Veřejné mínění.

Podle průzkumu Pew Global Attitudes Project z r. 2007 považuje 96 % Keňanů homosexualitu za společensky neakceptovatelný životní styl, což je z hlediska 45 zkoumaných zemí pátá největší největší míra despektu.  Nevládní Kenya Human Rights Commission v r. 2011 publikovala první výzkumný dokument o právním a sociálním postavení LGBTI Keňanů. Mezi těmi, kteří se vyoutovali, nebo byli vyoutováni, 89 % uvedlo, že se setkalo s odmítnutím. Vyoutování zaměstnanci se běžně stávají terčem vyčleňování z pracovního kolektivu, zesměšňováním, šikanou a diskriminací kvůli jejich odlišné sexuální orientaci nebo genderové identitě.  Hlavní příčinou tohoto fenoménu jsou tradiční náboženské a kulturní normy. Náboženští vůdci tří dominantních keňských církví katolické, anglikánské a islámské homosexualitu a transgender odsuzují jako projev dekadence, zvrácenosti a amorálnosti.  V červnu 2011 obvinil ředitel Kisauni Islamic College šejk Majid Obeid praktikující homosexuály z podílu na inflaci a neúrodě. Rada keňských imámů a duchovních sdělila jménem svého tajemníka šejka Mohameda Khalify následující: "Ptali jsme se keňských občanů, zda by odmítli spolupracovat s takovými lidmi a jimi vlastněnými podniky, a bylo nám odpovězeno, že pouze otevřená diskriminace je cestou zastavení bestiálních aktů. Tito lidé hrubě porušují práva celé společnosti, a proto jí nemůžou být přijímáni.  23. února 2012 se zmobilizovalo 100 lidí vedených náboženskými vůdci a stařešinou, aby zamezili setkání homosexuálů v "Likoni CDF Youth Empowerment and Library Centre". Zdejší policie jménem svého náčelníka Abagarra Guyo a distriktního úředníka Mose Oumy pak nařídila shromáždění zrušit. Šejk Amír Zani muzadhalfské mešity nazval seminář nezákonným, nebožským a neakceptovatelným a vyzval náboženskou komunitu, aby gaye zlynčovala, pokusí-li se zorganizovat takovou akci znovu. Nicméně na stranu organizátorů semináře se postavilo Ministerstvo mládeže a sportu s tím, že odpůrci nepochopili jeho účel. Náplní práce našeho úřadu je výchova a vzdělávání různých skupin, včetně... gayů... Naší cílem je prevence a osvěta v oblasti problematiky HIV/AIDS směřovaná na mládež, protože právě ona je nejvíce ohroženou skupinou....Gay komunita nás stejně jako ostatní oslovila a vyžádala si vzdělávání v oblasti bezpečného sexu, na který mají právo. Svojí činnosti nepodporujeme homosexualitu jako takovou, nýbrž pouhé poznání. V naší společnosti převládá vysoká míra sociální diskriminace a stigmat, pro nimž musíme bojovat. Vládní Kenya National Commission on Human Rights vydala v dubnu 2012 následující zprávu: LGBTI jsou diskriminováni, stigmatizováni a často se stávají terčem násilí z důvodu jejich sexuální orientace. V momentě, kdy potřebují zdravotní péči se setkávají s nevlídným zacházením ze strany lékařského personálu, který často porušuje jejich právo na soukromí tím, že sděluje jejich sexuální orientaci ostatním všem svým spolupracovníkům. Lékařský personál není přátelský a navíc disponuje velmi malým povědomím o sexualitě a reprodukci....LGBTI dále čelí psychickému týrání ze strany orgánů veřejné moci, které je aktivně stíhají za provozování "nepřirozených" sexuálních aktů. V případě napadení samozvanými strážci morálky je policie často neschopná nebo i neochotná jim poskytnout potřebnou pomoc. Pokud dojde k zatčení, policie je často podrobuje zbytečným tělesným a domovním prohlídkám kvůli předpokladu, že spáchali další trestné činy, zejména drogové delikty, případně, že se jedná o recidivisty. Během vyšetřovací vazby se setkávají s nedůstojným zacházením, mučením a požadováním finančních prostředků coby "výpalného", za nějž je jim pak následně slíbeno propuštění a výmaz z evidence. Sexuální násilí ze strany příslušníků policie není taktéž ničím neobvyklým....Pokud je jejich identita odhalená, LGBTI se nemají šanci prosadit na trhu práce, ani začít provozovat živnost - například prodávat na tržištích. Proto jsou v krajních případech často nuceni změnit místo svého pobytu a získat novou identitu.... Důvodem toho je také jejich vystěhovávání z nájmů, případně útoky ze strany sousedů, kteří jim nechtějí pronajímat své obydlí, případně se zdržovat v jejich blízkosti. Pokud se jim povede se tomuto vyhnout, bývá jim odepřeno právo se běžně zúčastňovat veřejného života - například chodit do veřejných bazénů. LGBTI mají často také odepřený přístup k bohoslužbě, neboť jsou ve společnosti považováni za nehodné, a většina místních církví a náboženských kruhů učí o LGBTI aktivitách jako o neakceptovatelných a protipřírodních. Peter Karajna, generální tajemník Národní rady keňských církví, na to pak 11. května 2012 odpověděl následovně: Když posloucháme takové diskuze směřující k postupnému uznávání homosexuality a prostituce, které jsou proti africkým hodnotám a morálce, jakož i našim křesťanským principům, cítíme se znepokojeni. Toto je záležitost, které požaduje odpovídající diskuzi napříč celou naší společností, a u které se musí brát v potaz naše hodnoty a přesvědčení. Stejného názoru jsou i naši muslimští bratři a sestry. Každopádně nejsme příznivci zatýkání a perzekuce lidí angažovaných v těchto aktivitách. Naopak jim chceme poskytnout odpovídající pomoc ve změně jejich pokřiveného cítění. Julius Kalu, biskup Keňské anglikánské církve v Mombase, měl podle dostupných zpráv v červenci 2012 říct, že veškeré aktivity směřované na prosazení stejnopohlavního manželství jsou pro křesťanské církve víc zničující než terorismus, navzdory několika teroristickým útokům směřovaným na keňské křesťany v tom samém roce. Nicméně 11. srpna 2012 měl Kalu při příležitosti setkání s LGBT křesťany říci, že svůj přístup změnil: „Ten, kdo řekl, že gayové jsou horší než teroristi, jsem nebyl já. Nikdy! Každopádně naší společnou prací je dobro těch, kteří milují Boha, a já káži, že články znevažující a zatracující je mi pomáhají se toho o nich dozvědět právě, co nejvíc. Z tohoto důvodu jsem byl kontaktován mnoha biskupy v posluchačských skupinách ve Velké Británii, Kanadě a jednotlivými členy LGBT komunity v Keni. Proto jsem si v této věci dokázal udělat jasno, a tudíž bych nikdy nic takového neřekl! Toto byla má první příležitost se setkat s LGBTI komunitou, zejména tou keňskou. Bylo mi vskutku stydno být pastýřem LGBT lidí v anglikánské církvi, a přitom o nich nic nevědět!“ Tento jeho subjektivní přístup ještě posílila vražda tanzanského LGBT aktivisty Maurice Mjomby v červenci 2012. Podle médii na ní reagoval Kalu rozrušeně, smutně a zklamaně. Uvedl, že pro lidské společenství je důležité žít v lásce, péči a harmonii s ostatními bez zdůrazňování jejich odlišností. Vraždu Mjomby odsoudil jako zbabělý a hříšný akt a vyjádřil přání, aby jednoho dne mohli LGBTI lidé žít ve svobodném světě bez násilí a diskriminace.  V r. 2014 zakázal Kenya Film Classification Board promítání LGBT filmu "Příběhy našich životů" vytvořený kolektivem umělců z Nairobi kvůli 'podpoře' homosexuality.

Mínění vládních představitelů.

V listopadu 2010 uvedl keňský premiér Raila Odinga, že chování homosexuálních párů je proti přírodě, a že shledává homosexuály lidmi zasluhujícími odmítnutí a potrestáni ze strany příslušných autorit. Dále uvedl, že homosexuální svazky jsou nepotřebné, protože podle posledních sčítání lidu je ve společnosti víc žen než mužů, a že muži zamilovávající se do mužů musí být jednoznačně nemocní, když je v naší společnosti tolik žen prahnoucích po partnerovi. K lesbám se vyjádřil tak, že není potřeba, aby ženy vytvářely takové vztahy, neboť jejich přirozenou životní rolí je porodit a vychovat děti. O den později odmítl Odinga vydat příkaz k trestnímu stíhání homosexuálních párů s tím, že je v Keni nelegální pouze stejnopohlavní manželství.  V listopadu 2010 oznámil vězeňský komisař Isaih Osugo, že všechny keňské věznice zavedou kamerový systém z důvodu prevence sexu mezi mužskými spoluvězni.  Přeseda soudců Nejvyššího soudu Keni Willy Munyoi Mutunga řekl během probíhajících oslav FIDA Uganda v Kampale 8. září 2011 toto: Jedním z terčů marginalizace je hnutí za práva gayů. Gay práva jsou lidská práva. A právě zde se cítím mírně omezen ve svém přístupu k lidským právům a sociálně justičnímu paradigmatu a samotnému faktu, že naše ústava a právní řád mají taková kontroverzní ustanovení. Pokud jde o lidskoprávní principy, na kterých pracuji, nejsem zastáncem implementace skupinových lidských práv. Tento problém musíme umět spojit s obecným hnutím za lidská práva ve východní Africe, chceme-li být schopní čelit výzvám ze strany politických a náboženských sil v této oblasti. Argumenty některých našich lidskoprávních aktivistů sdružené pod společným názvem "morální argumenty" jednoduše prosazují lidskoprávní principy oportunisticky a selektivně. My je ale potřebujeme spojit dohromady do jednoho hnutí tak, abychom byli schopni vést finální a závěrečnou diskuzi.

Adopce dětí.

Zákon o dětech 2001 znemožňuje homosexuálům a nesezdaným párům osvojení dětí. Byť toto omezení není aplikováno specificky soudy smějí odmítat osvojování osobami nebo skupinami osob, pokud shledá že by to nebylo v nejlepším zájmu osvojovaného dítěte.

Mezinárodní nátlak na Keňu, aby dekriminalizovala stejnopohlavní sexuální aktivity.

Zpráva a doporučení Mezinárodního paktu pro občanská a politická práva.

Keňa přistoupila k Mezinárodnímu paktu o občanských a politických právech 1. května 1972. Podle článku 40 tohoto paktu a Výboru OSN pro lidská práva a doporučení z 24. března 2005 byla Keně vyčteno 18leté zpoždění v druhé periodické zprávě. Keňa byla vyzvána ke zrušení sekce 162 trestního zákona kriminalizující homosexualitu. 19. srpna 2010 odpověděla Keňa ve fázi třetí periodické zprávy na doporučení takto:  Keňa nemůže dekriminalizovat homosexuální svazky, protože její postoj spočívá v tom, že takové akty jsou tabu a zločinem proti přírodě, který odporuje našim kulturním hodnotám a tradicím. I samotná veřejnosti dává našim právním expertům jednomyslný signál, aby upustili od inkluze homosexuálních práv do nové ústavy. V závěru uvádíme, že vláda nikoho nediskriminuje v přístupu ke službám. Žádný zákon nikoho nenutí deklarovat svojí sexuální orientaci ve všech situacích. Keňa se pak k této problematice vyjádřila v květnu 2012 ještě jednou. Keňa v současné době nepodnikla žádný pokus o dekriminalizaci homosexuálních vztahů. Veřejné mínění je ostře proti takovému postupu. Naše ústava v článku 45 (2) jasně říká, že každý keňský občan má přirozené právo uzavřít sňatek s osobou opačného pohlaví založený na svobodném prohlášení obou stran. Dále článek 27 (4) ústavy říká, že diskriminační důvody nejsou omezeny, a tudíž je zde právní prostor pro lidi, kteří se cítí kráceni na svých právech kvůli odlišné sexuální orientaci přímo i nepřímo ze strany státu a jiných subjektů našeho práva....Až se podaří trochu změnit veřejné mínění, vláda může přistoupit k jistým opatřením chránících zájmy leseb, gayů, bisexuálů a translidí...

Univerzální periodický přezkum.

Výbor OSN pro lidská práva v květnu 2010 dokončil Univerzální periodický přezkum o situaci lidských práv v Keni. Během něj Keňa sdělila: Pokud jde o homosexuální vztahy, zaznamenaly jsme několik případů intolerance kvůli kulturnímu přesvědčení a jednoznačnému odmítání dekriminalizace takových vztahů, jejíž téma bylo předmětem disuzí ústavních činitelů. Nicméně tak jako tak vláda nepodporuje diskriminaci v přístupu ke službám. Keňa pak následovně obdržela následující doporučení (země, která iniciovaly doporučení, jsou uvedené v závorkách): Podnikněte konkrétní kroky ve snaze o ochranu a rovné zacházení s lesbami, gayi, bisexuály a translidmi (Nizozemsko); dekriminalizujte konsensuální stejnopohlavní sexuální aktivitu mezi dospělými (Česká republika); zrušte veškerou legislativu kriminalizující sex mezi dospělými (Spojené státy americké); dekriminalizujte homosexualitu zrušením všech právních ustanovení trestajících sexuální vztahy mezi lidmi stejného pohlaví, jak požaduje od prosince 2008 Deklarace a ochraně lidských práv jiných sexuálních orientací přijatá Valným shromážděním OSN (Francie) V reakci na to Keňa 6. května 2010 znovu deklarovala, že homosexuální svazky jsou v Keni kulturně neakceptovatelné. Podrobněji se vyjádřil Geoffrey Kibara, tajemník odboru pro justici a ústavní záležitosti při Ministerstvu spravedlnosti, národní kohezi a ústavních záležitostí, který řekl na půdě keňské delegace toto: Rádi bychom řekli následující: Pokud se někdo stal terčem netolerance k homosexuálním vztahů, pak to bylo především z důvodu náboženství a naší kultury. Tyto vztahy jsou v naší zemi prostě považovány za tabu. Jediná cesta, která by vedla k jejich většímu přijetí, je postupná a dlouhodobá kulturní změna. Ale v současnosti tu převažuje vysoká míra odporu k dekriminalizaci homosexuálních vztahů. Nicméně jak již bylo uvedeno v předchozích zprávách naše vláda nepodporuje diskriminaci lidí, kteří praktikují homosexuální vztahy. Diskriminace v přístupu ke službám je explicitně zakázaná, zejména jedná-li se o přístup k prevenci HIV/AIDS a zdravotní péči. Prevence a léčba HIV/AIDS je právně upravená v zákoně o prevenci HIV/AIDS a zamezování jeho šíření z r. 2006, který přímo zakazuje diskriminaci homosexuálních vztahů nebo jedinců s jinou sexuální orientací.

Nátlak ze strany Ministerstva zahraničí USA.

Zpráva Ministerstva zahraničí Spojených států amerických, oddělení lidských práv, z r. 2011 shledala, že sociální diskriminace byla ve sledovaném roce (2011) rozšířená a způsobila několik ztrát zaměstnání a odpírání rovného přístupu ke vzdělávání. Násilí proti LGBT komunitě se nejčastěji objevuje ve venkovských oblastech a mezi utečenci. Nevládní skupiny zaznamenali, že policie sice proti němu bojuje, ale sympatiemi k LGBT zrovna moc neoplývá.  26. června 2012 se Velvyslanectví USA v Nairobi pokusilo o akci, která by se dala považovat za první festival LGBT hrdosti v Keni. Úřad pro veřejné záležitosti při ambasádě řekl: "Americká vláda tímto jasně ukázala, že lidská práva LGBT jsou centrálně determinovaná její lidskoprávní politikou, a že se bude aktivně zasazovat o jejich globální šíření do celého světa prostřednictvím její zahraniční politiky. Podobná akce uskutečnily americké ambasády po celém světě.

Homosexualita je v Keni považována za obrovské tabu a útok na kulturní a morální hodnoty. Stejnopohlavní sexuální akty jsou podle keňských zákonů trestné činy. Navzdory tomuto funguje v zemi několik organizací lobbujících za zlepšování a posílení LGBT práv.

L'homosexualité reste criminalisée au Kenya, même s'il y a peu de poursuites fondées sur le Code pénal, les personnes LGBT (lesbiennes, gays, bisexuels et transsexuels) font l'objet d'un harcèlement policier continuel.


Charakteristika.

XAMPP je jednoduchá odlehčená distribuce Apache, která pro vývojáře velmi jednoduše vytvoří lokální webový server pro vývoj a testování. Instalační balíček obsahuje vše potřebné – serverovou aplikaci (Apache), databázi (MariaDB) a skriptovací jazyk (PHP). XAMPP je multiplatformní, což znamená, že funguje na Linuxu, na Mac OS i Windows. Vzhledem k tomu, že většina implementací webových serverů využívá stejné komponenty jako XAMPP, je přechod z lokálního testovacího serveru na živý server velmi snadný.

Etymologie.

Termín XAMPP je zřejmou zkratkou. Na webových stránkách Apache Friends však není uvedena žádná oficiální vysvětlení akronymu.  Termín může být neoficiálně rozdělen takto: Dne 19.10.2015 byl databázový server MySQL nahrazený databází MariaDB, což byl XAMPP verze 5.5.30 a 5.6.14, ale zkratka se tím nezměnila.  Zatímco obě písmena P jsou de facto zaměnitelná, konvence použité na webových stránkách Apache Friends naznačuje, že první písmeno P je krátké pro PHP a druhé písmeno P je zkratkou pro Perl.

Předpoklady.

XAMPP vyžaduje stažení a následné spuštění jednoho ze souborů zip, tar, 7z nebo exe. Při instalaci je vyžadována malá nebo žádná konfigurace obsažených komponent.

Funkce.

XAMPP je pravidelně aktualizován na nejnovější verze aplikací Apache, MariaDB, PHP a Perl. Dodává se také s řadou dalších modulů včetně OpenSSL, phpMyAdmin, MediaWiki, Joomla, WordPress a další. Samostatné vícenásobné instance protokolu XAMPP mohou existovat v jednom počítači a jakoukoliv instanci lze zkopírovat z jednoho počítače do jiného. XAMPP je nabízen v plné a standardní verzi (menší verze).

Aplikace.

XAMPP aktuálně k instalaci nabízí tyto přídavné moduly či aplikace:

Použití.

Oficiálně designéři XAMPP zamýšleli jej používat pouze jako vývojový nástroj, který umožnil návrhářům a programátorům webu otestovat práci na svých počítačích bez přístupu k internetu. Aby to bylo co nejjednodušší, je ve výchozím nastavení zakázáno mnoho důležitých funkcí zabezpečení. XAMPP má schopnost poskytovat webové stránky na veřejném Internetu. Pro ochranu nejdůležitějších částí balení je k dispozici speciální nástroj. XAMPP také poskytuje podporu pro vytváření a manipulaci s databázemi v databázích MariaDB a SQLite. Jakmile je nainstalován XAMPP, lze se ke vzdálenému serveru připojit pomocí FTP klienta, například FileZilla, což má mnoho výhod při využívání systémů správy obsahu (CMS), jako je Joomla nebo WordPress. Je také možné se připojit k místnímu počítači přes FTP pomocí editoru HTML.

XAMPP (/ˈksamp/) je v informatice označení pro multiplatformí softwarový balíček vyvinutý firmou Apache Friends. Obsahuje volně dostupný otevřený software (webový server Apache, databáze MariaDB, mail server Mercury MTS a interpret programovacích jazyků PHP a Perl). Označení XAMPP se skládá z pěti písmen, kde každé reprezentuje jednu zmíněnou funkci: multiplatformní v – překladu Cross-Platform (X), Apache (A), MariaDB (M), PHP (P) a Perl (P).

XAMPP est un ensemble de logiciels permettant de mettre en place un serveur Web local, un serveur FTP et un serveur de messagerie électronique. Il s'agit d'une distribution de logiciels libres (X () Apache MariaDB Perl PHP) offrant une bonne souplesse d'utilisation, réputée pour son installation simple et rapide. Ainsi, il est à la portée d'un grand nombre de personnes puisqu'il ne requiert pas de connaissances particulières et fonctionne, de plus, sur les systèmes d'exploitation les plus répandus.


Příběh.

Příběh začíná v Paříži roku 1885. Hlavním protagonistou příběhu je Georges Duroy, bývalý voják, který po tři roky sloužil v Alžírsku. Již šestým měsícem se živí jako úředník. Pocit chudoby, znuděnost a veškerá absence jakéhokoliv uznání a moci v něm vyvolávají silné touhy po obrodě. Potkává svého přítele z armády, Charlese Forestiera, kterému se svěřuje se svým problémem. Ten mu umožňuje, aby se stal redaktorem listu "La Vie Française" a zahájil tak kariérní život člověka na úrovni. Duroy se seznamuje s manželkou Forestiera Madelaine Forestierovou, která mu je představena, když žádá svého kolegu Charlese, zda by mu nepomohl s prvním článkem. První článek od Madelaine, jímž se hlavní hrdina s hrudí vzpřímenou chlubí, kde může, je na světě. Jeho kariérní život na první pohled připomíná bublinku ve vodě. Z řádového bezvýznamného zaměstnance "La Vie Française" se stává vlivný a důležitý šéfredaktor s velkým politickým vlivem. Jeho soukromý život nezahálí daleko za jeho profesním životem. Forestiovi s vlivnými politickými konexemi ho představují svým přátelům. Seznamuje se s Clotildou de Marelle, jejíž manžel pravidelně odjíždí na dlouhé pracovní cesty, a její dcerou Laurine de Marelle, která se do něj platonicky zamiluje a dává mu přezdívku Miláček. Georges Clotildu svádí a stává se jejím milencem. Mezitím Forestier, který je stále jeho nadřízeným, uráží Duroye a ten s pochroumaným egem nepřichází na nic lepšího než, že svede Madelaine. Výsledkem jeho snahy je několik jízlivých a cynických komentářů paní Forestiové a nabídka, aby se stali pravými přáteli bez vedlejších motivů.  O několik měsíců později se zhoršuje dlouhodobě zanedbávaný zdravotní stav Forestiera. Odjíždí s Madelaine na jih Francie s vírou brzkého uzdravení. Brzy poté od ní Georges obdrží dopis, zda by jí pomohl při těžkých, posledních chvílích svého manžele Charlese. Zdánlivě smutná a pochmurná situace se ukazuje být velmi výhodnou. Záhy po posledním výdechu ukončující dlouhá těžká muka umírajícího muže žádá Duroy Madelaine v přítomnosti nebožtíka o ruku. Madelaine si nechává pár týdnů na rozmyšlenou, nakonec souhlasí. Duroy přijímá šlechtickou podobu jména Du Roy a jede s paní Du Royovou na venkov za svými rodiči. Romantické představy Madelaine jsou ovšem na míle daleko od řádně zrezivělého podnosu událostí, jež se udály v kouzelné mimoměstské přírodě. Z pana a paní těžkopádných se nejlépe předvedla matka, která značně žárlila a představovala si namísto hezké aristokratky selku při těle. Vracejí se a podobně jako za starých časů Madelaine psala články za Charlese, nyní pomáhá tvořit i Georgeovi. V práci na to více než málo upozorňují tím, že ho označují za Forestiera. Začíná z toho být na nebožtíka až chorobně žárlivý. Proto nutí Madelaine, aby přiznala nevěru svému bývalému manželovi. Svého dosáhne pouze částečně. Madelaine pouze naznačuje, že Charlesovi nasadila parohy, ale celá situace se tím jenom zhoršila. Georges ztrácí zájem o Madelaine a vrací se k zájmu o peníze a moc.  Aby se dokonale zbavil své žárlivosti na nebožtíka, začíná aféru s Virginii Walterovou, pobožnou a věrnou manželkou vlastníka listu "La Vie Française", která nikdy před tím neměla milence. Po velice obtížném a zdlouhavém svádění se do Georgese velmi zamiluje. Tolik, že mu to začíná být až protivné. Nic na tom nemění ani s její pomocí dosažené zisky. Du Roye několik následujících měsíců obtěžuje a snaží se mu opět zalíbit. Mezi tím, ačkoliv je již velmi mocný a bohatý, začíná žárlit na zámožného Waltera. Chce stále více a více. Oblouzňuje hezčí z dcer Walterových Suzanne, která se do něj zamilovává. Jeho manželka se mu stává přítěží, a proto se jí zbavuje tím, že jí prokáže nevěru. Přiměje Suzanne, aby se nechala dobrovolně unést. Ačkoliv se Virginie zmítá v záchvatech žárlivosti a cítí ke své vlastní dceři namísto mateřské lásky nenávist, Walterovým nezbývá, než Du Roy svolit ke sňatku s jeho dcerou. Celý příběh končí svatbou. Miláček začíná přemýšlet o tom, že se stane poslancem. Na závěr matka nevěsty odpouští Du Royovi, že si bere její dceru, a tím se v něm opět probouzí zájem o ni.

Jazyk a kompozice.

Kniha je psána chronologicky v er-formě. Příběh je vyprávěn neosobním vypravěčem. Je použit převážně spisovný jazyk. Hovorová a nespisovná slovní zásoba se v románu vyskytuje velmi zřídka.

Adaptace.

Divadlo.

Česká jevištní verzi příběhu měla premiéru 11. dubna 2008 v Městském divadle Mladá Boleslav. Režie: Pavel Khek; Petr Mikeska v roli hlavního protagonisty příběhu Georges Duroy.  V červenci 2011 byl v londýnském White Bear Theatre uveden "Bel Ami: The Musical". Premiéra se konala 12. července. Hru napsala a režírovala Linnie Reedmanová s hudbou a texty od Joea Evanse.

Kulturní vliv.

Anglický spisovatel John Braine uvádí, že jeho oblíbeným autorem je Guy de Maupassant a že jeho první román "Pokoj v patře" (1957) byl napsán na motivy Miláčka.  Slovenský režisér, scenárista a producent gay erotických filmů Lanny Jánošov pojmenoval svou produkční společnost po tomto románu Bel Ami a sám přijal (jen mírně upravené) umělecké jméno podle hlavní postavy George Duroy.

Miláček (ve francouzském originále "Bel-Ami") je druhý román francouzského spisovatele Guy de Maupassanta, jenž byl vydán v roce 1885. Žánrově se jedná o společensko-kritický román s realistickými a naturalistickými prvky. Autor se zaměřuje spíše na syžet než na popisy prostředí.

Bel-Ami est un roman réaliste de Guy de Maupassant (1850-1893), publié en 1885. Le roman paraît d'abord sous forme de feuilleton dans le quotidien "Gil Blas", avant d'être édité en volume aux éditions Ollendorff. L'action du récit se déroule à Paris pendant la seconde moitié du.


Popis.

Činčila vlnatá je podobného vzhledu jako malý králík, bývá od hlavy na konec těla dlouhá 22,5 až 28 cm a průměrně váží 0,5 až 0,8 kg. Dlouhý huňatý ocas mívá asi třetinovou délku těla. Má širokou hlavu, dlouhé uši a velké černé oči. Její silné zadní nohy umožňují rychle běhat a skákat. Na hřbetě je namodralá, šedavě bílá nebo hnědavě šedá, břicho má žlutavě bílé. Charakteristická je její "plyšová", velmi hustá a měkká srst. Zatímco lidem z vlasového folikulu vyrůstá jeden vlas, u činčily to bývá více než padesát chlupů. Viditelný pohlavní dimorfismus spočívá ve velikosti, samci jsou větší a delší než samice.

Chování.

Vyskytují se pouze na několika lokalitách v opuštěných, špatně přístupných, vyprahlých oblastech severních chilských And, obvykle v nadmořské výšce 400 až 1650 m. Půda je tam kamenitá nebo písčitá s řídkým výskytem trnitých keřů, sukulentů, kaktusů a s porostem nízkých suchomilných travin. Činčily si tam zřizují úkryty pod kameny nebo ve skalních štěrbinách.  Plachá zvířata žijí v koloniích, které se v minulosti skládaly i ze stovky jedinců, v současnosti bývají až desetkrát menší. Nory si vyhrabávají mezi kořeny rostlin a pod kameny, nebo využívají skalních trhlin. Jsou to noční zvířata, jejich aktivita vrcholí za soumraku a svítání, kdy opouštějí nory a shánějí potravu. Ojediněle lze za slunných dnů spatřit i přes den, jak hbitě lezou a skáčou po skalnatém terénu v okolí nor. Samice jsou dominantním pohlavím a bývají vůči sobě poměrně agresivní, vrčí, cvakají zuby a močí, fyzicky však na sebe neútočí, v době říje se podobně chovaní i k samcům. Jedince chovaného v domácnosti lze navyknout na majitele, s kterým si pak hraje.

Potrava.

Jsou to všežravci, živí hlavně tvrdou trávou, mladými výhonky keřů, semeny a ostatní dostupnou vegetací, nepohrdnou ani příležitostně lapeným hmyzem nebo ptačími vejci. Jejich běžná strava je málo výživná a chudá na tekutiny. Při krmení sedí vzpřímeně na zadních nohou a žrádlo si přidržují předními tlapkami.

Rozmnožování.

Samice jsou monogamní a mívají dva vrhy za rok, obvykle v květnu a listopadu. Po 111 dnech březosti se rodí dvě až tři poměrně velká mláďata, která váží 35 gramů, vidí a jsou plně osrstěná. Samice je kojí až dva měsíce a ve věku osmi měsíců se stávají pohlavně dospělá. V přírodě se předpokládá jejich průměrný věk okolo 10 let, v zajetí někteří jedinci žijí i 20 roků. Z přirozených nepřátel je nejvíce ohrožují lišky a sovy.

Ohrožení.

Ve volné přírodě byla ještě počátkem 19. století početným druhem, s nástupem osídlování tamní krajiny začala být lovena pro maso a příležitostně i kožešiny. S příchodem 20. století se kožešina stála módní záležitosti a činčily začaly být ve velkých počtech lovené a také lapané a odvážené na kožešinové farmy. Uvádí se, že v létech 1895 až 1921 bylo z Chile vyvezeno více než tři milióny kožešin a živých zvířat.  Nelegálním lovem a ničením přirozeného prostředí, vypalováním a mýcením tamních keřů za účelem rozšíření pastvin pro skot a kozy, se jejich stavy v polovině 20. století natolik snížily, že byly činčily považované za téměř vymizelé. V Chile je jejich lov i vývoz živých zvířat již od roku 1929 zakázán, ale na odlehlých územích je zákaz pramálo vynucován.  Roku 1977 byla činčila vlnatá zařazena do CITES I a v roce 1983 byla zřízená speciální rezervace na jejich ochranu Reserva nacional Las Chinchillas, ve které žije asi polovina z celkové současné populace. V roce 2016 odhadoval IUCN jejich celkový počet na 5350 zvířat a předpovídá dále jejich pokles. Je proto na stránkách IUCN vyhodnocená jako ohrožený druh (EN).

Činčila vlnatá ("Chinchilla lanigera") je endemický jihoamerický, téměř vyhubený hlodavec žijící na severu Chile podél Andského pohoří. V minulosti byl v rodu činčila rozeznáván pouze jediný druh, který byl po výsledcích z molekulárního výzkumu rozdělen na dva, činčilu vlnatou a činčilu krátkoocasou. Areály obou druhů se v přírodě částečně překrývají, zvířata se příležitostně kříží, ale samčí potomci jsou neplodní.

Le chinchilla à longue queue ou Chinchilla lanigère (Chinchilla lanigera), est un rongeur du genre chinchilla, famille des chinchillidés. C'est un animal nocturne, de taille moyenne a la fourrure grise très douce et dense. Exterminé pour sa peau au, on le pensait disparu dans les années 1960 mais dont on a retrouvé depuis 1975 quelques populations sauvages dans la haute Cordillère des Andes. Déclarée vulnérable en 1996, en 2008 le statut de l'espèce est révisé en danger critique d'extinction.


Životopis.

Narodil se v Detroitu. Byl nejmladší ze tří dětí. Měl dvě starší sestry. Jeho matka ho oslovovala přezdívkou "Sonny" a tato přezdívka mu zůstala celý život. Když mu bylo sedm let, rodina se přestěhovala do Inglewoodu v Kalifornii, kde navštěvoval školu Inglewood High School. Zde však neodmaturoval. Svou kariéru nejprve začal jako textař. V roce 1964 začal spolupracovat se zpěvačkou Cher, se kterou nazpíval známou píseň "I Got You Babe". Vystupoval také v televizi a filmech (zahrál si například v hororu z roku 1986 "Troll" nebo ve filmu "Hairspray").

Politická kariéra.

Do politiky vstoupil poté, co zažíval velkou frustraci z místní správy při pokusu otevřít restauraci v Palm Springs. Vyhlásil, že se chce stát starostou Palm Springs, což se mu nakonec podařilo. Jako starosta Palm Springs sloužil tři roky (od roku 1988 do roku 1992). Také pomáhal při pořádání mezinárodního filmového festivalu, který se každoročně v Palm Springs koná. V roce 1992 se ucházel o republikánskou nominaci, která však připadla konzervativnějšímu Bruci Herschensohnovi. Ale již v roce 1994 byl zvolen do sněmovny reprezentantů Spojených států amerických. Prosazoval obnovu Saltonského moře.

Smrt.

Zemřel na následky zranění, které si přivodil při lyžování v Nevadě.

Osobní život.

Byl několikrát ženatý – poprvé se oženil s Donnou Rankinovou, se kterou měl dceru Christine. Jejich manželství však skončilo v roce 1962. V roce 1964 se oženil s Cher, s ní měl jednu dceru jménem Chastity (Chaz) – v dospělosti změnila pohlaví. Jeho dalšími manželkami byly Susie Coelhová a Mary Whitakerová, se kterou měl dvě děti.

Sonny Bono, vlastním jménem Salvatore Phillip Bono (16. února 1935 Detroit – 5. ledna 1998) byl americký zpěvák, producent a politik. Do povědomí veřejnosti se dostal hlavně díky spolupráci a manželství se zpěvačkou Cher.

Salvatore Phillip Bono, dit Sonny Bono, né le à Détroit (Michigan) et mort le à South Lake Tahoe (Californie) des suites d'un accident de ski, est un chanteur, acteur et homme politique américain membre du Parti républicain.


Rozšíření.

Bylina pochází ze severoamerického východního pobřeží Kanady a Spojených států, z prostoru mezi pobřežím Atlantského oceánu a Appalačským pohořím, kde roste na mokrých, často slaných půdách. Lidským přičiněním byla rozšířena i do blízkého Mexika, na některé ostrovy v Karibiku, na jih Austrálie, na Nový Zéland a téměř do celé Evropy.  Původně byla jako nenáročná, na podzim kvetoucí květina vysazovány do zahrad, odkud zplaněla do volné přírody, kde se někdy kříží s dalšími severoamerickými druhy se stejným osudem. V české krajině byla zaznamenána již roku 1850 a v současnosti je považována za invazní druh. Dosud se příliš nešíří, maximum jejího výskytu je v okolí velkých měst (Praha, Brno).

Ekologie.

Mimo zahrad ji lze spatřit na rumištích, skládkách odpadu ze zahrad, na březích vodních toků nebo nádrží a při okrajích lužních lesů, kde nachází mírně vlhké, humózní a na živiny bohaté půdy, snáší mráz do -28 °C. Požaduje vzdušnou půdu a má určité požadavky na živiny a vodu, hlavně na konci jara při zakládaní lodyh. Nejvíce kvete na plném slunci, snese však i polostín. Rostliny začínají rašit v dubnu a kvetou od srpna do října, nástup kvetení je závislý na délce dne. Všeobecně platí, že za dlouhého dne dochází k prodlužování výhonů a jejich větvení, zatímco nástup krátkého dne spouští tvorbu květů.

Popis.

Vytrvalá, dlouhověká bylina s přímými, lysými, v horní půli se silně větvícími se lodyhami vysokými 0,4 až 1,2 m. Jsou střídavě porostlé přisedlými, tmavě zelenými, tuhými, široce kopinatými či eliptickými listy až 20 cm dlouhými a 4 cm širokými, které jsou na bázi zúžené, na konci špičaté a po obvodě celokrajné nebo jemně pilovité, směrem vzhůru se listy zmenšují. Přízemní listy rostou v růžici, mají dlouhé řapíky a v době květu již uvadají. Rostlina vyrůstá z nehluboko uloženého kořenového systému tvořeného rozvětveným, výběžkatým oddenkem s mnoha jemnými kořínky.  Na vrcholu lodyh je řídké latovité nebo chocholičnaté květenství složeno z mnoha květních úborů o velikosti 2,5 cm. Úbor bývá sestaven ze 30 až 60 diskových kvítků a z 15 až 35 jazykovitých. Oboupohlavné trubkovité kvítky v disku mají pět žlutých korunních lístků srostlými s pěti tyčinkami a do trubičky srostlé prašníky se čnělkou s dvouramennou bliznou a spodní semeník obklopený nektarovými žlázkami. Obvodové kvítky s modrými ligulami mají pouze samičí orgány. Zvonkovitý zákrov je dvou nebo třířadý, listeny má lysé, stejně dlouhé a na koncích špičaté.  Kvítky jsou samosprašné a po jejich opylení hmyze se vytvoří plody, Jsou to hnědé, obvejčité nažky asi 2 mm velké s okrově žlutým, 5 mm dlouhým chmýrem.

Taxonomie.

Kolem astřičky novobelgické je skupina velmi podobných druhů, (tzv. agregát druhu (agg.)) které v širším pojetí (sensu lato) astřičky novobelgické mohou být pokládány za její součást. Jsou to druhy: a dále kříženci:

Rozmnožování.

Přirozené rozmnožování probíhá rozrůstáním oddenku nebo vznikem nových rostlin ze semen rozptylovaných větrem. Vyšlechtěné odrůdy jsou dílem lidské činnosti a jejích speciální vlastnosti se musí dále uměle zajišťovat. U generativně množených odrůd je nutno pro získání rostlin se stejnými vlastnostmi zajišťovat osivo pravidelným křížením rodičovských druhů. Vegetativně množené odrůdy jsou klonem vybrané rostliny, množí se nejčastěji řízky odebíranými z matečních rostlin nebo ve specializovaných zahradnických podnicích metodou in vitro.  Jednotlivé odrůdy se odlišují výškou, větvením, rozrůstáním, tvarem a počtem listů, zákrovem, velikost úborů a množstvím květů v nich, velikosti, tvarem a barvou paprsků vnějších květů, nástupem a dobou kvetení, odolností proti suchu, mokru, plísním a živočišným škůdcům atd. V současnosti je jen v ČR evidováno přes 25 odrůd, v celé Evropě jich je několik set a jejich počty stále narůstají.

Význam.

Astřička novobelgická je nejčastěji pěstovaným druhem tzv. "podzimních aster". V zahradách se však nepěstuje původní druh, ale vyšlechtěné odrůdy, která vznikly většinou křížením s druhy "Symphyotrichum lanceolatum", "Symphyotrichum laeve" a "Symphyotrichum dumosum" nebo výběrem z nejrůznějších přirozených mutantů. Jsou rostliny vyšlechtěné pro pěstování na venkovních záhonech a jiné skleníkové používané k řezu. Seřezávají se v době, kdy jsou otevřeny dva až tři venkovní kruhy žlutých trubkovitých kvítků. Rostliny rostoucí ve volné přírodě jsou většinou výsledkem neřízeného křížení zplanělých, původně vyšlechtěných odrůd.

Astřička novobelgická ("Symphyotrichum novi-belgii") je vytrvalá, okrasná rostlina původem ze Severní Ameriky, kterou v 18. století dovezli do Evropy. Byla vysazována do zahrad, odkud se dostávala, semena větrem a oddenky s rostlinným odpadem, do volné přírody, v níž nemá přirozených nepřátel. Samostatný rod astřička ("Symphyotrichum") vznikl vydělením asi 90 druhů, hlavně severoamerických a jihoamerických, z velmi širokého rodu hvězdnice ("Aster").

Symphyotrichum novi-belgii est une plante herbacée vivace de la famille des "Asteraceae". Cette espèce souvent appelée « aster des jardins » est utilisée comme plante ornementale. Originaire d'Amérique du Nord, elle est parfois appelée « aster de Virginie ». Scientifiquement parlant, elle n'est plus rangée parmi le genre "Aster" par nombre d'auteurs.


Dějiny.

Legendárním zakladatelem státu a prvním "mwene" (králem) byl Nyatsimba Mutota. Jím založená dynastie měla nejspíše kořeny v království Velké Zimbabwe, Mutota byl patrně členem její královské dynastie. Mutota z Velkého Zimbabwe odešel podle jedné verze, aby hledal nové zdroje soli, podle jiné verze, aby unikl hladomoru. Jeho nové království Mutapa bylo ustaveno kolem roku 1430. Druhým vládcem byl Mwenemutapa Matope. Ten dosáhl mimořádné územní expanze. Postupoval spíše takticky než silově, nabídl místo ve Velké radě říše každému kmeni, který se podvolil dobrovolně a vzdal se boje. Bohatství království pramenilo zejména z mědi a slonoviny. Maximální územní expanze říše dosáhla v roce 1480.  To byla zároveň doba, kdy do oblasti vstoupili Portugalci. Do přímého styku s královstvím se dostali v 60. letech 16. století. Zaznamenali mnoho informací o této říši i její předchůdkyni, Velkém Zimbabwe. Portugalci též prodali Mutapě některé zbraně. V roce 1561 pronikli do Mutapy jezuitští misionáři a obrátili královskou rodinu na křesťanství. To se nelíbilo muslimským obchodníkům v hlavním městě Zvongombe, kteří krále proti jezuitům poštvali a ten je nechal zabít. To byla pro Portugalce vítaná záminka k invazi, jejímž hlavním cílem bylo zmocnit se zlatých dolů a obchodních cest, jimiž se dopravovala slonovina. Portugalské vojenské výpravě velel Francisco Barreto, ale nebyla zcela úspěšná, což frustrované Portugalce přivedlo k masakrům svahilských obchodníků. Králům Mutapy se podařilo dokonce uvalit značné daně na portugalský dovoz do oblasti.  Nakonec však říši oslabily vnitřní spory mocenských frakcí, které si Portugalce najímaly při vzájemných střetech. Portugalci v oblasti takto neustále posilovali. Roku 1629 se mutapský král pokusil Portugalce porazit ve vojenském střetnutí a vyhnat je. Neuspěl, což vedlo de facto k pádu nezávislé mutapské moci. Portugalci poté dosadili na trůn svého loutkového panovníka, Mavury Mhande Felipeho. Ten podepsal Portugalcům závazek vazalství a odevzdal jim zlaté doly. Zároveň docházelo k postupnému osidlování území portugalskými osadníky (tzv. "prazeiros"). Mnozí přitom přicházeli s nadějí, že právě v Mutapě jsou legendární zlaté doly krále Šalamouna.  Oslabený stát se navíc v 17. století dostal pod tlak stále rostoucího souseda, království dynastie Rozvi. Roku 1695 již byla říše Rozvi klíčovým státem v oblasti a ovládla zlaté doly. Jakousi míru nezávislosti na Rozvi, která se realizovala alespoň kontrolou hlavního města, si Mutapa udržovala do roku 1712. Tehdy Mutapané nabídli králi Rozvi trůn v naději, že vyžene Portugalce, přičemž původní dynastie odešla do exilu v Chidamě v Mosambiku. Království Rozvi Portugalce skutečně vytlačilo, avšak brzy ztratilo o Mutapu zájem, neboť se snažilo upevnit své postavení na jihu. Mutapa tak roku 1720 znovu získala nezávislost, avšak již dávno nešlo o mocnou říši, v této době již ztratila prakticky celou zimbabwskou plošinu.  Roku 1740 nastoupil na trůn Dehwe Mapunzagutu, který uzavřel strategické spojenectví s Portugalci a pozval do země portugalskou posádku. To zemi zajistilo poslední éru relativní nezávislosti. Po jeho smrti v roce 1759 však propukly boje o následnictví, které vyústily v dosud největší občanskou válku. Z ní se Mutapa již nikdy nevzpamatovala a byla rozchvácena mocnostmi v oblasti, říší Rozvi a Portugalci. Poslední ozvěnou dávné moci Mutapy byla exilová dynastie v Chidamě. Ta se označovala za krále (užívala tituly "mambo" a "chidima") až do roku 1917, kdy její poslední představitel, Mambo Chioko, padl v boji s Portugalci.

Království Mutapa, též Mwenemutara, portugalsky Monomotapa, v jazyce šona Mwene we Mutapa, byl státní útvar v jižní Africe, který existoval v letech 1430–1760. Rozkládal se na území dnešní Jihoafrické republiky, Zimbabwe, Mosambiku, Svazijska, Lesotha a Zambie. Klíčovým etnikem byli Kalangové.

L'Empire du Monomotapa, aussi appelé Empire du Grand Zimbabwe, (également "Mwene Mutapa", ""Munhumutapa" ou "Mutapa"), était un royaume (c. 1450-1629) situé en Afrique australe et recouvrant les territoires des actuels Zimbabwe et Mozambique méridional, au sud du Zambèze. Sa capitale était le Grand Zimbabwe.


Kyberútok.

Po nainstalování WannaCry nejprve zkontroluje přítomnost "kill switch". Pokud není nalezen, ransomware zašifruje data na počítači a pokusí se vyslat instalační soubory po síti. Jako při každém ransomware, zobrazí se zpráva informující uživatele o nakažení a žádá výkupné v hodnotě 300 USD (7 186 korun) nebo 600 USD (14 367 korun) v internetové měně Bitcoin do tří nebo sedmi dní.  Počítače, které si nenainstalovaly bezpečnostní update od Microsoftu jsou napadnutelné. Snáze pak napadnou Windows 7 než například Windows XP.  Útočník není zatím znám. Je potvrzeno, že útočník za 5 dní vydělal na malwaru přes 73 000 USD (64 870 EUR).

EternalBlue & DoublePulsar.

EternalBlue, hlavní součást WannaCry, byla vydána hackerskou skupinou "The Shadow Brokers" dne 14. dubna 2017 spolu s dalšími hackerskými nástroji získaných z tzv. 'Equation Group' (sk. Rovnicová skupina), údajně pocházející z americké organizace NSA. EternalBlue využívá zranitelnost v protokolu SMB (Server Message Block), která byla opravená aktualizací MS17-010. Update byl vydán pro všechny verze Windows 14. března 2017. Údajně, EternalBlue není funkční v systému Windows 10.  Od 21. dubna 2017 se šíří backdoor DoublePulsar, který již 4 dny na to nakazil více než 100 000 počítačů, přičemž počet infikovaných počítačů roste exponenciálně každý den. EternalBlue i DoublePulsar byly použity najednou v útoku WannaCry.

Dopad.

Malware WannaCry měl i má obrovský dopad na nejen osobní počítače. WannaCry nakazil Národní zdravotnickou službu (NHS) v Spojeném království - musely být zrušeny mnohé naplánované operace. Virus způsobil i několik hodin dlouhou odstávku mobilní sítě O2 Telefónica v Španělsku, taktéž i problémy s dopravou, když byly napadeny železniční počítače Deutsche Bahn a aerolinky LATAM Airlines. Mezi další významné firmy napadeny virem WannaCry jsou Renault, FedEx nebo Sberbank.  Virus byl zaznamenán i na Slovensku, kde zasáhl Fakultní nemocnici v Nitře.

WannaCry (syn. WannaCrypt, WanaCrypt0r 2.0, Wanna Decryptor) je Ransomware (vyděračský software) napadající počítače se systémem Microsoft Windows. Útok od 12. května 2017 do teď je považován za nejničivější a nejagresivnější útok svého druhu (předbíhá i virus ILoveU). Po nakažení počítače zašifruje data na pevném disku a žádá platbu ve velikosti 300 USD (7 186 korun) v Bitcoinech na odblokování souborů (po skončení konečného termínu se cena zvýší až do 2000 USD / 1800 EUR). Virus se šíří od pátku 12. května 2017. Virus dosud nakazil více než 250 000 počítačů ve více než 150 zemích světa. Nejrozšířenější je v Rusku, Ukrajině, Indii a Taiwanu.

WannaCry, aussi connu sous le nom WannaCrypt, WanaCrypt0r 2.0 ou similaires, est un logiciel malveillant de type "ransomware" auto-répliquant. En, il est utilisé lors d'une cyberattaque mondiale massive, touchant plus de, dans plus de, principalement en Inde, aux États-Unis et en Russie et utilisant le système obsolète Windows XP et plus généralement toutes les versions antérieures à n'ayant pas effectué les mises à jour de sécurité, en particulier celle du (bulletin de sécurité MS17-010).


Pozadí.

Jedním z cílů stanovených při založení Arabské ligy v roce 1945 bylo "postihnout další židovský rozvoj v Palestině pomocí bojkotu sionistického zboží". Na podporu byla založena ústřední kancelář pro bojkot. Po vzniku Izraele v roce 1948 byl bojkot židovského vývozu z Palestiny změněn na bojkot izraelského zboží i služeb. Primárně byl bojkot zaměřen na přímý bojkot izraelského zboží, sekundárně byl vyvíjen tlak na státy a instituce neobchodovat s Izraelem, terciárně byl vyvíjen tlak na firmy z nezúčastněných třetích zemí, aby neobchodovaly s firmami se vztahy s Izraelem.  Marc Greendorfer soudí, že Hnutí BDS má kořeny v bojkotu Izraele Arabskou ligou a sdílí s ním jméno, poslání, úkoly, metodiku i cíle.  Během Druhé intifády začali Palestinci vzbuzovat mezinárodní solidaritu a vzniklá podpora mohla být využita k vývoji tlaku na Izrael nenásilným způsobem. V roce 2002, organizace v Evropě, v Austrálii, ve Spojených státech, a na Palestinských územích volají po bojkotu izraelských institucí, včetně akademických a kulturních. Palestinští akademici a intelektuálové volají také po bojkotu v říjnu 2003. V roce 2004 nabraly pokusy o koordinaci bojkotu na síle po zahájení stavby izraelské separační bariéry na Západním břehu. V dubnu 2004 byla založena Palestinská kampaň za akademický a kulturní bojkot Izraele (Palestinian Campaign for the Academic and Cultural Boycott of Israel; PACBI). Jedním ze zakladatelů byl Omar Barghouti.  Dne 9. července 2005, v den prvního výročí vydání poradního názoru Mezinárodním soudním dvorem (anglicky "International Court of Justice - ICJ") označující Separační bariéru na Západním břehu za porušení mezinárodního práva, velké množství organizací reprezentujících Palestince v Izraeli, Palestině a v zahraničí vyzvalo mezinárodní společenství k bojkotu, stažení investic a k sankcím proti Izraeli, dokud nebude jednat v souladu s mezinárodním právem a s Všeobecnou deklarací lidských práv. Na první palestinské BDS konferenci, pořádané v Ramalláhu v listopadu 2007, byl založen Palestinian BDS National Committee (BNC) jako orgán pro celosvětovou koordinaci kampaní Hnutí BDS. Hlavní příklad a zdroj inspirace hnutí je bojkot Jižní Afriky Hnutím proti apatheidu ve 20. století

Boycott, Divestment and Sanctions Movement (doslovně česky: Hnutí Bojkot, Stažení investic a Sankce) (také známé jako BDS a Hnutí BDS) je globální kampaň snažící se zvýšit ekonomický a politický tlak na Izrael, aby došlo k naplnění stanoveným cílům hnutí: konec izraelské okupace a kolonizace Palestinských území a Golanských Výšin, rovnoprávnost pro arabsko-palestinské občany Izraele a uznání práva na návrat palestinských uprchlíků.

Boycott, désinvestissement et sanctions (BDS) est une campagne qui vise au boycott d'Israël. La campagne promeut les boycotts économiques, académiques, culturels et politiques contre Israël, ses citoyens et d'autres cibles (personnalités, entreprises, etc).


LGBT práva.

Nigerijská federativní republika.

Trestní právo.

Federální trestní zákoník všech jižních států.

Pohlavní styky mezi mužů jsou podle trestního zákoníku platného pro jižní Nigérii nezákonné a lze za ně uložit maximální trest odnětí svobody v délce trvání 14 let. Pohlavní styky mezi ženami nejsou explicitně zmiňovány, nicméně lze na ně aplikovat genderově-neutrální termín "osoba" v sekci 214, do níž lze zahrnout i ženy. Kapitola 21 zákona říká v příslušné části následující:  Kdo - (a) vykoná s jinou osobou smilstvo proti přírodě; nebo (c) umožní muži vykonat s ním nebo s ní smilstvo proti přírodě, bude potrestán odnětím svobody v délce trvání 14 let.  Kdo se pokusí vykonat trestný čin uvedený v sekci 214, bude potrestán odnětím svobody v délce trvání 7 let. Pachatel nesmí být odsouzen bez předchozího rozhodnutí soudu.  Muž, který se zúčastní či vykoná akt hrubé obscénnosti s jiným mužem na veřejnosti i v soukromí, nebo přiměje jiného muže k vykonání takového aktu, nebo mu dá souhlas k jeho vykonání, bude potrestán odnětím svobody v délce trvání tří let. Pachatel nesmí být odsouzen bez předchozího rozhodnutí soudu.

Federální trestní zákoník ve všech severních státech.

Sekce 284 federálního trestního zákoníku (severní státy), která je platná pro všechy státy severní Nigérie, říká: Kdo vykoná pohlavní styk proti přírodě s jiným mužem, jinou ženou nebo se zvířetem, bude potrestán odnětím svobody v délce trvání 14 let nebo peněžitým trestem.  Sekce 405 říká, že muž, který se obléká nebo stylizuje do ženy na veřejných prostranstvích, nebo praktikuje sodomie, jíž se myslí životní styl nebo profese naplňující znaky vagabundů podle sekce 407, bude potrestán buď odnětím svobody v délce trvání jednoho roku, nebo peněžitým trestem, nebo obojím.  Sekce 405 pracuje také s termínem "nenapravitelný vagabund", jímž se myslí ti, kteří už byli jednou usvědčeni z tohoto trestného činu, a kteří se stali recidivisty, tedy spáchali jej znovu. Trest se pak v sekci 408 zvyšuje na odnětí svobody v délce trvání dvou let, peněžitý trest, nebo obojí.

Právo šaría přijaté některáými severními státy.

Dvanáct severních států přijalo do svého trestního práva některé části šaríje: Bauchi, Borno, Gombe, Jigawa, Kaduna, Kano, Katsina, Kebbi, Niger (stát), Sokoto (stát), Yobe a Zamfara. Trestní právo podle šaríje lze aplikovat na muslimy a na ty, kteří se z projevu svobodné vůle rozhodli stát jeho subjektem.

Význam slova sodomie.

Ve státech Kaduna a Yobe se za "sodomity" považují ti, kteří měli anální styk s jiným mužem.  Ve státech Kano a Katsina se za "sodomity" považují ti, kteří měli pohlavní styk proti přírodě s jiným mužem nebo jinou ženou prostřednictvím jeho nebo jejího rektálního otvoru.  Ve státech Bauchi, Gombe, Jigawa, Sokoto a Zamfara se za "sodomity" považují ti, kteří měli pohlavní styk proti přírodě s jiným mužem nebo jinou ženou.

Tresty za sodomii.

Ve státech Gombe, Jigawa a Zamfara se osoby usvědčené ze sodomie trestají: (a) sto ranami rákoskou, nežijí-li v manželství, a někdy také odnětím svobody v délce trvání jednoho roku; nebo (b) smrtí ukamenováním, žijí-li v manželství.  Ve státě Kano se osoby usvědčené ze sodomie trestají: (a) sto ranami rákoskou, nežijí-li v manželství, a někdy také odnětím svobody v délce trvání jednoho roku; nebo (b) smrtí ukamenováním, pokud žijí nebo žily v manželství.  Ve státě Bauchi se osoby usvědčené ze sodomie trestají buď smrtí ukamenováním nebo jiným trestem dle uvážení příslušné autority.  Ve státech Kaduna, Katsina, Kebbi a Yobe se osoby usvědčené ze sodomie trestají smrtí ukamenováním.  Ve státě Sokoto se osoby usvědčené ze sodomie trestají: (a) smrtí ukamenováním; (b) v případě, že je sodomie vykonána mezi dítětem a dospělým, pak je dospělý potrestán 100 ranami bičem, a dítěti uložena ochranná výchova.  V Sokotu se tělesným treste trestají veškeré delikty, u nichž není blíže specifikována trestní sazba.

Význam slova lesbismus.

Ve státech Bauchi, Gombe, Jigawa, Kaduna, Kano, Katsina, Kebbi, Sokoto, Yobe a Zamfara se za lesbismus považuje akt vykonaný ženou na jiné ženě, během kterého byl navázán vzájemný tělesný kontakt, nebo se obě navzájem sexuálně uspokojily. Bauchi, Jigawa, Katsina, Kebbi, Sokoto, Yobe a Zamfara si tento termín vysvětlují oficálně takto: "Trestný čin nepřirozeného spojení ženských pohlavních orgánů a jejich zneužití k dosažení vzájemného sexuálního uspokojení.

Tresty za lesbismus.

Ve stáech Gombe, Jigawa, Kebbi, Sokoto, Yobe a Zamfara se osoby usvědčené z lesbismu trestají padesáti ranami rákoskou a odnětím svobody v délce trvání šesti měsíců.  Ve státě Bauchi se osoby usvědčené z lesbismu trestají padesáti ranami rákoskou a odnětím svobody v délce trvání pěti let.  Ve státě Kaduna se osoby usvědčené z lesbismu trestají ta'azirem, což znamená jakýkoli trest nezmiňovaný v haddu a qisasu. "Hadd" znamená trest, který je zafixován islámským právem. means "punishment that is fixed by Islamic law"."Qisas" zahrnuje tresty uložené pachatelům prostřednictvím odvety za způsobení zranění nebo smrti jiné osoby.".  Ve státě Kano a Katsina se osoby usvědčené z lesbismu trestají smrtí ukamenováním.

Vyjádření nigerijského velvyslance v OSN.

19. září 2006 se nigerijský velvyslanec v OSN Joseph Ayalogu vyjádřil takto: "Představa, že za homosexualitu a lesbismus se trestá výhradně smrtí jsou mýtem založeným pouze na neobjektivním přístupu některých soudů. Dále je třeba vzít v potaz fakt, že to, co jiní považují za příliš vysoké sankce za tak závěžné trestné činy proti Bohu, jiní zase naopak považují za projev spravedlnosti."

Lesby, gayové, bisexuálové a translidé (LGBT) se v Nigérii setkávají s jistou právní i sociální diskriminací, s níž většinová společnost nemá zkušenosti. Země nerespektuje a neuznává LGBT práva formou antidiskriminační legislativy. Nigérie je vysoce konzervativní zemí s více než 170 miliony obyvatel muslimského vyznání na severu a křesťankého na jihu. Jenom velmi malá část LGBT Nigerijců se otevřeně hlásí ke svému zaměření a násilí vůči LGBT lidem je tu velmi rozšířené.

Les personnes lesbiennes, gays, bisexuelles et transgenres (LGBT) au Nigeria doivent faire face à des difficultés que ne connaissent pas les citoyens non-LGBT. Les relations sexuelles tant entre hommes qu'entre femmes sont illégales au Nigeria, un pays de plus de d'habitants partagés entre un Nord majoritairement musulman et un Sud principalement chrétien.


Pojmy.

Jedním ze základních pojmů vícekriteriální analýzy variant jsou informace. Ty můžeme dělit na:  Dalším pojmem jsou kritéria, to jsou hlediska použitá pro hodnocení. Podle jejich kvantifikovatelnosti je lze rozdělit na:  Kritéria lze dále rozdělit podle jejich povahy na: Před hodnocením je potřeba kritéria převést na jeden typ. Obvykle se používá maximalizační. V dalším textu se bude předpokládat, že všechna kriteria jsou použita jako maximalizační.  Pro vícekriteriální analýzu variant se pokoušíme vyjádřit důležitost jednotlivých kriterií vůči ostatním kriteriím. Kvantifikace preferencí kriterií se nazývá váha kritérií. V případě že máme k dispozici kardinální informace o kriteriích, můžeme stanovit váhy kriterií relativně jednoduše. V případě, že máme jen ordinální informace, použijeme některou z metod stanovení vah kritérií.  Pro hodnocení variant jsou definovány pojmy popisující vztahy mez variantami nebo konkrétní variantu.  Podle dominance varianty rozeznáváme: Dominovaná varianta je ta, která je ve všech kritériích rovna nebo horší než varianta dominující.

Pomocné postupy.

Sjednocení povahy kritérií.

Převod minimalizačního kritéria na maximalizační je možno udělat například tak, že zvolíme nejvyšší hodnotu jako základ a ostatní hodnoty od ní odečteme. Příklad převodu minimalizačního kritéria na maximalizační na spotřebě auta:  Tak je dosaženo toho, že spotřeba je převedena na maximalizační kritérium.

Stanovení vah kritérií.

Pro stanovení vah kritérií se používají metoda pořadí, metoda bodování a různé metody párového porovnání.  Metoda pořadí: Stanovíme pořadí kritérií a tím přidělíme kritériím body. Součet bodů nám dá hodnotu, kterou použijeme jako jmenovatel. Pro čtyři kritéria máme pořadí 1; 2; 3 a 4. Tedy 4 body, 3 body, 2 body a 1 bod, celkem 10 bodů. První kritérium má potom váhu 4/10, druhé 3/10, třetí 2/10 a poslední 1/10 (ve zlomcích 2⁄5; 3/10; 1⁄5 a 1/10).  U tří kriterií to bude celkem 3 – tedy 3/6; 2/6; 1/6. (Na základě ordinální informace.)  Metoda bodování: Zvolíme škálu, rozdáme body jednotlivým kritériím. Jedná se o metody založené na kardinálních informacích.

Metody párového porovnání.

Existuje více metod párového porovnání. Některé z nich připouštějí při porovnávání v páru i rovnost, jiné vyžadují vždy stanovit v každém páru pořadí. Příkladem metody vyžadující stanovit pořadí vždy je Fullerova metoda.  Některé z metod párového porovnání mohou využívat i kardinální typ informací. Příkladem této metody je Saatovo párové porovnání. Kriteria dáváme do matice. Stanovujeme naši preferenci v řádku oproti sloupci. Dáváme body preference jen liché hodnoty. V pěti stupních je to 1, 3, 5, 7, 9. 1 – kritéria jsou si rovna, 3 – slabá preference, 5 – silná preference, 7 – velmi silná preference a 9 – absolutní preference. Na diagonále tam budou samé jedničky. Pod diagonálou jsou převrácené hodnoty.  Index konzistence: jestliže A > B a B > C, potom očekávám, že A > C. Hodnota indexu konzistence je 0,1. Spočteme geometrické průměry. Tedy n-tá odmocnina ze součinu celé řady. Tím dostanu Bi pro každé kritérium. Uděláme jejich součet a spočítáme váhy podobně jako při výpočtu vah z pořadí. Jde vlastně o normalizaci, aby se suma normalizovaných hodnot rovnala 1.

Metody pro výběr variant.

Pro vlastní výběr variant existuje více metod. Je možné je kombinovat.

Aspirační úrovně.

Aspirační úrovní se rozumí taková hodnota kritéria, pod kterou už jsou hodnoty pro výběr nepřijatelné. Například stanovíme, že minimální požadovaný výkon motoru bude 50 kW, pro spotřebu bude 12l/100 km a podobně. Tato metoda pomáhá rychle eliminovat při výběru z množství variant. Znalost aspirační úrovně dále využívají metoda PRIAM a konjunktivní a disjunktivní metoda

Výběr dominantních variant.

Tuto metodu lze použít pro eliminaci dominovaných variant i v případě, že není stanovena váha kritérií. Z definice vyplývá, že dominovaná varianta je ta, tak, která je ve všech kritériích rovna nebo horší než varianta dominující.  Polygonální zobrazení kritérií je grafická cesta výběru dominujících variant. Lze ji realizovat snadno v tabulkovém procesoru, jako je například Excel. Před výběrem je nutno porovnávané hodnoty škálovat. Škálováním se rozumí taková volba hodnot jednotek na jednotlivých osách, aby vznikly graficky porovnatelné obrazce. Vizuálně lze relativně snadněji odlišit varianty, které jsou dominované. Polygonální zobrazení vytvoří n-úhelníky, které reprezentují jednotlivé varianty. N je počet kritérií. Dominované varianty jsou grafickou podmnožinou dominujících variant – tedy jejich grafy jsou na hranici, nebo uvnitř dominujících variant.

Metody založené na ordinálních informacích.

Pokud máme k dispozici jen ordinální informace o variantách v rámci kritérií, lze použít metodu pořadí, lexikografickou metodu a metodu ORESTE.

Metody založené na kardinálních informacích.

Tyto metody jsou založeny na výpočtech maximalizace užitku nebo nejmenší vzdálenosti od ideální varianty (příp. nejvzdálenější varianty od bazální varianty).  Mezi metody založené na výpočtu maximalizace užitku patří metoda WSA (původem v anglickém ), metoda AHP, bodovací metoda nebo metoda bazické varianty.  Mezi metody založené na výpočtu nejmenší vzdálenosti od ideální varianty nebo naopak nejvzdálenější varianty od bazální varianty patří metoda TOPSIS, metoda ELECTRE, metoda PROMETHEE nebo metoda postupné substituce.

Jako vícekriteriální analýza variant či též vícekriteriální hodnocení variant, zkráceně VAV nebo VHV, se označuje subdisciplína vícekriteriálního rozhodování, kdy je množina posuzovaných variant popsána explicitně konkrétním výčtem všech prvků. Vedle vícekriteriálního programování tak jde o jednu ze dvou základních částí vícekriteriálního rozhodování. Jedná se o postupy podporující komplikovaná rozhodnutí, při kterých je potřeba posoudit varianty více hledisek. Jednotlivá hlediska jsou vyjadřována ve formě kritérií. Obvyklým cílem vícekriteriálního rozhodování je vybrat jednu z množiny posuzovaných variant, případně seřadit varianty podle výhodnosti dle daných preferencí.

L'aide à la décision multicritère constitue une branche d'étude majeure de la recherche opérationnelle impliquant plusieurs écoles de pensée, principalement américaine avec les travaux de Thomas L. Saaty et européenne avec ceux de Bernard Roy et du LAMSADE (Laboratoire d'analyse et modélisation de systèmes pour l'aide à la décision).


Rozšíření.

Rostlina je s ohledem na svůj výskyt považována hlavně za submediteránní (Apeninský, Balkánský, Pyrenejský poloostrov) a subatlantskou (Francie, Nizozemsko, Portugalsko, Španělsko) s přesahem do Střední Evropy (ČR, Belgie, Maďarsko, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Slovensko, Švýcarsko). Její areál dále roztroušeně sahá přes evropské Rusko a Sibiř až po Altaj a dále do Jihozápadní Asie (Turecko, Írán), na Kavkaz (Ázerbájdžán, Gruzie), do Střední Asie (Kazachstán, Kyrgyzstán, Tádžikistán, Uzbekistán) a na sever Číny a Íránu.

Výskyt v ČR.

V České republice konitrud lékařský dříve rostl podél mnoha řek i v jihočeských rybničních oblastech, v současnosti je z důvodu devastace stanovišť na ústupu. Jsou známe řídké nedávné nálezy ze západních a severních Čech, aktuálně pravidelně roste v nevelkých počtech na střední a jižní Moravě.  Pro zvýšení ochrany druhu je zařazen ve "Vyhlášce MŽP ČR č. 395/1992 Sb. ve znění vyhl. č. 175/2006 Sb.", stejně jako v "Červeném seznamu cévnatých rostlin České republiky z roku 2012", mezi silně ohrožené druhy (§2, C2b).

Ekologie.

Je světlomilnou rostlinou bažinatých a mokřadních stanovišť nacházejících se podél vodních toků a nádrží, roste i na místech krátkodobě zaplavovaných. Vyskytuje se také na zamokřených loukách a ladem ležících místech s písčitou až hlinitopísčitou půdou, která často bývá i zbahnělá. Je hemikryptofyt kvetoucí od června do srpna. Ploidie druhu 2n = 32.

Popis.

Vytrvalá rostlina s přímou či vystoupavou lodyhou vysokou 20 až 40 cm vyrůstající z plazivého oddenku. Lodyha je pevná, čtyřhranná a porostlá vstřícnými, křižmostojnými, poloobjímavými listy. Jejich čepele, 20 až 50 mm dlouhé, jsou třížílné, kopinaté, na vrcholu ostře zakončené a po obvodě ostře pilovité. Listy vespod lodyhy brzy zasychají.  Květy se stopkami vyrůstají jednotlivě z úžlabí listenů delších než stopky, pod kalichem jsou ještě dva úzké listence. Kalich je dělený do pěti cípů nestejné délky. Koruna je 2 cm dlouhá, široce trubkovitá, bílá a dvoupyská; horní pysk má dva cípy nazpět ohnuté a dolní tři cípy zaoblené. Korunní trubka je hranatá, žlutavá, nazelenalá nebo červenavě naběhlá, tmavě žilkovaná. V květu jsou patrny čtyři tyčinky, dvě funkční s tlustými nitkami mají prašníky a dvě jalové s tenkými nitkami jsou bez prašníků, pátá tyčinka je zakrnělá. Kuželovitý semeník nese čnělku s dvoulaločnou bliznou.  Plod je kulovitá mnohosemenná tobolka kapkovitého tvaru až 5 mm velká. Tobolka, otevírající se čtyřmi chlopněmi, obsahuje válcovitá, nažloutlá až hnědá semena asi 1 mm dlouhá.

Význam.

V minulosti konitrud lékařský sloužil k léčbě lidí i zvířat, používal se v malých dávkách proti střevním nemocem, při problémech s játry, ledvinami, při vodnatelnosti a k ovlivnění srdeční činnosti. Obsahuje množství glykosidů, například léčivý graciolin a graciotoxin a toxický elateridin. Dnes se jeho užívání již nedoporučuje. Je chráněnou rostlinou a při nesprávné aplikaci může způsobit poškození ledvin, vnitřní krvácení, potrat i selhání srdce.

Konitrud lékařský ("Gratiola officinalis") je nevysoká bylina vlhkých míst, která byla dříve v České republice považována za léčivou rostlinu a nyní je ohrožená vyhynutím. Tento v české přírodě původní druh byl po dlouhá léta jediným druhem rodu konitrud, jenž v Česku rostl, ale v roce 2002 byl zjištěn ze Severní Ameriky příležitostně zavlékaný konitrud přehlížený.

Gratiola officinalis, la gratiole officinale, est une espèce de plantes herbacées vivaces. Elle appartient à la famille des "Scrophulariaceae" selon la classification classique, ou à celle des "Plantaginaceae" selon la classification phylogénétique.


Vlastnosti.

Omegle nejprve nabízelo pouze náhodně spárovaným uživatelům textový chat. V roce 2010, stránka zavedla videochat, který páruje uživatele s webkamerou a mikrofonem. Tento videochat má také textovací okénko. V roce 2011 byla zavedena nový mód Spy. V tomto módu, též známém jako dotazovacím módu, uživatelé mají dvě možnosti, a to buď být takzvaný „špion“ a položit uživatelům otázku nebo o ní diskutovat s jiným uživatelem. Uživatel v roli špiona zadá otázku a může vidět diskuzi, ale nemůže do diskuze zasahovat a může chat kdykoliv ukončit, aniž by diskutující ukončili diskuzi. Pokud si uživatel vybere diskutování otázky, jako v normálním textovém módu, uživatel je spárován s jiným uživatelem, dokud se jiný uživatel nerozhodne ukončit diskuzi, a/nebo odpovídat na novou otázku.  V roce 2012, Omegle přidalo novou možnost do textového a video módu, a to možnost přidání zájmů. Přidání zájmů může spárovat uživatele se společnými zájmy. Pokud se tento uživatel nenajde, je uživatel spárován s náhodným uživatelem. V roce 2013 byla nemonitorovaná verze videochatu otevřena každému staršímu 13 let, jehož vysílání neobsahuje sexuální scény. Video sekce se sexuálním podtextem je povolena osobám 18 let. V roce 2014, Omegle začalo experimentovat s „Dorm Chatem“, který umožnil uživatelům uvést e-mailovou adresu končící na.edu jako ověření, že jsou spojení s kolejí či univerzitou. Tento chat umožňuje uživatelům chatovat se spolužáky, nebo kolegy.  V roce 2015, stránka začala s Captcha zabezpečením, aby snížila počet botů na stránce. To však vedlo k stížnostem, že počet botů je stále vysoký a že zákonné použití je narušeno.

Kontroverze.

Před rokem 2013 stránka necenzurovala příspěvky pomocí filtru vulgárních slov a uživatelé tak lehce mohli narazit na nahotu a sexuální obsah. V lednu 2013 Omegle zavedlo monitorovanou verzi videochatu, která měla omezit nevhodné chování a snížit možnost, že lidé mladší 18 let narazí na na potenciálně nevhodný obsah. Toto monitorování je však pouze částečně účinné. K. Brooks potvrdil sporný obsah, zároveň vyjádřil zklamání, jakým způsobem byla stránka využívána. Mimo této cenzurované verze videochatu Omegle nadále poskytuje i videochat nemonitorovaný.

Omegle (ou-me-gul) je internetová chatovací stránka, která umožňuje lidem chatovat a sblížit se s ostatními, aniž by se registrovali. Stránka náhodně spáruje pár uživatelů, kde pak používá slova „You“ a „Stranger“, nebo v případě Spy módu „Stranger 1“ a „Stranger 2“. Stránku vytvořil 18letý Leif K. Brooks a veřejnosti byla zpřístupněna 25. března 2009. Po necelém měsíci dosáhlo Omegle kolem 150 tisíc návštěv za den a později zavedlo i videochat. Stránka nyní umožňuje mobilní aplikaci, kterou mohou používat lidé s mobilními zařízeními. Omegle je přirovnáváno k AOLu z počátku 90. let. Mezi další podobné služby patří například Tinychat a Whisper.

Omegle est un site internet de messagerie instantanée automatisée. Il met en relation deux utilisateurs au hasard, de façon anonyme et sans obligation d'inscription préalable, dans une fenêtre de "chat" sous les pseudonymes de « You » et « Stranger ». Le site a été lancé le par un adolescent américain de 18 ans, Leif K-Brooks, habitant à Brattleboro, aux États-Unis.


Životopis.

Antonio Bosio se narodil na Maltě.  Jako chlapec byl poslán ke svému strýci, který byl zástupcem Svatého stolce u Maltézských rytířů, studoval literaturu, filozofii a právo, ale ve věku osmnácti let se vzdal právnické kariéry. Odešel do Říma a zbytek svého života věnoval archeologické práci v katakombách v Římě.  Náhodný objev v starobylého podzemního hřbitova na Via Salaria v roce 1578 vzbudil v Římě všeobecnou pozornost. Málokdo si uvědomil význam objevu, s výjimkou tří zahraničních vědců, jejichž jména byla: Alfonso Chacon, antikvář Philips van Winghe (1560-1592) z Leuven a Jean L'Heureux (alias Macarius), nikdo vážně nepomýšlel na další bádání. Bosio začal se systematickým průzkumem podzemí Říma a stal se tak předchůdcem vědy o křesťanské archeologii, inspirací pro Giovanniho Battistu de Rossi. Mladý badatel si uvědomil, že raná křesťanská literatura jako "acta" mučedníků a městské účetnictví účty nabízely návod pro lokalizaci katakomb; představu o obrovském rozsahu jeho studia dokládají dva velké folio svazky jeho rukopisných poznámek v knihovně Vallicelliana v Římě, z nichž každá obsahuje asi tisíc stránek.  Vědecké práce Antonia Bosia představovaly pouze polovinu výsledků jeho práce; poté, co se shromáždil všechna možná data údaje vztahující se k umístění katakomb na jedné velké římské silnici vedoucí z Říma, Bosio se vydal na uvedená místa a pečlivě zkoumal povrch v naději, že objeví zapomenuté schodiště nabízející přístup, nebo otvory pro osvětlení podzemních galerií a hřbitovů. Měl smysl pro pokládání otázek místním rolníkům. Poté sestoupil do podzemních galerií a zahájit jejich průzkum. Úzké chodby ho vedly z jedné řady galerií do dalších. Léta mohla plynout aniž by byl nalezeny nové vstupy.  Tato životní práce Bosia vešla ve známost až po zveřejnění jeho "Roma Sotterranea" (1632) tři roky po jeho smrti. Folio svazek byl vydán pod záštitou Maltézských rytířů, za editace Oratoriana Severano a pod záštitou kardinála Francesca Barberiniho. Latinský překlad, který se objevil v roce 1651, zaházel s původním textem volně. Bosiova "Roma Sotterranea" je věnována výhradně popisu hřbitovů s cílem zjistit vše, co bylo možné, o historii každého hřbitova, podle toho, co bylo známo o jménu ve starověku, kdo byli zakladatelé, kteří mučedníci a slavní křesťané tam byli pohřbeni. U mnoha z jeho závěrů bylo v moderní době zjištěno, že byly chybné, ale Bosiova metoda je uznávána jako vědecká přes nedostatky, které tato věda na svém počátku vykazovala. Rytiny, které doprovázely vydání, se v moderní archeologii využívají jen málo.  Nešťastným výsledkem této publikace bylo, že po uvedení míst byly katakomby pročesány a zbaveny všeho co mohlo mít na trhu nějakou hodnotu. I když mnoho informací o stavu katakomb, jejich nápisy a fresky byly na počátku 17. století zachovány v Bosiových pracích, mnoho bylo ztraceno díky publikování. Některé z katakomb popsaných Bosioem již byly zničeny pozdější výstavbou.  Plný název Bosiovy skvělé práce je "Roma Sotterranea, opera postuma di Antonio Bosio Romano, antiquario ecclesiastico singolare de' suoi tempi. Compita, disposta, et accresciuta dal M. R. P. Giovanni Severani da S. Severino" (Řím, 1632).  Antonio Bosio zemřel v Římě v roce 1629.

Antonio Bosio (okolo r. 1575 nebo 1576 – 1629) byl italský učenec, první systematický badatel koncentrující se na podzemní Říma ("Kolumbus katakomb"), autor díla "Roma Sotterranea" a první městský jeskyňář.

Antonio Bosio (né en 1575 ou 1576 à Malte et mort le à Rome) est un archéologue italien d'origine maltaise.


Život a kariéra.

Narodil se 14. června 1970 v Pensylvánii na farmě nedaleko Pittsburghu. Na bicí začal hrát v pěti letech, jako samouk. V prvních skupinách začal hrát na střední škole, kde hrál především na jazzových koncertech. Jeho velikou inspirací však byly skupiny AC/DC, Van Halen nebo Ozzy Osbourne. Po absolvování střední školy se přestěhoval do Hollywoodu, kde vystudoval vysokou školu zvanou "MI's Percussion Institute of Technology". Poté se začal živit jako instruktor bubnování a výuce rockového či jazzového stylu bubnování.  Tímto způsobem se živil až do roku 2001, ale již od roku 1997 začal hrát s kapelou David Lee Roth. Ve stejný rok také hrál v kapele Steel Panther, která se zformovala právě roku 1997, avšak z této kapely byl vyhozen, protože odmítl přestat jezdit na turné s kapelou David Lee Roth. V roce 2004 vydal své první DVD, na kterém ukazoval různé bubenické techniky a triky.  Roku 2007, po odchodu Davida Silverii ze skupiny Korn (již roku 2006), Korn uskutečnili několik turné s náhradním bubeníkem Joeym Jordisonem ze skupiny Slipknot. Joey však musel odejít zpět ke skupině Slipknot, jelikož v té době kapela připravovala své nové album All Hope Is Gone. Skupina Korn byla nucena hledat nového bubeníka, proto se Ray rozhodl v Seattlu podstoupit pohovor s Munkym a Fieldym. Podmínkou skupiny bylo zahrát alespoň 5 songů z jejich repertoáru, Ray jich zvládl přibližně 30 a tak byl přijat do skupiny.  První vystoupení se skupinou Korn se odehrálo 13. ledna roku 2008 v Dublinu, od té doby se skupinou hraje na téměř každém koncertě. Se skupinou nahrál jejich deváté studiové album "Korn III: Remember Who You Are" a poté byl Jonathanem Davisem oficiálně prohlášen za člena Korn. V červnu roku 2008 také Luzier vyhrál cenu "UltimateRockGods".  V roce 2014 vydal své první CD album nazvané "KXM" společně se svojí stejnojmennou skupinou, ve které byl on, kytarista George Linch a bassista/zpěvák Doug Pinnick.  V osobním životě je ženatý s modelkou Aspen Brandy Leou, se kterou měl uzavřenou rodinnou svatbu 29. června 2016. Má 2 syny, kteří se jmenují Hudson Ray Luzier (15.2. 2011) a Beck Jagger Luzier (17.3. 2015). Oba syny měl se svou ženou již před svatbou, protože spolu žijí od roku 2009.

Vybavení.

Svou výbavu mění podle potřeby a podle stylu, který zrovna hraje. Aktuálně má smlouvu s firmou Pearl Drums, činely Sabian, blánami Remo, DW hardware a paličkami Vic Firth.  Charakteristika jeho bicí soupravy Pearl Granite Sparkle Series: Činely:

Raymond Lee "Ray" Luzier (* 14. června 1970 Pittsburgh) je americký bubeník. Je stávájícím bubeníkem americké nu metalové skupiny Korn. Oficiálním členem skupiny je od roku 2009.

Ray Luzier (Raymond Luzier), de son vrai nom, né le en Pennsylvanie est un batteur américain connu pour avoir appartenu au groupe solo du chanteur de Van Halen David Lee Roth ainsi que pour sa participation au groupe Army of Anyone. Il est le batteur du groupe de nu metal Korn depuis 2007. Ray a joué son premier concert avec Korn le à Dublin.


Stabilní izotopy.

Přírodní kyslík se skládá ze tří stabilních izotopů, O, O a O, nejběžnější je O (přirozený výskyt 99,762 %). V závislosti na zdroji se relativní atomová hmotnost přírodního kyslíku pohybuje od 15,999 03 do 15,999 77 (obvykle se používá 15,999 nebo 15,999 4).  Relativní zastoupení O mezi izotopy kyslíku je vysoké, protože je to hlavní produkt jaderných reakcí během vývoje hvězd, jedná se o primární izotop, což znamená, že může být vytvořen ve hvězdách, které původně obsahovaly pouze vodík. Většina tohoto izotopu je vytvořena na konci heliové fúze; 3-alfa reakcí se vytvoří C, jenž může pohltit další jádro He za vzniku O. Další O vzniká spalováním neonu.  O i O jsou sekundární izotopy, k jejich syntéze je třeba přidat další jádro. O vzniká hlavně přeměnou vodíku na helium během CNO cyklu a je tak běžný v místech, kde hvězdy spalují vodík. Většina O vzniká, když N (vytvořený při CNO cyklu) pohltí jádro He, takže tento izotop se hojně vyskytuje v oblastech bohatých na helium. Na vytvoření jádra síry z dvou jader kyslíku je třeba teplota kolem 10 K.  Látkové množství bylo dříve stanovováno podle kyslíku, 1 mol ~ 0,016 kg kyslíku, ovšem ve fyzice se tato hmotnost vztahovala na O, kdežto v chemii na přírodní směs izotopů kyslíku.

Radioizotopy.

Je známo čtrnáct radioizotopů kyslíku, nejstabilnější jsou O, s poločasem přeměny 122,24 s, a O s poločasem 70,620 s. Všechny ostatní mají poločasy kratší než 27 s, většinou pod 100 ms. Nejčastějším způsobem přeměny radioizotopů lehčích než stabilní izotopy je beta plus přeměna na dusík a u těžších beta minus přeměna na fluor.

Kyslík-13.

Kyslík-13 je nestabilní izotop kyslíku. V jeho jádru se nachází 8 protonů a 5 neutronů. Jeho spin je -3/2, poločas přeměny 8,58 ms a relativní atomová hmotnost 13,024 8. Přeměňuje se elektronovým záchytem na dusík-13 s uvolněním energie 17,765 MeV. Vzniká přeměnou fluoru-14.

Kyslík-15.

Kyslík-15 je izotop kyslíku často používaný v pozitronové emisní tomografii (PET). Jeho jádro se skládá z osmi protonů a sedmi neutronů, relativní atomová hmotnost činí 15,003 065 4 a poločas přeměny je 122,24 s. Připravuje se v cyklotronu ostřelováním jader dusíku-14 deuterony.

Existují tři stabilní izotopy kyslíku (O): O, O a O. Byly také popsány radioizotopy kyslíku s nukleonovými čísly 12-28., všechny s krátkým poločasem přeměny; nejdelší poločas má O, 122,24 sekund. Nejméně stabilní je O s poločasem 5,80(30)×10s.

L'oxygène possède 17 isotopes connus de nombre de masse variant de 12 à 28. Trois d'entre eux sont stables, O, O et O, le premier étant ultra-majoritaire dans la nature (plus de 99,75 % de l'oxygène naturel). On attribue à l'oxygène une masse atomique standard de 15,9994(3) u.


Úspěchy českých reprezentantů.

V olympijském taekwondo WTF Češi na medaili z mistrovství světa stále čekají. Maximum českých reprezentantů v kjoruki bývá postup do druhého kola. Nejdále se pavoukem dostala do čtvrtfinále na mistrovství světa v Muču v roce 2017 Iveta Jiránková ve váze do 62 kg.  V taekwondu ITF je česká reprezentace úspěšná. Především po rozdělení ITF v roce 2002 vozí z mistrovství světa vysoký počet medailí. V matsogi jsou mistry světa Jan Mraček, Michal Košátko, Radka Dlouhá a Vojtěch Fiala, který titul získal na posledním Mistrovství světa v Plovdivu.

Jednotlivé ročníky s vítězi v zápasu.

Muži.

WTF.

Olympijské taekwondo s odlišnými pravidly zápasu od ITF. Patrný rozdíl je v počtu chráničů taekwondistů, WTF taekwondisté nosí na těle ochrannou vestu a například minimálně v zápasu využívají techniky rukou. Úder rukou do obličeje je v soutěžích WTF zakázán. Jedná se tedy o ryze sportovní zápas. Centrum taekwonda WTF je Jižní Korea.

ITF původní.

ITF založena tvůrcem taekwonda Čchö Hong-huijem. Po jeho smrti v roce 2002 došlo k neshodám o nástupnictví a rozdělení ITF na dvě silné federace, které používají stejný název a stejné logo.

ITF I.

ITF I dříve vedená Kanaďanem Trân Triêu Quânem, dnes Argentincem Pablo Trajtenbergem. K této části ITF se přiklonily silné národní federace Polska, Slovinska, Německa a prakticky celá západní a severní Evropa. Silnými partnery jsou dále státy amerického kontinentu Kanada, Spojené státy americké, Argentina nebo Brazílie.

ITF II.

ITF I vedená Severokorejcem Čang Ungem. K této části ITF se přiklonily silné národní federace Ruska, Ukrajiny, Řecka, Bulharska, Tádžikistánu a především Česka. Centrem této jinak zvané severokorejské ITF je Severní Korea, kde od roku 1979 vyučoval taekwondo zakladatel Čchö Hong-hui. Česko má přímou vazbu na původní korejskou školu taekwonda v osobě Hwang Ho-jonga, který působí v Česku (Československu) od konce osmdesátých let dvacátého století.

Mistrovství světa v taekwondu je sportovní akce s historií od sedmdesátých let dvacátého století. V současné době organizují Mistrovství světa v taekwondu tři silné světové sportovní federace.

Les championnats du monde de taekwondo sont la principale compétition internationale de cet art martial fondé en Corée du Sud au milieu du. Ils sont organisés tous les deux ans depuis 1973 par la Fédération mondiale de taekwondo ("World Taekwondo Federation"). Seules des épreuves masculines figuraient au programme, jusqu'à la création d'épreuves féminines en 1987. La Corée du Sud, pays d'origine du taekwondo, a toujours terminé en tête du tableau des médailles. Le pays a aussi accueilli l'événement à six reprises et l'accueillera de nouveau en 2017.


Gameplay.

Ve hře musíte otevřít dveře do suterénu a tím odhalit tajemství pana Theodore Masters Petersona. Soused se učí, když hrajete, a buď se objeví v rozbitých oknech, umístí medvědí pasti do oblastí, kterými často chodíte, rozmístí kolem kamery nebo zablokuje dveře, abyste jimi nemohli projít. Můžete hodit nebo použít většinu položek, které najdete, nicméně, může soused také používat tyto položky proti vám.  Soused je pokročilé AI, který brání svůj sklep, který je velmi silně zajištěn. Během vývoje byly postupně přidávány další a další nástroje potřebné k dostání se do sklepa. Hra je zakončena soubojem se sousedem.

Historie verzí.

Pre-alpha.

Tato verze vyšla jako úplně první.Tato verze je také nejzabugovanější kvůli častým lagům a probugováním se do některých míst(například do stropu,do některé části domu,atd...).Soused vás také bude pronásledovat po celé mapě,ale ve vašem domě budete v bezpečí.Konec hry je označován jako otevřením dveří do sklepa,bohužel tvůrci hry nedodělali jakoukoli scénu ze hry,takže hra vlastně nemá konec.Jednou za čas se stává,že máte noční můru kdy jste zavření ve svém domě a soused v obří velikosti vás chce dostat.Navíc některé předměty co se v této verzi vyskytovaly byly poté odstraněny nebo nahrazeny.

Alpha 1.

Další verze hry má na začátku vytvořenou scénu ze hry,kdy se do domu stěhujete a soused vás sleduje.Váš dům je stejný jako v pre-alpha,bohužel tato verze hry má také bugy a někdy se hra může i sama havarovat a vypnout se.Hra má ale i pár hádanek,které musíte dodělat pomocí různých předmětů.Soused má navíc vlastního pomocníka,žraloka,kterého můžete zastavit tak,že ho zmrazíte.Konec hry se označuje jako otevření dveří do sklepa.Hra má konečně vlastní scénu ze hry,kdy vás soused dostane a pohřbí vás.Navíc se ve hře objevuje dokonce dvě noční můry,ta první,kdy soused otevírá dveře do sklepa a vstupuje dovnitř a ta druhá,kde se nacházíte zřejmě na pouti a soused brečí.Myslí se,že se jedná o dobu,kdy soused ztratil svojí dceru.

Alpha 2.

Tato verze už prošla dalšími úpravami a dům byl předělán a zmenšen.Hra má dokonce vlastní muziku na začátku hry a sousedovi byly přiděleny výrazy obličeje a soused dokonce cvičí a spí.Přístup do sklepa byl konečně dodělán,ale sklep byl dostavěn ale jenom kousek je hráči spřístupněn.Hra má plno hádanek,scén ze hry a nějaké ty noční můry.Zvláštností jsou čísla 14:14 na vaší a sousedově poštovní schránce,která se ve skutečnosti vyskytuje v bibli a je zde napsáno:"Pán za tebe bude pořád bojovat,musíš tu ale být".Někdy se spekuluje o tom,že se jedná o souseda,někdy taky,že o jeho děti nebo dokonce manželku.

Alpha 3.

Další verze hry konečně obsahuje dodělaný dům z Alphy 1.Tato verze má bohužel zapnutý pouze noční režim,takže tvůrci schválně do této verze přidali spoustu lamp.Hra už má konečné zpracování celého domu,až na pár drobných věcí.Soused už vás navíc může sledovat kamerami a někdy dokonce barikáduje dveře.Sklep byl v této verzi odstraněn,ale na konci se odehrává konečná scéna,kdy soused opět brečí v obývacím pokoji.Hráči si všimli dvou easter eggů a to,když se podíváte dveřmi odkud konečná scéna začíná,vidíte scan který je součástí největšího tajemství souseda a poté dveře,které pravděpodobně vedou do předsíně a ve kterých se nachází černá silueta.Prý se jedná o dˇábla,který dokáže vrátit sousedovi děti i manželku.Chce za to ale sousedovu duši.

Alpha 4.

Finální zpracování celého sousedova domu a přidání celodenních režimů do hry.Hra obsahuje více tajemství,scén ze hry a miniher.Soused má větší AI a lépe reaguje na zvuky,které hráč při hře vydává.Navíc byla konečně otevřena železnice,která vás zavede do různých části sousedova domu.Na konci hry se dostáváte do temného sklepa,kde potkáte černou siluetu ze hry.Když za ní vstoupíte do dveří,objeví se scéna ze hry,zřejmě předtím,než jste se nastěhovali do nového domu.Hra má dodělané nové zvuky a dokonce novou muziku na konci.Můžete zde najít taky druhý scan,který vám víc přiblíží největší tajemství souseda.

Beta.

Hra se odehrává zřejmě poté,co jsme dostali dopis a odešli jsme z domu.Stěhujeme se do sousedova domu,který je tentokrát opět zabarikádovaný a useknutý.Dostáváme se do sklepa a pak když se probudíme,zjistíme,že jsme opět zřejmě v alpha 4 verzi této hry.Tentokrát tvůrci hry nechali přenést celý byt ze scény na začátek této mapy.Hra má obrovské množství tajemství,scén ze hry a hádanek.Byla přidána dokonce nová muzika.Koncem hry budeme bojovat s obřím sousedem a pak když ho porazíme,hra končí.

Datum vydání.

Dříve byla ve verzi Alpha 4 místnost s kalendářem, na kterém bylo napsáno "29.08." Toto datum mělo být datem vydání hry, avšak vývojáři vydali verzi "Beta 1" jako veřejnou. V ní bylo spoustu bugů, a tak vývojáři vydali verze "Beta 2" a "3", avšak tyto opravy chyb způsobili to, že vývojáři neměli čas hru vydat ve slíbené datu a tak hra vyšla až 8. prosince 2017.

Kritika.

Hra je kritizována kritiky a hatery kvůli tomu, že v prvních testovacích verzí byla o dost strašidelnější a měla temnější příběh. Ve finální verzi je kritizováno zase to, že grafika v plné verzi je určená pro děti a je také mnohem méně strašidelná než v prvních dvou testovacích verzích a také to že každou aktualizací hry přidávají nové věci.

Hello Neighbor (též Hello Neighbour, česky "Ahoj sousede", rusky "Привет Сосед") je hororová stealth hra. Hra byla vyvinuta v Unreal Engine 4 studiem Dynamic Pixels a vydána studiem Tiny Builds. Byla vydána 8. prosince 2017 pro Microsoft Windows a Xbox One. Hra byla oznámena pro herní konzoli Nintendo Switch dne 10. února 2018, datum vydání je zatím neznámé.

Hello Neighbor est un jeu vidéo de type "survival horror" développé par Dynamic Pixels et édité par tinyBuild, sorti le sur Microsoft Windows et Xbox One, le sur PlayStation 4 ainsi que le sur Nintendo Switch, IOS et Android.


Důležitost.

Jedná se o typ myšlení, které se zaměřuje na to, že odpovědět na otázku či problém lze jednou, obecně zavedenou odpovědí. Je orientováno na vyvození jediné nelepší nebo nejčastěji správné odpovědi na otázku. Konvergentní myšlení zdůrazňuje rychlost, správnost a logiku a zaměřuje se na rozpoznávání známých technik, jejich opětovné používání a shromažďování uložených informací. Toto myšlení je nejefektivnější v situacích, kdy odpoveď je snadno dostupná a jen si ji musíme vybavit nebo zpracovat prostřednictvím rozhodovacích strategií. Kritickým aspektem konvergentního myšlení je to, že vede k jediné nejlepší odpovědi a nenechává žádný prostor pro nejednoznačnost. Z tohoto pohledu jsou odpovědi buď správné anebo špatné. Řešení, které je odvozeno na konci konvergentního procesu myšlení, je většinou tou nejlepší odpovědí.  Konvergentní myšlení je také spojeno se znalostmi, neboť zahrnuje manipulaci s existujícími poznatky pomocí standardních postupů. Znalosti jsou další důležitou stránkou tvořivosti. Jsou zdrojem nápadů, naznačují cesty k řešením a poskytují kritéria efektivity a novosti. Konvergentní myšlení se používá jako nástroj při řešení kreativních problémů. Když člověk využívá k řešení problému kritické myšlení, tak k rozhodnutí záměrně používá určité standardy nebo pravděpodobnosti. Oproti tomu divergentní myšlení, kdy rozhodnutí je odkládáno z toho důvodu, že se hledá a zvažuje mnoho možných řešeních.  Konvergentní myšlení je často používáno ve spojitosti s divergentním myšlením. Divergentní myšlení se obvykle volně vynořuje a je používáno spontánním způsobem, při němž je produkováno mnoho kreativních myšlenek, které jsou následně vyhodnocovány. V krátkém čase se je prozkoumáno několik možných řešení a jsou vytvářeny i nečekaná spojení mezi informacemi. Po dokončení procesu divergentního myšlení jsou informace a nápady organizovány a strukturovány za využití konvergentního myšlení do rozhodovacích strategií, které vedou k jediné správné odpovědi nebo té nejčastěji správné. Mezi příklady divergetního myšlení patří používání brainstormingu, volného psaní a kreativního myšlení na začátku procesu řešení problémů, aby se vytvořily možná řešení, která budou později vyhodnocena. Jakmile je prozkoumáno dostatečné množství nápadů, lze využít konvergentního myšlení. Znalosti, logika, pravděpodobnost a další rozhodovací strategie jsou při řešení problému brány v úvahu a jednotlivě vyhodnocovány při hledání jednoznačné nejlepší odpovědi.

Konvergentní vs. divergentní myšlení.

Osobnost.

Výzkumy říkají, že existuje korelace mezi osobností a divergentním a konvergentním myšlením. Výsledky ukazují, že dvě osobnostní charakteristiky jsou signifikantně spojené s divergentním myšlením. Zjistilo se, že otevřenost a extroverze usnadňují divergentní myšlení. Otevřenost udává naši intelektuální zvědavost, představivost, umělecké zájmy, liberální postoje a originalitu. Není překvapující, že otevřenost byla shledána jako jeden nejsilněji korelujích osobnostích rysů s divergetním myšlením, neboť předešlé studie již navrhovaly, že otevřenost může být interpretována jako zástupce kreativity. Přestože u otevřenosti jsou vnímány individuální rozdíly jinak než u kreativity, vysoká korelace mezi otevřeností a konvergentním myšlením svědčí o dvou různých způsobech měření stejných aspektů tvořivosti. Otevřenost podává sebeobraz o preferencích člověka v myšlení "outside the box".  Nebyl nalezen žádný vliv osobnostních rysů na konvergentní myšlení, což naznačuje, že znaky osobnosti dle Big five jsou lepším prediktorem divergentního myšlení než myšlení konvergentního. Z této skutečnosti také vyplývá, že všechny typy jedinců využívají konvergentní myšlení stejně nehledě na jejich osobnostní rysy.

Intelektuální schopnost.

K měření konvergentního i divergentního myšlení u adolescentů byla použita série standardizovaných inteligenčních testů. Výsledky ukazují, že participanti zařazení do skupiny s vysokou schopností divergentního myšlení měli signifikantně vyšší plynulost slov a četby než participanti, kteří patřili do skupiny s nízkou schopností divergentního myšlení.  Oproti tomu participanti, kteří vykazovali vysokou schopnost konvergentního myšlení měli vyšší studijní průměr z předchozího školního roku, menší potíže s domácími úkoly a bylo také prokázáno, že v těchto případech jsou participanti tlačeni rodiči do vysokoškolského vzdělání.

Praktické použití.

Konvergentní myšlení je základním nástrojem při vzdělávání dítěte. V dnešní době je většina vzdělávacích příležitostí spojena s výkonem ve standardizovaných testech, které jsou ve většině případů konstruovány jako multiple choice. Když student uvažuje o všech dostupných možných řešeních, používá konvergentní myšlení, aby zvážil všechny alternativy v rámci konstruktu. To mu umožňuje najít právě to jedno nejsprávnější řešení, které je měřeno.

Konvergentní myšlení je termín, který vytvořil Joy Paul Guilford jako protiklad k divergentnímu myšlení. Konvergentní myšlení obecně znamená schopnost "správně" odpovědět na standardní otázky, k jejichž zodpovědění není podstatná kreativita, jako například ve většině úkolů ve škole nebo ve standardizovaných multiple-choice testech inteligence.

La Pensée convergente est un terme inventé par Joy Paul Guilford en opposition à la pensée divergente. En général, ce terme exprime la capacité à donner la réponse "correcte" à des questions standardisées qui ne requiert pas de créativité particulière. C'est une pensée qui utilise les connaissances et les capacités de raisonnement d'une personne pour obtenir une série de solutions à un problème donné et pour en sélectionner la seule correcte.


Historický vývoj.

Označení zámek bylo u palných zbraní používáno pro zážehové mechanismy založené na více principech. V seřazení podle doby vzniku jsou předchůdci křesadlového zámku doutnákový zámek, a kolečkový zámek. Naopak následníky křesadlového zámku jsou perkusní zámky různých konstrukcí. Perkusní zámky byly nahrazeny bicím mechnismem a zápalkou, která je součástí jednotného náboje, což je princip který je na počátku 21. století nejrozšířenější.

Princip a různé konstrukce.

Princip křesadlového zámku je patrný z animace, Na obrázku v úvodu článku jsou popsány jednotlivé součásti zámku. Otočný kohout (), je poháněn pružinou natahovanou střelcem. Kohout má v čelistech stažených šroubem (, "jaw screw") uchycený křesací kámen ("flint").  Jako křesací kámen býval používán obvykle pazourek. Křesací kámen musí držet v čelistech kohoutu a jeho pracovní část musí mít nejlépe ostrou hranu. Paurek je vhodný kámen na kterém lze tuto hranu vytvořit relativně jednoduše. Kamínek může být používán na několik set výstřelů, ale musí být opakovaně ostřen. Pro daný účel lze použít i jiné nerosty, například achát. U něj je ale výroba potřebného tvaru složitější a tedy i dražší.  Po stisku spouště se kohout pootočí a udeří křesacím kamínkem na ocílku, která je součástí krytu pánvičky (na obrázku označeno jako frizzen). Kryt pánvičky se odklopí a vzniklé jiskry zapálí prach na pánvičce. Hoření projde otvorem nazývaným zátravka do hlavně a dojde k výstřelu. Kryt pánvičky s ocílkou má svou pružinu, která jej drží na místě v poloze připravené k zapálení. (frizzen spring) Křesadlový zámek má více konstrukcí a prošel určitým vývojem.

Zámky švédské.

Švédské (též kuronské) zámky neměly kryt pánvičky. Střelný prach na pánvičce nebyl dostatečně chráněn před vlhkostí a zámek tak byl méně spolehlivý.

Zámky holandského typu.

Tyto zámky měly kryt (víčko) pánvičky, které bylo ale odděleno od ocílky. Víčko se odklápělo natažením kohoutu.

Zámky španělské.

Tyto zámky měly kryt (víčko) pánvičky a ocílku spojeny do jedné součásti. Mimo spoušťového mechanismu, byl zbytek zámku umístěn vně zbraně.

Zámky francouzské.

Tyto zámky maí opět spojeno víko pánvičky a ocílku do jedné součásti nazávané baterie. Kohout je umístěn vně zbraně a zbytek mechanismu zámku je krytý. Tento typ zámku ukazuje obrázek v úvodu článku.

Použití křesadlových zámků.

Křesadlové zámky byly nejčastěji na ručních palných zbraních a to jak na dlouhých tak krátkých zbraních. Existovaly ale i zámky pro použití na dělech. Jejich použití přineslo zvýšení přesnosti střelby zejména u lodních děl. Na lodích bylo vzhledem k pohybu lodi na vlnách provést odpálení v přesně daný příhodný okamžik. Navíc bylo potřeba, aby obsluha děla stála za dělem a sledovala kam aktuálně míří. Vzhledem k zpětnému pohybu musela obsluha ještě dodržet bezpečnou vzdálenost. Křesadlové zámky na dělech byly proto obsluhovány pomocí lanka dostatečné délky.  Jiné, byť méně časté použití křesadlových zámků bylo v křesadlových zapalovačích používaných před vynálezem spolehlivých zápalek. Jedno z použití na připojeném obrázku je křesadlový zapalovač jako součást hodin, které v předem nastavený čas zapálí svíci.

Křesadlový zámek je mechanismus používaný v minulosti především na palných zbraních k zažehnutí výmetné náplně. Křesadlový zámek zapaluje výmetnou náplň úderem křesacího kamene na ocílku.

La platine à silex est un type de mécanisme autrefois utilisé dans les armes à feu, mise au point par l'arquebusier Marin Bourgeois en combinant le système de deux platines existantes (à "chenapan" et à "miquelet"). Vers 1630, il a rapidement remplacé les mécanismes plus anciens, les platine à mèche et platine à rouet (simplification de construction de celle-ci par les armuriers), et son usage s'est perpétué pendant plus de deux siècles, jusqu'à ce que des systèmes basés sur la percussion d'une capsule de fulminate de mercure et sur la cartouche métallique le remplacent.


Mládí a studia.

Narodil se v bohaté židovské rodině v Kensingtonu, jeho otec Louis Montagu byl úspěšný bankéř a také se angažoval v hnutí za integraci Židů do britské společnosti a proti sionismu, měl titul barona ze Swaythlingu. Ivor vystudoval přírodovědu na cambridgské King's College, celý život se angažoval v boji za záchranu ohrožených druhů, zejména koně Převalského.

Politická činnost.

Jako student vstoupil do Fabiánské společnosti a později se stal členem Komunistické strany Velké Británie, byl reportérem deníku "Daily Worker". V roce 1940 vydal knihu "Traitor Class", v níž obvinil z válečné porážky Francie zradu jejích vládnoucích vrstev a vyzval k tomu, aby se komunisté podíleli na obraně Británie před nepřítelem, čímž se odchýlil od tehdejší oficiální stranické linie, vyžadující neutralitu. Byl členem Světové rady míru, v roce 1959 mu sovětská vláda udělila Leninovu cenu míru.

Ve světě filmu.

V roce 1925 založil spolu se Sidney Bernsteinem Londýnskou filmovou společnost podporující nekomerční filmovou tvorbu. Publikoval řadu filmových kritik a studií, v nichž projevoval své levicové názory a propagoval sovětskou filmovou avantgardu. Přátelil se se Sergejem Michajlovičem Ejzenštejnem, o jejich společné návštěvě USA napsal knihu "With Eisenstein in Hollywood". Jako producent a střihač se podílel na filmech Alfreda Hitchocka "Příšerný host", "Třicet devět stupňů" a "Muž, který věděl příliš mnoho". Spolu s Geoffreym Barkasem natočili dokumentární film "Wings Over Everest" o přeletu Douglase Douglase-Hamiltona přes Himálaj, který obdržel v roce 1936 Oscara za nejlepší krátký film. Samostatně režíroval hranou adaptaci povídky Herberta George Wellse "Blue Bottles", experimentální komedii "The Storming of La Sarraz" a dokument o španělské občanské válce "Defence of Madrid", napsal scénáře k filmu o polárních výzkumech "Scott of Antarctica" a detektivce "The Last Man to Hang?". Byl také zakladatelem odborové organizace britských filmových techniků.

Sport.

Byl aktivním sportovcem, úspěšně reprezentoval Anglii ve stolním tenise. Vydal také dvě učebnice pravidel této hry, v letech 1926 až 1931 a 1959 až 1966 byl předsedou Mezinárodní federace stolního tenisu. Stál také u zrodu mistrovství světa ve stolním tenise, cenu pro vítěze soutěže mužských družstev nazval na počest své matky Pohár Lady Swaythlingové. Byl také předsedou fanklubu Southampton FC.

Obvinění ze špionáže.

Historik Ben Macintyre obvinil Montagua, že v době druhé světové války byl agentem sovětské výzvědné služby s krycím jménem "Inteligentsia". Přitom ve stejné době jeho starší bratr Ewen Montagu pracoval pro britskou Secret Intelligence Service (o svém podílu na Operaci Mincemeat napsal po válce knihu "The Man Who Never Was", kterou úspěšně zfilmoval Ronald Neame).

Ivor Goldsmid Samuel Montagu (23. dubna 1904 Londýn – 5. listopadu 1984 Watford) byl anglický filmař, známý také jako hráč a funkcionář stolního tenisu a komunistický aktivista.

Ivor Montagu (né le à Londres, mort le dans la même ville) est un réalisateur de films, producteur, scénariste et critique de cinéma britannique. Il a réalisé entre autres le documentaire "Wings Over Everest" en 1934 et a été monteur et producteur associé de plusieurs films d'Alfred Hitchcock.


Děj.

Gru, je společně s Lucy členem Antipadoušské ligy a zrovna se pokoušejí zastavit Balthazara Bratta, aktuálně nejhoršího padoucha na světě. Sice Brattovi zabrání ukrást diamant, ale Bratt mu uteče. Balthazar Bratt byl hvězdou své show, kterou mu zrušili, když byl v pubertě. Za to se teď chce mstít celému Hollywoodu. Zatímco ředitel Antipadoušské ligy je vyměněn nervovou ženou, Bratt ukradne diamant a Gru s Lucy jsou vyhozeni. Mimoni se vzbouří a dají výpověď. Pak jsou zatčeni za nepovolený vztup na území Hollywoodu (když si všimli pizzy na skútru jedoucí na jejich území). Za Gruem zajde jakýsi člověk který ho informuje, že má bratra jménem Dru. Gru, Lucy a holky tedy k němu ihned odlétají. Dru je majitelem obrovské vily s mnoha auty a vrtulníky. Dru bere Grua do tajného podzemního úkrytu a svěřuje se mu, že jejich otec byl padouch, že má padoušství v krvi a że byl na Grua pyšný, jaký byl padouch. Dru sice zdědil ohromnou padoušskou výbavu, ale jako padouch je hrozně nemotorný. Dru prosí Grua, aby se stal zase padouchem, ten ale odmítá. Dovolí jen jednu loupež. Ta má za cíl uloupit diamant Brattovi. To se jim podaří, ale jen stěží, kvůli Druově nemotornosti. Zatímco Gru s Druem slaví, sestrojí Bratt obrovského robota s laserem. K pohonu mu chybí pouze onen diamant. Ten nakonec získá, zajme holky a začne pomocí robota ničit město. Gru, Dru a Lucy se tedy vydávají do boje. Grua však Bratt na začátku omráčí a mimoni utečou z vězení. Mimoni poničí Brattovu výzbroj. Dru zničí napájení. Lucy zachrání holky. Gru se pak probudí. Svede boj s Brattem a díky mimoňům boj vyhraje.

Já, padouch 3 (v anglickém originále Despicable Me 3) je americký rodinný animovaný film studia Universal Pictures navazující na předchozí dvojici snímků "Já, padouch" a "Já, padouch 2". Hlavními postavami jsou bývalý padouch Gru, agentka Lucy a trojice adoptovaných dcer. Podle scénáře Kena Daurio a Cinca Paula film režírovali Kyle Balda a Pierre Coffin. Autorem hudby byl Heitor Pereira.

Moi, moche et méchant 3, ou Détestable moi 3 au Québec, ("") est un film d'animation américain réalisé par Kyle Balda, Pierre Coffin et Éric Guillon, sorti en 2017. C'est la suite de "Moi, moche et méchant 2" (2013) et de "Moi, moche et méchant" (2010).