPSK lze získat malým rozšířením popisu BPSK a lze z něj odvodit i jak fungují PSK vyšších řádů. Vyjádření symbolů v konstelačním diagramu pomocí sinové a kosinové vlny používané při vysílání je:  Což dává čtyři potřebné fázové posuvy: π/4, 3π/4, 5π/4 a 7π/4.  Výsledkem je dvojrozměrný signálový prostor s jednotkovými bázovými funkcemi  První bázová funkce reprezentuje soufázovou složku signálu, druhá kvadraturní složku.  Signálová konstelace tvoří signálový prostor se 4 body  Faktory 1/2 ukazují, že celkový výkon je rovnoměrně rozdělen mezi obě nosné.  Porovnání těchto bázových funkcí s funkcí pro BPSK jasně ukazuje, že QPSK lze považovat za dva nezávislé BPSK signály. Všimněte si, že signálový prostor bodů pro BPSK nemusí rozdělit symbolovou (bitovou) energii mezi dvě nosné v systému uvedeném ve schématu BPSK konstelací.  QPSK modulátory a demodulátory mohou být realizovány mnoha způsoby. Ilustrační bloková schémata vysílače a přijímače jsou uvedena níže.

Bitová chybovost.

Přestože QPSK je čtyřstavová modulace, můžeme ji považovat za dvě nezávisle modulované kvadraturní nosné. Při této interpretaci sudé bity modulují soufázovou složku nosné vlny, liché bity kvadraturní složku, v obou případech modulací BPSK. Obě nosné mohou být demodulovány nezávisle na sobě.  V důsledku toho je pravděpodobnost bitové chyby u QPSK stejná jako u BPSK:  Aby se však dosáhlo stejné pravděpodobnosti bitových chyb jako u BPSK, musí QPSK používat dvojnásobný výkon (protože jsou přenášeny dva bity současně).  Symbolová chybovost je dána vztahem:  Pro velký odstup signálu od šum (což je pro praktické systémy QPSK nezbytné), platí pro pravděpodobnost symbolové chyby přibližný vztah:

QPSK signál v časové oblasti.

Na obrázku níže je znázorněn modulovaný signál pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Nahoře a uprostřed jsou dvě nosné vlny (kosinusová a sinusová), jak je uvedeno výše. Liché bity jsou reprezentovány soufázovou složkou, sudé kvadraturní složkou (přičemž první bit má číslo 1). Výsledný signál – součet obou složek – je znázorněn dole. Skoky ve fázi jsou změny fáze obou složek PSK na začátku každého bitového intervalu. Průběh úplně nahoře odpovídá popisu uvedenému výše u BPSK.  Binární data, která jsou přenášena touto křivkou jsou: 1 1 0 0 0 1 1 0.

Varianty.

Offset QPSK (OQPSK).

Offsetové kvadraturní klíčování fázovým posuvem () je varianta klíčování fázovým posuvem se 4 různými fázovými posuvy. Někdy se používá název "Odstupňované kvadraturní klíčování fázovým posuvem" ().  Vezmeme čtyři hodnoty z fáze (dva bity) v době, k postavení symbolu QPSK může dovolit fáze signálu na skok až o 180° a v čase. Je-li signál filtrován dolní propustí (jak je obvyklé ve vysílači), tyto fázové posuvy způsobují velké výkyvy amplitudy, což je vlastnost v komunikačních systémech nežádoucí. Vzájemným posunutím lichých a sudých bitů o časový interval odpovídající polovině symbolu (to jest o trvání jednoho bitu) se soufázová a kvadraturní složka nikdy nemění současně. Z konstelačního diagramu vpravo je vidět, že tím se fázový posuv v každém okamžiku omezí na nejvýše 90°. To vede k mnohem nižšímu kolísání amplitudy než neofsetový QPSK a je někdy v praxi preferován.  Obrázek vpravo ukazuje rozdíly v chování fáze mezi běžnou QPSK a OQPSK. Je vidět, že v prvním grafu se fáze může měnit skokem o 180°, zatímco v OQPSK nejsou změny nikdy větší než 90°.  Na obrázku níže je znázorněn modulovaný signál pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Všimněte si polovina doby trvání symbolu vzájemně kompenzují mezi dvou složek vln. Ke změnám fáze dochází přibližně dvakrát častěji než u QPSK (protože se signály nemění současně), ale nejsou tak velké. Jinými slovy velikost skoků je u OQPSK menší než u QPSK.

π/4-QPSK.

Tato varianta QPSK používá dvě identické konstelace, které jsou vůči sobě pootočené o 45° (formula_12 radiánů, odtud název). Obvykle jsou buď sudé nebo liché symboly používané pro výběr bodů z jedné konstelace a další symboly pro výběr bodů z druhé konstelace. Tím se zmenší maximální posuvy fáze ze 180° na 135°, což zmenší i fluktuace amplitudy, která u formula_12-QPSK jsou mezi OQPSK a neofsetovým QPSK.  Jednou z vlastností tohoto modulačního schématu je, že v případě, kdy modulovaný signál je reprezentován v komplexním oboru, žádné změny neprochází počátkem souřadného systému, tedy ani signál neprochází počátkem. To snižuje dynamický rozsah kolísání signálu, což je v praxi žádoucí.  Přitom demodulace formula_12-QPSK je poměrně snadná, díky čemuž se tato metoda modulace používá například v systému mobilních telefonů TDMA.  Modulovaný signál je uvedený níže pro krátký úsek náhodného binárního datového proudu. Konstrukce je stejná jako u výše uvedené obyčejné QPSK. Postupné symboly jsou převzaty z těchto dvou konstelací uvedených níže v nákresu. Tím je první symbol (1 1) převzaty z „modré“ konstelace a druhý symbol (0 0) je převzat ze „zelené“ konstelace. Všimněte si, že magnitudy obou složek vln se mění, zatímco se přepíná mezi konstelacemi, ale velikost výsledného signálu zůstává konstantní (konstantní obálka). Každý posuv fáze je mezi dvěma uvedenými diagramy časování.

SOQPSK.

Nepatentovaný tvarovaný offset QPSK (SOQPSK) je interoperabilní s patentovaným Feherovým QPSK (FQPSK), v tom smyslu, že ofsetový QPSK detektor integrate-and-dump produkuje stejný výstup bez ohledu na to, jaký druh vysílače se používá.  U těchto modulací se křivky I a Q opatrně formují tak, že se mění velmi hladce, a signál má konstantní amplitudu i během signálových přechodů. Místo okamžitých změn z jednoho symbolu na druhý, se mění plynule po kruhu konstantní amplitudy z jednoho symbolu na druhý.  Standardní popis SOQPSK-TG obsahuje třísložkové symboly.

DPQPSK.

Kvadraturní klíčování fázovým posuvem s dvojí polarizací () používá přepínání polarizace dvou různých QPSK signálů, čímž se dvojnásobně zlepší spektrální účinnost. Používání 16-PSK místo QPSK je cenově efektivní alternativou pro zdvojnásobení spektrální účinnosti.

PSK vyšších řádů.

Pro vytvoření konstelace PSK lze použít libovolný počet fází, ale 8-PSK je zpravidla PSK s nejvyšším používaným počtem fází. Při použití více než 8 fází je chybovost příliš vysoká a existují lepší i když složitější modulace jako je kvadraturní amplitudová modulace (QAM). Přestože počet fází může být libovolný, díky tomu, že se PSK používá pro přenos binárních dat, počet fází (a symbolů) je obvykle mocninou čísla 2, což umožňuje používat stejný počet bitů na symbol.

Bitová chybovost.

Pro obecné M-PSK neexistuje jednoduchý výraz pro pravděpodobnost symbolové chyby, pro formula_31. Pravděpodobnost lze získat ze vztahu:  kde  Pro velké formula_39 a formula_40 lze použít přibližný vztahem  Bitové pravděpodobnosti chyby pro M-PSK mohou být určeny přesně, pokud je známé bitové mapování. Pokud se používá Grayovo kódování, nejpravděpodobnější chyba při přechodu z jednoho symbolu na další produkuje pouze jednobitové chyby a  Graf na levé straně porovnává bitovou chybovost BPSK, QPSK (které je stejná, jak bylo uvedeno výše), 8-PSK a 16-PSK. Je vidět, že modulace vyšších řádů vykazují vyšší chybovost, ale poskytují vyšší surovou přenosovou rychlost.  Meze chybovosti různých digitálních modulačních schémat lze počítat uplatněním Booleovy nerovnosti na konstelace signálu.

Diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK).

Diferenciální kódování.

Diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK) je rozšířená metoda fázové modulace, která data kóduje změnami fáze nosné vlny. Jak již bylo zmíněno, u BPSK a QPSK existují nejednoznačnosti fáze, pokud je konstelace pootočena určitým vlivem na komunikační kanál, kterým prochází signál. Tento problém lze vyřešit tak, že datům neodpovídá určitá fáze, ale data způsobují určitou změnu fáze.  Například diferenciálně kódovaná binární '1' v BPSK může být přenášena změnou fáze o 180° a binární '0' nulovou změnou fáze. Další variantou DPSK je symetrické diferenciální klíčování fázovým posuvem (), kde '1' je kódována změnou fáze o 90° a '0' změnou fáze o -90°.  V diferenciálně kódovaném QPSK (DQPSK) se používají posuvy o 0°, 90°, 180°, -90°, které odpovídají hodnotám '00 ', '01', '11 ', '10'. Tento druh kódování může být demodulován stejným způsobem jako v případě nediferenciální PSK, ale fázovou nejednoznačnost lze ignorovat. Takto každý přijatý symbol je demodulován na jeden z formula_39 bodů v konstelaci a komparátor pak počítá fázový rozdíl mezi právě přijímaným a předchozím signálem. Rozdíl kóduje data jak je popsáno výše. Symetrické diferenciální kvadraturní klíčování fázovým posuvem (SDQPSK) se podobá DQPSK, ale kódování je symetrické a používá hodnot fázového posuvu -135°, -45°, 45° a 135°.  Níže je znázorněn modulovaný signál jak pro DBPSK tak pro DQPSK, jak je popsáno výše. Na obrázku se předpokládá, že signál začíná s nulovou fází, takže v čase formula_44 dochází u obou signálů k fázovému posuvu.  Analýza ukazuje, že diferenciální kódování přibližně zdvojnásobuje chybovost ve srovnání s běžným M-PSK, což lze ale překonat malým zvýšením formula_40. Tato analýza (a grafické výsledky níže) navíc uvažují pouze rušení aditivním bílým gaussovským šumem (AWGN). Ve skutečnosti bude mezi vysílačem a přijímačem v komunikačním systému fyzický kanál, který působí určitý fázový posuv PSK signálu. Proti zkreslení tohoto charakteru jsou diferenciální systémy odolnější než systémy, které jsou založeny na informaci o aktuální fázi.

Demodulace.

Pro signál, který byl diferenciálně kódovaný, existuje zřejmá alternativní metoda demodulace. Místo obvyklé demodulace a ignorování nejednoznačnost fáze nosné, se zjišťuje změna fáze mezi dvěma přijatými po sobě jdoucími symboly, a tato změna slouží k určení přenášených symbolů. Tímto způsobem použité diferenciální kódování se nazývá diferenciální klíčování fázovým posuvem (DPSK). DPSK se mírně liší od diferenciálně kódovaného PSK, protože při příjmu se přijaté symboly nedekódují jeden po druhém na konstelační body, ale místo toho se přímo porovnávají jeden s druhým.  Označme symbol přijatý v k-tém časovém slotu formula_46 a označme jeho fázi formula_47. Předpokládejme bez újmy na obecnosti, že fáze nosné vlny je nula. Složku aditivního bílého gaussovského šumu (AWGN) formula_48. Potom  Rozhodovací proměnná pro formula_50-tý symbol a formula_51-tý symbol je fázový rozdíl mezi formula_46 a formula_53. To znamená, že pokud formula_46 se promítá na formula_53, rozhoduje se podle fáze výsledného komplexního čísla:  kde horní index * označuje číslo komplexně sdružené. Za nepřítomnosti šumu je fáze formula_57, fázový posuv mezi dvěma přijatými signály, což může být použito k určení přenášených dat.  Pravděpodobnost chyby pro DPSK je obtížné určit obecně, ale pro DBPSK platí:  což je po numerickém vyčíslení jen o něco horší než běžné BPSK, zejména při vyšších hodnotách formula_40.  Použití DPSK odstraňuje potřebu složitých metod obnovení nosné, jejichž cílem je získat přesný odhad fáze, a může být atraktivní alternativou k běžné PSK.  Při optické komunikaci mohou být data diferenciálně modulována na fázi laseru různými způsoby. Modulátor je laser, který vysílá nepřerušovanou vlnu, a Mach-Zehnderův modulátor, který přijímá elektrická binární data. Například v případě BPSK laser vysílá sérii beze změn pro binární '1', a obrácení polarity pro '0'. Demodulátor se skládá z interferometru zpožďovací linky, které vytváří zpoždění jednoho bitu, takže lze porovnávat dva po sobě jdoucí bity. Při dalším zpracování se používá fotodioda k transformaci optického signálu na elektrický proud, takže se informace mění zpět do původního stavu.  Porovnání bitové chybovosti DBPSK, DQPSK a jejich nediferenciálních protějšků je znázorněno v grafu vpravo nahoře. Zvýšení chybovosti při použití DBPSK je poměrně malé ve srovnání se snížením složitosti, proto se DBPSK často používá v komunikačních systémech, které by jinak používaly BPSK. U DQPSK je však zvýšení chybovosti ve srovnání s běžným QPSK větší a návrhář systému musí hledat kompromis mezi zvýšením chybovosti a zvýšením složitosti.

Příklad: diferenciálně kódovaný BPSK.

V formula_51-tém časovém slotu volání je bit modulován formula_61, diferenciálně kódovaný bit formula_62 a výsledný modulovaný signál formula_63. Předpokládejme pozice symbolů v konstelačním diagramu ± 1 (což je BPSK). Diferenciální dekodér produkuje:  kde formula_65 označuje binární doplněk (doplněk modulo-2). formula_62 mění stav (z binární '0 'na binární '1' nebo z binární '1 'na binární '0'), pouze pokud formula_61 je binární '1'. Jinak zůstane v předchozím stavu. Toto je popis diferenciálně kódovaného BPSK uvedený výše.  Přijatý signál je demodulován, čímž se získá formula_68±1 a diferenciální dekodér opačným postupem vyprodukuje:  Proto formula_70 jestliže formula_62 a formula_72 se liší a formula_73 pokud jsou stejné. Proto pokud oba formula_62 a formula_72 jsou obrácené, formula_61 bude stále dekódován správně. Díky tomu nejednoznačnost fáze o 180° nevadí.  Diferenciální metody pro jiné PSK modulace mohou být navrženy podobně. Křivky pro DPSK jsou stejné jako pro diferenciálně kódovaný PSK uvedený výše, protože jediný rozdíl mezi oběma systémy je v přijímači.

Kapacita kanálu.

Křivka bitové chybovosti pro tento příklad v porovnání s obyčejným BPSK je vpravo. Jak bylo uvedeno výše, zatímco chybovost je přibližně dvojnásobná, potřebný přírůstek formula_40 k překonání je jen malý. Zvýšení formula_40 nutné k překonání diferenciální modulace v kódových systémech, nicméně, je větší – typicky asi 3 dB. Snížení výkonu je výsledkem nekoherentnosti přenosu – v tomto případě se vztahuje na skutečnost, že sledování fáze se úplně ignoruje.  Podobně jako všechny M-ární režimy modulace s M = 2 symboly, pokud je podáván exkluzivní přístup k pevné šířky pásma, kapacita kanálu jakéhokoli klíčování fázovým posuvem se zvyšuje až k b bitům na symbol, jak se zvyšuje odstup signál/šum.

Klíčování fázovým posuvem () je metoda digitální modulace, která pro přenos informací používá změny fáze referenčního signálu (nosné vlny). PSK se používá pro nižší rychlosti komunikace u Bluetooth, Wi-Fi a pro RFID.

Phase-shift keying (PSK) is a digital modulation process which conveys data by changing (modulating) the phase of a constant frequency reference signal (the carrier wave). The modulation is accomplished by varying the sine and cosine inputs at a precise time. It is widely used for wireless LANs, RFID and Bluetooth communication.


Význam marketingového komunikačního mixu.

Marketingová komunikace je vedle produktu, ceny a distribuce základním nástrojem marketingu. Firmy musí se svými současnými i potenciálními zákazníky komunikovat a obsah jejich sdělení musí být důkladně promyšlen. Často jsou pro zajištění kvalitní komunikace najímány externí reklamní agentury, jejichž odborníci připravují jednotlivé složky reklamní kampaně. Pro oblast služeb je komunikační mix nezbytný proto, že ve většině případů přibližuje nehmotný produkt spotřebiteli a tím snižuje jeho nejistotu při výběru a nákupu služby.

Úlohy marketingové komunikace.

Mezi základní úlohy marketingové komunikace patří:

Dělení marketingové komunikace.

Marketingovou komunikace lze rozdělit na základě různých faktorů.  1. podle prostředí, ve kterém probíhá: 2. podle časově významového kontextu: 3. podle zúčastněných komunikačních subjektů:

Postup při integraci nástrojů marketingové komunikace.

Zásadními úkoly při integraci nástrojů marketingové komunikace jsou:

Faktory ovlivňující marketingovou komunikaci.

Výběr konkrétních nástrojů marketingové komunikace ovlivňuje celá řada faktorů. Před výběrem konkrétních nástrojů a jejich vzájemnou integrací je nutné si položit základní otázky:

Složení komunikačního mixu.

Součástí marketingové komunikace jsou osobní a neosobní formy komunikace. Osobní forma je zastoupena osobním prodejem, neosobní forma zahrnuje reklamu, podporu prodeje, přímý marketing, public relations, sponzoring. Specifickou formou marketingové komunikace jsou veletrhy a výstavy, které jsou kombinací osobní a neosobní formy (viz Interní komunikace).

Osobní komunikační kanály.

Osobní prodej.

Osobní prodej je pěstováním obchodních vztahů mezi dvěma nebo několika osobami s cílem prodat výrobek nebo službu a zároveň vytváří dlouhodobé pozitivní vztahy. Je typický pro některé druhy zboží dlouhodobé spotřeby a služeb (pojišťovny). Velmi rozšířený je při prodeji mezi výrobci a distributory průmyslového zboží (business-to-business), kde každý produkt je komplexem, často vzniklým na zakázku. Podobně jako další nástroje propagace i forma osobního prodeje využívá prvky jiných nástrojů, především podpory prodeje, reklamu či publicitu. Výjimečnost spočívá v těsném kontaktu se zákazníkem, efektivnější komunikaci mezi partnery. Prodávající může bezprostředně sledovat reakce zákazníka, získává okamžitou zpětnou vazbu. Za nevýhodu oproti reklamě lze považovat podstatně menší dosah a vyšší nákladovost (viz Přímý prodej)  Dříve se osobní prodej snažil spíše o velice tvrdé a nevybíravé přesvědčování zákazníků ke koupi něčeho, co nepotřebují. Dnes se již aktivita a způsob osobního prodeje přenáší spíše k udržování kvalitních a dlouhodobých vztahů. Firma využívající osobního prodeje tak zákazníky do koupě nenutí, ale snaží se jim zajistit veškerý servis k tomu, aby byl nákup co nejpohodlnější, zákazník byl spokojen a neměl potřebu nákupu u konkurence.

Event marketing.

Pojem event marketing je poměrně novým pojmem. Jedná se snahu firmy zinscenovat zákazníkovi zážitek pořádáním různých akcí. Tento zážitek si zákazník spojí s danou firmou. Cílem je v takovém případě vyvolat v psychické a emocionální podněty. Event marketing podporuje image firmy.  Tvorba konkrétního eventu má tři fáze: Zde je třeba vymyslet a připravit samotnou akci. Je také třeba informovat potenciální zákazníky o pořádání eventu, pomocí ostatních marketingových metod. Zde dochází k přímé komunikaci firmy se zákazníky na konkrétním eventu. Je třeba využít všech možných interaktivních a multimediálních technik k zaujmutí zákazníka. Po skončení eventu je třeba vyhodnotit jeho úspěšnost a také vhodně upozornit zákazníky, že event pořádala ta konkrétní firma, aby nezapomněli, s kým měli tu čest.

Komunikace v prodejním, nebo nákupním místě.

Komunikace v místě prodejce je mocným nástrojem. V momentě kdy se zákazník rozhoduje o nákupu a vypraví se do obchodu, totiž má prodejce úžasnou příležitost k získání zákazníka na svou stranu. S tím úzce souvisí podpora prodeje. Jedná se o skupinu prostředků umístěných v obchodě a vně obchodu. Celková image obchodu pak velmi výrazně ovlivňuje zákazníka.

Výstavy a veletrhy.

Výstava, či veletrh je místo, kde se prodejci schází za účelem prezentace svého zboží. Veletrhy v oblasti produktu firmy se prakticky nekonají, nebo o ně není zájem, tudíž tuto položku není třeba důkladněji rozebírat.

Neosobní komunikační kanály.

Neosobní komunikační kanály jsou média, která přenášejí sdělení bez osobního kontaktu či zpětné vazby. Patří sem hlavní média, atmosféra a akce. Mezi důležitá média patří tištěná média (noviny, časopisy, direct mailing), vysílaná média (rádio, televize), obrazová média (billboardy, tabule, plakáty) a on-line a elektronická média (on-line služby, webové stránky, CD, DVD). Atmosféra je uměle vytvořené prostředí, které vytváří či posiluje u kupujícího inklinaci koupit si produkt. Proto jsou advokátní kanceláře a banky navrhovány tak, aby dávaly najevo sebedůvěru a další hodnoty, jichž si mohou klienti cenit. Akce jsou události inscenované tak, aby k cílovému publiku nějak promlouvaly. Například oddělení public relations pořádá tiskové konference, gala večery, výstavy a expozice, exkurze a další akce určené pro komunikaci s konkrétním publikem.  Metody neosobních kanálů jsou:

Reklama.

Reklama jako taková je jedním z nejstarších, nejdůležitějších a nejviditelnějších nástrojů marketingu. Používá se jako masový druh komunikace, tedy může působit na velký okruh lidí, ovšem její účinnost je diskutabilní. Je třeba velice důkladně zvážit jaká je naše cílová skupina a tedy i v jakém médiu budeme svou reklamu prezentovat. Nejmasovějším médiem pro zveřejnění reklamy je televize, které zdatně sekunduje internet. Následuje rádio, tisk a další.

Podpora prodeje.

Podpora prodeje je marketingovým nástrojem, který se zaměřuje na krátkodobé zvýšení prodeje. Jedná se o akci omezenou v čase i prostoru, která láká nové zákazníky a generuje dodatečný prodej u zákazníků stávajících. Časově omezenou slevou, či jinou výhodou se obchodník snaží stimulovat zákazníka k nákupu.  Snahou je, aby si zákazník na využívání daného zboží zvykl a následně byl ochoten nakoupit ho i za plnou cenu.

Přímý marketing.

Přímý marketing nevyžaduje tak vysoké náklady jako například televizní spoty a proto je mnohem dostupnější. Firma využívající přímý marketing kontaktuje stávající a potenciální zákazníky s cílem vyvolat okamžitou a měřitelnou reakci.  Slovo „přímý“ v tomto případě znamená, že firma využívá médií, která umožňují přímý kontakt. Přímou marketingovou komunikaci dělíme na:  Nástroje přímého marketingu jsou pak tyto:  Ke kvalitnímu přímému marketingu je také třeba vytvářet kvalitní databázi klientů a to jak stávajících, tak potenciálních. Každý kontakt je pro nás důležitý a také je důležité mít o lidech co největší počet informací, třídit je do různých skupin, aby marketing mohl být co nejpřímější.

Sponzoring.

Sponzorování je proces, ve kterém firma finančně podporuje jinou firmu, organizaci, člověka či aktivitu a veřejně se k tomu hlásí. Snahou firmy je v tomto případě ztotožnění zákazníka s podporovanou věcí. Firma tak může zvyšovat svou prestiž podporou prestižních záležitostí, může vzbuzovat citový dojem podporou charity, případně oslovovat sportovní fanoušky podporou jejich oblíbeného klubu, či sportovce. Dle De Pelsmackera je to nástroj komunikace, kdy sponzor pomáhá sponzorovanému uskutečnit jeho konkrétní cíl, či projekt a sponzorovaný napomáhá sponzorovi naplnit jeho komunikační cíle. Pokud tato podmínka není splněna, stane se ze sponzorství dárcovství, kde profituje víceméně jedna strana ze sympatií strany druhé.

Interaktivní (internetový) marketing.

Jednou z nejmocnějších marketingových zbraní dnešní doby je bezesporu internet. Je však třeba ho umět správně využívat. První velkou nutností každé firmy je mít vlastní webové stránky. Firma bez webových stránek jakoby dnes neexistovala. Stránky by měly být přehledné, intuitivní a lehce dohledatelné. Zákazník by se měl k nákupu dostat co nejpohodlněji. Další možností je reklama na internetu, na různých stránkách např. na stránkách o fotbalovém klubu reklama na obchod s fotbalovým vybavením.  V dnešní době nejefektivnější a postupně více a více využívanou marketingovou strategií na internetu, je posouvání odkazu na stránky firmy v prohlížečích, případně placená reklama na nich. Samostatnou kapitolou pak je placená reklama na sociální síti Facebook. Vyhledávač Google se může stát mocnou zbraní v rukou firmy. Firma se musí snažit dostat svoje webové stránky na vrchní pozice v přirozeném vyhledávání a také přemýšlet o vyhledávání placeném. Velmi oblíbeným komunikačním kanálem je všeobecně video. 20 % lidí si přečte text na stránkách, ale 80 % se podívá na video. Dále návštěvníci, kteří se podívají na video, zůstávají na webu v průměru o 2 minuty déle a pravděpodobnost nákupu vzroste o cca 64 %. Navíc web obsahující video má přibližně 50× větší šanci zařadit se mezi odkazy na první stránce Googlu. Tato sociální síť nabízí možnost placené reklamy, která se uživatelům jednak zobrazuje mezi příspěvky jejich přátel a také se zobrazuje v pravém sloupci, kde je pro reklamu místo. Uživatelé jsou jistým způsobem sledování v jejich činnosti na internetu, takže je Facebook schopen nabídnout jim co nejrelevantnější obsah.  Firma by se měla nejen snažit být na internetu vidět, ale také naopak využívat internet k průzkumům. Je to totiž ideální nástroj, kterým může zjistit, co zákazníci chtějí a také jim to následně nabídnout. Existují statistiky vyhledávačů, firma může pořádat různé ankety, dotazníky apod.

Public Relations.

Úkolem Public Relations (PR) ve firmě je udržování dobrého jména společnosti a komunikace se zákazníky. Oddělení vztahů s veřejností se stará o zlepšení pozice firmy v očích veřejnosti, udržování dobrých vztahů s médii a celkově by mělo vytvářet a udržovat v chodu marketingovou strategii firmy. Pro tyto účely se mi ale jeví více než vhodné rozšíření PR o CRM.

Customer Relationship Management.

CRM, management vztahů se zákazníky klade důraz na tvorbu vztahů se zákazníky a jejich udržení. Dle CRM je třeba vztahy se zákazníky dlouhodobě budovat abychom dosáhly jejich důvěry a loajality. Dle Wesslinga existují tři hlavní prvky CRM a doplňuje je čtvrtý.  Konkrétně jsou to:  Wessling a také Lehtinen důrazně upozorňují na fakt, že je třeba klást důraz na všechny tyto prvky pohromadě a varují před jednostranným pohledem na problematiku CRM.  Základní myšlenkou CRM tedy je, že podnik by měl vyznávat jasné hodnoty a řídit vnímání těchto hodnot zákazníky. K tomu je třeba vyvinout značné úsilí. Cílem je vytvořit se zákazníky takové vztahy, které jsou prospěšné i pro podnik. Jinými slovy, dobré vztahy se zákazníkem, který podniku nepřináší zisk, jsou zbytečné.  Jako každý jiný marketingový prvek, je třeba i úspěšnost CRM nějakým způsobem hodnotit. Wessling Nabízí tři měřitelné hodnoty. Jsou to:  Dle Weeslinga je dalším důležitým aspektem CRM odměna, kterou zákazník dostane. Tato odměna může být zákazníkovi poskytnuta, jak před nákupem, tak při nákupu, případně po něm. Zákazník si navíc na odměnu zvyká, tudíž je třeba neustále odměny měnit, vylepšovat a upravovat tak, aby plnily co nejlépe zákazníkovo přání. Je důležité, aby zákazníkova emoce v souvislosti s nákupem byla pozitivní.

Marketingový komunikační mix je součástí marketingového mixu. Jedná se o soubor prvků a médií, kterými se podnik snaží komunikovat relevantní informace se svými stávajícími a potenciálními zákazníky a tímto způsoben ovlivnit jejich rozhodování.

In marketing, the promotional mix describe a blend of promotional variables chosen by marketers to help a firm reach its goals. It has been identified as a subset of the marketing mix. It is believed that there is an optimal way of allocating budgets for the different elements within the promotional mix to achieve best marketing results, and the challenge for marketers is to find the right "mix" of them. Activities identified as elements of the promotional mix vary, but typically include the following:


Historie.

Ministerstvo vzniklo v říši Suej jako jeden ze šesti funkčních oddílů kanceláře "šang-šu", součástí kanceláře "šang-šu" bylo i za pěti dynastií a v říši Sung. Po splynutí „tří kanceláří“ "san-šeng" ("čung-šu šeng", "men-sia šeng" a "šang-šu šeng") bylo říši Jüan a zprvu i v říši Ming částí kanceláře "čung-šu". Roku 1380 byla kancelář "čung-šu" zrušena a ministerstva, včetně ministerstva obřadů, se osamostatnila a nadále byla přímo podřízena císaři.  Zodpovídalo za provádění obřadů a rituálů, organizaci návštěv zahraničních vyslanců, dozíralo nad státními školami, vedlo registry buddhistických a taoistických mnichů. Od roku 736 řídilo úřednické zkoušky. Podléhaly mu různé související agentury, např. v mingské době úřady poslů, rytců pečetí a hudební úřad, též dvůr císařských zábav a dvůr státních obřadů.  Obvykle se dělilo na čtyři odbory "s’" ():  V čele stál ministr "šang-šu" (), který měl za Tchangů hlavní třetí hodnost (v systému devíti hodností), vedlejší druhou za Sungů, hlavní třetí za Ťinů, Jüan a do 1380 Mingů, hlavní druhou po 1380 za Mingů a Čchingů, vedlejší první za Čchingů po 1730. Pomáhali mu dva náměstci ministra "š'-lang" (). Odbory vedl ředitel "lang-čung" ().  Za dynastie Jüan bylo slučováno s jinými ministerstvy, v letech 1260–1264 a 1266–68 bylo částí sjednoceného ministerstva státní správy, obřadů a daní "li-hu-li-pu" (), definitivně získalo samostatnost roku 1294.  Za Mingů a Čchingů bylo těsně spojeno s velkým sekretariátem, mnozí sekretáři měli titul ministra nebo náměstka ministra obřadů, případně přišli do sekretariátu z ministerstva.  Kromě ministerstva v hlavním městě říše (Nankingu, od roku 1421 Pekingu), existovalo v mingské době i paralelní ministerstvo obřadů ve vedlejším hlavním městě (v letech 1402–1421 Pekingu, od 1421 v Nankingu). Ministerstvo ve vedlejší metropoli mělo stejnou strukturu, avšak méně úředníků, Jeho pravomoc se vztahovala na vedlejší metropoli a metropolitní oblast.

Ministerstvo obřadů () či ministerstvo rituálu byl v Číně od 6. do 19. století jeden z ústředních úřadů státní správy čínských států, jmenovitě říší Suej a Tchang, států období pěti dynastií, říší Sung, Ťin, Jüan, Ming a Čching.

The Ministry or Board of Rites was one of the Six Ministries of government in late imperial China. It existed from the Tang (7th century) until the 1911 Xinhai Revolution. Along with religious rituals and court ceremonial, the Ministry of Rites also oversaw the imperial examination and China's foreign relations.


Život.

Narodil se do početné rodiny žijící v Dakaru. Byl oddaným muslimem. Po té, co vystudoval místní univerzitu, nastoupil do armády v pozici důstojníka. V roce 1993 byl přidělen k UNAMIR, mírové misi OSN ve Rwandě. 6. dubna 1994 bylo sestřeleno letadlo s rwandským prezidentem Juvénalem Habyarimanou a burundským prezidentem Cyprienem Ntaryamirou poblíž Kigali. Během následujících dnů začali radikálové uskutečňovat svůj genocidní plán. Odhaduje se, že při ní bylo zabito 800 tisíc až jeden milion Tutsiů a politicky umírněných Hutuů. Mezi prvními oběťmi genocidy byla rwandská premiérka Agathe Uwilingiyimana a 10 belgických vojáků operace UNAMIR, kteří ji měli chránit. Další den ráno se Diagne od uprchlíků v "Hôtel des Mille Collines" dozvěděl o vraždě a neozbrojen se vydal situaci prověřit. V komplexu OSN objevil skrývající se děti zavražděné premiérky Agathe Uwilingiyimana. Později ráno mu generál Roméo Dallaire přikázal vyčkat na příjezd obrněného transportéru a dopravit děti do bezpečí. Transportér však nedorazil a tak se rozhodl posadit děti na zadní sedadlo svého vozidla, zakrýt je dekou a odvézt je do hotelu.  Ačkoliv pravidla OSN zakazují pozorovatelům zachraňovat civilisty, podle výpovědí ostatního personálu UNAMIR pokračoval ve svých záchranných operacích. Přesné počty zachráněných jsou neznámé, odhady se pohybují od několika desítek ke stovkám. Jelikož na každém výjezdu musel překonat desítky kontrolních stanovišť, mohl při každém výjezdu převézt maximálně pět lidí. Využíval své rozsáhlé sítě kontaktů, vybudované v průběhu mise ve rwandské armádě a také ve vražedné milici. Situaci často zachraňoval vtipy a úplatky v podobě peněz a cigaret.  31. května se vracel sám ve svém džípu na velitelství OSN v Kigali se zprávou pro Dallaira od velitele rwandské armády, když za jeho vozidlo dopadl granát, odpálený Rwandskou vlasteneckou frontou, jehož střepina ho zasáhla do hlavy a okamžitě usmrtila.  Generál Roméo Dallaire ho ve své knize "Shake Hands with the Devil" nazval "nejstatečnějším ze všech" a zároveň podotkl, že upadne v zapomnění, protože je Afričan.  Byl pohřben v rodném Senegalu s vojenskými poctami. Zanechal po sobě manželku a dvě děti.

Mbaye Diagne (18. března 1958, Dakar, Senegal – 31. května 1994, Rwanda) byl kapitán a vojenský důstojník senegalské armády, pozorovatel Spojených národů během Rwandské genocidy v roce 1994. Během svého působení ve Rwandě zachránil mnoho životů, když poté, co bylo vojákům OSN nařízeno nezasahovat, pokračoval v této činnosti na vlastní odpovědnost.

Mbaye Diagne (18 March 195831 May 1994) was a Senegalese military officer who served in Rwanda as a United Nations military observer from 1993 to 1994. During the Rwandan genocide he undertook many missions on his own initiative to save the lives of civilians.


Definice vraku.

Definice vraku podle Námořní prefektury Atlantiku (La préfecture maritime de l'Atlantique):  Nicméně, tato definice ignoruje kritéria jako umístění nebo stáří vraku. Ochrana podvodního kulturního dědictví je poskytována "Úmluvou UNESCO o ochraně podvodního kulturního dědictví", která od roku 2012 chrání např. i vrak lodi Titanic.

Lodní vraky a ekologie.

Vraky jsou často zdrojem znečištění, zejména při potopení (ztráta paliva, náklad tvořený toxickými látkami nebo látkami znečišťujícími prostředí).  Na druhé straně se potopené lodní vraky stávají, (pokud jsou pokryty korály a jinými mořskými organismy), alternativním prostředím pro mnoho živočišných druhů. Potom se mohou stát bohatými místy pro jejich biodiverzitu. Některé vraky jsou předmětem vědeckých studií. Mnoho lodí a dalších zařízení bylo záměrně potopeno, aby vznikly umělé útesy. Někdy vraky působí jako zařízení lákající ryby, které potom rybáři chytají do sítí.

Největší vraky.

Největším vrakem byla po mnoho let sesterská loď Titanicu nazvaná Britannic (1914–1916). V roce 1916 najela na minu v Egejském moři. Loď se potopila za 55 minut, tedy mnohem rychleji než její dvojče Titanic. Loď objevil Jacques-Yves Cousteau roku 1975 v hloubce cca 120 metrů pod hladinou. Dne 13. ledna 2012 se stala největším vrakem 290 metrů dlouhá a 35 metrů široká loď Costa Concordia. Ta byla ale později z mělčiny vyzvednuta, odtažena a sešrotována.

Vraky a potápění.

Vraky jsou cílem průzkumu potápěčů, ale ne bez rizika. Nejčastější problém představuje možnost poškození přívodu vzduchu. Rezavé kovové trosky mohou způsobit potápěči řezné zranění. Vraky ponořené více než sto let jsou součástí světového kulturního dědictví a jsou chráněny "Úmluvou o ochraně kulturního dědictví pod vodou". Sekretariát "Úmluvy UNESCO o ochraně podvodního kulturního dědictví" se snaží působit na smluvní státy, aby lépe chránily své podvodní dědictví prostřednictvím mezinárodního právního rámce.

Známé československé a české lodní vraky.

Československá námořní nákladní loď Pionýr uvízla roku 1969 na korálových útesech u ostrova Mayaguana v souostroví Bahamy. Posádku se podařilo zachránit, ale loď se stala vrakem.  Loď Dyje, která vozila pasažéry na Vranovské přehradě, shořela roku 2012. Požár vypukl, když byla loď ukotvena u hráze. Později byl vrak lodi rozřezán na kusy a odvezen do šrotu.  Výletní loď Bulgaria, která byla roku 1955 vyrobena v bývalém Československu, se potopila roku 2012 na řece Volze. Tato katastrofa si vyžádala celkem 122 obětí.  Roku 1988 ztroskotala v důsledku chyby posádky na řece Labe výletní loď Poděbradka. Nehoda se stala nedaleko někdejší poděbradské letní restaurace Na Střelnici mezi zámkem a soutokem s Cidlinou.

Lodní vrak je to, co zbylo z lodi na hladině moře (plovoucí trosky), na pobřeží nebo na dně moře poté, co byla loď opuštěna, selhala nebo se potopila po incidentu (poškození, kolize, chyba navigace, atd.) nebo byla potopena. UNESCO odhaduje celkový počet vraků na 3 miliony, ale sotva tisíc jich má význam z hospodářského hlediska. Pojem vrak lodi se používá nejen ve vztahu k moři, ale např. též i v souvislosti s řekami či jezery.

A shipwreck is the remains of a ship that has wrecked, which are found either beached on land or sunken to the bottom of a body of water. Shipwrecking may be deliberate or accidental. In January 1999, Angela Croome estimated that there have been about three million shipwrecks worldwide (an estimate rapidly endorsed by UNESCO and other organizations).