Dětství a vzdělání.

Pinckney se narodil v Beaufortu učitelce Theopii Stevensonové Aikensové (1945–2005) a automechanikovi Johnu Pinckneymu. Už od třinácti let vedl modlitby ve svém kostele a v 18 letech se stal pastorem.  Ze strany matky bylo povolání reverend v Africké metodistické episkopální církvi součástí rodinné stevensonovské tradice. Jeho pradědeček reverend Lorenzo Stevenson bojoval za zrušení rasově oddělených základních škol a strýc referend Levern Stevenson spolupracoval s NAACP při úsilí o zrušení segregace ve školních autobusech.  Pinckney vystodoval střední školu v Jasper County. V roce 1995 absolvoval Allenovu univerzitu a o čtyři roky později obhájil titul magistra veřejné správy na Univerzitě Jižní Karolíny. Později absolvoval Luteránský teologický jižní seminář a studoval Wesleyho teologický seminář.

Kariéra.

Církevní kariéra.

Pinckney se stal v roce 2010 pastorem kostela Africké metodistické episkopální církve v Charlestonu. V této pozici následoval vzory jiných vedoucích osobností v církvi a zapojil se i do politiky, aby ještě lépe sloužil své obci. Sám Pinckney se svěřil, že cítil svou politickou činnost jako pokračování církevní práce.

Politická kariéra.

Poprvé byl Pinckney zvolen do parlamentu Jižní Karolíny v roce 1996 ve věku 23 let. Byl tak nejmladším Afroameričanem, který kdy nastoupil do takové funkce v Jižní Karolíně. Sloužil ve sněmovně reprezentantů až do roku 2000, kdy byl zvolen do státního senátu za 45. okrsek.  Jako senátor prosazoval zákon, podle kterého by policisté museli nosit na své uniformě kameru. Bylo to poté, co policista v North Charlestonu zabil osmi ranami neozbrojeného černocha Waltera Scotta.

Osobní život.

V roce 1999 si Pinckney vzal Jennifer Benjaminovou, se kterou se seznámil za studií na Allenově univerzitě a byli spolu i na Univerzitě Jižní Karolíny. Měli spolu dvě dcery, Elianu Yvette Pinckneyovou a Malanu Elise Pinckneovou.

Smrt.

Večer 17. června 2015, poté, co strávil většinu dne na předvolební kampani s kandidátkou Hillary Clintonovou, Pinckney vedl čtení ze Svatého slova a modlitby v kostele v Charlestonu. Na shromáždění zahájil palbu 21letý Dylann Roof a zabil celkem devět lidí včetně Pinckneyho. FBI vyšetřovala čin jako zločin z nenávisti, ale byla kritizována, že ho neoznačila za rasisticky motivovaný teroristický čin.  Rakev s Pinckneyho ostatky byla vystavena v rotundě Kapitolu Jižní Karolíny, a v kostelech Africké metodistické episkopální církve v Ridgelandu a Charlestonu. Pohřeb proběhl 26. června 2015 ve sportovní hale TD Arena, která byla zcela zaplněná. Pohřbu se zúčastnili např. prezident Barack Obama, jeho choť Michelle Obamová, viceprezident Joe Biden a další osobnosti. Smuteční řeč pronesl i sám Obama.

Clementa Carlos „Clem“ Pinckney (30. července 1973 – 17. června 2015) byl americký politik, člen sněmovny reprezentantů a později senátor státu Jižní Karolína za Demokratickou stranu. V senátu byl za 45. okrsek od roku 2000 až do své smrti.

克莱门塔·卡洛斯·“克莱姆”·平克尼(英语:Clementa Carlos "Clem" Pinckney,1973年-7月30日-2015年-6月17日)是美国南卡罗来纳州民主党参议员,自2000年以来担任第45区代表,1997年至2000年间曾担任南卡罗来纳州众议院议员。平克尼是查尔斯顿以马内利非裔卫理公会教堂的高级牧师。2015年6月17日,平克尼在晚间圣经研讨会上发生的大规模枪击案中遇害。


Poddruhy.

Astrild žlutobřichý má celkem dva poddruhy:

Vzhled.

Astrild žlutobřichý je pták malého vzrůstu, silné postavy s nevýrazným pohlavním dimorfismem. Má asi 11 cm na výšku. Základní barva je světle hnědá, která pokrývá většinu těla, avšak ocasní pera mohou být do černa a důležitým znakem je červený pruh na hlavě, který se táhne od zobáku, přes oko až po zátylek. Samotný zobák je většinou tmavě červený. Svrchní křídelní krovky jsou červené. Rozlišovacím znakem pro určování pohlaví je barva zobáku; samice mají zobák černý, samci vždy s podílem tmavě červené barvy. Mláďata ale mají vždy zobák zcela černý a začíná jim červenat až později, proto je těžké určení pohlaví.

Predátoři.

Ve volné přírodě nemají tito ptáci téměř žádné nepřátele a k zemi slétávají pouze ve výjimečných případech. Ale na astrildech žlutobřichých často parazituje vdovka černobílá. Nejedná se o vnitřního ani vnějšího parazita; je to hnízdní parazit. Dospělá vdovka naklade svá vejce do hnízda astrildů a vyklubaná mláďata později vyrůstají s původními astrildy.

Chov.

Astrild žlutobřichý se hodí pro vnitřní voliérový chov (pakliže nebude voliéra uvnitř, je nutné ji připravit na zimu, aby ptáci nestrádali) s větší budkou. Přestože u mnoha okrasných ptáků se doporučuji občasně podávat i hmyz (např. moučné červy), u astrildů žlutobřichých to neplatí.  Při hnízdění je dobré oddělit jednotlivé páry do vlastních voliér, protože různé druhy astrildů se mezi sebou mohou křížit a vytvořit tak nežádoucí vzhled. Tento pár společně postaví hnízdo kulovitého tvaru z trav a to i přes to, že ve voliéře již budku mají. Samice pak naklade menší snůšku, většinou 4 vejce, ze kterých se mláďata vylíhnou asi za 2 týdny.

Astrild žlutobřichý ("Estrilda rhodopyga)" je pták z čeledi astrildovitých ("Estrildida)," z rodu Estrilda. Jedná se o exotického ptáka malého vzrůstu a nevýrazného zbarvení, který je běžně chován jako okrasný — stejně jako mnoho jiných druhů astrildovitých ptáků. Nalezneme jej, krom klecí, i v Africe, kde se astrildové žlutobřiší stále vyskytují i ve volné přírodě. Sdružují se zde do menších skupinek. Živí se převážně zrním, semeny trav a bobulemi. V zajetí se dožívají až deseti let,ve volné přírodě je to méně. Co se ohrožení týče, pak jsou tito ptáci nedotčení.

赤腰梅花雀(学名:),是梅花雀科梅花雀属的一种,分布于埃及、马拉维、索马里、吉布提、苏丹、埃塞俄比亚、肯尼亚、厄立特里亚、赞比亚、坦桑尼亚、卢旺达、布隆迪、刚果民主共和国、乌干达和莫桑比克。全球活动范围约为832,000平方千米。该物种的保护状况被评为无危。


Rozšíření.

Je rozšířen převážně v západní Evropě s výraznou atlantskou až subatlantskou tendencí, která okrajově zasahuje do Evropy střední. Jeho východní hranice prochází Estonském, Polskem a Slovenskem, izolované nálezy jsou hlášeny z oblasti Kavkazu, Íránu a severní Afriky.  V Čechách se tento druh nejčastěji objevuje na Českolipsku, ve východním Polabí a na Třeboňsku, ve všech lokalitách je vzácný. Na Moravě je jeho výskyt pravděpodobně již historií.

Ekologie.

Roste na zaplavovaných územích, na vlhkých až bažinatých stanovištích. Bývají to hlavně mokřady, rákosiny, rašelinné louky, příkopy se stojatou vodou i břehy rybníků a jezer. Požaduje vysokou hladinu spodní vody, neškodí mu občasné zaplavení vodou. Vyskytuje se od nížin až do podhůří na kyselých půdách s malým obsahem živin, preferuje stanoviště s minimální konkurenci okolních rostlin.

Popis.

Z asi 1 mm silného, rozvětveného oddenku vyrůstají plazivé, niťovité lodyhy až 60 cm dlouhé, které v uzlinách koření. Lodyhy jsou porostlé listy na vztyčených řapících až 15 cm dlouhých. Listy jsou štítovité, řapíky přirůstají ke středu spodní strany čepelí které jsou téměř okrouhlé a hrubě vroubkované. Čepele jsou uprostřed konkávní, mají šest až deset žil a mívají v průměru 2 až 4 cm (1,1 × širší než delší).  Z úžlabí listů (z lodyžních uzlin) vyrůstají směrem vzhůru asi 8 cm dlouhá květenství (kratší než řapíky), obvykle jsou skrytá pod listy. Na vřetenu květenství je v jednom až třech přeslenech po několika oboupohlavných, krátce stopkatých aktinomorfních květech, velkých asi 2 mm v průměru. Mají nezřetelný kalich, pět korunních, bílých nebo světle růžových lístků a pět drobných tyčinek nesoucích prašníky, ty se nacházejí v blízkosti blizen. Ploidie druhu 2n = 96.  Bylina kvetou od června do srpna, květy se opylují pravděpodobně autogamně. Plody vyrůstají na krátkých stopkách, jsou to silně zploštělé dvounažky elipsovitého tvaru (širší než delší), asi 2 mm velké a hrubě bradavčité. Semena (nažky) jsou schopná vyklíčit i za více než pět let.

Význam.

Rostliny mají malý ekonomický význam, někdy se vysazují jako ozdobné vodní rostliny v okrasných jezírkách nebo akváriích. Obsahují obdobně jako ostatní druhy pupečníku látku vellarin, která v malém množství působí jako stimulans a ve větším způsobuje bolesti hlavy, závratě, otupělost a vnitřní krvácení.

Ohrožení.

Pupečník obecný vyrůstá na stále menších počtech stanovišť. Na podporu jeho záchrany je v „Červeném seznamu cévnatých rostlin ČR“ i ve „Vyhlášce MŽP ČR č. 395/1992 Sb.“ zařazen mezi ohrožené druhy (C3), (§3).

Externí odkazy.

Pupečník obecný ("Hydrocotyle vulgaris") je vlhkomilná, vytrvalá, hemikryptofytická rostlina. Tento původní druh české flory je jediným druhem rodu pupečník který v České republice roste.

野天胡荽(学名:)为五加科天胡荽属下的一个种。也可称为铜钱草、金钱草、钱币草、圆币草、少脉香菇草、香菇钱、盾叶天胡荽等,外观与南美天胡荽()非常相近。


Rozdělení.

Podle dekorativnosti lze pokojové rostliny členit na okrasné listem a okrasné květem, nebo podle nároků na: Podobně Hieke rozděluje pokojové rostliny na teplomilné, chladnomilné a středně náročné.  Podle nároku na světlo lze najít skupiny různě náročných rostlin, například "Aspidistra", "Aucuba" a "Cissus" snáší i přistínění, "Adianthum", "Anthurium scherzerianum", "Sanseviera" snesou lépe polostín, "Cordyline", "Begonia rex" a "Cyclamen persicum" preferují světlé stanoviště, "Kalanchoe", "Stapelia", "Cyperus" preferují slunce, ale snesou i polostín, "Pelargonium zonale" a většina druhů kaktusů a sukulentů vyžaduje plné slunce. Úplný stín nesnáší žádné rostliny pěstované jako okrasné. Situace například v místnostech pro rozloučení se zesnulými je řešena dočasným umístěním (týden) a pravidelnou výměnou rostlin snášejících přistínění ("Aucuba") nebo použitím umělých rostlin. Pěstování rostlin pod umělým osvětlením je poměrně nákladné, s ohledem na energii.  Některé rostliny používané jako pokojové se termínují k prodeji v určitém období, jako je Den matek nebo Vánoce. Takové rostliny jsou například cibuloviny nebo "Kalanchoe blossfeldiana" a "Euphorbia pulcherrima" (tzv. vánoční hvězda), mnohé jsou ale pěstovány k prodeji po celý rok. S ohledem na širokou paletu pěstovaných rostlin lze rozdělit pokojové rostliny i podle nároků na zálivku, pH půdy, živiny, nebo složení půdy. Tyto nároky se liší v rámci rodu ("Euphorbia", "Pelargonium" atp.). Pro šíři nároků tak zde nemá smysl se široce zabývat tématem pokojových rostlin s ohledem na jednotlivé nároky, pokud by neměly být jmenovitě uvedeny všechny druhy a jejich nároky.  Stejně jako vlastnosti se podle druhu různí i choroby a škůdci. Podobné jsou projevy fyziologických poškození a chorob. Časté jsou především poškození v souvislosti s nedostatkem světla, zálivky a živin.

Názvy.

U nověji introdukovaných druhů jsou používány častěji názvy odvozené od latinských slov, u dříve introdukovaných druhů jsou často používány neotřelé české názvy. České názvy pokojových rostlin však lze i pro množství synonym a neurčitost považovat spíše za orientační, běžně i mezi pěstiteli, prodejci a zákazníky obvykle nepoužívané.

Pěstování.

Přesazování  Protože pokojové květiny prorůstají kořeny substrát v nádobě, je třeba jednou za dva roky provést přesazení do větší nádoby a doplnění substrátu. V případě, že přesazení do větší nádoby není možné, provádí se výměna země spojená s omezením kořenů a obvykle také nadzemní části. Takový zásah je nejlépe rostlinami snášen v předjaří. Přesazování obvykle není třeba v případě hydroponie.  Rozmnožování  Většinu pokojových rostlin lze snadno množit vegetativně, přirozeně se ale mohou množit i generativně. Při generativním množení se mohou měnit znaky typické pro odrůdy. Výsevům semen musí v některých případech předcházet skarifikace nebo stratifikace.  Z vegetativního rozmnožování je nejběžnější řízkování, množení bylinnými řízky. Některé druhy v tomto ohledu vyžadují specifické zacházení.  Zálivka  Míra zálivky se odvíjí od nároků druhu. Je preferována zálivka na povrch půdy nebo podmokem, ale rosení listů ve vhodných podmínkách, kdy list nezůstává hodiny vlhký, neovlivní výrazně riziko napadení houbovými chorobami a rostlinám prospívá. Některé druhy rostlin ovšem nelze zavlažovat jinak než na list. Závlaha se musí odvíjet od ročního období a snížená zálivka během vegetačního klidu je někdy nezbytná i pro kvetení.  Hnojení  Rostliny které jsou pěstovány pro kvetení, jsou obvykle náročnější na přihnojení fosforem. Některé rostliny nesnáší živné půdy, jiné chřadnou v chudých půdách. Je tedy důležitý výběr půdy nebo směsi zahradnických substrátů. Náročnější na živiny jsou obvykle rychleji rostoucí rostliny, ale jinak se nároky značně různí. Hnojit lze kapalnými, tedy rychle přijímanými hnojivy do půdy nebo přímo na list, ale i dlouhodobě rozpustnými granulemi, tabletami nebo tyčinkami vkládanými do půdního substrátu. Přehnojení a nevyrovnaná výživa má zásadní vliv na napadení chorobami a škůdci, ale i namrzání.  Nádoby a potřeby pro pěstování pokojových rostlin  K výsevům kapradin se používají sterilní jílové, rašelinové nebo pálené cihly, pro výsevy orchidejí skleněné nádoby s agarem, podobně jako pro meristémové množení.  Hrnky (květináče, kořenáče, kontejnery) jsou vyráběny od průměru 3-40 cm, obvykle z plastu nebo pálené hlíny. Pro palmy jsou nádoby vyšší, pro azalky nižší než průměrné.  Pro stínění jsou používány rákosové stínovky, ale bývají používány i stínovky dřevěné, nebo jutové. K zastínění slunečního záření pronikajícího přes sklo výrazněji prosklených místností lze použít i nátěry, například amarit.  Některé výsadby jsou provedeny v sesazení různých rostlin v sklenících nebo prosklených skříních přiléhajících k oknu, včetně jejich aranžmá. Této úpravě musí odpovídat nádoba na půdu a způsob hydroizolace a tepelné izolace okolí, kvůli pronikání vlhkosti a srážení vody.

Význam.

Pokojovým rostlinám je přikládán především význam při zvlhčení vzduchu a ovlivnění psychiky. Fyzický vliv na kvalitu vzduchu ale prakticky nemají. Pokojové rostliny mohou sloužit jako pomůcky při vzdělávání a výchově dětí.

Toxicita.

Některé rostliny pěstované v interiérech, například diffenbachie, mohou být dráždivé nebo mít významný obsah toxických látek. U takových rostlin je třeba používat přiměřené ochranné pomůcky při péči a děti na nebezpečnost jedovaté rostliny důkladně upozornit a vysvětlit bolestivé následky otravy. V případě chování zvířat je třeba předcházet otravě nepěstováním takových druhů rostlin, které mohou způsobit otravu zvířete, nebo zcela spolehlivou izolací rostliny a zvířete.

Pokojová rostlina je termín označující skupinu rostlin pěstovaných v umělých klimatických podmínkách v interiérech. Jde o skupinu rostlin, které obvykle nesnášejí výkyvy teplot během roku a zejména zimní chladné počasí. Jako prostorové rostliny se používají zejména rostliny okrasné, protože jejich účel je především estetický, ale mají i další využití, například snižují hladinu oxidu uhličitého v místnosti a tím prospívají dýchání. Ve valné většině případů jde o sukulenty a kaktusy, neopadavé, stálezelené byliny nebo dřeviny, jejichž vzhled je přinejmenším v době květu nebo s plody považován za dekorativní. Pokojové rostliny lze přes teplé období roku tzv. letnit, tedy pěstovat venku nebo v části domu otevřené vlivu počasí. Podle nároků a dalších vlastností jsou dále členěny do specifických skupin.

观叶植物一般指叶形叶色美丽、可作观赏的植物,原生于高温多湿的热带雨林中,需光量较少。又分为草本植物和木本植物,草本植物多属多年生植物如,椒草类、竹芋类、蕨类植物等。木本植物有五米高以上的乔木树及有如小叶榄仁、鹅掌藤、福禄桐等等的灌木。


Druhy provozu.

V závislosti na zatížení, otáčkách, teplotním stavu motoru a dalších parametrech, pracuje zážehový motor s přímým vstřikem v některém ze šesti druhů provozu:

Provoz s vrstveným plněním.

Tento provoz je vhodný pro oblast nižších kroutících momentů a nižších otáček (do 3 000 min). Vstřikovací ventil dodá palivo jen krátce před zážehem, a směs se proto nestihne promíchat. Motor pracuje celkově s chudou směsí λ > 1, ale v oblasti svíčky je směs v zápalném rozmezí. Intenzivně se využívá recirkulace výfukových plynů z předešlých cyklů pro snížení emisí NO.

Provoz s vrstveným plněním a zahříváním katalyzátoru.

Tento provoz se využívá na zahřátí katalyzátoru na provozní teplotu. Princip je stejný jako při "provozu s vrstveným plněním", ale během expanze se vstříkne ještě jedna dávka paliva. Ta dohořívá později a zvyšuje teplotu výfukového potrubí i katalyzátoru. Výfukové potrubí musí být na takový provoz optimalizované.

Homogenní provoz.

Pro vysoké otáčky a vysoké zatížení je třeba získat ze směsi maximum energie, čehož se dosáhne při stechiometrickém složení směsi tj Λ = 1 (ve výjimečných případech motor spaluje mírně bohatou směs λ < 1). Taková směs je zápalná v celém objemu, proto není třeba dbát na rozvrstvení směsi. Vstřikování probíhá již během sacího zdvihu, proto je čas na vytvoření a rovnoměrné rozložení směsi dostatečný. V tomto režimu se průběh spalování a další charakteristiky jako spotřeba a emise jen velmi málo liší od zážehového motoru s nepřímým vstřikováním. Režim je univerzální a motor by v něm mohl pracovat ve všech režimech, ale tím by se připravil o výhody plynoucí z vrstveného plnění.

Homogenní provoz s chudou směsí.

Tento provoz je přechodový mezi "homogenním provozem" a "provozem s vrstveným plněním". Dosahuje se nižší spotřeby paliva než při homogenním provozu díky vyšší plnicí účinnosti (škrticí klapka je více otevřená, než by odpovídalo homogennnímu provozu.) Celkové složení chudoby směsi je 1 < Λ < 2.

Homogenní provoz s vrstveným plněním.

Jde o další přechodový režim, který navazuje na "homogenní provoz s chudou směsí". Pokud je celkové složení směsi s λ > 2, palivo se vstřikuje dvakrát. První vstřik s podílem cca 25% dávky paliva na cyklus se vstřikuje ještě během sání a vytváří homogenní směs. Druhý vstřik se zbytkem paliva se vstřikuje později během komprese. Jeho úkolem je vytvořit oblast bohatší, dobře zápalné směsi v okolí svíčky.

Homogenní provoz s ochranou před detonačním spalováním.

Provoz je určen pro nízké otáčky a vysoké zatížení, kde by mohlo docházet k detonačnímu spalování. Při tomto provozu se opět využívá dvojitý vstřik paliva, který přesune část dodávky tepla z druhé dávky paliva na později a sníží tak maximální tlaky a teploty, které jsou rizikové faktory pro detonačním spalování. Díky rozdělení dávek paliva není třeba snižovat předstih zapalování, jak se to musí v takových režimech dělat pro motory s nepřímým vstřikováním což přináší výhodu vyššího točivého momentu.

Proces spalování.

Aby se dosáhlo požadovaného průběhu a kvality spalovacího procesu ve vrstvené směsi, je třeba sladit geometrický tvar spalovacího prostoru včetně dna pístu, vzájemné umístění vstřikovače a zapalovací svíčky, směr a rychlost proudění náplně a směr a tvar paprsku paliva a správný okamžik vstřiku. Principiálně jsou možné 2 přístupy k vedení způsobu spalování:

Konstrukční koncepce.

Přímý vstřik do válce s vstřikovači a svíčkami blízko sebe.

Tato koncepce využívá "spalování vedené paprskem". Palivový paprsek zasahuje přímo elektrody svíčky. Směs je přesouvána k elektrodám hlavně kinetickou energií paprsku, méně pohybem náplně. Toto řešení umožňuje dosáhnout: Zároveň je však třeba řešit následující problémy:

Přímý vstřik do válce s vstřikovači a svíčkami daleko od sebe.

Tato koncepce využívá "spalování vedené stěnami". Vstřikovače optimálně umístěny s ohledem na geometrické a teplotní podmínky hlavy válců. Vlastnosti tohoto uspořádání jsou: Mezi problémy konceptu patří:

Vlastnosti motorů s přímým vstřikem.

Oba výše popsané způsoby vstřikování paliva mají bez použití recirkulace výfukových plynů různé úrovně NO a spotřeby (NO je výše, spotřeba nižší), proto je třeba použít optimální recirkulaci výfukových plynů. Snížení spotřeby paliva je uváděno v rozmezí 20–30 % oproti klasickým způsobům vstřikování paliva. Společné problémy obou řešení jsou: používání paliva s vhodnými vlastnostmi, nezbytnost zařízení na zpracování výfukových plynů, spolehlivost, ohřívání vstřikovačů, emise CH a kouřivost.  Systémy využívají kvalitativní regulaci (složením směsi), přesto je úplné odstranění škrticí klapky limitováno minimální teplotou výfukových plynů pro dobrou účinnost katalyzátoru, proto při nízkých zatíženích zůstane využito částečné škrcení a recirkulace výfukových plynů.

Koncepce OCP (Orbital Combustion Process).

Odlišným systémem přímého vstřikování paliva benzínových motorů je systém OCP. Jeho činnost spočívá v tom, že konvenční vstřikovač vstřikuje přesné množství paliva do komůrky, do které vyúsťuje proud vzduchu. Po ukončení vstřiku a krátké době na přípravu směsi je atomizovaná směs vstříknuta vzduchovým vstřikovačem do válce. Vstřikovač se nachází blízko u svíčky, což znamená, že další příprava směsi ve válci již není nutná. V tomto případě je možná dobrá kontrola poměru λ v okolí svíčky v době zážehu, což zajišťuje dobrou stabilitu procesu. Celkový poměr λ může být až 7. Snížení spotřeby paliva oproti standardnímu vícebodovému vstřikování se uvádí podle druhu testu v rozmezí od 17–30 %.  Výhody této koncepce jsou snížení emisí CH (malá velikost kapek, paprsek nedosáhne studené stěny) a umožnění až 40% recirkulace výfukových plynů nebo 80° překrytí ventilů.

Vstřikovací systémy pro přímý vstřik.

Základními součástmi vstřikovacího systému jsou palivová nádrž, dopravní čerpadlo (nízkotlaké), vysokotlaké čerpadlo, tlakový zásobník (Common rail), ventil pro řízení tlaku, snímač tlaku v zásobníku a vysokotlaký vstřikovací ventil.

1. generace vstřikovacích systémů.

První generace vstřikovacích systémů využívala elektromagneticky ovládané vstřikovací ventily. Vstřikovací tlak byl v rozmezí 5–12 MPa. Řídící systém DI-Motronic (1. generace) od společnosti Bosch byl uveden na trh v roce 2000.

2. generace vstřikovacích systémů.

Druhá generace vstřikovacích systémů využívá piezoelektricky ovládané vstřikovací ventily. Maximální vstřikovací tlak dosahuje 20 MPa. Vyšší tlak umožňuje lepší rozprášení paliva, rychlé piezoelektrické ventily přesnější dávkování rozdělené na více vstřiků. Oba parametry umožňují posouvat oblasti "provozu s vrstveným plněním" k vyšším otáčkám a vyšším zatížením motoru. Vstřikovací systémy druhé generace upřednostňují "spalování vedené paprskem". Řídící systém DI-Motronic 2. generace od společnosti Bosch byl uveden na trh v roce 2005.

Emise motorů s přímým vstřikem.

Pro oblasti "homogenní provozu", při které se spaluje stechiometrická směs, se používá řešení osvědčené u zážehových motorů s nepřímým vstřikem. O snižování emisí se stará třícestný katalyzátor řízený lambda sondou. Pro oblasti "provozu s vrstveným plněním", kde vlivem přebytku kyslíku vznikají při spalování emise NO, je třeba využít i redukční katalyzátor (tzv. DeNOx).

Zážehový motor s přímým vstřikem paliva ( pod různými názvy Gasoline direct injection engine (GDI), Petrol Direct Injection, Direct Petrol Injection, Spark Ignited Direct Injection (SIDI), Fuel Stratified Injection (FSI)) patří do skupiny zážehových motorů. Na rozdíl od konvenčního zážehového motoru nespaluje pouze homogenní směs. Palivo se totiž vstřikuje přímo (případně prostřednictvím komůrky) do válce, což umožňuje aktivně řídit vrstvenou tvorbu směsi.

对现代内燃机,汽油缸内直喷是一种使用在两冲程和四冲程循环汽油发动机的燃料喷射装置。汽油经由高压共轨油路直接喷入每个汽缸的燃烧室,而不是如同传统的多点电喷将燃料喷入进气歧管。早期的缸内直喷引擎有污染物质难控制的问题,可通过欧洲废气排放标准但不能通过美国的标准,2004年日本五十铃汽车率先制造出能通过美国废气排放标准的缸内直喷引擎,1997年意大利菲亚特汽车(FIAT)将燃料高压共轨直喷技术使用在柴油引擎上十分成功,因此2006年奔驰汽车将此技术使用在汽油缸内直喷引擎上,但对燃料加压的压力没有高压共轨柴油引擎那样高,能协助从喷油嘴喷出的汽油单位体积变得更小更易雾化即可,有助于省油与性能的提升,不过代价是PM2.5排放提高千倍,而且目前尚未有法规规定采用缸内直喷的汽油引擎汽车一定要加装微粒过滤器。


Tenis na Letních olympijských hrách 2016

2016年夏季奧林匹克運動會網球比賽

Odhlášení tenisté: virus zika, zranění a nebodovaný turnaj.

Řada elitních tenistů se před zahájením odhlásila, což v dějišti her kritizoval obhájce zlata a druhý hráč světa Andy Murray slovy: „"Je to ostuda. Roger i Stan patří mezi hráče, kteří na takovém typu turnaje mají šanci uspět. Je nešťastné, že budou chybět".“  Riziko nákazy virem zika jako důvod neúčasti uvedli sedmý hráč žebříčku Milos Raonic a osmý Tomáš Berdych, třetí hráčka klasifikace Simona Halepová i sedmnáctka Karolína Plíšková. Do mužské čtyřhry pro dané riziko nezasáhli obhájci titulu Bob a Mike Bryanovi.  Ze zdravotních důvodů se omluvili třetí a čtvrtý muž pořadí Roger Federer a Stan Wawrinka. Mezi ženami pak světová jedenáctka Dominika Cibulková či šestnáctka Belinda Bencicová.  Olympijská šampionka z mixu a bronzová singlistka z Londýnských her Viktoria Azarenková, figurující na sedmé příčce, v červenci 2016 přerušila kariéru pro těhotenství. Obhájkyně stříbrného kovu z dvouhry Maria Šarapovová byla v době konání suspenzována pro pozitivní dopingový nález s dvouletým zákazem startu. Rozhodnutí Mezinárodní sportovní arbitráže, ke které se odvolala, bylo plánováno na září 2016.  Na rozdíl od Olympiády 2012, kde došlo k přidělení bodů do žebříčků ATP a WTA ve dvouhrách, nebyl riodejaneirský turnaj bodován v žádné ze soutěží, což také mohlo sehrát roli při rozhodování v účasti na hrách.

Kvalifikační kritéria.

Podmínky účasti v Davis Cupu a Fed Cupu.

Pro účast na olympijských hrách byli všichni tenisté povinni být součástí nominace týmu alespoň ve třech mezistáních utkáních Davis Cupu či Fed Cupu olympijského cyklu 2012–2016, z toho minimálně v jednom ročníku mezi lety 2015–2016. Výjimkou se stali hráči a hráčky, jejichž družstvo odehrálo alespoň tři ze čtyř sezón v zonálních základních skupinách, tedy mimo dvě světové skupiny, nebo pokud byl tenista minimálně dvacetkrát v kariéře nominován v Davis Cupu či Fed Cupu. Pro tyto hráče se kritérium snížilo na dvě povinné nominace v letech 2012–2016.  Mezinárodní tenisová federace si ve výjimečných případech vyhradila uznat start i při nesplnění výše uvedených podmínek. Každý národní olympijský výbor (NOV) byl oprávněn nominovat maximálně šest tenistů a šest tenistek, z toho až čtyři jednotlivce do dvouhry a dva páry do každé soutěže čtyřhry.

Ženská a mužská dvouhra.

Oznámení kvalifikovaných hráčů učinila Mezinárodní tenisová federace na základě 56 nejvýše postavených hráčů a hráček na žebříčcích ATP a WTA ve vydáních z pondělí 6. června 2016 (po dohrání French Open). Limitujícím kritériem byla účast maximálně čtyř olympioniků z jednoho státu, respektive národního olympijského výboru (NOV). Pokud byli mezi prvními padesáti šesti hráči žebříčku více než čtyři tenisté jednoho národního svazu, pak do turnaje nastoupili pouze čtyři nejvýše klasifikovaní. Místa tenistů z pátých a dalších pozic v redukovaných národních žebříčcích obsadili hráči umístění za 56. pozicí žebříčku, kteří současně splňovali podmínku figurovat do čtvrtého místa v redukované klasifikaci vlastního státu. Žádní tenisté z jedné výpravy nebyli nalosováni do stejné čtvrtiny pavouka (výjimkou se stali náhradníci).  Zbylých osm míst, do počtu 64 hráčů, bylo rozděleno ve formě divokých karet, z toho šest jich udělil Olympijský výbor ITF a dvě určila Tripartitní komise tenistům z malých států.

Ženská a mužská čtyřhra.

Do soutěží mužské a ženské čtyřhry se automaticky kvalifikovalo deset nejvýše postavených hráčů mužského deblového žebříčku ATP a prvních deset hráček ženského deblového žebříčku WTA ve vydání 6. června 2016. Tito tenisté mohli zvolit svého spoluhráče-krajana, jenž také figuroval na žebříčku dvouhry či čtyřhry.  Přímý postup si dále zajistilo minimálně čtrnáct dalších párů s nejnižším součtem v kombinovaném žebříčku z pondělní klasifikace 6. června 2016 s podmínkou maximálně dvou párů na jednu zemi (pár tvoří tenisté z jednoho národního olympijského výboru). Zbylých osm míst, do počtu 32 párů v soutěži, získá pozvání ve formě divokých karet od Olympijského výboru ITF.

Smíšená čtyřhra.

Do soutěže smíšené čtyřhry může národní olympijský výbor vyslat maximálně dvě dvojice, a v takovém případě každá z nich bude nalosována do jiné poloviny pavouka. Účastnit se soutěže mohou pouze tenisté, kteří již na olympiádě hráli dvouhru a/nebo čtyřhru. Dvanáct párů s nejnižším součtem v kombinovaném žebříčku, z vydání 6. června 2016, si zajistí přímou účast. Čtyři zbylá místa přidělí Olympijský výbor ITF ve formě divokých karet. Přihlášení párů do soutěže končí 9. srpna 2016 v 11:00 hodin místního času.

Body do žebříčků ATP a WTA.

Do žebříčku WTA nebyly hráčkám přiznány žádné body.  Ve věci mužské části zveřejnil 18. listopadu 2015 španělský deník "Marca" informaci od nově zvoleného prezidenta ITF Davida Haggertyho. Americký šéf Mezinárodní tenisové federace (ITF) uvedl, že pokud bude pokračovat neshoda mezi ITF a Asociací tenisových profesionálů (ATP), body do žebříčku ATP přiděleny nebudou. Původní dohoda o jejich distribuci byla podepsána 1. června 2011 a použita na LOH 2012 v Londýně. Vedení ITF však podle deníku odmítlo zaplatit kompenzace, zejména antukovým turnajům ATP, během konání olympiády, na kterých by nestartovali hráči účastnící se LOH v Riu de Janeiru. V reakci na to ATP odmítla obnovit dohodu z roku 2011 o přidělování bodů. Žádné bodové ohodnocení do klasifikace ATP tak přiděleno nebylo.

Herní systém a plán turnaje.

Herní systém.

Všechny soutěže se hrály ve formátu vyřazovacího systému. Do mužské a ženské dvouhry nastoupilo 64 hráčů, což představovalo šestikolový turnaj. Mužská a ženská čtyřhra zahrnovala 32 párů a smíšená čtyřhra pak 16 párů. Poražení semifinalisté odehráli zápas o bronzovou medaili.  Všechny zápasy byly hrány na dvě vítězné sady vyjma finále mužské dvouhry, které se konalo na tři vítězné sady. Tiebreak poprvé v historii uzavíral všechny sety za stavu her 6–6. V rozhodující sadě utkání smíšené čtyřhry byl uplatněn tzv. supertiebreak, v němž zvítězil pár po dosažení 10 bodů za podmínky rozdílu alespoň dvou míčů.

Herní plán.

Olympijský turnaj probíhal od soboty 6. srpna do neděle 14. srpna 2016.

Olympijští vítězové.

Mužskou dvouhru ovládl druhý hráč světa Andy Murray ze Spojeného království, jenž se tak stal prvním tenistou historie, který získal druhou zlatou olympijskou medaili ze soutěží dvouher. Do sbírky britských medailí přispěl sedmnáctým zlatem z tenisových soutěží.  Ženskou dvouhru vyhrála 22letá Mónica Puigová, figurující na 34. příčce světové klasifikace. Stala se tak prvním portorickým reprezentantem, jenž vybojoval olympijské zlato, i první nenasazenou šampionkou singlové soutěže od znovuzařazení tenisu do olympijského programu v roce 1988.  V mužské čtyřhře zvítězili Španělé Marc López s Rafaelem Nadalem. U druhého jmenovaného se jednalo o druhý zlatý kov, když triumfoval již v singlové soutěži Pekingských her 2008.  Ženskou čtyřhru opanoval sedmý nasazený ruský pár Jekatěrina Makarovová a Jelena Vesninová.  Olympijské vítězství ve smíšené čtyřhře si připsali Američané Bethanie Matteková-Sandsová a Jack Sock. Stříbrná medailistka Venus Williamsová se pátou olympijskou medailí stala druhým tenistou historie, jenž vybojoval rekordní počet pěti olympijských kovů. Na čele dané statistiky se zařadila po bok Britky Kathleen McKaneové Godfreeovéu.

Tenisový turnaj na Letních olympijských hrách 2016 probíhal v období od soboty 6. srpna do neděle 14. srpna 2016 na otevřených dvorcích v Olympijském tenisovém centru brazilského Ria de Janeira, součásti Olympijského parku Barra.

2016年夏季奥林匹克运动会网球比赛于8月6日至14日于奥林匹克网球中心举行。球场表面使用众多北美锦标赛使用的快速硬地表面,目的是尽量减少对球员的干扰。


Služba.

Fotky Google je služba pro ukládání a sdílení fotografií a videí od Googlu. Její hlavní funkce byly dříve součástí sociální sítě Google+. Nové Fotky Google zahrnují neomezený prostor pro ukládání fotografií a videí a aplikaci pro Android, iOS a prohlížeč. Uživatelé zálohují své fotografie do cloudové služby a stávají se přístupné na všech zařízeních propojených se službou.  Služba Fotky analyzuje a organizuje fotografie do skupin a může identifikovat předměty nebo místa jako pláže, nebe nebo „sněžná bouře v Torontu“. Ve vyhledávacím okně aplikace mohou uživatelé zobrazit potenciální vyhledávání pro skupiny fotografií ve třech hlavních kategoriích: lidé, místa a věci. Služba analyzuje fotografie s podobnými obličeji a seskupuje je do kategorie lidé. Může také seskupovat obličeje podle věku. Kategorie místa používá geotagging, ale může také určovat místa ve starších fotografiích prostřednictvím analýzy významných památek (např. fotografie obsahující Eiffelovu věž). Kategorie věci zpracovává fotografie podle jejich předmětu: narozeniny, budovy, kočky, koncerty, jídlo, promoce, plakáty, screenshoty atd. Uživatelé mohou manuálně odstranit kategorizační chyby.  Příjemci sdílených obrázků mohou procházet galerie bez potřeby stažení aplikace. Uživatelé mohou přejetím prstů přes obrazovku upravit nastavení úpravy fotografií na rozdíl od dříve používaných posuvníků. Obrázky mohou být snadno sdíleny na sociálních sítích (Google+, Facebook, Twitter) a v dalších službách. Aplikace generuje internetové odkazy pro uživatele Fotek Google, ale přístup mohou mít i neuživatelé.  Neomezené úložiště podporuje obrázky do 16 megapixelů a videa do 1080p, maximální rozlišení obrázků průměrných smartphonů v roce 2015. Větší soubory používají úložiště Disku Google. Větší fotografie, obvykle pořízené digitálními zrcadlovkami, mohou být nahrány přes internetový prohlížeč Google Chrome nebo použitím aplikace jako Syncdocs, která může přenést fotografie z paměťové karty fotoaparátu přímo do Fotek Google.

Historie.

Fotky Google je samostatným nástupcem fotografických funkcí sociální sítě Google, Google+. Google spustil tuto sociální síť jako konkurenci ke funkcím Facebooku, ale služba se nikdy nestala stejně populární a Facebook zůstal preferovaným místem pro sdílení fotografií. Ačkoliv Google+ nabízel úložiště fotografií a nástroje pro organizaci, které překonávaly funkce Facebooku, Google+ postrádal uživatelskou základnu, která by je využívala. "The Verge" chválil funkce fotek Google+ především v porovnání s jinými fotografickými službami online. Osamostatnění fotografických funkcí Google+ do samostatné služby Fotky Google bylo oznámeno v květnu 2015 na konferenci Google I/O. Odstranění vztahu se sociální sítí se Fotky změnili z platformy pro sdílení na soukromou knihovnu.  V červnu 2015, Jacky Alcine, 21letý afroamerický programátor zaznamenal, že aplikace Fotky Google obsahuje mnoho fotografií ho a jeho černošských přátel v automaticky generovaných fotoalbech pojmenovaných „“ (). Po oznámení Google odstranil kontroverzní „gorillas“ tag z aplikace a omluvil se.

Přehled.

Při vydání Fotek Google v květnu 2015 psali recenzenti, že se jedná o nejlepší službu svého druhu. Walt Mossberg z "Re/code" prohlásil službu nejlepším cloudovým úložištěm fotografií nad konkurencí od Amazonu (Amazon Cloud Drive), Applu (iCloud), Dropboxu a Microsoftu (OneDrive). "The Verge" napsal, že vydáním Fotek se stal Google hlavním konkurentem ve fotografických úložištích a že jejich cenová struktura učinila myšlenku placení za úložiště fotografií zastaralou. "CNET" napsal, že aplikace pro mobilní telefony a tablety jsou obzvláště dobré. Dodal také, že Fotky Google mají rychlejší design než Flickr od Yahoo! a organizovanější funkce než iCloud od Applu.  Recenzenti oceňují především vyhledávací funkce. "The Verge" upozornil na rychlost a inteligenci služby, především na jeho schopnost organizovat fotografie, stejně jako čas načítání fotografií, rychlost vyhledávání a jednoduchost nástroje na úpravy fotografií. "The Verge" také porovnává novou analýzu obrázků Fotek Google s technologií odhalenou Flickrem dříve ve stejném měsíci. Mossberg ("Re/code") si myslí, že sdružování obličejů ve skupinách je „pozoruhodně přesné“, ale více byl ohromen seskupováním věcí. Byl překvapen, že při vyhledávání slova () se zobrazily výsledky rybářských lodí v Cape Cod i benátských gondol, ale také poukázal na chyby jako řazení profesionálních fotografií mezi screenshoty.  John C. Dvorak z "PC Magazine" se obává o soukromí služby Fotky. Především je znepokojený motivací Googlu pro budování služby, vztahu společnosti s existujícími vládami a potenciálními zákony, které by vyžadovali po Googlu poskytnout celou historii fotografií na požádání. Kritizuje synchronizační funkce služby a preferuje složky s obrázky nad neřazenou „plochou databází“. Dvorak také upozornil na špatný výběr fotografií pro animování a nedostatek záruk trvanlivosti služby s ohledem na náhlé zrušení Google Readeru. V konečném důsledku navrhuje, aby uživatelé namísto Fotek používali přenosný hard disk, který považuje za bezpečnější a méně nákladný.  "The Verge" popisuje vydání služby v květnu 2015 jako důkaz toho, že Google vytahuje své nejlepší funkce ze své sociální sítě Google+. Fotky považují za osamostatněnou funkci sociální sítě. Walt Mossberg z "Re/code" popisuje vydání jako () pro fotografické služby, které byly „efektivně ukryté“ v „široce ignorované sociální síti“. Podle "The Verge" je strategií Google, aby byla veškerá data v jeho službách a mohlo by k nim být univerzálně přistupováno.

Fotky Google () je služba pro ukládání a sdílení fotografií a videí od Googlu. Služba byla oznámena v květnu 2015 na sociální síti Google+ a vydána byla 28. května 2015. Při jejím uvedení psali recenzenti, že služba je nejlepší svého druhu.

Google相簿是一个图片存储和分享服务。它于2015年5月由Google发布,从Google+的相册服务中分离出来。


Potrava.

Živí se semeny trav, bobulemi a malým hmyzem (mravenci, termiti), v zajetí je vhodné podávat krmné směsi pro krátkozobé exotické ptáky.

Způsob života.

Žijí v párech, výjimečně i v menších skupinkách.

Taxonomie.

Rozeznáváme dva poddruhy: Dříve se jako poddruh uznávala i "Pytilia phoenicoptera lineata" (astrild rudokřídlý páskový), v současnosti se sem již neřadí.

Vzhled.

Tito drobní exotičtí ptáci mají robustní, ale lehké tělo s krátkými zaoblenými křídly. Délkou těla a hmotností se od sebe pohlaví neliší, avšak mají rozdílná zbarvení, díky čemuž není těžké určit pohlaví u dospělých jedinců, mláďata se vybarvují až v pozdějším věku.

Zbarvení.

Co se týče astrilda rudokřídlého západního ("Pytilia phoenicoptera phoenicoptera)", pak mají samci vrch hlavy a těla popelavě šedý, s načervenalým nádechem na zádech, vrch ocasu má červenou barvu. Prsa a vrchní část břicha jsou jasně šedé s drobným bílým příčným proužkováním, které na břiše a bocích vytváří širší pruhy. Křídla jsou cihlově červená, zobák černý. Samice mají šedé zbarvení, proužky na břiše jsou širší a všechny barvy jsou celkově matnější. Mláďata jsou podobná samicím, ale chybí proužkování.  U "Pytilia phoenicoptera emini" je zbarvení víceméně shodné se západní formou. Základním rozlišovacím znakem je jasně červený zobák u tohoto poddruhu. I u mláďat "Pytilia phoenicoptera emini" platí, že jsou spíše podobná samici, pohlaví se u nich tedy dá rozeznat až v pozdějším věku, kdy se začnou vybarvovat.

Výskyt a vhodné prostředí.

Poddruh astrild rudokřídlý západní je rozšířený ve východní Africe, především od jihovýchodního Súdánu až po Etiopii. "Pytilia phoenicoptera emini" se vyskytuje od severního Kamerunu, přes Středoafrickou republiku a jižní Súdán až po Demokratickou republiku Kongo. Co se národních parků týče, pak je můžeme hojně pozorovat v národním parku Garamba (Demokratická republika Kongo) a Kidepo Valley (Súdán).  Obecně se dá říct, že astrild rudokřídlý obývá řídce zalesněné savany v blízkosti zdroje vody. Jsou to denní tvorové, přes den shánějí potravu ve vysoké trávě nebo na keřích, v noci spí v keřích nebo v korunách nižších stromů.

Hnízdění.

Období rozmnožování se odehrává během druhé poloviny období dešťů. Oba partneři pracují na budování hnízda, která se nachází v husté vegetaci a sestává z kulové struktury složené z trav a rostlinných vláken. Když je hnízdo dostavěno, snese dovnitř samice 4-5 vajec, přičemž se v jejich zahřívání střídá se samcem. Za několik dní se vylíhnou holá a slepá mláďata, která se většinou do tří týdnů plně opeří a za další dva týdny již vylétají z hnízda. Ale ani v dospělosti tito ptáci příliš necestují a udržují se v blízkosti rodného hnízda.

Chov.

Chov astrilda rudokřídlého není levná záležitost, samotný pták stojí okolo 200 eur (což je přes 5,5 tisíce Kč). Také voliéra či klec by měla být prostorná. Ta by měla být umístěna na slunném místě v teplé místnosti, kde není průvan ani vlhkost. Není vhodné umístit voliéru do venkovního prostředí. V zajetí je vhodné krmit astrildy rudokřídlé směsí pro krátkozobé exotické ptáky a v době hnízdění je možné přidat nějaký hmyz nebo larvy.

Astrild rudokřídlý ("Pytilia phoenicoptera") je drobný exotický pták z čeledi astrildovitých, z rodu "Pytilia". Jedná se o pestré ptáky, kteří se často chovají i jako okrasní. Délka jejich těla se pohybuje okolo 110 mm.

红翅斑腹雀(学名:)是梅花雀科斑腹雀属的一种,为非洲的常见物种。其全球活动范围有370,000平方千米。


Děj.

Mimoni jsou človíčci zabarveni do žluté barvy, známé z filmu "Já padouch", ale jak potkali Grua, to je znal od narození? Ne, toho potkali později. Mimoni jsou na Zemi mnohem déle než lidstvo a jejich hlavní mise je sloužit tomu největšímu padouchovi na světě. Najít si pána byla hračka, ale udržet si ho, to byl pro ně oříšek. Sloužili například tyrannosaurovi, knížeti Drákulovi nebo například Napoleonu Bonaparte. Bohužel již dlouho nikomu nesloužili, a tak spadli do hluboké deprese. Zároveň se nacházeli v zemi věčného sněhu a ledu. Pro spásu Mimoňů se tři hrdinové Kevin, Stuart a Bob vydávají na cestu nalézt jednoho velkého padoucha. Mají štěstí, dostávají se na floridský festival a mimoní trojka potkává Scarlet Odkráglovou. Scarlet tedy zkouší jejich schopnosti, a tak ji napadne ukrást britské korunovační klenoty.  Na konci potkali Grua, ale jako malého kluka. Na to navazuje Já Padouch, Já padouch 2 a Já padouch 3

Postavy.

Kevin.

Kevin je šéf mimoního kmene a vybral si dva mimoně, kteří mu pomohou najít padoucha, kterému by sloužili. Nechybí mu hrdost. Ve filmu se stane obřím mimoněm.

Stuart.

Stuart je první, koho si Kevin vybral na cestu. Velice rád hraje na kytaru. Je zvláštní tím, že jako jediný z mimoní trojky má jenom jedno oko, které se nachází uprostřed. Je často hladový.

Bob.

Nejmenší a nejroztomilejší mimoník, který se lehce ztratí. Vždy má při sobě svého plyšového medvídka Tima. Dá se říct, že se jedná o mimoní dítě. Ve filmu se stane králem Anglie.

Scarlet Odkráglová.

Mimoní trojka zjistila informace o Scarlet Odkráglové, a tak pro ni pracovali. Jejich mise byla ukrást britské korunovační klenoty. Stala se z ní nejlepší padouška. V originálním znění ji nadabovala Sandra Bullock.

Obsazení.

Seznam původních dabérů animovaných postaviček.

Mimoni je americký 3D počítačově animovaný film z roku 2015, prequel k filmům "Já, padouch" (2010) a "Já, padouch 2" (2013). Film vyprodukovala společnost Illumination Entertainment pro Universal Studios.

《小小兵》(英语:Minions)是2015年上映的美国3D电脑动画喜剧电影,是2010年与2013年上映的电影《神偷奶爸》、《神偷奶爸2》的外传作品,由布莱恩·林奇编剧,由皮耶·考芬与凯尔·巴尔达执导,且由克里斯·梅勒丹德利与珍娜·海莉制作。由乔·汉姆和珊卓·布拉克参与配音演出。此片以小小兵为主要角色,并于6月18日在马来西亚和新加坡、7月9日在台湾和香港、7月10日在美国、9月13日在中国上映。


Pozadí.

Dne 3. března 1991 Rodney King a dva spolujezdci jeli po dálnici ve čtvrti Lake View Terrace, když byli vyzváni policisty z California Highway Patrol, aby zastavili. Následovala honička, při které rychlost vozů dosáhla až 185 km/h. Poté, co King zastavil, byli všichni zatčeni policisty Timothym Singerem a Melanie Singerovou.  Poté, co byli dva spolucestující zavedeni do policejního vozu, pět policistů LAPD (Stacey Koon, Laurence Powell, Timothy Wind, Theodore Briseno a Rolando Solano), se pokusilo zpacifikovat Kinga. Ten byl zasažen taserem, udeřen obuškem, sražen na zem a spoután. Policisté tvrdili, že King byl během zatčení pod vlivem fencyklidinu (PCP), což mělo způsobit, že byl velmi agresivní. Policista Koon uvedl, že King vzdoroval zatčení. Videonahrávka zatčení ukázala, že se King pokusil zvednout pokaždé, když byl sražen na zem, a policisté ho spoutali, až když ležel v klidu. Test na PCP byl negativní. Celý incident natočil svědek George Holliday ze svého bytu. Nahrávka se byla brzy dostala do všech amerických médií a stala se hybnou silou pro akce aktivistů.  Později King uvedl, že se pokoušel ujet, jelikož byl v podmínce za loupež. King se již dříve dopustil napadení, ublížení na těle a loupeží.  Následně byli čtyři policisté obviněni z použití nepřiměřené síly. Vedení soudu bylo přesunuto z Los Angeles County do Ventura County. Porota byla složena z devíti bělochů, jednoho Američana latinskoamerického původu, jednoho míšence a jednoho Asiata. Žalobce Terry White byl Afroameričan. Dne 29. dubna 1992 porotci zprostili obviněné policisty obvinění z použití nepřiměřené síly.

Nepokoje.

Nepokoje začaly v den vynesení rozsudku a jejich intenzita dosáhla maxima v následujících dvou dnech. Poté již upadala a vše skončilo šestého dne zásahem národní gardy.  Celkem bylo zabito 53 lidí, z toho osm zastřelili policisté a dva vojáci. Přes dva tisíce lidí bylo zraněno. Odhady škod se pohybují mezi osmi sty miliony a jednou miliardou dolarů. Bylo založeno přibližně 3 600 požárů a zničeno okolo 1 100 budov. Během nejhorších momentů přicházela hlášení o požárech každou minutu. Objevilo se také rabování. Často byly zasaženy obchody vlastněné Američany korejského původu a dalšími Asiaty.  Většina nepokojů se odehrála ve čtvrti South Central, která byla obydlena především Afroameričany, ale také hispánci. Méně než polovina zatčených a třetina zabitých byli hispánci.  Po skončení nepokojů bylo v oblasti nasazeno 13 000 policistů a vojáků, kteří střežili pořádek. Prezident George H. W. Bush podepsal prohlášení o katastrofě, které slibovalo finanční pomoc obětem nepokojů, včetně nízkých půjček pro poškozené ničením. Na přestavbu a obnovu mělo být vyčleněno šest miliard dolarů a vytvořeno 74 000 pracovních míst. Avšak většina původních vlastníků se k levným půjčkám nikdy nedostala.  O nepokojích byl natočen dokumentární film "".

Nepokoje v Los Angeles 1992, také známé jako nepokoje Rodneyho Kinga, nepokoje v South Central a povstání v Los Angeles, byly sérií vážných nepokojů, rabování a žhářství, jež se odehrály v Los Angeles County v Kalifornii v roce 1992. Vyvolalo je zproštění obvinění policistů v případu natočeného policejního násilí. Jednalo se o největší nepokoje ve Spojených státech amerických od nepokojů v Detroitu 1967, nejrozsáhlejší v Los Angeles od nepokojů ve čtvrti Watts 1965 a o nepokoje s největším počtem úmrtí od nepokojů v New Yorku 1863.

1992年洛杉矶暴动(英语:1992 Los Angeles riots,又称1992年洛杉矶内乱),主要指1992年于美国加州南部大城洛杉矶市爆发的一系列动乱,导火线为该年4月29日当地陪审团宣判四名被控「使用过当武力」的警察无罪释放,导致上千名对此判决不满的非裔与拉丁裔上街抗议,最终引发一连串暴动,波及包括亚裔(特别是居于城中的韩裔)在内的各社群。系争判决为三名欧洲裔白人警察和一名拉丁裔白人警察殴打涉及交通违规事件的一名黑人罗德尼·金。根据事后统计,整起内乱造成各方约10亿美元的财产损失,并有63人于暴动中死亡,数千人受轻重伤,震惊全球。


Rodina.

Přestože se narodil v belgickém městě Hasselt belgické matce a nizozemskému otci, Josi Verstappenovi, žije v Belgii a cestuje s belgickým pasem, se Max Verstappen rozhodl závodit s nizozemskou závodní licencí, neboť během kariéry v motokárách byl obklopen Nizozemci, když vyrůstal v belgickém městě Maaseik, které leží na hranici s Nizozemskem.

Juniorská kariéra.

Motokáry.

Začal závodit na motokárách ve věku 4 a půl let. Účastnil se šampionátu Mini Junior ve své domácí provincii Limburk. V roce 2006 postoupil do třídy Rotax Max Minimax a vyhrál belgický šampionát. O rok později zvítězil v nizozemském mistrovství v kategorii Minimax. Poté vyhrál nizozemský a belgický šampionát kategorie Minimax a rovněž zvítězil v belgickém mistrovství kadetů.  V roce 2009 s týmem Pex Racing vyhrál vlámské mistrovství kategorie minimax a belgický šampionát KF5. O rok později vstoupil na mezinárodní scénu motokárových závodů. Jezdil za tovární tým CRG na mistrovství světa a Evropy. V kategorii KF3 dojel druhý za zkušeným Alexanderem Albonem. Toho porazil v evropské sérii WSK. V téže kategorii vyhrál i ve světové sérii, kde porazil Rumuna Roberta Vișoiu.  Roku 2011 zvítězil v seriálu WSK Euro Series. O rok později byl vybrán do jezdeckého programu Intrepid, kde závodil v třídách KF2 a KZ2. Ve třídě KF2 vyhrál WSK Master Series a South Garda Winter Cup.  Na konci roku oznámil, že by rád opustil Intrepid, krátce pracoval s motokárami Alexe Zanardiho, poté se vrátil do továrního týmu CRG. V závodech SKUSA SuperNationals ve třídě KZ2 skončil na 21. místě. V roce 2013 vyhrál evropské šampionáty tříd KF a KZ. V 15 letech vyhrál mistrovství světa třídy v nejvyšší motokárové kategorii KZ1.

Automobilové závody.

Poprvé testoval závodní vůz 11. října 2013 na okruhu Pembrey Circuit. Ujel 160 kol ve formuli Renault Barazi-Epsilon FR2.0-10 u týmu Manor MP Motorsport. V prosinci 2013 testoval formuli 3 značky Dallara u týmu Motopark Academy. Na Circuito de Jerez si později znovu vyzkoušel formuli Renault u týmu Josef Kaufmann Racing. Debutoval v seriálu Florida Winter Series.

Formule 3.

V roce 2014 jezdil evropský šampionát formule 3 za tým Van Amersfoort Racing. Ve svém první sezoně skončil třetí za vítězem Estebanem Oconem a druhým Tomem Blomqvistem.

Formule 1.

Scuderia Toro Rosso (2014–2016).

2014.

V srpnu 2014 se stal členem Red Bull Junior Team, i když zvažoval i nabídku Mercedesu na účast v jejich rozvojovém programu. O šest dní později byl potvrzen jako jezdec Scuderie Toro Rosso pro sezonu 2015.  Zúčastnil se prvního volného tréninku Grand Prix Japonska 2014 a stal se tak nejmladším jezdcem v historii, který se během závodního víkendu objevil na trati. Připravoval se tak na následující rok u týmu Scuderia Toro Rosso.

2015.

V lednu 2015 oznámila FIA změnu systému vydání super licencí, kdy zvýšila věkový limit na 18 let od sezony 2016. Verstappen se stal nejmladším pilotem, který kdy v F1 startoval, když debutoval v Grand Prix Austrálie 2015 ve věku 17 let a 166 dní, čímž překonal skoro o dva roky rekord Jaime Alguersuariho. Ve svém prvním závodě držel bodovanou pozici, poté kvůli poruše motoru odstoupil. V následujícím závodě v Malajsii se kvalifikoval šestý a závod dokončil na 7. pozici, čímž získal své první body ve formuli 1 ve věku 17 let a 180 dní a stanovil tak nový rekord. V Číně vypadl v posledním kole pro poruchu motoru, v Bahrajnu nedokončil kvůli problémům s elektronikou, ve Španělsku obsadil 11. místo. Grand Prix Monaka nedokončil po kolizi s Romainem Grosjeanem. V Kanadě dojel patnáctý. V Rakousku bodoval 8. místem. Grand Prix Velké Británie nedokončil. Na Hungaroringu kolidoval s Valtteri Bottasem, přesto dojel čtvrtý. Ve zbývajících 9 závodech sezóny bodoval sedmkrát. V USA zopakoval svůj nejlepší výsledek sezóny, když dojel na 4. místě.

2016.

Sezónu začal v Toro Rossu společně s Carlosem Sainzem. V prvním závodě sezóny v Austrálii se kvalifikoval na 5. místě a v závodě dojel 10. V dalším závodě v Bahrajnu dojel na 6. místě.

Red Bull (2016–).

2016.

Po Grand Prix Ruska vedení Red Bull Racing rozhodlo o výměně jezdců mezi hlavním a "juniorským" týmem. Max Verstappen tak u hlavního týmu Red Bull Racing nahradil Danilla Kvjata, jenž přesedlal do týmu Toro Rosso. Jeho první Grand Prix pro Red Bull Racing byla Grand Prix Španělska 2016. Do závodu odstartoval ze 4. místa. Po startu využil nehody vedoucích Mercedesů Lewise Hamiltona a Nico Rosberga a dostal se na druhé místo za svého týmového kolegu Daniela Ricciarda. Během závodu se díky své závodní strategii dostal na 1. místo. Po zbytek závodu odolával útokům Kimiho Räikkönena a nakonec dokázal Verstappen v tomto závodě vyhrát. Tím se stal nejmladším vítězem Velké ceny, čímž překonal rekord Sebastiana Vettela. Stal se také nejmladším jezdcem na pódiu a nejmladším jezdcem, který vedl kolo závodu.  Ve svých prvních 8 závodech za Red Bull dojel šestkrát mezi pěti nejlepšími, z toho čtyřikrát na pódiu.  Během Grand Prix Belgie byl součástí několika incidentů. V první zatáčce závodu kolidoval s Räikkönenem, poté se zapletl do menších incidentů s Vettelem a Sergio Pérezem. Na rovince Kemmel poté agresivně zablokoval Räikkönena, který se jej snažil předjet. Kvůli tomuto incidentu zavedla FIA nové pravidlo o zákazu změny směru při brzdění, které mezi fanoušky vzešlo v známost jako "Verstappen rule" (pravidlo bylo poté v roce 2017 opět zrušeno).  Do Velké ceny Brazílie se kvalifikoval na 4. místě. V deštivém závodě byl 15 kol před koncem kvůli výměně gum až na 16. místě, i tak ale po působivé jízdě dokázal dojet na 3. místě. Týmový ředitel Red Bullu Christian Horner to nazval "jednou z nejlepších jízd, co kdy v F1 viděl".

2017.

Sezónu 2017 nezačal Verstappen vůbec dobře. V prvních 14 závodech sedmkrát nedojel, když čtyřikrát odstoupil kvůli mechanickým problémům a třikrát kvůli kolizím v prvním kole závodu (ve Španělsku, Rakousku a Singapuru). V patnáctém závodě sezóny si však v Malajsii dojel pro své druhé vítězství v kariéře, na které navázal druhým místem v Japonsku. V dalším závodě v USA dojel třetí, byl ale klasifikován jako 4., jelikož jeho předjetí Räikkönena v posledním kole závodu bylo nelegální. V Mexiku předjel hned na startu Sebastiana Vettela a dostal se do vedení v závodě, které dokázal proměnit v jeho třetí výhru v kariéře.

2018.

Sezónu 2018 opět nezačal nejlépe, když byl v každém z prvních šesti závodů sezóny zapleten do minimálně jednoho incidentu. Do Grand Prix Austrálie se kvalifikoval na 4. místě, v závodě se však propadl za Kevina Magnussena a když se jej snažil předjet, tak si poškodil auto. Následně se v zatáčce otočil a propadl se pořadím. Díky strategii a odstoupení aut před ním dojel na 6. místě. V kvalifikaci na Grand Prix Bahrajnu měl nehodu a kvalifikoval se až na 15. místě. V závodě hned v prvním kole získal několik pozic, ovšem když se snažil na začátku druhého kola předjet Lewise Hamiltona, kolidoval s ním a poškodil si zavěšení, což vedlo k odstoupení ze závodu. V Číně odstartoval z 5. místa, ale již na konci prvního kola byl na třetím místě. Díky skvělé strategii Red Bullu, který Verstappena a jeho týmového kolegu Ricciarda povolal do boxu pro nové gumy, byly Red Bully ke konci závodu nejrychlejšími vozy na trati. Verstappen však během pokusu o předjetí Hamiltona vyjel z tratě a byl předjet Ricciardem. Hamiltona později předjel, ale následně kolidoval s lídrem šampionátu Sebastianem Vettelem, když se jej snažil předjet. Za tento incident byl potrestán desetisekundovou penalizací, která jej ze 4. místa v cíli posunula na 5. místo v klasifikaci. Jeho týmový kolega Ricciardo závod vyhrál.  V Ázerbájdžánu po většinu závodu bojoval o 4. pozici s Ricciardem. Ricciardo z tohoto místa startoval, Verstappen se však díky vyjetí safety caru dostal před něj. Ricciardo jej následně po mnoha pokusech předjel, ale Verstappen se po pitstopu opět dostal dopředu. Ricciardo se jej opět snažil předjet, po agresivní obraně Verstappena však najel do zádě jeho vozu a oba piloti museli kvůli poškození odstoupit. Tým i stevardi z kolize vinili oba jezdce. Ve Španělsku dojel na 3. místě, i přes menší incident s Lance Strollem. Během třetího tréninku na Velkou cenu Monaka narazil do bariéry a kvůli poškození vozu nemohl nastoupit do kvalifikace - do závodu tedy odstartoval z poslední, dvacáté, pozice. V závodě skončil na 9. místě, zatímco Ricciardo závod vyhrál.  Do Grand Prix Kanady odstartoval ze třetího místa a v prvním kole bojoval s Valtteri Bottasem o druhé místo. Souboj však přerušil výjezd safety caru a Verstappen dojel do cíle na 3. místě. Na pódiu, konkrétně na 2. místě, dojel i v následujícím závodě ve Francii. V Rakousku, na trati Red Bull Ring, domácí trati týmu Red Bull, startoval ze čtvrtého místa. V závodě předjel třetího Räikkönena, druhý Bottas odstoupil kvůli poruše a lídr závodu Hamilton měl pomalý pit stop. Verstappen se tak dostal do vedení závodu, které udržel a získal své čtvrté kariérní vítězství.  V Británii kvůli poruše brzd odstoupil, v Německu dojel 4. a první část sezóny zakončil v Maďarsku odstoupením v pátém kole závodu kvůli poruše motoru Renault.  Druhou část sezóny měl velmi silnou - v devíti závodech skončil sedmkrát na pódiu, včetně výhry v Mexiku. V USA dojel po startu z osmnáctého místa na 2. místě. V Brazílii si jel z 5. místa pro vítězství, když vedl po předjetí Räikkönena, Vettela, Bottase a Hamiltona. Narazil do něj ovšem Esteban Ocon, který jel o kolo zpět, a Verstappen se propadl na druhé místo. Ocon byl potrestán desetisekundovou stop and go penalizací, nejpřísnějším trestem před diskvalifikací. Po závodě Verstappen Ocona fyzicky konfrontoval, za což mu FIA udělila trest dvou dnů veřejně prospěšných prací. Sezónu zakončil třetím místem v Abu Zabí.

2019.

Pro sezónu 2019 dostal Verstappen nového týmového kolegu Pierre Gaslyho, když jeho bývalý týmový kolega Ricciardo odešel do Renaultu. Vozy Red Bull v tomto ročníku poprvé používaly motory Honda, které mezi lety 2015-2017 bez větších úspěchů používaly vozy McLaren a od roku 2018 juniorská stáj Red Bullu Toro Rosso. Do prvního závodu sezóny v Austrálii se Verstappen kvalifikoval na čtvrtém místě a v závodě dojel na třetím místě, čímž pro Hondu získal první pódiové umístění od Grand Prix Velké Británie v roce 2008. V dalším závodě v Bahrajnu dojel na čtvrtém místě, když mu safety car zabránil předjet porouchané Ferrari Charlese Leclerca o třetí místo. V dalších dvou závodech, v Číně a v Ázerbájdžánu, dojel taktéž na čtvrtém místě a v následujícím závodě ve Španělsku dojel na místě třetím. Do Grand Prix Monaka se kvalifikoval na 3. místě a ke konci závodu bojoval o vítězství s Mercedesem Lewise Hamiltona - závod dojel na druhém místě, ovšem kvůli pětisekundové penalizaci za nebezpečný výjezd z pit stopu se propadl na čtvrté místo.  V Kanadě se kvalifikoval až na jedenáctém místě, jelikož kvůli nehody Kevina Magnussena a následným červeným vlajkám nestihl zajet své ostré kvalifikační kolo. V závodě dojel na pátém místě, i před svým trápícím se kolegou Gaslym. Ve Francii se kvalifikoval a v závodě dojel 4. Do Grand Prix Rakouska se kvalifikoval na druhém místě, nepovedl se mu ovšem start, po kterém se propadl až na osmé místo. V závodě měl však skvělé tempo, ztracené pozice získal zpět, tři kola před koncem závodu předjel vedoucího Leclerca a závod vyhrál. Jednalo se o první vítězství pro vůz poháněný motorem Honda od Grand Prix Maďarska 2006. V dalším závodě ve Velké Británii jel na pódiovém 3. místě, ve finální části závodu do něj však narazil Sebastian Vettel a propadl se tak na místo páté.  Do deštivé Grand Prix Německa odstartoval z druhého místa, start se mu ovšem opět nepovedl a propadl se pořadím. Stejně jako v Rakousku ale dokázal ztracené pozice získat zpět a poté, co lídr závodu Hamilton havaroval, závod vyhrál. V kvalifikaci na Grand Prix Maďarska získal své první kariérní pole position a většinu závodu vedl, ve finální fázi závodu jej však po povedené strategii předjel Hamilton a Verstappen tak dojel druhý. Po Grand Prix Maďarska, která značí konec první půle sezóny, byl Verstappen v šampionátu těsně třetí za pilotem Mercedesu Valtteri Bottasem, a kvůli jeho konzistentnosti (nedojel hůře, než pátý) se o něm mluvilo jako o největším vyzyvateli Hamiltona o titul.  Během letní pauzy před Grand Prix Belgie dostal Verstappen nového týmového kolegu Alexandra Albona, který z důvodu neuspokojivých výsledků nahradil v Red Bullu Gaslyho. Závod v Belgii skončil pro Verstappena neúspěchem, jelikož po kolizi s Kimi Räikkönenem musel odstoupit ze závodu již v prvním kole. V Itálii kvůli penalizaci za výměnu komponentů startoval z posledního místa a dojel osmý. V následující Grand Prix Singapuru se vrátil na pódium, když dojel třetí. V Rusku dojel 4. a v dalším závodě v Japonsku musel po kolizi s Leclercem odstoupit v prvním kole.  V kvalifikaci na Grand Prix Mexika zajel nejrychlejší čas, byl však penalizován za nerespektování žlutých vlajek a startoval z místa čtvrtého. V závodě kolidoval s Bottasem a propadl se na poslední místo, dokázala však získat zpět ztracené pozice a závod dokončil na šestém místě. V USA dojel na třetím místě, na které navázal silným výsledkem v Brazílii, kde získal pole position, které poté proměnil v jeho třetí vítězství v sezóně. Sezónu zakončil druhým místem v Abu Zabí.  V sezóně 2019 skončil v šampionátu na třetím místě a získal 278 bodů - zatím nejvíce v kariéře. Třikrát zvítězil, devětkrát stanul na pódiu, dvakrát získal pole position a třikrát zajel nejrychlejší kolo.

Výsledky.

Tučně – Pole position "Kurzívou" – Nejrychlejší kolo závodu  <nowiki>*</nowiki> V průběhu sezony.

Max Emilian Verstappen ( * 30. září 1997 Hasselt) je belgicko-nizozemský automobilový závodník, který pod nizozemskou vlajkou závodí ve formuli 1 za tým Red Bull Racing. Stal se nejmladším pilotem F1 v historii, když debutoval během Grand Prix Austrálie 2015 ve věku 17 let a 166 dnů. Je synem bývalého jezdce F1 Jose Verstappena.

马克斯·艾米利亚·维斯塔潘(,1997年-9月30日),是一位荷兰一级方程序赛车车手。他曾加国际汽车联盟欧洲三级方程序赛车锦标赛,并在2015年世界一级方程序锦标赛加入红牛二队,以17岁166天的年龄成为一级方程序锦标赛中最年轻的车手。他也是世界一级方程序锦标赛中最年轻的领跑车手,最年轻获得单圈最快的车手,最年轻得分车手和最年轻分站冠军得主。


Okolnosti vzniku díla.

Prostor, na kterém fontána stojí, byl od nepaměti centrálním městským náměstím. Zde se odehrával veřejný život, stála zde tržnice i radnice. Vzhledem k důležitosti místa se zde nacházela studna a od první poloviny 16. století i velká dřevěná nádrž, shromažďující vodu potřebnou k hašení případných požárů.  První v Bratislavě korunovaný uherský král Maxmilián II. (Korunovace 8.9.1563) si uvědomoval potřebu zabezpečení vody pro obyvatele města. Zvlášť, když 12. září při hrách pořádaných u příležitosti královské korunovace vypukl v uherském táboře požár, který se rozšířil i do města. Proto dal zřídit po městě vodní nádrže a zavést do nich po celý rok tekoucí vodu.  Matej Bel ve svých "noticích" ("notitas Hungariae novae historico Geographica") v souvislosti se zřízením fontány píše:  Král dal nejkrásnější z nich postavit v roce 1572 v západní části centrálního náměstí. Nová vodní nádrž s fontánou se stala zároveň pomníkem prvního krále korunovaného v městě a na věčné časy měla připomínat obyvatelům města nejen osobu panovníka, který ji dal postavit, ale také jeho zásluhy. Celek je tak uměleckým ztvárněním politické intence a mocenských nároků vladaře.

Popis díla.

Namísto tradičního Rolanda, který se jako symbol městských svobod a výsad (právo meče) ve výtvarném umění objevuje od středověku, se zde jako křesťanský rytíř a ochránce dal ztvárnit samotný Maximilián. Postava rytíře v brnění a helmicí s mečem v levé ruce na vysokém podstavci uprostřed fontány, opírající se o štít se znakem Uherska, se dívá směrem na radnici. Na podstavec ve tvaru kostky na královu počest kamenicky mistr vytesal latinskou oslavnou báseň velebící Maxmiliánův majestát. Pro současníky je nejzajímavější východní strana podstavce (obrácená směrem k radnici), která obsahuje dedikační nápis s důležitými historickými údaji vztahujícími se na samotného objednatele díla.  Renesanční kašna je tvořena kulatou nádrží s průměrem devět metrů. Na jejím obvodu jsou vytesány maskaróni, z jejichž úst vytékala voda do menších nádrží, které se však nedochovaly. Autor návrhu díla není znám, autorem fontány byl kamenický mistr Andreas Luttringer z rakouského Deutsch Altenburgu, který ji dokončil v roce 1572. Původní podoba monumentální dvojnádržové kašny a manýristické formy její sochařské výzdoby svědčí o souvislosti s dvorským uměním italských sochařů a kamenických mistrů.  Fontána prošla v pozdějších obdobích několika úpravami, přesto je jednou z nejkrásnějších renesančních kašen na Slovensku. Dnes už jen minimálně připomíná svůj někdejší vzhled. K původnímu sloupu fontány patřilo např. i torzo s reliéfními postavami čtyř čúrajících chlapců. V 30. letech 18. století, kdy fontána prošla radikální úpravou, je odstranili a dnes jsou součástí menší fontánky stojící ve dvoře bývalého paláce Károlyovcov na nedaleké Uršulínské ulici. Dnes jsou na jejich místě na fontáně podobné reliéfy; chlapce však nahradili Puttiové nesoucí ryby. V uvedeném období navíc fontánu doplnili o širokou kamennou mísu ze zrušené fontány v parku Letního arcibiskupského paláce. Zřejmě nejcitelnějším zásahem bylo v roce 2007 přistávění mramorového obvodového okruhu, který zásadně změnil vzezření fontány.

Nápisy na podstavci.

Západní strana podstavce: Východní strana podstavce: Jižní strana podstavce: Severní strana podstavce:

Maximiliánova fontána (nesprávně Rolandova) je renesanční kašna z roku 1572, nacházející se na Hlavním náměstí v bratislavském Starém Městě. Je nejstarší fontánou na území města.

罗兰喷泉(),有时被称为马西米兰喷泉("Maximiliánova fontána")是斯洛伐克布拉迪斯拉发最有名的喷泉,以及该市的重要地标之一。它位于布拉迪斯拉发老城的主广场。


Děj.

Film začíná loučením důstojníka Rama se svou manželkou, která čeká dítě. Rama se připojí k dvacetičlennému elitnímu policejnímu komandu, mezi nimi jsou mimo jiné důstojníci Bowo a Dagu, seržant Jaka a poručík Wahyu, které má provést zátah v bytovém domě v Jakartě. Tým má v úmyslu zastavit plány Tama Riyadiho, který vlastní blok a umožňuje zločincům pronajmout si pokoj pod jeho ochranou. Přichází neprozrazeni, vyklízí první podlaží a zneškodňuje různé trestné nájemce. Pokusí se také zadržet nevinného nájemce, který se snaží donést léky své nemocné manželce. Pokračují až do šestého patra, kde je spatří malý chlapec a stihne vyvolat poplach, předtím než ho Wahyu zastřelí.  Tama rozhlašuje, že kdo se pomůže zbavit policie už nikdy nebude muset platit nájem. Ve tmě je tým přepaden střelci ze shora a velké množství je zabito. Jaka se od Wahyua dozví, že mise není oficiálně schválená a nikdo nezná jejich polohu a žádná záloha ani posily nedorazí. Zbývající důstojníci jsou nuceni ukrýt se v prázdném bytě, kde je důstojník Bowo zraněn výstřelem. Rama sestavuje improvizované výbušné zařízení, které zabíjí útočníky a dostávají trochu času. Tým se rozdělí do dvou skupin: Jaka, Wahyu a Dagu se stáhnou do pátého patra, zatímco Rama a Bowo jdou do sedmého.  Rama a Bowo se ukryjí u nájemce, kterého dříve propustili a prosí aby jim pomohl. Přestože jeho nemocná manželka prosí, aby se nezapojoval do této nebezpečné akce, neochotně souhlasí a ukrývá je do tajné chodby ve svém bytě. Za chvíli sem přijdou muži s mačetama, ale když se jim nedaří najít Rama a Bowa, odejdou. Rama ošetřuje Bowa a poté se vydává za Jakou do pátého patra. Na chodbě mu ale zkříží cestu gang s mačetama. Rama je nucen s nimi bojovat holýma rukama. Když Rama všechny zbije jeho bratr Andi, Tamova pravá ruka, ho ukryje k sobě. Rama Andiho přesvědčuje, aby se vrátil domů.  Současně je Jak a jeho skupina objevena Mad Dogem. Ten zatýká Jaka a místo, aby jej zastřelil, vyzývá ho k souboji. Během něj Jaka uškrtí a jeho mrtvolu táhne s sebou do výtahu. Tama na mnoha bezpečnostních kamerách viděl Andiho mluvit s Ramem a odhalil jeho zradu. Proto poručí Mad Dogovi, aby ho zabil.  Rama najde Mad Doga jak mlátí Andiho a snaží se ho zachránit. Mad Dog mu povolí osvobodit bratra a bojuje s oběma zároveň. Souboj s přesilou však nezvládne a umírá.  Mezitím Wahyu bere Tama jako rukojmí, aby ho použil k útěku. Tama se Wahyuovi posmívá a říká mu, že i když se dostane ven později ho někdo zabije, protože všem řekne, že je podplacený vysoce postavenými zločinci. Wahyu Tama zastřelí poslední kulkou a pak se pokusí zastřelit sám sebe.  Andi poté Ramovi předává nahrávky, na kterých Tama vydírá důstojníky, kteří se brání úplatku. Rama zatýká Wahyua a se zraněným Bowem a Andim, který využívá svého vlivu, aby je dostal ven odchází pryč.

Zátah: Vykoupení, nebo jen Zátah (v originále "Serbuan maut", nebo anglicky The Raid: Redemtion či jenom The Raid), je indonéský akční film režiséra Garetha Evanse z roku 2011. Po snímku "Cesta bojovníka" (2009) se jedná o druhý film, na kterém spolupracovali Gareth Evans a Iko Uwaise. V obou případech Iko Uwais s Yayanem Ruhianem představili tradiční indonéské bojové umění Pencak Silat.

《突袭》()是2011年一部印度尼西亚动作片,由加雷斯·埃文斯执导,伊科·乌艾斯、唐尼·阿兰西亚等主演。本片讲述了一支特警部队和一帮躲在30层高楼的毒贩之间的一场攻坚战,片中采用大量的专业近身搏击术CQC增添影片的可看性。林肯公园乐队的配乐也是一大亮点。本片曾荣获2011年多伦多国际电影节票选最佳电影。本片的续集《突袭2:暴徒》于2014年3月28日上映。


Životopis.

Gorděj se narodil v Moskvě. Když mu byly dva měsíce, přivezli ho rodiče do Kuang-čou, kde jeho otec Jevgenij Kolesov pracoval jako vedoucí společnosti Optim Consult zabývající se dodávkou zboží a zařízení z Číny, a působící v této zemi více než 15 let. Jméno v angličtině: Gordey Kolesov, ve zjednodušené čínštině: 叶伟国, v pinyin: Yè Wěi Guó — v překladu z čínštiny znamená "E Velká země" nebo "E Velký stát".  Televizní debut Gorděje se uskutečnil v dubnu roku 2014 v pořadu Alexeje Lysenkova Sám sobě režisérem na televizní stanici Rossija 1. Gorděj se stal dvojnásobným vítězem rubriky "Zvládneš to?", prokázal znalosti čínských hieroglyfů a zazpíval, spolu se svou mladší sestrou Milanou, písničku v čínštině.  V září roku 2014 Gorděj nastoupil do externího studia na střední všeobecné škole s pokročilým studiem cizího (anglického) jazyka při Velvyslanectví Ruska v ČLR (v Pekingu). V té době se začalo projevovat i jeho nadšení pro šachy.  V lednu roku 2015 se Gorděj zúčastnil talentové show v Číně v čínské centrální televizi CCTV-1, ve které zvítězil. Čínská média nadšeně psala o tom, jak si Gorděj spolu s jeho otcem udělali legraci ze známé moderátorky paní Čžudanové. Požádali moderátorku o vysvětlení významu čínského idiomu, čímž ji uvedli do rozpaků. Gorděj se tak stal prvním cizincem, který dosáhl takového úspěchu. Videozáznam s ruskými titulky byl zveřejněn ke konci února roku 2015 na YouTube na kanálu Čína s Jevgenijem Kolesovem a během týdne dosáhl více než milion zhlédnutí. Podle názoru některých komentátorů mladý ruský kluk udělal pro čínsko-ruské přátelství více než diplomaté, někteří mu dokonce předpovídají kariéru diplomata. Čínská média psala o obrovské roli otce ve výchově talentů svého syna.  Po svém vítězství v talentové show mladému Kolesovovi nabídli bezplatné studium na soukromé privilegované škole v 15 milionovém velkoměstě Kuang-čou, kde studují děti vyšších úředníků a generálů. Cena ročního studia činí více než 20 tisíc amerických dolarů. Gordějovi rodiče také dostávají od čínských televizních kanálů desítky pozvánek k účasti Gorděje na natáčení.  V únoru roku 2015 během čínsko-ruské tvůrčí a umělecké soutěže pro děti a mládež "Čína — Rusko. Mosty přátelství", která se uskutečnila v rámci Roků čínsko-ruského přátelství a výměny mládeže (v letech 2014–2015), získal Gorděj se svým výkresem stříbrnou medaili. Ve stejném měsíci vyhrál Cenu čtenářských sympatií během první soutěže čínské kaligrafie pevnou propiskou-2014. Do soutěže byl odeslán videozáznam, v němž Gorděj povídá o svých dovednostech v kaligrafii. Svou cenu Gorděj dostal z rukou generálního tajemníka ŠOS Dmitrije Mezenceva, který nadšeně chválil úspěchy mladého talentu (nejmladšího z účastníků soutěže) a vybízel přítomné, aby si vzali Gorděje za vzor. "Během ceremoniálu talentovaný Rus přečetl pro všechny přítomné básně Su Ši (Poznámka editora: čínský básník období Sung) a byl odměněn vřelým potleskem diváků". O úspěchu Gorděje psala také přední čínská tisková agentura Xinhua.  V dubnu 2015 byli Gorděj a jeho otec Jevgenij pozváni na natáčení speciálního vydání televizního pořadu Nechte je mluvit. Dosud mělo video více než 4 miliony zhlédnutí.  Dne 1. června 2015 byl na internetu zveřejněn videozáznam z galakoncertu talentové show v čínské centrální televizi CCTV-1. Gorděj překvapil porotu i čínské diváky svým výpočtem věku Sun Wukonga, Opičího krále, hrdiny klasického čínského románu XVI. století "Cesta na Západ". Populární čínský televizní moderátor Liu Yiwei po monologu ruského mladíka spadl z pohovky. Již po 3 dnech od zveřejnění videa počet zhlédnutí přesáhl půl milionu. Média Gorděje nazvala zázračným dítětem. Otec Gorděje Kolesova, Jevgenij, v rozhovoru s kanálem НТВ uvedl, že nemá cenu nazývat syna zázračným dítětem, protože podle jeho názoru "je Gorděj milovaným dítětem, je disciplinovaný a učení ho baví". Na videa s Gordějem se mimo jiné dívají i studenti Institutu vojenských překladatelů Ministerstva obrany Ruské federace a budoucí diplomaté z Moskevské státní univerzity mezinárodních vztahů (MGIMO), kteří příznivě oceňují jazykové schopnosti chlapce..  Filmový a divadelní herec, zasloužilý ruský umělec Michail Jefremov během přípravy TOP-5 hlavních zpráv ze dne 4. června pro informační agenturu Národní zpravodajské služby napsal o Gordějovi: "Šestileté zázračné dítě z Ruska Gorděj Kolesov se stal vítězem talentové show vysílané čínskou centrální televizí. Gorděj umí pět jazyků, má první šachovou výkonnostní třídu a je členem reprezentace Ruska v tomto sportu. Gorději, ty jsi naše budoucnost, jsi vzorem pro celou zemi!"  Videa s Gordějem jsou na internetu velice populární. Nejčastěji zobrazovaná jsou: "Šestiletý Gorděj Kolesov v čínské centrální televizi CCTV-1", "Gorděj Kolesov se stal vítězem talentové show v čínské centrální televizi", "První místo v šachu v Shenzhenu", "Čínská píseň na kytaře od Gorděje Kolesova", "Čína. Šachové cvičení", "V. V. Majakovskij. Nota Číně", "475 čínských idiomů", a dále videa, na kterých spolu se svým otcem recituje básně: "Goj, ty, Rus moja rodnaja" Sergeje Jesenina v čínštině a básnická díla Mao Ce-tunga v čínštině a ruštině.  Gorděj Kolesov je jedním z nejmladších mistrů ve skládání Rubikovy kostky na světě.  Na jaře roku 2015 dva centrální čínské televizní kanály natočily dva dokumentární filmy o Gordějovi a jeho rodině.

Nadšení pro šachy.

Gorděj se začal o šachy zajímat v létě roku 2014 a již v listopadu téhož roku se zúčastnil Mistrovství Kuang-čou v šachu a stal se stříbrným medailistou.  Od konce ledna 2015 začal pravidelně studovat šachy pod vedením Andreje Obodčuka, který se proto, aby trénoval Gorděje, přestěhoval do Kuang-čou. V období od listopadu roku 2014 do dubna roku 2015 se Gorděj zúčastnil několika kvalifikačních turnajů v šachu. V dubnu roku 2015 se Gorděj stal vítězem kvalifikačního turnaje v šachu v Shenzhenu a splnil požadavky pro první šachovou výkonnostní třídu. Mistrovský pohár Gorděj převzal z rukou čínského velmistra E Ťiang Chuan-jie, trenéra několika čínských mistryň světa, včetně trojnásobné mistryně světa (2010, 2011, 2013) a nejmladší velmistryně Chou I-fan. Na mistrovství světa mezi školáky konaném v Thajsku (Pattaya) od 5. do 15. května 2015 Gorděj vstoupil do první desítky s nejlepším výsledkem mezi mladými Rusy v jeho věkové kategorii.

Gorděj Kolesov (* 18. srpna 2008 v Moskvě) se stal vítězem talentové show v Číně v roce 2015 v čínské centrální televizi CCTV-1 (ve věku 6 let a 5 měsíců). Je vítězem šachových soutěží, laureátem tvůrčích soutěží, mluví pěti jazyky (rusky, čínsky, španělsky, anglicky, francouzsky), zná 555 čínských idiomů a je zázračným dítětem. Prezident Mezinárodní šachové federace (FIDE) Kirsan Iljumžinov nazval Gorděje Malým Buddhou šachového světa. Gorděj má 3 mladší sestry — Milanu, Agátu a Jesenii.

叶伟国(2008年-8月18日),俄罗斯神童,国际象棋手,2015年CCTV-1电视节目《家庭幽默大赛》获奖者(时年6岁零5个月)。会说5种语言(俄语、汉语、西班牙语、英语和法语),通晓555个成语。世界国际象棋联合会主席基尔桑·伊柳姆日诺夫称其为“国际象棋界的小佛陀”。叶伟国有3个妹妹——叶美兰(米拉娜)、叶丽兰(阿嘎达)和叶塞尼亚。


Pojmenování.

V západních spisech a literatuře byl Músa Keita nejčastěji označován jako Mansá Músa. Také se objevují pojmenování jako Kankou Músa, Kankan Músa a Kanku Músa. 'Kankou' je populární Mandingské jméno, Kankou Músa tedy znamená 'Músa jehož matkou byla Kankou'.

Vzestup na trůn.

Znalosti, které dnes máme o Říši Mali pochází ze spisů Arabských učenců, jako Al-Umari, Abu-sa'id Uthman ad-Dukkali, Ibn Chaldún a Ibn Battuta. Podle Ibn-Khaldunových spisů o Malských králích, Mansá Músa byl vnuk Abu-Bakr Keita (nejedná se ovšem o sahábího Abu Bakra) - bratra Sundiata Keita, zakladatele Říše Mali. Sám Abu-Bakr říši nikdy nevládl a jeho syn, Músův otec, Faga Laye, není pro historii Mali významný.  Mansá Músa Keita byl podle primárních zdrojů určen zástupcem krále Abubakariho Keita II., který se vydal na výpravu s cílem nalézt hranice Atlantského oceánu a nikdy se nevrátil. Arabsko-Egyptský učenec Al-Umari cituje Mánsu Músu:Vládce mně předcházející nevěřil, že je nemožné dosáhnout kraje oceánu, který obklopuje zemi (Atlantského oceánu). Chtěl ho dosáhnout a byl odhodlaný svůj plán uskutečnit. Vyslal na dvě sta lodí plných mužu a spoustu dalších plných zlata, vody a proviantu na několik let. Rozkázal kapitánovi, aby se nevracel, dokud nenarazí na kraj oceánu, nebo dokud nevyčerpají zásoby jídla a vody. Vydali se tedy na svou cestu. Dlouho po nich nevraceli, než jedna loď připlula zpět. Když byl kapitán tázán, opověděl 'Ó princi, pluli jsme dlouho, než jsme uprostřed oceánu spatřili silný proud... Moje loď byla poslední; ostatní byly přede mnou, utopily se v tom velkém víru a zpět se už nedostaly. Plul jsem zpět, abych utekl tomu proudu.' Ale Sultán mu nevěřil. Rozkázal připravit na dva tisíce lodí pro něj a jeho muže a dalších tisíc na zásoby vody a jídla. Zvolil si mě jako svého regenta po dobu jeho nepřítomnosti a odplul se svými muži, aby se už nikdy nevrátil, ni nedal zmínku o svém životě.Músův syn a následovník, Mansá Magha Keita, také vládl jako zástupce po dobu Músovy pouti.

Islám a pouť do Mekky.

Músa byl oddaný Muslim a díky jeho pouti do Mekky (povinnost každého Muslima, pokud mu to jeho zdravotní a hospodářský stav dovoluje) se stal známým po celé severní Africe a Blízkém východě. Pro Músu byl Islám 'branou do kulturního světa Východního Středomoří'. Věnoval mnoho času podpoře šíření Islámu v jeho říši.  Músa vykonal svou pouť v roce 1324. V jeho procesí šlo údajně 60,000 mužů, včetně 12,000 otroků, z nichž každý nesl čtyři libry ve zlatých cihlách. Músa zajistil vše potřebné pro celé procesí včetně stravy pro všechny muže i zvířata. Mezi zvířaty bylo i 80 velbloudů, kteří nesli 50-300 liber zlatého prachu. Músa po cestě zlato rozdával chudým. Músa nejen daroval městům, kterými projížděl, včetně Cairo a Mediny, ale také vyměňoval zlato za suvenýry. Bylo také zaznamenáno, že každý pátek nechal vystavět mešitu.  Músova cesta byla zdokumentována několika očitými svědky, které potkal cestou a byli uchváceni bohatstvím a velikostí procesí. Záznamy pocházejí z mnoha zdrojů, včetně deníků a ústně předávaných historek. Jsou také záznamy o Músově návštěvě Mamluka, Sultána Egyptského, Al-Nasir Muhammada, v červenci 1324.  Músova štědrost ale nechtěně zdevastovala ekonomiku regionů, kterými prošel. Ve Káhiře, Medině a Mekce náhlý příliv zlata snížil jeho hodnotu na následující desetiletí. Ceny zboží výrazně vzrostly. Aby trh se zlatem zachránil, půjčil si v Káhiře tolik zlata, kolik jen mohl unést, při vysokém úroku. Toto je jediný známý případ v historii, kdy jeden muž přímo kontroloval cenu zlata ve Středomoří.

Pozdější léta vlády.

Během své dlouhé zpáteční cesty v roce 1325 se k Músovi donesly zprávy, že jeho armáda znovudobyla Gao. Armádu vedl jeden z jeho generálů, Sagmandia. Město Gao bylo součástí říše již před vládou Sakury a bylo důležitým obchodním centrem. Músa tedy město na své zpáteční cestě navštívil. Jako zajatci mu byli předvedeni dva synové Gaoského krále - Ali Kolon a Suleiman Nar. Vzal je s sebou do Niani (hlavního města říše) a vychoval je na svém dvoře. Když se Mansá Músa vrátil, přivedl s sebou zpět mnoho arabských učenců a architektů.

Výstavba v Mali.

Músa se dal do rozsáhlého budování, stavěl mešity a madrasy v Timbuktu a Gao. Za zmínku stojí, že dávné centrum učení Sankore Madrasah (nebo Sankorská Univerzita) bylo založeno v době jeho vlády.  V Niani postavil Músa Aulu - budovu vnitřními dveřmi propojenou s královským palácem. Byl to 'obdivuhodný Monument', z něhož čněla kopule a byl zdoben arabeskami zářivých barev. Dřevěné okenní rámy vrchního patra byly postříbřeny; ty ve spodním patře pozlaceny. Stejně jako Velká Mešita, obrovská stavba postavena ve stejnou dobu v Timbuktu, byla Aula postavena z tesaného kamene.  V tomto období byl městský život ve významných centrech Mali na vysoké úrovni. Sergio Domian, Italský učenec v oblasti umění a architektury o tomto období napsal: 'Tak byly položeny základy městské civilizace. Při vrcholu své moci mělo Mali minimálně 400 měst a oblast delty Nigeru byla velmi hustě osídlena.'

Vliv v Timbuktu.

Mansá Músa připojil Timbuktu k Říši Mali na zpáteční cestě ze své pouti, stejně jako Gao. Od architektů, které si přivedl z Andalusie a Káhiry si nechal postavit velký palác a mešitu Djinguereber, která stojí dodnes.  Z Timbuktu se brzy stalo centrum obchodu, kultury a Islámu; prodávat své zboží sem přicházeli hausští obchodníci, Egypťané a obchodníci z dalších zemí. Byla zde založena univerzita (stejně jako ve městech Djenné a Ségou). Prostřednictvím univerzity a obchodů se šířil Islám a Timbuktu se stalo centrém islámské učenosti. Zprávy o městě bohatství v Říši Mali dorazily i do jižní Evropy a obchodníci z Benátek, Grenady a Genoe si brzy zaznamenali Timbuktu jako město pro prodej hotových produktů za zlato.  Na Univerzitě Sankore v Timbuktu byli za Músovy vlády zaměstnáni právníci, astronomové a matematici. Z univerzity se stalo centrum učenosti a kultury a přitahovalo učence z celé Afriky a blízkého východu do Timbuktu.  Músův palác dnes už nestojí, ale univerzita a mešita v Timbuktu stojí dodnes.

Smrt.

Rok úmrtí Mansá Músy je stále předmětem debat dnešních historiků. Soudě podle doby vlády jeho syna Mansa Maghana (1332 až 1336) je možné, že Músa zemřel v roce 1332. Některé zdroje také ale uvádějí, že měl v úmyslu abdikovat ve prospěch svého syna a podle Ibn-Khalduna byl Mansá Músa živý, když bylo dobyto město Tlemcen v Alžírsku v roce 1337, jelikož poslal do Alžírska své zástupce, aby dobyvatelům pogratuloval k jejich vítězství.

Músa Keita I (cca 1280 - cca 1337) byl desátý Mansá, což lze nejlépe přeložit jako "král králů" nebo "císař", bohaté západoafrické Říše Mali. V době Músova nástupu na trůn se Říše Mali skládala z území dříve patřícího pod Ghanskou říši, dnes Mauritánie, Melle (Mali), a sousedících území. Músovi náleželo mnoho titulů, včetně Mellského emíra, Pána wangarských dolů nebo Dobyvatele Ghanaty. Během své pouti do Mekky výrazně přispěl k rozšíření islámu v severní Africe a na Blízkém východě. Byl to nejbohatší člověk historie, jeho majetek se odhaduje na 500 miliard dolarů.

穆萨(Musa),即马里帝国的曼萨穆萨一世,又称曼萨·穆萨(Mansa Musa),14世纪马利帝国君主,在位时间大约为1312年至1337年,因前往麦加朝圣和赞助伊斯兰教学术而闻名。


The Young Turks.

V roce 2002 Cenk Uygur, Ben Mankiewicz, a Dave Koller založili "The Young Turks" – komentovanou politickou talkshow. Začínali v amatérských podmínkách jako radiová show v obývacím pokoji jednoho ze zakladatelů, v průběhu let ale show expandovali, přenesli na YouTube coby první stálou talkshow, rozšířili ji obsahově i žánrově, získali další moderátory, vybudovali nová studia, přešli na vysílání on-line a z Young Turks udělali nejsledovanější talkshow na internetu, která počtem diváků předčí online verze všech šesti amerických mediálních korporací.

Wolf PAC.

Cenk Uygur v roce 2011 založil politické hnutí Wolf PAC, jehož cílem je dostat velké peníze z politiky. Hnutí se snaží o přijetí zákonů (na úrovni jednotlivých států USA), které by zakázaly velké finanční příspěvky korporací politickým výborům kandidujících politiků (tedy jejich nepřímé financování). Cenk Uygur proti této praktice dlouhodobě vystupuje a přirovnává ji k legalizovanému úplatkářství.

Justice democrats.

V roce 2016 Cenk Uygur spolu s Kylem Kulinskim byl u zrodu "Justice democrats" ("Demokraté spravedlnosti") – politického hnutí, jež má za cíl seskupovat, prověřit a připravit na kandidaturu politiky z řad místních obyvatel (za ten který distrikt, v němž budou kandidovat), aby tito lidé v kampani za zvolení vyzvali soupeře stávající demokratické strany USA (s perspektivou jej porazit). Program demokratů spravedlnosti má několik desítek doporučených stanov (shodou okolností mají všechny nadpoloviční oblíbenost mezi veřejností) a jednu povinnou – sice tu, že kandidát nepřijme velké peníze od velkých korporací, think tanků a jiných zájmových skupin.

Progresivní ekonomický slib.

Cenk stál za formulací tzv. progresivního ekonomického slibu určeného především pro demokratické kandidáty prezidentských voleb v roce 2020. Slib obsahuje několik bodů. Jedná se o boj o tyto cíle:

Kandidatura do Kongresu.

V listopadu 2019 Uygur podal kandidaturu do Kongresu za kalifornský 25. okrsek na místo uvolněné po rezignaci Katie Hill, o které také usiluje favorizovaná demokratka Christie Smith a dalších 10 uchazečů. Uygur skončil čtvrtý se ziskem 6,5 % a nepostoupil do druhého kola.

Cenk Kadir Uygur (* 21. března 1970, Istanbul, Turecko) je turecko-americký politický komentátor a aktivista. Je spoluzakladatel a hlavní konferenciér "The Young Turks" ("TYT"), hlavní aktivista hnutí Wolf PAC za odstranění "velkých peněz" z politiky stejně jako zakladatel hnutí Justice democrats.

坚克·卡希尔·维吾尔(英语:Cenk Kadir Uygur,1970年-3月21日),土耳其裔美国政治评论家、专栏作家,以网络政治评论节目《青年土耳其人》闻名(与20世纪的青年土耳其党人无关),政治立场属典型左派进步主义。宾夕凡尼亚大学华顿商学院管理学理学士、哥伦比亚大学法学院法律博士毕业后,在首都华盛顿特区Drinker Biddle & Reath和纽约市Hayes & Liebman两家律师行任律师,其后才步入政治评论界。


Souvislosti a uspořádání.

Román je prvním dílem Veroniky Rothové a byl publikován asi rok po jejím získání bakalářského titulu na Severozápadní univerzitě. Rothová román napsala během zimních prázdnin svého posledního ročníku a filmová práva prodala ještě předtím, než odpromovala.  Román se odehrává v post-apokalyptickém Chicagu, jejž Rothová původně nezamýšlela použít jako dějiště svého příběhu.

Děj.

V post-apokalyptickém Chicagu jsou obyvatelé rozdělováni do pěti frakcí podle svých dispozic: Odevzdaní se vyznačují nesobeckostí, Mírumilovní klidem, Upřímní poctivostí, Neohrožení statečností a Sečtělí intelektem. Každý rok všichni šestnáctiletí podstoupí zkoušku, která jim napoví, pro kterou frakci jsou nejvhodnější. Po obdržení výsledků se sami rozhodnou, jestli zůstanou ve frakci své rodiny nebo přestoupí k nové frakci. Ti, kteří ve své nové frakci nedokončí iniciační proces, se stanou Odpadlíky a jsou nuceni žít v chudobě na ulici.  Šestnáctiletá Beatrice Priorová se narodila v rodině Odevzdaných. Necítí však, že by do své rodné frakce patřila, protože v sobě nenachází přirozenou nesobeckost. Výsledky její zkoušky jsou neprůkazné a indikují vlohy pro hned tři frakce – Odevzdané, Sečtělé a Neohrožené. Její instruktorka ji u zkoušky varuje, aby svoje výsledky nikdy nikomu neprozrazovala, protože díky nim je Divergentní. Přede Dnem volby se Beatrice zmítá v nerozhodnosti, zda zůstat s rodiči nebo si zvolit novou frakci. Nakonec je opustí a zvolí si Neohroženost. Její bratr Caleb si zvolí Sečtělé.  Instruktor v Neohroženosti, Čtyřka, vysvětluje, že ne všem nově příchozím bude umožněn vstup do frakce. Jen deset nejlepších bude moct zůstat a zbytek se stane Odpadlíky. To je neobvyklé, protože u ostatních frakcí může zůstat každý, kdo projde iniciačním procesem. Během své iniciace se Beatrice přejmenuje na Tris a spřátelí se s Christinou, Alem a Willem. Do konfliktu se dostane naopak s Peterem, Drewem a Molly. Nakonec se zpřátelí i s několika lidmi, kteří se v Neohroženosti narodili – Uriahem, Lynn a Marlene.  Iniciace v Neohroženosti je rozdělena do tří fází. První vyžaduje naučit se, jak bojovat se zbraněmi a noži, stejně jako pěstmi. Tris ze všech nováčků nejvíc postrádá fyzickou sílu, nakonec ale skončí na šestém místě, když porazí vysoce postavenou Molly. Když jsou oznámeny výsledky, žárlivý Peter, který skončil druhý, bodne během noci Edwarda nožem do oka.  Rodiče mají návštěvní den a Tris si uvědomí, že původní frakce její matky byla Neohroženost.  Sečtelí vyvolávají nesouhlas s Odevzdanými, kteří město vedou, a obviní Marcuse, vůdce Odevzdaných, z týrání jeho syna. Fakt, že Marcusův syn před dvěma lety přestoupil k Neohroženým a také obě děti Trisiných rodičů svou rodnou frakci opustily, drbům jen přilijí olej do ohně.  Iniciační proces vstoupí do druhé fáze, která zahrnuje simulace podobné testu předpokladů. Nováčci jsou nuceni prožívat scénáře založené na jejich nejniternějších obavách. Přesto jsou to jen simulace a jejich nebezpečí není skutečné. Tris se schopností divergence je schopná si tenhle fakt zapamatovat i v simulaci. Svoji výhodu využije a dostane se na první příčku hodnocení. Peter, Drew a Al na ni kvůli tomu zaútočí a snaží se ji hodit do propasti na základně Neohrožených. Čtyřka ale zasáhne a zastaví je. Al prosí Tris o odpuštění, ale ona ho odmítne, načež Al spáchá sebevraždu.  Poslední fáze jejich iniciačního procesu sesbírá všechny jejich strachy do jediného prostředí. Všichni nováčci, včetně divergentních, si uvědomují, že jsou v simulaci a musí použít dovednosti, které se naučili během předchozích fází, aby překonali všechny překážky. Trisin vztah se Čtyřkou se vyvíjí, když ji připravuje na tuhle fázi tím, že ji provází vlastní krajinou strachu, kde má čtyři strachy – odtud jeho přezdívka. Tris se tak dozví, že je Tobiasem, synem vůdce Odevzdaných Marcuse, který byl obviněn z jeho týrání. Čtyřka Tris varuje o očekávaném útoku Neohrožených na Odevzdané.  Tris úspěšně zdolá sedm strachů ve své krajině strachu. Po svém testu je ona a zbytek Neohrožených naočkovaná novým "stopovacím" sérem, které by mělo zaznamenat, kdyby někdo chyběl.  Před oficiální iniciační ceremonií pozve Čtyřka Tris do svého soukromého bytu, kde Tris vyjádří svoje city k němu. Obřad začne zveřejněním konečného pořadí a Tris se umístí na prvním místě. Uprostřed obřadu si náhle uvědomí, že sérum má přimět Neohrožené k invazi do frakce Odevzdaných. V noci po obřadu spustí sérum simulaci a Neohrožení se stanou náměsíčnými vojáky s jediným rozkazem – zaútočit na Odevzdané. Na Tris ani Tobiase sérum neúčinkuje, protože jsou oba divergentní. Tris s Tobiasem se vymaní ze své jednotky a uprchnou, aby zachránili Odevzdané, ale Tris je postřelená. Tobias ji odmítne opustit, a tak jsou oba zajati a předvedeni před Jeanine, vůdkyni Sečtělých. Ta naočkuje Čtyřku experimentálním sérem, které překoná jeho schopnost divergence kontrolovat, co vidí a slyší. Jeanine pošle Tobiase zpět do kontrolní místnosti Neohrožených, aby dohlížel na útok, a Tris odsoudí k smrti. Tris se probudí uzavřená ve skleněném tanku naplněném vodou, z něhož ji ale zachrání její matka. Ta se přizná, že je také divergentní, pak ji ale zabijí, když pomáhá Tris utéct. To se jí nakonec podaří, ale je nucena zabít Willa, který ji napadne pod vlivem simulace.  Tris se podaří najít svého otce Andrewa, stejně jako Marcuse, v bezpečném domě. Společně se vydají na velitelství Neohroženosti, aby našli zdroj simulace. Trisin otec se obětuje, aby jim vyčistil cestu a oni se dostali do kontrolní místnosti. Tris se postaví ovládanému Tobiasovi, který na ni zaútočí. Tris si uvědomí, že ho nedokáže zabít, a tak se vzdá. To způsobí, že se Tobias vymaní z vlivu simulace, pomůže Tris ji vypnout a vrátí Neohroženým kontrolu nad jejich myslí. Pak se znovu spojí s Calebem, Marcusem a Peterem, který pomohl Tris najít kontrolní místnost výměnou za svoje bezpečí. Skupina naskočí na vlak do sektoru Mírumilovných, aby našli zbytek přeživších z frakce Odevzdaných.

Styl.

Mnoho recenzentů uvedlo, že styl psaní nabízí výraznou, svižnou prózu a čtenářský zážitek v rychlém tempu. Susan Dominusová, reportérka The New York Times, popisuje styl jako "svěží stimulaci, okázalý let představivostí a psaní, které občas překvapí jemnými detaily." Abby Nolan z The American Prospect poznamenal, že Divergence následuje svou strukturou a stylem Hunger games a Blood Red Road.

Témata.

Identita.

Podobně jako v ostatní fikci pro děti a mládež se román zabývá problematikou autority a identity v rámci vztahu mladých k rodičům a dalším společenským silám. Kritik Antero Garcia popisuje tematickou podobnost mezi těmito utopickými romány jako zájem o "uchopení moci mezi mládím a dospělou autoritou". Román srovnává s románem Unwind od Neala Shustermana. Susan Dominusová v "The New York Times" řekla, že Divergence "se zabývá běžnými pubertálními úzkostmi - bolestivé uvědomění si, že ruku v ruce s osamostatněním se jde často nutnost opustit svoji rodinu." "The voice of Youth Advocates "souhlasil, když uvedl, že Divergence ukazuje tlak mezi možností následovat rodiče nebo zkusit něco nového." Kritik Antero Garcia srovnává charaktery s nucenou identitou k dalším utopickým románům pro mládež, jako je Matched od Allyson Braithwaiteové Condiové nebo od Jamese Dashnera.

Sociální struktury a znalosti.

Vláda rozdělující populaci do jednotlivých komunit je častým znakem fikce pro mládež. Klasiky tohoto žánru jako např. The Giver od Lois Lowryové, The Dream Catcher od Monicy Hughesové nebo trilogie Green Sky od Zilphy Snyderové používají toto uspořádání k různým cílům. Ve své magisterské práci popisuje Ashley Ann Haynesová rozdělení společnosti v Divergenci v různé podobě a srovnává ji s Hunger Games. Divergence pak přidává novou vrstvu tohoto systému sdílenou iluzí demokracie v rozdělené společnosti s faktickým řízením zvnějšku.  Někteří recenzenti kritizují nedostatečnou hlubku a realičnost sociálních struktur v románu. Kirkus Reviews nazval toto uspořádání "absurdní premisou." Booklist ji nazval "zjednodušující a černobílou, občasně přicházející o svou důvěryhodnost." V recenzi pro Royal Purple News Abrielle Backhaus poznamenává, že "celý systém se zdá značně křehký" a pokládá řečnickou otázku, "jak může být možné zařadit každého jednotlivce se všemi jeho nekonečnými emocemi a zážitky na základě jeho jediné vlastnosti, kterou by si měl zachovat po celý život od věku 16 let?" V rozhovoru Rothová popisuje sociální strukturu jako rozšířenou od jejího původního záměru, přidala Upřímné, aby "vyplnila mezeru, která v jejím světě musela být zaplněna."

Násilí a strach.

Podobně jako Hunger games, také Divergence popisuje značné násilí na knihu určenou pro mládež. The Publishers Weekly nazvalo tuto volbu "dráždivou" a popis iniciačního rituálu, který Tris absolvovala jako "strhující, ale zároveň vyžadující až sadistické testy síly a odvahy." Susan Dominusová ale připomíná, že tohle násilí není v popředí čtenářského zážitku. V The New York Times píše, že "lidem, které Tris miluje, se stanou strašné věci, přesto je postavy přijímají s překvapivou snadností. V tomto se román nějak vzdaluje od čtenářovy reality a stává se tak až fantaskním románem."  Když Rothová čerpala inspiraci pro trénink Neohrožených, v němž nováčci čelí vlastním strachů, podle svých slov na webu "PopSugar" byla ovlivněna mnoha zdroji, největší vliv ale měly moje hodiny psychologie na vysoké škole, kde jsem se dozvěděla o expoziční terapii, která léčí lidi strachem a úzkostí. Opakovaně jsou vystavováni tomu, čeho se bojí, čímž se jejich strach postupně zmenšuje nebo dokonce zcela mizí. Neohrožení jsou pak normálními lidmi, jen se musí přenést přes svoje racionální strachy."

Křesťanství.

Ačkoliv se román otevřeně neodkazuje ke křesťanské víře, někteří čtenáři si knihu vykládají i v tomto kontextu díky deklarované víře Rothové. V dovětku "poděkování" Rothová vyjadřuje svoji křesťanskou víru díkem: "Díky, Bože za Tvého Syna a za tvoje požehnání, které přesahuje moje chápání." Pro některé čtenáře je tohle důkazem, že životní styl Rothové se promítá i do jejího díla. Například Sherry Earlyová, která psala recenzi pro deník "Break Point" popisuje Rothovou jako křesťanku a román jako post-feministický či dokonce křesťanský. Také říká, že i když román není "vyloženě křesťanský", následuje "křesťanský pohled" díky svému "boji proti omezením ovládajícího a totalitního státu" a díky tomu, že "Tris musí prozkoumat vlastní trhliny a nedostatky ve své vlastní psychice." I K. B. Hoyle, který knihu recenzoval pro evangelickou recenzující organizaci The Gospel Coalition, uznává, že by román mohl šířit "křesťanskou zprávu." Nicméně román kritizuje za použití neuctivé terminologie a "nevyjasnění, co jednotlivé praktiky znamenají."  Recenzenti mimo křesťanskou komunitu si také všimli křesťanského kontextu románu. V recenzi první knihy a filmu David Edelstein vypozoroval, jak v knize přístup ke genetické modifikaci následuje křesťanské myšlení: intelektuální Sečtělí jsou líčení jako řídící, nenasytní darebáci stojící proti Odevzdaným, kteří jsou naopak spravedliví a milosrdní. Napsal, že "spisovatelka Veronica Rothová si vyhrazuje nenávist pro Sečtělé, kteří tráví svoje dny duševní prací" a tento trend intelektualismu (myšlení bez cítění) "dělá lidi dychtivými moci a zakládá se na principech maoismu - pod trestem smrti nutí lidi chovat se jednotně."

Hodnocení.

Divergence byla přijata velice dobře. V recenzi pro The New York Times Susan Dominusová napsala, že se jedná o román "bohatý na děj a nápadité detaily", také ji ale srovnává s dalšími knihami stejného žánru, jako jsou Hunger games a nijak zvlášť se tak od podobných knih neliší. Breia Brisseyová v recenzi pro Entertainment Weekly říká, že se jedná o dílo "chatrnější a méně jemné", než jsou Hunger games. Knihu ale ohodnotila známkou B+. Podobně, přestože svět v románu kritizoval jako "zjednodušený a černobílý", pozitivně uzavřel i recenzent Daniel Kraus s tím, že nabízí "energickou akci a romantiku". Kirkus říká, že je román "postaven s pečlivými detaily, zajímavou oblastí působností a nezastavitelným originálním příběhem." Udělil dílu pět z pěti hvězdiček, stejně jako rating 13+.  Kniha se 22. května 2011 dostala na šesté místo žebříčku nejlépe prodávaných knih o mládež sestaveným The New York Times, kde zůstala 11 týdnů. 39 týdnů od prosince 2012 zůstala na přední příčce nejlépe prodávaných knih pro děti. Podle Publishers bylo v roce 2013 prodáno víc než 6,7 milionů výtisků knih trilogie Divergence. V lednu 2014, po vypuštění filmu, se kniha umístila na vrcholu žebříčku nejprodávanějších knih v USA Today ́s.  Divergence vyhrála v roce 2011 anketu o nejoblíbenější knihu Goodreads Readers Choice Awards a vyhrál také seniorskou kategorii v roce 2014 v anketě Young Reader ́s Choice Award.

Divergence je román americké spisovatelky Veroniky Rothové, kterým debutovala v roce 2011. Román je prvním dílem trilogie Divergence. Jedná se o dystopickou trilogii určenou pro mládež odehrávající se v odlišném světě. Román se odehrává v post-apokalyptické verzi Chicaga a sleduje Beatrice "Tris" Priorovou, jak objevuje vlastní identitu ve společnosti, která svoje obyvatele definuje podle jejich charakteristických znaků do pěti frakcí. Každého, kdo projeví nezávislou vůli, pak stíhá v proklamovaném zájmu bezpečnosti společnosti. Vedle hlavní akční dějové linky se zde objevuje také romantická zápletka mezi Tris a jejím instruktorem z frakce Neohrožených přezdívaným Čtyřka. Román je srovnáván s ostatními knihami pro mládež jako je Hunger games nebo – jednak kvůli podobnému tématu, jednak kvůli stejné cílové skupině čtenářů. Fikce pro mládež má společná témata jako autoritu dospělých a přechod od dětství k dospělosti, stejně jako obecnější motivy násilí a sociálních struktur v post-apokalyptické společnosti. Rozdělení společnosti podle osobnostních typů jako hlavní téma používá nejedna sci-fi práce. Za literárním konceptem se Rothová otevřeně vyjadřuje o svém křesťanství. Řada křesťanských komunit její práci podporuje.

《分歧者》(英语:Divergent)是美国小说家薇若妮卡·罗斯的处女作,由哈珀柯林斯出版社儿童图书于2011年出版。本书是《分歧者》三部曲的第一部,全著故事发生在一个虚构的反乌托邦末日后世界内的芝加哥。书中的世界将国民根据其社会联系及性格特点被划分为五个派系,借此防止人们根据自由意志行动,重新威胁到整个社区的安全。主角碧翠丝(后改为翠丝)·普莱尔在这样的一个世界内试图找寻真实的自己。在惊险刺激的末日后主线剧情之下,还有一条恋爱副线围绕翠丝和她在无畏派内时指导她的一名教官(绰号“四”)展开。