Rozšíření.

Je to kosmopolitní rostlina, která byla z Evropy a severozápadní Asie zavlečena do všech světadílů. V České republice se vyskytuje hojně od nížin do podhorských oblastí, neroste ale ve vyšších, chladnějších polohách jako mléč zelinný, kterému se značně podobá. Nejlépe se mu daří na půdách úrodných a kyprých.

Popis.

Letnička s přímou lodyhou vysokou 20 až 120 cm, která vyrůstá ze silně větveného, do hloubky rostoucího kořene. V celé rostlině je soustava mléčnic a ze vzniklé rány (např. po ulomení listu) začne vytékat bílé mléko latex. Pevná lodyha je dutá, lysá a převážně v horní části vrcholičnatě rozvětvená, někdy bývá načervenalá. Nejdříve ze semene rostou přízemní listy a teprve následně lodyha porůstající střídavými, lysými, tuhými, tmavozelenými listy které mohou být dlouhé až 30 cm a široké 15 cm, někdy jsou na spodní straně nafialovělé. Spodní listy s řapíky jsou kopinaté, nedělené nebo peřenoklané. Horní přisedlé listy s ostnitě zubatými oušky jsou nedělené nebo peřenosečné. Čepele jsou po obvodě nepravidelně osténkatě, zubaté s trojúhelníkovými vejčitými laloky, koncový je největší. Je variabilní v pichlavosti listů a v ochlupení lodyhy.  Květní úbory o průměru cca 2 cm vyrůstají v chudokvětých latách. Úbory jsou složené z 25 až 150 oboupohlavných, jazykových světle žlutých kvítků které mají uvnitř barvu jasně žlutou a vně jsou často načervenalé. Víceřadý, lysý zákrov 1 až 1,5 cm dlouhý je vejčitě zvonkovitý, jeho zelené listeny jsou úzce kopinaté, vnější jsou nejkratší. Kvete od června do října.

Rozmnožování.

Rozmnožuje se výhradně semeny, což jsou 2 až 3 mm dlouhé, obvejčité, žlutohnědé nažky se 3 podélnými žebry na každé straně. Za pomoci bílého chmýru, asi 8 mm dlouhého, se snadno šíří anemochorně na dlouhé vzdálenosti. Nažky jsou brzy po dozrání klíčivé. Nejlépe klíčí na povrchu nebo ve svrchní vrstvě půdy při vyšší teplotě a to průběžně od jara až do podzimu, zimní období však semenáčky ani dospělé rostliny nepřečkají. V hlubší vrstvě půdy brzy klíčivost ztrácejí. Kříží se s mléčem zelinným, vzniklé hybridy jsou však neplodné.

Význam.

Mléč drsný často roste v okopaninách, v zeleninových záhonech, zahradách, sadech, vinicích, ve sklenících, je také obvyklý i na úhorech, kolem cest i na kompostech a rumištích. Je věrným průvodcem lidských kultur, bývá většinou považován za málo nebezpečný druh plevele.

Externí odkazy.

Mléč drsný ("Sonchus asper") je středně vysoká, jednoletá, plevelná bylina, která žlutě vykvétá od června do pozdního podzimu. Při poranění rostlina intenzivně mléčí.

花叶滇苦菜(学名:),又名鬼苦苣菜、断续菊,是菊科苦苣菜属的植物。分布于西亚、乌兹别克斯坦、喜马拉雅山、欧洲、日本、俄罗斯、哈萨克斯坦以及中国大陆的西藏、山东、江西、安徽、四川、新疆、江苏、云南、湖北、浙江等地,生长于海拔550米至3,650米的地区,多生于林缘、山坡及水边,目前尚未由人工引种栽培。


Životopis.

Vyrůstal v Rockland County v New Yorku jako syn Meryl a Barryho Lipsteinových. Má sestru jménem Brielle a dva bratry, Milana a Jace. Byl vychováván jako Žid. Absolvoval Clarkstown High School North a zúčastnil se letního tábora Stagedoor Manor. Byl také studentem na Tisch School of the Arts na Newyorské univerzitě, ale musel odejít kvůli velké absenci, když byl obsazen do "Probuzení jara". V jeho patnácti letech mu jeho agent vybral prostřední jméno Astin a nahradil jím jeho příjmení.

Kariéra.

Od 10. prosince 2006 do 19. července 2008 vystupoval jako Georg, spolužák Melchoira a Moritze, který se zamilovat do své učitelky klavíru, v muzikálu "Probuzení jara." Ve dnech 6. až 8. srpna 2010 ztvárnil roli Marka Cohena v "Rentu", ve verzi režírovanou Neilem Patrickem Harrisem uváděnou v Holywood Bowl.  Roli Randa Posina si zahrál ve filmu "Hamlet na kvadrát" v roce 2008. Pro soundtrack nazpíval písničku „Raped Face“ s Phoebe Strole. Film měl premiéru na Filmovém festivalu Sundace. V roce 2009 se připojil k obsazení sitcomu "Ace in the Hole", pořad však nebyl zastřešen žádnou televizní stanicí, a tak byl zrušen. V roce 2010 byl obsazen do dalšího sitcomu "Strange Brew", který měl však stejný osud.  V roce 2011 se objevil v jedné epizodě seriálu "Láska bolí" a v roce 2012 v epizodě seriálu "Girls". V 8. sérii seriálu "Dr. House" si zahrál pacienta. V roce 2012 byl obsazen do role Jesseho v komediálním a hudebním filmu "Ladíme!" a roli si zopakoval i v pokračování s názvem "Ladíme 2". Jako Casey se objevil v komedii "Na šrot".  V roce 2013 hrál v sitcomu "Suterén" roli Brodyho Moyera.

Osobní život.

Od roku 2014 chodil s herečkou Annou Camp, se kterou se seznámil na natáčení filmu "Ladíme!." Dvojice se zasnoubila v lednu 2016 a vzali se dne 10. září 2016. V dubnu 2019 dvojice oznámila rozchod.

Skylar Astin (* 23. září 1987 jako Skylar Astin Lipstein, New York, New York, USA) je americký herec a zpěvák. Nejvíce se proslavil rolí George v původní obsazení broadwayského muzikálu "Probuzení jara". Ztvárnil vedlejší role ve filmech "Hamlet na kvadrát", "Zažít Woodstock " a "Na šrot". Do širšího povědomí se dostal v roli Jesseho Swansona v hudebním filmu "Ladíme!" a jeho pokračování, "Ladíme 2".

史盖勒·奥斯丁·利普斯坦(Skylar Astin Lipstein,1987年-9月23日),美国男演员以及歌手。他知名的作品有曾获得托尼奖的舞台剧当中饰演 Georg ;以及电影《续写哈姆雷特》(Hamlet 2),《胡士托风波》,《歌喉赞》以及《21玩过界》。


Osobní život.

Adam Young se narodil v městečku Centerville, Iowa, (a později se přestěhovali do Owatonny, Minnesota) jako jedináček učitelce Joan a mechaniku Randalu Youngovým. Údajně má Adam i nějaké příbuzné v Kanadě. Rodičům se se svými hudební výtvory nesvěřoval, věděli jen, že pro zábavu tvří nějakou hudbu. Až jednou jim dal poslechnout svou skladbu a vyrazil jim dech, jeho otec říká: ""Jednou v noci nám pustil píseň a to nás prostě uzemnilo. Pomysleli jsem si: 'Tady se děje něco víc."'"  Adam žije ve svém rodném městě Owatonna v Minnesotě, kde píše programy a všechnu svou hudbu. Také se zmínil, že má Aspergerův syndrom, často mluví o tom, že je velice stydlivý a společensky introvertní, hlavně v případě, kdy má mluvit se ženou.  Rád je sám ve svém domě v Owatonně, nevyhledává rušné večírky ani slávu související s jeho osobností. Navzdory úspěchu zůstává nadále snílkem, skromným, plachým, introvertním, přátelským a oddaným Bohu a víře. Rád reaguje na nejrůznější komentáře fanoušků, udržuje s nimi stálý kontakt a tu a tam pro ně vymyslí nějaké zpestření, např. měli na Instagramu komentovat jednu jeho fotku a ten nejvtipnější komentář měl Adam oficiálně vyhlásit.  Řekl, že ho baví fotografování a považuje se za amatérského fotografa. Popsal se jako křesťan a píše o jeho víře na svém blogu a prostřednictvím své hudby. Adam rád nosí či nosil tenisky japonské značky Onitsuka Tigers, a to konkrétně model MEXICO 66. Adam již od dětství rád hraje videohry Nintendo - závody Super Mario Kart - a také říká, že je vegetarián, i když později v rozhovoru uvedl, že má rád kuřecí křidýlka. Adam má či měl Yorkšírského teriéra jménem Max.  V roce 2011 složil k písni "Enchanted" od Taylor Swift cover, jako odpověď na tuto píseň, která byla určena právě pro Adama a kde Taylor zpívá, že byla okouzlená ze setkání s Adamem. V bookletu k albu, kde byla skladba, bylo možné po poskládání velkých písmen z textu písně přečíst slovo ADAM. Adam tedy na svém tumblr blogu publikoval příspěvek adresovaný Taylor, píše: ""Nejdražší Taylor, sám přiznávám, že jsem docela plachý kluk, a protože hudba je nejvýmluvnější forma komunikace, kterou ovládám, tak jsem se rozhodl něco pro tebe nahrát - takovou 'odpověď na dechberoucí píseň z tvého současného alba. Je to to, co jsem ti chtěl říct osobně, ale pro co jsem těžko hledal slova: Všechno na tobě je roztomilé. Jsi nesmírně okouzlující dívka s dobrým srdcem a půvabem a elegancí, které nedokážu popsat. Jsi opravdová princezna ze snové pohádky a nad to nade vše prostě chci, abys věděla, že...Taky jsem byl okouzlen, když jsem tě poznal. S láskou Adam."" Později v jednom rozhovoru Adam uvedl, že Taylor mu nikdy neodpověděla. Jeho cover i s příspěvkem byly staženy ze stránek. Na stránkách IMDb je zmíněno, že skladba byla použita ve filmu Alpha and Omega 3: The Great Wolf Games (2014).  Adamovým nejvážnějším vztahem byl s Ann Marie Monson, na kterou vzpomíná např. ve skladbě "Lonely Lullaby". Na koncertě v Los Angeles v roce 2011, když hraje Adam tuto skladbu na piáno, je vidět jeho hluboké dojetí, bolest a vzpomínky spojené s touto baladou. Fanoušci to vycítili a během Adamova vystoupení udržovali uctivé ticho.  Adam je často přirovnáván svým vzhledem k argentinskému fotbalistovi Lionelu Messi.  V roce 2010 jej trápily ledvinové kameny a po jednom koncertu přišel o hlas.

Počátky kariéry.

Adam často uvádí, že vyrůstal v malém městečku, kde se moc o hudbě nemluvilo, také rodiče nebyli pro hudbu nějak zvlášť zapálení. Sám Adam si k ní postupně našel cestu, od svého strýce se naučil hrát na kytaru (ten mu také tu svou dal a Adam ji používá pro své písně ještě dnes), na klavír a začínal jako bubeník v metalové skupině Isle, o které se v rozhovorech často zmiňuje. Mezi roky 2003 až 2007 vytvořil celou řadu menších a mnohdy zábavných projektů ("viz článek Vedlejší projekty Adama Younga"), ze kterých se vyvinulo právě úspěšné Owl City a pak také už méně známé Port Blue a Sky Sailing. Adam také hrál v kapele v kostele. ""Psát jsem začal na střední poté, co jsem si zlomil zápěstí (což je ironické) při skateboardingu. Naštěstí to byla levá ruka, tak jsem pořád mohl ovládat počítačovou myš. Pohrával jsem si s programováním a sekvenováním a nakonec chytil vážnou kreativní infekci, která se mě stále drží. Dodneška nemůžu přestat psát a nahrávat. Asi to ze mě dělá 'nenasytného vynálezce' nebo něco takového. Tento kreativní proces je neuvěřitelně inspirativní.""  Během střední školy si přivydělával na různých brigádách, např. Hy-Vee. Po střední škole Adam pracoval u UPS v Minneapolis a poté strávil semestr a půl na owatonnské Riverland Community College.  Poté, co si vydobyl určitý úspěch na MySpace a iTunes, přilákal pozornost několika nahrávacích společností, z nichž si nakonec vybral Universal RepubIic, neboť do té doby mu s oficiálními záležitostmi pomáhal jen nějaký owatonnský právník. Spoluprezident Universal Republic Avery Lipman pozval Adama do New Yorku, kde nezkušenému Adamovi musel vysvětlit celou nahrávací politiku, co to nahrávací společnost je, k čemu je potřeba právník, manažer... Po třech měsících Adam smlouvu podepsal, ukončil práci ve skladě Coca Coly asi šest měsíců po debutu na MySpace a od té doby se naplno věnuje hudbě. ""Pamatuju si,... jak jsem řekl svému šéfovi: 'Toto bylo skvělé a byl jsem za tuto práci vděčný, ale už mám něco jiného.' Vidím jeho pohled, když jsem mu řekl, že dělám hudbu a že doufám, že si s ní na chvíli vystačím. Vzpomínám si, jak jsem odtud odcházel, a to byl ten nejlepší pocit na světě.""

Záliby.

Hudba.

Hudba je pro Adama jak prací, tak zábavou. Rád ji tvoří i poslouchá. Mezi jeho oblíbené žánry patří ambientní hudba, hudba beze slov. Také je fanda skladeb z filmů nebo vytvořených pro film a ze závěrečných titulek a soundtracků filmů, dokonce i těch, které nikdy neviděl. Z těchto filmových skladatelů obdivuje: Alan Silvestri, Hans Zimmer, James Newton Howard, John Williams, Thomas Newman.  Jako oblíbené skupiny uváděl Enyu a hlavně Unwed Sailor a v rozhovoru z roku 2014 uvádí také DC Talk a Owena Wilsona. V roce 2014 uvedl, že svých skladeb, které napsal, má nejraději "Dementia" z alba ""The Midsummer Station"", na které spolupraoval se zpěvákem z Blink-182 Markem Hoppusem, a z těch, které napsal úplně sám, "Speed of Love" nacházející se rovněž na tomto albu.  ""Je pro mě těžké opravdu si užít cokoliv slyším na popových rádiových stanicích nebo dokonce pop obecně. Bylo pro mě vždycky těžké získat nějakou inspiraci z 'konvenční' hudby. Vinou bude to, co jsem poslouchal na střední. ale z nějakého důvodu jsou skupiny jako Mogwai, Rachel's nebo Telefon Tel Aviv jaksi zajímavější. Jejich odměna je větší. Jejich písně v sobě mají mystiku, kterou tří a půl minutové rádiové singly podle mého názoru postrádají. V tom byla ta vzrušující výzva, když jsem začal tvořit hudbu pro Owl City. Byl to pop. Nikdy předtím jsem pop nedělal a ani jej neposlouchal, ale chtěl jsem ho vytvářet, protože to bylo nové.""  ""Hudba je něco, co je spojeno s tím, co jsem. Umožňuje mi to zhluboka dýchat, cítit, toužit a snít v těch nejnádhernějších cestách, které si můžete představit. Muzika je něco, bez čeho si nemůžu svůj život představit, a ačkoliv to pro mě znamená víc, než pro svět samotný, na stupnici všech cenných a důležitých věcí v mém životě je něco, co vše daleko převažuje - můj vztah k Ježíši Kristu... Jsem umělec, to je to, co dělám. Vytváření umění byl můj sen už od základní školy, je to jediná věc, ve které jsem dobrý, a při pohledu zpět na všechny ty roky, zůstávám bez dechu, naprosto a kompletně beze slov nad tím, jak Pán si vybral užít hudbu a to, co dělám jako Owl City.""  Častou hláškou, kterou Adam rád cituje a která jeho život naprosto vystihuje je: "Music is how I deal with life." (Hudba je způsob, kterým se vypořádávám se životem).

Filmy.

Filmy vyplňují pravděpodobně podstatnou část Adamova volného času, kdy se zrovna nevěnuje hudbě. Z nich čerpá svou inspiraci a jsou předmětem jeho mnohých úvah, neboť Adam je velkým snílkem a rád podniká výpravy do říše fantazie, pro což mu filmy dodávají bohatý materiál. Mezi jeho nejoblíbenější patří bezesporu Daleká cesta za domovem z roku 1978 natočený podle stejnojmenné knihy, která je zase Adamovou nejoblíbenější knihou. Adam k písni z toho filmu "Bright Eyes" vytvořil cover. Dalším oblíbeným kinematografickým dílem je Lví král z roku 1994, k jehož písni "Can You Feel The Love Tonight" rovněž vytvořil svůj cover.  Po nějakou dobu byl jeho velkou inspirací další animovaný film Hledá se Nemo. Např. v písni "The Bird and the Worm" z alba "Ocean Eyes" používá Marlinův vtip.  Na Twitteru Adam občas cituje také pasáže z různých komedií: "Dunston: Sám v hotelu" (1996), "Kokosy na sněhu" (1993), "Hook" (1991)...  Na svém blogu zveřejnil seznam svých deseti nejoblíbenějších filmů: "Nahá pravda" (1937), "Jak ukrást Venuši" (1966), "Jezinky a bezinky" (1944), "Spláchnutej" (2006), "Terminál" (2004), "Daleká cesta za domovem" (1978)...  Adam sleduje také hororový seriál "Živí mrtví" a jeho oblíbenou postavou je Daryl Dixon.

Literatura.

Adam také rád čte, a to (podle jeho příspěvků na sociálních sítích) hlavně dětskou literaturu a náboženské knihy. Jelikož je silně věřící křesťan, tak často na fanouškovských chatech říká, že jeho nejoblíbenější kniha je Bible a že ji čte každý den. Citáty těch veršů, které ho zaujmou občas sdílí na svých účtech na Twitteru, Instagramu, Facebooku či Tumblr.  ""Na cestách se snažím mít kolem sebe hodně knih a doma asi taky. Jaksi to udržuje mou mysl v činnosti a drží mě to při smyslech. Kromě čtení toho není moc, co bych mimo hudbu dělat. Ale je příjemné se trošku od hudby vzdálit. Takže jo, čtení je místo, kam si jaksi pro tento odpočinek zajdu.""  Často jako nejoblíbenější knihu uvádí rovněž "Daleká cesta za domovem" od Richarda Adamse. ""Asi TOU knihou, která je super inspirující, je 'Daleká cesta za domovem' od Richarda Adamse. Je to z konce 70. let, kniha o mluvících králících a je to kniha založená na realitě. Není to jen nějaká dětská knížka, ale má to co do činění s těmito mluvícími králíky a jejich dobrodružstvím. Je tam spousta metafor a bláznivých věcí a to pro mě vždycky bylo nesmírně inspirující. Kdykoliv je cítím vyčerpaný nebo procházím spisovatelským zásekem nebo něčím, tak zalistuju v této knize a jsem jako: Páni, musím jít tvořit hudbu!"" Dětská literatura obecně má pro Adama určité kouzlo a půvab.  Dalšími knihami patřícími do top desítky jsou: "The Fledgling" od Jane Langton, "Airborn" od Kenneth Oppel, "The Guardians of Ga’Hoole" od Kathryn Lasky, "The Lost Shipwreck of Paul" od Robert Cornuke a další.  Adam občas na svém blogu napíše o knize, co právě čte, nebo sdílí své dojmy z ní. Takto se nejčastěji zmiňuje o nábožensky zaměřené literatuře: "When I Don't Desire God: How To Fight For Joy" od Johna Pipera, "My Utmost for His Highest" od Oswald Chambers, "Bonhoeffer: Pastor, Martyr, Prophet, Spy" od Eric Metaxas a také "Dug Down Deep" od Joshua Harrise, v jehož druhém vydání na obalu a na prvních stranách je Adam dokonce citován: ""Na prstech jedné ruky můžu spočítat knihy, ze kterých jsem přečetl každé slovo od obalu až po obal na jedno posezení. Dug Down Deep je jednou z nich. Josh popisuje obrovský význam a sílu křesťanské pravdy vyzývá čtenáře aby nejen zapustili své kořeny hlouběji do biblické teologie, ale také rozviřuje nadšení pro šíření Boží svrchovanosti ve všem skrze Ježíše Krista.""  V interview v Manile při tour Adam také řekl, že by rád sám psal, a to fantasy, něco dobrodružného, pravděpodobně s mluvícími zvířaty, něco podobně rozmarného jako hudba.

Skateboarding.

Adam je již od mala zapálený pro skateboarding. Jezdit začal se svými kamarády z Windsor Airlift. Ti na Youtube nahráli videa z let 2000 a 2001, kde je Adam a ukazuje pár triků. Ještě i dnes se Adam tomuto sportu věnuje, a to když si chce na chvíli "odpočinout" od muziky. Ovšem obě činnosti spojuje, když 2. října 2014 na SoundCloud nahrává píseň Kickflip: ""Když toto posloucháte, tak vlastně posloucháte mě, jak na skateboardu dělám kickflip.""  Ve videoklipu k písni "Deer in the Headlights" z alba "All Things Bright and Beautiful"" "Adam na začátku přijíždí k autu DeLorean přijíždí právě na skateboardu.

Víra.

""Nesnaž se zářit tak, abys tě ostatní mohli vidět. Sviť tak, aby skrze tebe mohli vidět Jeho."" je citát od C. S. Lewise, který Adam sdílel 17. listopadu 2014 a který dobře charakterizuje Adama.  O obrovském úspěchu vždy mluvil a stále mluví jako o neuvěřitelném požehnání a vidí v něm své poslání, to, co chce Bůh použít ke své větší slávě. Byl neuvěřitelně udiven nad tím, co mu umožnil Pán, za což mu neustále děkuje a má kolena samou modřinu, jak padá na kolena, aby chválil svého Spasitele za nekonečnou milost, kterou mu Pán dal. I když Owl City není vyloženě křesťanská či worshipová skupina, hluboko v její podstatě je víra díky zakladatelově vroucím vztahu k Bohu pevně zakořeněna a z textů písní ji lze snadno vyčíst. Název alba ""All Things Bright and Beautiful"" je inspirován náboženským hymnem, píseň "You're Not Alone" je přímo o Bohu a v písních jsou častá slova jako naděje a světlo, odkazující právě na Boha. Na CD se vždycky nachází věta: ""All praise and glory to Jesus Christ, to whom I owe everything."" Což by se dalo přeložit jako: ""Všechna chvála a sláva patří Ježíši Kristu, kterému vděčím za všechno.""  12. července 2014 na Instagramu píše: ""Ježíši Kristu, svrchovanému všemohoucímu Pánu, se zavazuji svým životem do doby, dokud nepřijde nebo mě nezavolá domů.""  Owl City prodávalo trička s nápis "I AM" (JÁ JSEM), které měl na sobě na některých fotkách i Adam, což může odkazovat buď k písni "Hello Seattle" z alba Of June či Ocean Eyes (Hello Seattle, I am...), nebo tím může být myšleno "I am ME." Adam už od počátku na obalech svých CD přidává větu Owl City is Adam Young. Nebo také význam může být jako odkaz na Bibli, konkrétně Druhou knihu Mojžíšovu, kde je řečeno: "I AM the Lord thy God", "They shall call me I AM", takže by to zastupovalo jméno Boha.  I když Adam často říká, že je křesťanem, konkrétní církev nikde nezmiňuje. Každopádně studuje Bibli každý den, občas sdílí nějaký citát na svých účtech na sociálních sítích, čte nábožensky zaměřené knihy, má rád teologa Johna Pipera, anglického spisovatele C. S. Lewise, pastora a spisovatele Joshuu Harrise. Také říkal, že v dětství spolu s rodiči často chodili do kostela, byli tam "vždy, když bylo otevřeno".  ""Ježíš Kristus je mé všechno. Svěřil jsem mu kontrolu nad svým životem, požádal ho, aby přišel do mého srdce a pracoval v mém životě a proměnil mě v nového člověka, někoho, kým mě On sám chce mít. Usiluju o to, abych Krista ctil vším, co dělám, říkám, tvořím a myslím. Nic pro mne není důležitější než můj vztah s ním.""

Další informace.

Rick.

Adam je známý také pod přezdívkou Rick. Vše to vzniklo tak, že Adam řekl, že má rád animovaný seriál "Spongebob v kalhotách" a jeho oblíbenou epizodou je ta, kde Spongebob a Patrick soutěží v souboji kuchařů (2. série, 19. díl - Závody kuchařů). Spongebob vymaže část Patrickova jména, tak že zbude "Rick", na což Patrick zareaguje výkřikem: "My name's not Rick!" (Nejmenuju se Rick). A Adamovi fanoušci jej začali nazývat Rick a ten na to obvykle reaguje právě větou "My name is not Rick!" Dokonce v jednom interview z roku 2012, kdy se toto jméno během chatů pod hashtagem #OCTMS šířilo, je Adam na tuto přezdívku tázán: ""Rick je jako mé druhé já, mé tajné jméno.""

Nespavost.

""Částečně jsem se naučil svou nespavost přijmout. Ačkoliv, když si nevezmu tři pilulky melatoninu (myslím, že je to tři gramy na jeden), tak potom obvykle zůstanu vzhůru celou noc. Takže melatonin pomáhá. Jinak Ambien mě otupuje. Šílím z něho a pak píšu takové opravdu zvláštní písně" Na otázku, jestli chodí Adam na terapie, nebo jestli jsou pro něj jeho písně terapií samou odpovídá: "Přesně tak. Myslím, že psaní hudby je něco, co mi pomáhá pozitivně se vypořádat se životem. Pomáhá mi to vypořádat se s nespavostí tím, že píšu neodmyslitelně optimisticky znějící písničky, i když jsou tam ty temné, melancholické podtóny. A to mi dává něco, čím to zavřít na závoru. Kdybych neměl hudbu, abych se na ni zaměřil, asi by ze mě byl zločinec.""  Shrnuto do věty: ""The insomnia is both a blessing and a curse."" (Nespavost je jak požehnání, tak kletba). Jelikož je Adam velkým snílkem, který nad vším rád přemýšlí (např. přišel s otázkou, jestli někdo přemýšlel nad tím, že vany jsou vlastně přesným opakem lodí), tak tento citát upravuje: ""It is both a blessing and a curse to feel everything so very deeply"" (Je to jak požehnání, tak kletba, pociťovat všechno tak hluboce).

Inspirace.

Adam v jednom rozhovoru řekl, že inspiraci pro své texty hledá mimo jiné i ve veršovacím slovníku. ""Je úžasné, jak jedno slovo mě přivede k přemýšlení na něčím a umožní mi to vysnít si celý obraz celého okolního'světa'.""  Další obrovskou inspirací jsou pro Adama knihy a filmy. Řekl, že kdysi když se díval na jeden film, dostal nápad na nějakou melodii, tak si ji šel hned zapsat. Také motivy z filmů se objevují v testech jeho písní. Příkladem toho je např. píseň "Wolf Bite" z EP "Ultraviolet," která vznikla poté, co sledoval film "Vlkodlak" s Anthony Hopkinsem, nebo také film Hledá se Nemo se projevuje v písni "The Bird and the Worm" z alba "Ocean Eyes. "Jedna z věcí, které mě na hudbě zaujaly, byl film Hledá se Nemo. Hudba z tohoto filmu je tak inspirující. Je to doklad toho, jak může hudba stát sama za sebe, když je napsaná pro něco vizuálního. To mě zastavilo a přinutilo uvažovat: wow, tito lidé ve mně vzbuzují touhu udělat to pro ostatní. Neměl jsem žádnou strukturu nebo nějaký určitý směr, kterým bych chtěl své texty zaměřit, ale věděl jsem, že chci vystoupit nad to všechno se tam kolem vznášelo." "  Owl City písně jsou inspirovány také Adamovým životem či životními příběh těch okolo něj. Např. píseň "You're Not Alone" vznikla poté, co si Adam četl zprávu o křesťance odsouzené k trestu smrti.

Proč Owatonna?

""Spousta lidí se ptá, proč si nepořídím apartmá v New Yorku nebo někde v LA, ale upřímně, strávil jsem spoustu času v obou městech a i když si tamní pobyt vždycky užívám, nikdy bych tam nechtěl bydlet. Owatonna je takové moje hrabství (pozn. Shire - možná odkaz na domov hobita Bilba), bezpečný přístav od nevyhnutelného smyslového přetížení, které postihuje místa jako New York a Los Angeles. V New Yorku lidé chodí tak strašně rychle, není tam žádné otevřené prostranství, žádná vůně čerstvě posekané trávy. Pro mně je to jako mraveniště. Owatonna je domov. A navíc jsem naprosto posedlý Taco John’s, o kterém na pobřeží nikdo nic neslyšel. Jak bych se mohl vzdát Potato Oles?""

První věc, co by Adam udělal po příchodu do nebe?

"Páni, já nevím. Kdyby tam byla voda, asi bych si šel zaplavat, protože to mám rád. Jsem ze středozápadu, takže jsem snad v tom nejvzdálenějším místě od jakékoliv vody, ačkoli je v Minnesotě dost jezer, ale je tam plno děsivých ryb. Takže bych šel asi plavat, ale až po tom, co bych se s každých pozdravil. Jsem tak trochu zvědavý, jestli budu plachý i v nebi. Kdybych byl, tak bych šel do svého pokoje a vytvořil nějakou píseň."

Spolupráce.

Adam nazpíval řadu písní pro jiné interprety: Také produkoval hudbu pro umělce: A napsal písně pro: Zremixoval písně (ty jsou obvykle pak označeny "Adam Young Remix"): 18.11.2014 se objevil na albu "The Art of McCartney" věnovanému Paulu McCartneymu s coverem písně "Listen to What the Man Said".

Adam Young (* 5. července 1986) je americký hudebník, zpěvák, skladatel, multiinstrumentalista, producent a zakladatel elektronického projektu Owl City (česky Soví Město). V mnoha rozhovorech byl Adam dotazován na to, proč zrovna vznikl název Owl City, jeho odpovědí bylo to, že to jsou dvě náhodná slova, která měl na mysli a jejich spojení nedává žádný smysl a že je rád, když se lidé zamýšlí právě nad tím, proč spojení Owl a City.

亚当·扬(英文:Adam Young),全名亚当·兰德尔·扬(Adam Randal Young),是一名美国音乐家、创作歌手,是Owl City的创建者。近期也开始以Adam Young之名开始创作电影配乐。


Definice.

Originální definice podle Benjamina Chavise: ""Environmentální rasismus je rasová diskriminace ve vytváření zákonů a postupů týkajících se životního prostředí, prosazování předpisů a zákonů, úmyslné vybírání komunit jiné než bílé rasy pro zařízení používající toxický odpad, oficiální schvalování přítomnosti životu nebezpečných jedů a nečistot v komunitách, a historie vyřazující lidi různých ras z postů vůdců různých ekologických hnutí.""  Profesor Robert Bullard tuto definici později rozšířil takto: ""Environmentální Rasismus odkazuje na jakýkoliv zákon, praxi nebo direktivu která různě ovlivňuje nebo znevýhodňuje (úmyslně nebo neúmyslně) jednotlivce, skupiny nebo komunity kvůli jejich rase nebo barvě pleti. Environmentální rasismus ve veřejných zákonech a průmyslových praxích má za následek to, že bílé komunity jsou zvýhodňovány na úkor lidí jiných barev. Environmentální rasismus je posilován vládními, legálními, ekonomickými, politickými a vojenskými institucemi.""  Environmentální rasismus je tedy důležitý koncept z hlediska lidské spravedlnosti.

Rasismus.

U přemýšlení nad environmentálním rasismem je třeba pozastavit se nad pojmem "rasismus". Legálně, rasismus – rasová diskriminace – musí být výsledkem zlomyslného úmyslu jednotlivce nebo skupiny na základě rasy postiženého člověka nebo skupiny. Na druhou stranu je třeba také vzít v potaz strukturální rasismus, který je zabudovaný v našich zákonech a postupech a který nevyžaduje, aby jednotlivci měli úmysl poškodit jistou rasovou skupinu. Namísto toho přichází do hry takzvané bílé privilegium (white privilege), které zvýhodňuje skupiny lidí bílé pleti  Kromě rasy se environmentální rasismus týká také společenské vrstvy – environmentální rasismus se děje nejen lidem různých barev pleti, ale také lidem s chudým zázemím. Ovšem rasa se ukazuje jako nejsilnější faktor v určování toho, jaké komunity budou znevýhodněny, silnější než společenská vrstva, chudoba, nebo cena půdy.

Vysvětlení.

Pro existenci environmentálního rasismu existují různá vysvětlení. Mnoho lidí a institucí se snaží vinit oběti tohoto rasismu tvrzením, že si sami vybírají kde budou žít a že vědí o možných problémech, když se stěhují do kterého daného místa. Tohle je debata stylu slepice-nebo-vejce, snažící se určit, kdo byl první. Mnohá studie ale potvrzují, že v naprosté většině případů existuje komunita první a environmentální hazard je na ni poté přesunut skrze environmentální rasismus. Dalším častým vysvětlením je pak dynamika svobodného trhu. V kapitalismu jde jen o zisk a o cestu nejmenšího odporu – jak získat co nejvíc a vystavit se co nejnižšímu riziku? Zbavit se odpadu na místě, kde je levná půda a kde hrozí nejméně, že se lidé budou schopni efektivně bránit. Proto břemeno často padá na nebílé komunity. A na závěr, environmentální rasismus by nebyl možný, kdyby lidé již nežili odděleně podle různých rasových skupin – například v ghettech a tak podobně. Kdyby neexistovaly komunity oddělené podle barev, ale všichni byli stejně smíšení, nebylo by možné, aby environmentální rasismus existoval.

Environmentální rasismus (anglicky "Environmental racism") je pojem, který vznikl v Americe v 80. letech a který se postupně šíří po celém světě. Tento pojem se nyní běžně používá mezi environmentálními aktivisty a organizacemi, i když převážná část populace si ho ještě nepřisvojila.

环境种族主义是一种社会不平等--通过一个与环境因素及行为有关的种族主义的形式--为少数族裔群体带来不成比例的困扰。这是一个富极大争议,结合了环境问题和人类福祉的现象。环境种族主义通常形容一些在少数族裔聚居的地区设立会对周边带来污染的工业和工厂的政策、事件和结果。把社区中的少数族裔群体排除于该社区的决策过程之外亦与环境种族主义有关。


Historie.

Původní důvod vyšlechtění tohoto plemeno byl lov zajíců, dnes se ale využívá jako pastevecký pes. Vznikl již ve středověku, není tedy jasné, z jakých plemen vzešel, ale je nápadně podobný balkánskému honiči. Jejich příbuznost ale nebyla prokázána. Toto plemeno je uznané FCI a patří do skupiny honičů, barvářů a příbuzných plemen, v sekci pak patří do středních honičů.

Vzhled.

Středně velký pes s krátkou srstí, která dobře izoluje proti vodě i zimě, většinou černou s pálením. Jemné konstrukce s lehkou kostrou. Hlava je dlouhá. Mozkovna je stejně dlouhá jako nosní hřbet. Uši jsou střední délky, zavěšené vysoko a jsou ploché. Nošené jsou podél hlavy. Krk je středně dlouhý, velmi dobře osvalený a rovný, bez laloku. Srst na něm netvoří límec. Hřbet je dlouhý a rovný, spíše široký. Ocas není dlouhý, maximálně k hlezennímu kloubu. Nohy jsou dlouhé, dobře osvalené a stavěné na běh na dlouhé tratě.

Povaha.

Honič s velmi jemným nosem, přizpůsobivý a schopný zvyknout si na horko i na zimu, jelikož srst skvěle izoluje. Je to společenské plemeno a nejlépe mu bude ve společnosti dalších psů. Vyznačuje se znělým a harmonickým hlasem. S ostatními zvířaty moc dobře nevychází, to však neplatí o fenách - k psům (samcům) se ale může chovat dominantně. Děti má rád a celou svoji rodinu miluje a chrání ji. Je to dobrý hlídač, nicméně pokud není ohrožen, nenapadá ostatní lidi či zvířata. Je oddaný a těžko si přivyká na novou rodinu.

Péče.

Srst nepotřebuje speciální péči, jen v době línání, kdy je třeba ji každodenně vyčesávat. Voda srsti nevadí, a na kůži se nedostane, proto časté koupání se ve vodě nevadí. Šampon ale stačí použít jen 2x za rok. Vyžaduje hodně pohybu a nejlépe mu je jako honiči - má silné lovecké pudy a nejlépe se proto uplatní u myslivců. Při nedostatku pohybu může být agresivní nebo mít sklony k ničení např. zahrady. Potřebuje pevnou ruku a výcvik.

Řecký honič (řecky: Hellinikos ichnilatis) je větší honicí pes, pocházející z Řecka. V České republice se vyskytuje v menším množství. V Řecku je však stále hojně využíván k práci s ovcemi.

希腊猎犬(英语:Greek Harehound),是一种来自希腊的罕见狗品种。它是一种猎犬,被用来狩猎野兔,毛色是黑色和黄棕褐色的。


Životopis.

Narodil se a vyrostl v Northamptonu v Northamptonshire. Navštěvoval northamptonskou chlapeckou školu. Plánoval, že se stane profesionálním fotbalistou a hrál za dorostenecké týmy Northampton Town, Nottingham Forest a Leicester City. Po vážném zranění zad již nemohl profesionálně hrát a tak mu jeho učitel herectví bez jeho souhlasu sehnal roli ve hře "Dvanáct rozhněvaných mužů". Ačkoliv si Matt ve hře zahrál, odmítl se zúčastnit divadelního festivalu, kam ho jeho učitel také zapsal. Jeho učitel to ale nevzdával a nakonec ho přesvědčil, aby šel do National Youth Theatre v Londýně.  Po opuštění této školy studoval drama a tvůrčí psaní na University of East Anglia, kde absolvoval v roce 2005. Jeho první role za působení u National Youth Theatre byly Thomas Becket v "Murder in the Cathedral" a Basoon v "Mistrovi a Markétce". Tyto role mu získaly agenta a jeho první profesionální práci, ve hrách "Fresh Kills" a "On the Shore of the Wide World". Jeho nové profesionální role ho vedly k dohodě na univerzitě, aby mohl absolvovat i bez účasti na přednáškách ve svém posledním roce.  V lednu 2009 byl Smith odhalen jako jedenáctý Doktor v britském sci-fi seriálu "Pán času". V roli nahradil Davida Tennanta, který svůj odchod oznámil v říjnu 2008. Smith byl téměř neznámý herec v porovnání s herci, kteří se doposud v seriálu objevovali, jako Paterson Joseph, David Morrissey, Sean Pertwee, James Nesbitt, Russell Tovey, Catherine Zeta-Jones, Chiwetel Ejiofor, Robert Carlyle a Billie Piper. Jeho nejasnost vedla k novinovým titulkům "Doctor Who?" (Doktor kdo?), což je narážka na název seriálu. Smith byl jedním z prvních herců, kteří se o roli ucházeli a na konkurzu vystupoval hned první den. Produkční tým, skládající se z producenta Stevena Moffata a výkonného producenta Pierse Wengera, ho vybrali ihned na základě jeho výkonu. Smith byl navíc i na konkurzu na roli Johna Watsona v Moffatově seriálu "Sherlock" a konkurzy se konaly téměř současně, ale byl neúspěšný, protože si Moffat myslel, že jeho výstřední styl hraní byl bližší Holmesovi a tuto roli již získal Benedict Cumberbatch. Ve dvaceti šesti letech byl Smith o tři roky mladší než Peter Davison, který byl v roce 1981 obsazen do role Doktora a vlastně mladší, než jakýkoliv herec, který ztvárňoval Doktora. Po třech týdnech konkurzu se Moffat a Wenger shodli, že to "stejně vždycky byl Matt" a tak získal roli Doktora. V BBC byli opatrní ohledně obsazení Matta, protože cítili, že šestadvacetiletý herec nemůže zahrát adekvátně postavu Doktora, ale Smith své herecké kvality prokázal v seriálu "Party Animals" a přesvědčil je. Někteří fanoušci seriálu věřili, že Smith nemá pro roli dostatečně zkušeností a je příliš mladý, zatímco ti ostatní ho podporovali a citovali jeho předvedené herecké schopnosti. Za svůj výkon v prvních sériích byl nominován za nejlepší dramatický výkon na National Television Awards.  O své roli řekl: "Doktor je nadšený a fascinovaný i těmi nejmenšími věcmi. Vším. Opravdu každou věcí. To je na něm jako postavě úžasné. Proto ho myslím mají děti rády. Protože nic neodmítne. Není cynický. Je otevřený ke každému aspektu vesmíru." V červnu 2010 se objevil na hudebním festivalu Glastonbury na jevišti se skupinou Orbital a společně s ní zazpíval úvodní znělku "Pána času". Také moderoval Ples Pána času, který se konal v Royal Albert Hall ve dnech 24. a 25. července 2010. Dne 26. května 2012 nesl olympijskou pochodeň nad Cardiffem, což je činnost, které si fanoušci všimli s podobností, kdy v epizodě z roku 2006 Doktor také nesl pochodeň. V srpnu 2012 řekl, že bude pokračovat v hraní Doktora ještě nejméně do roku 2014. Ale 2. června 2013 oznámil že v roli končí (za jeho nástupce byl vybrán Peter Capaldi)  Objevil se i na poli filmu, poprvé v roce 2007 ve snímku "V Bruggách", kde hrál mladší verzi postavy Ralpha Fiennese, jeho scéna však byla z filmu vymazána. V roce 2009 se objevil ve krátkém filmu s názvem "Together" a v roce 2010 ve snímku "Lůno", v hlavní roli s Evou Green.  V roce 2019 bylo oznámeno, že bude hrát Loxiase Crowna v superhrdinském filmu "Morbius" z franšízy Sony's Marvel Universe natočeného podle komiksů o stejnojmenné postavě od Marvel Comics. Smithovi předtím byly nabídnuty role v superhrdinských filmech, ale nikdy je nepřijal. Rozhodl se být součástí tohoto filmu díky režisérovi Danielu Espinosaovi a také díky přesvědčování ze strany Karen Gillan, která hraje Nebulu ve franšíze Marvel Cinematic Universe.

Osobní život.

Chodil s Daisy Lowe, ale rozešli se na konci roku 2011 kvůli pracovním závazkům. Od června 2014 chodí s herečkou Lily James. V roce 2016 si společně zahráli ve filmu "Pýcha, předsudek a zombie".  Jeho sestra Laura Jayne byla jednou z tanečnic, která se objevila v roce 2004 ve videoklipu zpěváka Erica Prydze s názvem "Call on Me".  Smith je ateista a podporuje fotbalový klub Blackburn Rovers FC. Uvedl, že jeho oblíbená skupina Radiohead, patří mezi jeho hlavní inspirace.

Matthew Robert Smith (* 28. října 1982, Northampton, Northamptonshire, Anglie) je britský herec. Jeho nejznámější rolí je jedenáctá regenerace Doktora v televizním seriálu "Pán času", za kterou v roce 2011 získal nominaci na cenu BAFTA. Dále se také proslavil rolí Prince Philipa v seriálu "Koruna".

马修·劳勃·“麦”·史密斯(Matthew Robert Smith,1982年-10月28日)是一位英格兰舞台和电视演员。他最知名从2010年在英国长寿科幻剧《神秘博士》中演出的第十一任博士。


Životopis.

Narodila se v Port Perry v provincii Ontario jako třetí ze čtyř sester (sestry se jmenují Katie, Allison a Molly) rodičům Robertovi a Peyton. Od tří let se věnovala baletu a ve svých 12 letech se přestěhovala do Montrealu, kde ji přijali na prestižní baletní školu L'Ecole Superieure de Danse de Quebec. A v roce 1999 díky sestře Katie začala tíhnout k herectví, když ji navštěvovala při natáčení filmu "Dámské předpokoje".

Kariéra.

Svoji první roli obdržela ve filmu v televizním filmu "Jackie" (2000) o životě Jackie Kennedyové, kde ji ztvárnila ve věku 13 let. Následovaly spíše menší role ve filmech "Ztracená" (2001) "Hra o čas" (2002), "Kruh 2" (2005). Mezitím si zahrála ale i zásadnější role ve filmech "Kontrarozvědka" (2004), "Přenašeči" (2009) a "Norman" (2010).  I když se na filmovém plátně zatím moc neukazuje, tak v televizi je velká hvězda – první opravdu velký úspěch se dostavil s rolí Amy Abbottové v seriálu "Everwood". Následovala role v seriálu "Bratři a sestry" a doposud největší role Emily Thorneové v seriálu "Pomsta".  V roce 2014 hrála ve filmu "", kde ztvárnila agentku 13, resp. Sharon Carterovou. Tuto roli si zopakoval i o dva roky později ve snímku "". V roce 2016 si zahrála v nezávislém filmu "Boundaries". V březnu 2017 byla obsazena do dramatického seriálu stanice Fox "Doktoři". Seriál měl premiéru dne 21. ledna 2018

Osobní život.

Herečka chodí od roku 2011 s hercem Joshem Bowmanem. Dvojice se dne 11. května 2017 oznámila zasnoubení. Dne 15. prosince 2018 se vzali na Bahamách.

Emily Irene VanCamp (* 12. května 1986, Port Perry, Ontario, Kanada) je kanadská herečka. Do diváckého povědomí se dostala rolemi v seriálech "Everwood", "Bratři a sestry" a hlavně "Pomsta". V roce 2014 si zahrála Sharon Carterovou ve filmu "". Od roku 2018 hraje v seriálu "Doktoři".

艾蜜莉.芬凯普(Emily VanCamp,1986年-5月12日)是一位加拿大女演员。她的代表作包含WB电视剧《雪山镇》(2002年至2006年)和ABC电视剧《兄弟姐妹》(2006年至2010年)及《复仇》(2011年至2015年)。在《美国队长2》中饰演13号特工–雪伦·卡特,为佩姬·卡特之侄女。之后也继续参演了《美国队长3:英雄内战》。


Děj.

Hlavním hrdinou je 16letý Erik, který už odmalička vyrůstá se svou ovdovělou matkou a despotickým otčímem, který jeho a matku velmi často bije. Erikova matka je klasickým případem týrané ženy, která ztratila naději na lepší život a zcela se podřizuje svému muži. Otčím je velmi nemilosrdný a dává Erikovi výprask za každou maličkost, třeba i za to, že mu upadl během oběda nůž.  Kvůli špatnému rodinnému prostředí se stává z Erika rváč a má ve škole problémy s disciplínou. Při jednom incidentu, kdy zmlátí spolužáka do bezvědomí, je vyloučen. Jeho matka prodá část svého dědictví a zaplatí mu soukromou internátní školu. Mohlo by se zdát, že se Erik konečně dostane do lepšího prostředí, když bude na čas oddělený od domova a despotického otčíma. Bohužel i zde však panuje diktatura. Ve Stiansberské škole, která se právě stala Erikovým novým domovem, nemá nad studenty moc profesorský sbor, nýbrž Rada studentů v čele se staršími studenty. Ti mají právo udělovat tresty mladším, kteří se nemohou bránit, protože za napadení člena Rady studentů by byli vyloučeni. Erik se odmítá podřídit, a proto se stává jejich kořistí. Jelikož je Erik ale zvyklý na drsné zacházení, zdolává tyranii, což předsedu Rady, šlechtice Silverhielma, velmi popuzuje a vymýšlí nové způsoby, jak jej zlomit. Jednoho dne Erika napadnou, svážou, polijí vodou a nechají spoutaného uprostřed mrazu na palouku. Toho si všimne zdejší uklízečka, Finka Marie, a zachrání jej. Protože je proti pravidlům školního řádu, aby měli zaměstnanci vztah se studenty, je Marie propuštěna a Erik vyloučen.  Když se připravuje na odjezd ze školy, všimne si vizitky, kterou mu před příjezdem do Stiansbergu dal právník jeho zesnulého otce. Rozhodne se mu zavolat. Právník dorazí do školy a povede se mu donutit ředitele, aby zde Erika nechal dostudovat pod podmínkou, že školu nedá před soud za poškozování lidských práv. Poté si ještě stihne vyřídit účty se Silverhielmem. Erik dostuduje a vrací se domů. Doma se opět dostává do křížku s otčímem kvůli snížené známce z chování, proto se rozhodne s otčímem skoncovat jednou provždy a zbije jej. Otčím následně končí v nemocnici, kde nepřizná pravý původ věci, jelikož by se pak mohlo zjistit, co všechno dělal své ženě a nevlastnímu synovi.  Erik se stává svobodným mužem a začíná si konečně užívat života. Setkává se se svým nejlepším kamarádem ze školy, který ji musel kvůli krutosti Rady studentů opustit a nakonec se stal právníkem. S ním si popřeje hodně štěstí do budoucna a jde vstříc osudu. Erikův osud nám dále není znám. Zůstává otázkou, zda se pokusí kontaktovat Marii nebo nikoliv.

Zlo mezi námi () je švédské filmové drama natočené podle knihy spisovatele Jana Guillou. Snímek pojednává o šikaně v rámci soukromé internátní školy ve Švédsku ze strany Studentské rady vůči zdejším začínajícím studentům, kteří mají proti nim nižší postavení.

《邪恶》()是瑞典导演麦克·哈夫斯强于2003年的电影作品,由安卓·威尔森主演,根据瑞典著名小说家兼记者杨·库卢的作品改编而成,场景设定在1959年瑞典一间学校。


Klubová kariéra.

Stanislav Lobotka je rodákem z obce Veľká Hradná. V osmi letech začínal s kopanou v místním klubu TJ Družstevník Veľká Hradná. Následně odešel do AAC Sparta Trenčín (akademie Sparty Praha).

FK AS Trenčín.

Od dorostu působil v FK AS Trenčín, kde se postupně propracoval v roce 2011 do prvního mužstva. Byl pokládán za velký talent slovenského fotbalu. S Trenčínem se představil v Evropské lize UEFA 2014/15. V sezóně 2014/15 vyhrál s týmem slovenský fotbalový pohár, ve finále se představil proti mužstvu FK Senica, zápas se rozhodl až v penaltovém rozstřelu. Zároveň se stal ve stejném ročníku mistrem Fortuna ligy a mohl slavit zisk double.

AFC Ajax (hostování).

Koncem června 2013 si Stanislava Lobotku do svých řad vybral nizozemský klub AFC Ajax, s nímž Trenčín spolupracuje. Fotbalista do Amsterdamu odešel na roční hostování. Během představování pro klubovou televizi zaujal v anglickém rozhovoru svým výrokem "„This is my... sen as a small boy, but now it ́s...realita,“" (ve smyslu: v dětství jsem snil o působení ve slavném klubu jako je Ajax, což se stalo realitou), v němž si vypomohl slovenštinou. Citát "„This is my sen“" v okolí Trenčína zlidověl a skandovali jej mj. hráči AS Trenčín po zisku ligového titulu. Podle něj byl také pojmenován mezinárodní turnaj mladých fotbalistů do 11 let konaný v Trenčíně (This is my sen Cup).  Za Ajax debutoval v přípravných zápasech s RKC Waalwijk (výhra 5:1) a De Graafschap (výhra 3:0), v obou strávil na hřišti cca 30 minut a proti De Graafschap přihrál na gól. V sezoně hrál za Jong Ajax (rezervní tým). Po sezoně se vrátil do Trenčína.

FC Nordsjælland.

V srpnu 2015 odešel do dánského klubu FC Nordsjælland, kde podepsal smlouvu na 4 roky a setkal se zde se svým spoluhráčem z Trenčína Ramónem Rodríguezem da Silvou.

Celta de Vigo.

Po Mistrovství Evropy hráčů do 21 let 2017 v Polsku, na němž Lobotka zazářil, přestoupil v červenci 2017 z dánského FC Nordsjælland do španělského prvoligového klubu Celta de Vigo, kde podepsal smlouvu na 5 let. Zájem o něj projevil oficiálně mj. i tým SK Slavia Praha. V Primera División debutoval 19. srpna 2017 proti týmu Real Sociedad ze San Sebastiánu. Nastoupil na hřiště v 76. minutě za stavu 2:1, soupeř nakonec otočil skóre na konečných 2:3.

Reprezentační kariéra.

Lobotka byl členem mládežnických reprezentačních výběrů Slovenska včetně U21. Se slovenskou „jedenadvacítkou“ slavil v říjnu 2016 postup z kvalifikace na Mistrovství Evropy 2017 v Polsku. Trenér Pavel Hapal jej zařadil v červnu 2017 do 23členné nominace na šampionát v Polsku. Na turnaji podal výborné výkony, dvakrát byl vyhlášen hráčem utkání. Slovensku těsně unikl postup ze základní skupiny A do semifinále.  V listopadu 2016 jej trenér Ján Kozák nominoval do A-mužstva slovenské reprezentace. V něm debutoval 15. listopadu v přátelském utkání na stadionu Ernsta Happela ve Vídni proti domácímu Rakousku (remíza 0:0). V říjnu 2018, po prohře s Českem (1:2) v utkání Ligy národů spolu s několika spoluhráči navštívil noční klub. Vzniklý skandál odnesl hlavní trenér Ján Kozák, který rezignoval.

Stanislav Lobotka (* 29. listopadu 1994, Trenčín, Slovensko) je slovenský fotbalový záložník a reprezentant. Od července 2017 je hráčem španělského klubu Celta de Vigo. Mimo Slovensko prošel angažmá v Nizozemsku a Dánsku, od zimy 2020 hraje v italské Neapoli.

斯坦尼斯拉夫·洛博特卡(;1994年-11月25日)是一位斯洛伐克足球运动员,在场上司职中场。他目前在意甲的那不勒斯效力,也是斯洛伐克国家队的成员。


Klubová kariéra.

Mimo Sovětského svazu, resp. Ukrajiny hrál i fotbalové soutěže v Anglii, konkrétně v klubech Arsenal FC a Wolverhampton Wanderers. Závěr aktivní fotbalové kariéry strávil v lotyšském klubu FK Venta jako hrající trenér.

Reprezentační kariéra.

Sovětský svaz.

V letech 1989–1990 odehrál 8 zápasů za sovětskou reprezentaci, branku nevstřelil. Na Mistrovství světa ve fotbale 1990 v Itálii chyběl kvůli zranění.

Ukrajina.

V A-mužstvu Ukrajiny debutoval 29. dubna 1992 v prvním oficiálním utkání nově vzniklého ukrajinského týmu proti Maďarsku. Odehrál celé střetnutí, zápas skončil porážkou Ukrajiny 1:3. Za národní tým Ukrajiny odehrál v letech 1992–2003 celkem 52 zápasů, v nichž gól nevstřelil. Ve 39 zápasech byl kapitánem ukrajinského týmu. Na žádný vrcholový turnaj se s mužstvem neprobojoval.

Trenérská kariéra.

V roce 2005 působil v lotyšském klubu FK Venta jako hrající trenér. Poté, co se klub dostal do finančních těžkostí, z Lotyšska odchází. V červnu 2006 se stal asistentem trenéra Anatolije Demjanenka v Dynamu Kyjev. 5. listopadu 2007 se stal prozatímním trenérem Dynama po rezignaci trenéra Józsefa Szabó. Dosáhl tří ligových vítězství po sobě včetně výhry 2:1 nad odvěkým rivalem Šachtarem Doněck, ale v Lize mistrů utrpěl klub porážky venku s Manchesterem United a Sportingem Lisabon a doma s AS Roma. 8. prosince 2007 bylo oznámeno, že novým hlavním koučem se stává Jurij Sjomin a o několik dní později bylo potvrzeno, že Lužnyj zůstává v realizačním týmu jako asistent.  1. října 2010 byl znovu jmenován hlavním trenérem po odstoupení Valerije Gazajeva. 24. prosince 2010 jej vystřídal ve funkci opět Jurij Sjomin.  Začátkem června 2012 se stal hlavním trenérem klubu SK Tavrija Simferopol.

Oleh Romanovyč Lužnyj, známý i jako Oleg Lužnyj (ukrajinsky Олег Романович Лужний, * 5. srpna 1968, Lvov, Ukrajinská SSR, Sovětský svaz) je bývalý ukrajinský, resp. sovětský fotbalový obránce a reprezentant a současný fotbalový trenér, který vede od roku 2012 ukrajinský klub SK Tavrija Simferopol. Společně s Andrijem Ševčenkem a Serhijem Rebrovem patří mezi nejznámější ukrajinské fotbalisty.

奥利·卢兹尼(英语:Oleh Romanovych Luzhny)(乌克兰语:Олег Романович Лужний),生于1968年8月5日,是一位退休的乌克兰足球运动员。他的名字或者罗马拼音为奥列格Luzhny。


Systematika.

Vzhledem k tomu, že byl objeven (kultivován) pouze jediný druh pikomonád, jsou prozatím (začátek r. 2013) všechny uváděné taxony monotypické:  Kmen Picozoa je vymezen jako skupina heterotrofních mořských jednobuněčných pikoplanktonní velikosti (procházející skrz membránový filtr 3 μm), charakterizovaných jednou ze dvou sekvencí jaderného genomu, kódujícího SSU rDNA, a sice 5’GCG TGA TGC CAA AAT CCG3’ nebo 5’ATA TGC CCG TCA AAC CGT3’.  Řád Picomonadida charakterizuje první z uvedených sekvencí.

Fylogenetické zařazení.

O Picozoa (tehdy pod názvem Picobiliphyta) se předpokládalo, že se jedná o autotrofní mořské řasy a jejich umístění ve fylogenetickém stromu se proto hledalo mezi rostlinami nebo chromisty.  Některé studie založené na molekulárních analýzách naznačovaly, že by mohli být kladeni do chromistní podříše Hacrobia (dnes již zpochybňované), a to do blízkosti skrytěnek. Později bylo navrhováno jejich postavení jako sesterské skupiny ke Glaucophyta, ale podpora tohoto jejich zařazení je také velmi slabá. Adl s kolektivem se proto rozhodli ve svém revidovaném systému eukaryot ponechat Picobiliphyta jako "incertae sedis" eukaryot.  Rozhodnutí nepřinesla ani nová studie, která mohla pracovat s kultivovaným jedincem pikomonády. Naopak vyvrátila některé předchozí předpoklady, např. autotrofii.

"Picomonas judraskeda".

Studie z r. 2013 podala popis prvního kultivovaného druhu kmene Picozoa, pikomonády "Picomonas judraskeda":  Jedná se o dvojbičíkatý jednobuněčný organismus žijící v mořském planktonu. Buňky jsou veliké 2,5–3,8 × 2–2,5 μm a neobsahují žádné plastidy. Sestávají ze dvou půlkulových částí oddělených hlubokým rozštěpem. Přední část obsahuje všechny hlavní buněčné organely (jádro, endoplazmatické retikulum, jediný Golgiho aparát a jednu mitochondrii) včetně ukotvení bičíků, zadní část pak obsahuje početné vezikuly a vakuoly a potravní aparát. Obě části jsou odděleny velkou vakuolovou cisternou.  Jediná mitochondrie s tubulárními kristami je umístěna za jádrem ve ventrální oblasti přední části. Mezi mitochondrií (na kterou přímo doléhá), jádrem a bazálním tělískem předního bičíku je umístěn jediný Golgiho aparát Dva bičíky (jeden dlouhý přední, druhý kratší zadní) vybíhají z ventrálního povrchu buňky blízko ke styčnému místu mitochondrie a Golgiho aparátu. Oba bičíky mají hladký povrch a postrádají výběžky či vlášení (mastigonemy).  Potravní aparát se skládá z velkého koše z vláken ukotvených na ventrálním buněčném povrchu a vymezujících na něm podlouhlá štěrbinová buněčná ústa, která umožňují tvorbu potravních vakuol. Ač je potravní vakuola relativně velká, obsahuje pouze částice menší než 150 nm.  Buňky jsou pokryté pouze plazmatickou membránou bez náznaků šupin nebo glykokalyxu.  "Picomonas judraskeda" se vyznačuje unikátním způsobem pohybu: Po déle trvajícím období klidu jsou zahájeny opakující se cykly sestávající z prudkých poskoků na krátkou vzdálenost, které okamžitě následuje pomalý plazivý pohyb opačným směrem.  Díky absenci plastidu i neexistenci genů plastidového určení v genomu prakticky není pochyb o heterotrofním způsobu výživy. Potrava je omezena vlastní velikostí pikomonád a jejich potravního aparátu. Z analýzy buněk, zachycených v různých stadiích potravního cyklu, lze usuzovat, že nejsou ani bakterivorní, ale stravují se endocytózou malých mořských koloidních částic menších než 150 nm.

Picozoa je nově objevený eukaryotní kmen mořských jednobuněčných pikoplanktonních organismů. Od r. 2007 byl znám z genomové analýzy environmentálních vzorků a nazýván Picobiliphyta, ale teprve v r. 2013 se podařilo kultivovat jednoho ze zástupců, "Picomonas judraskeda". Objev způsobil zásadní změnu představ o této skupině, zpochybnil fototrofní způsob obživy a vedl tak i k přejmenování na současný název.

皮胆虫(学名:Picozoa,Picobiliphytes或Picobiliphyta)是一类水生单细胞异养真核生物,尺寸小于约3微米。第一种被明确归为此类的生物是"Picomonas judraskeda"。 他们可能属于原始色素体生物,并作为红藻的姊妹群。


Znalosti.

„Schopnost člověka nebo jakéhokoli jiného inteligentního systému uchovávat, komunikovat a zpracovávat informace do systematicky a hierarchicky uspořádaných znalostních struktur. Znalost je charakterizována schopností abstrakce a generalizace dat a informací.“  Znalost je vnitřní náhled, porozumění a praktické know-how, které všichni ovládáme. Je to základní zdroj, který nám umožňuje chovat se inteligentně.  Znalosti jsou spojeny s pojmy data a informace, respektive znalosti vycházejí z informací a ty zase vycházejí z dat. Za data lze pokládat všechny znakové řetězce, které vstupují do výpočetního řetězce. Tato data většinou mají nějaký význam, jsou tedy nějak interpretována. Interpretací dat se rozumí smysluplné přiřazení významu (sémantiky) datům. Informaci tvoří data spolu se svou interpretací, pojem informace je tedy neoddělitelný od významu dat, která jsou jejími nositeli. Znalost je potom informace, která je použitelná a začlenitelná respektive odvoditelná v souvislosti s jinými informacemi.  Přechod od dat ke znalostem je doprovázen dvěma úrovněmi přiřazování metadat. Na první z nich je datům smysluplně přiřazován jejich význam nějakým definičním jazykem, na druhé úrovni se nad nimi definují jejich vzájemné vztahy, souvislosti a možné důsledky.  Podle Wiederholda je rozlišení dat a znalostí z hlediska budování informačního, respektive znalostního systému tento:

Vyjádření znalostí.

Implicitní znalost.

Jedná se o takovou znalost, která není přímo vyjádřena v určitém zdroji, je primárně skryta, ale je potenciálně sdělitelná. Obvykle je zahrnuta v jednání, způsobu řešení úloh, souboru dat apod. Speciální skupinou implicitních znalostí jsou tacitní (slovy nesdělitelné) znalosti. V počítačových expertních systémech se jako implicitní označují znalosti rozptýlené v jednotlivých programových instrukcích, které se aplikují podle předem stanoveného algoritmu (procedurálně reprezentované znalosti).

Explicitní znalost.

Znalost zaznamenaná v určitém jazyce a dostupná přímo v určitém informačním zdroji (např. dokument, záznam v databázi). V počítačových expertních systémech se jako explicitní označují znalosti uložené v bázi znalostí, jež je oddělena od programu, který ji umožňuje využívat a odvozovat z ní nové znalosti (deklarativně reprezentované znalosti).

Znalostní modely a ontologie.

V klasickém pojetí je získávání znalostí (např. pro expertní systémy) založeno na získávání znalostí od expertů. Zpočátku mělo získávání znalostí podobu přebírání znalostí: znalostní inženýr převzal znalosti od experta a přímo je vkládal do expertního systému. Takto vytvářené báze znalostí jsou ale obtížně modifikovatelné a přenositelné. Nebývají v nich totiž rozlišeny statické znalosti, týkající se celé aplikační oblasti a znalosti vztahující se k řešení dané konkrétní úlohy. Proto dochází na přelomu 80. a 90. let ke změně pohledu na proces získávání znalostí. Tento proces začíná být chápan jako modelování znalostí, tedy jako tvorba přehledných a opakovaně použitelných modelů dané úlohy. Znalosti jsou zachycovány nezávisle na odvozovacích mechanizmech a jazyku reprezentace znalostí konkrétního expertního systému. Výhody tohoto přístupu jsou v zásadě dvojí:  Nejnověji se ve znalostním modelování objevuje pojem ontologie. Tento pojem je (na rozdíl od filosofického pojetí, kde ontologie znamená nauku o „bytí“) chápán jako označení domluvené terminologie pro určitou aplikační oblast, která umožňuje sdílení znalostí z této oblasti. Ontologie tedy umožňují formalizovat doménové znalosti.

Reprezentační jazyky.

V běžném životě obvykle využíváme k vyjádření svých znalostí přirozeného jazyka. Ten však odráží kromě informační funkce i kulturně historické podmínky svého vývoje a je příliš složitý, nepravidelný a někdy nejednoznačný. Proto, aby bylo možné pracovat se znalostmi v podobě vhodné pro počítačovou implementaci, je třeba zavést umělý- reprezentační jazyk. Umělé jazyky jsou jednoznačné a úsporné a jejich vhodná volba má značný význam i pro časovou, výpočetní a prostorovou náročnost kladenou na zpracování znalostí.

Predikátová logika.

Jako základní nástroj pro reprezentaci znalostí v umělé inteligenci je považován jazyk predikátové logiky prvního řádu. Tento jazyk má přesně definovanou syntaxi a sémantiku a jeho podstatnou výhodou je to, že kromě schopnosti popsat znalosti ještě poskytuje metody jak odvozovat znalosti další. Přitom zaručuje, že pokud jsou výchozí znalosti pravdivé, jsou pravdivé i znalosti odvozené. Jazyk predikátové logiky obsahuje: Z individuových proměnných, konstant a funkčních symbolů jsou vytvářeny termy. Termy reprezentují všechna univerzální i speciální jména objektů, o nichž může být při použití daného jazyka řeč. Predikátové symboly, kvantifikátory a logické spojky pak slouží k vytváření formulí, což jsou právě takové jazykové výrazy, které reprezentují znalosti. Mezi nimi hrají důležitou roli, takové formule, kterým lze přidělit pravdivostní hodnotu a chovají se tak jako výroky.

Pravidla.

Pravidla představují nejpoužívanější prostředek pro reprezentaci znalostí v expertních systémech. Pravidla jakožto IF-THEN struktury jsou známa z programovacích jazyků, sémantika pravidel vychází z implikací ve výrokové logice. Pravidla mohou být chápána dvojím způsobem:  Procedurální interpretace je běžná v generativních expertních systémech – nastala-li příslušná situace, systém provede danou akci. Deklarativní interpretace odpovídá diagnostickým expertním systémům – je-li splněn příslušný předpoklad, systém odvodí daný závěr. Tato interpretace je vlastně speciálním případem procedurální interpretace, provádí se jediná standardní akce – odvození závěru. Pravidla v bázi znalostí je možno znázornit v podobě AND/OR grafu. Uzly grafu představují výroky a orientované hrany představují pravidla. Konjunktivní vazba mezi výroky v předpokladu pravidla se znázorňuje obloučkem.

Sémantické sítě.

Sémantické sítě byly navrženy v druhé polovině 60. let v rámci prací na porozumění přirozenému jazyku. Sémantická síť umožňuje popisovat realitu jako objekty, které jsou navzájem v nějakých vztazích (relacích). Sémantická síť má přirozenou grafovou reprezentaci – objekty jsou uzly a relace mezi nimi jsou hrany v grafu. Relace v sémantických sítích představují základní prostředek pro vyjadřování znalostí. Často vyskytujícími relacemi jsou:

Rámce.

Rámce byly navrženy v polovině 70. let Marvinem Minskym z MIT jako prostředek pro reprezentaci znalostí. Rámce v původní představě měly umožňovat reprezentovat stereotypní situace. Práce s rámci měla být založena na postupném vyplňování stránek, do kterých se zapisují hodnoty položek (vlastnosti). Přitom se hojně využívá předdefinovaných hodnot. Rámce dobře umožňují vyjádřit statické znalosti, tedy nějakou hierarchii pojmů (s použitím položek a_kind_of) nebo dekompozici (s použitím položek part_of). Vazba mezi rámci se dá (podobně jako u sémantických sítí) znázornit grafem. Na rozdíl od sémantických sítí ale mají uzly v grafu (rámce) vnitřní strukturu. V současné době rámce pronikly do programovacích jazyků. Zde se pro ně používá název objekty; příslušný styl programování využívající objekty se pak nazývá objektově orientované programování. V případě rámců pro reprezentaci znalostí má největší význam dědičnost (lze dědit položky i jejich hodnoty; obvyklé je dělení shora dolů) a zapouzdření (součástí rámce jsou kromě datových struktur i procedury pro práci s nimi).

Další způsoby.

Předchozí čtyři reprezentační jazyky patří mezi nejčastěji využívané způsoby reprezentace znalostí. Nejedná se však o všechny možné způsoby reprezentace, mezi další patří například:

Závěr.

Reprezentace znalostí je stále se rozvíjející obor, který nachází praktické uplatnění v expertních systémech, které dovolují vykonávat rozhodovací operace bez nutnosti lidského zásahu právě na základě reprezentovaných znalostí. Z popsaných prostředků pro reprezentaci znalostí jsou pravidla tím nejpoužívanějším. Jejich výhodou je jednoduchost, srozumitelnost a modularita. Nevýhodou je, že v bázi tvořené souborem pravidel mohou být skryty strategické znalosti o způsobu řešení úlohy (např. pořadí pravidel). Dále pak například využití rámců je výhodné pro zachycení struktury nějakých konceptů nebo pro aplikace, kde se provádí porovnávání mezi daty a hypotézami. Mezi hlavní nevýhodu rámců patří to, že přítomnost nebo nepřítomnost jiných rámců může ovlivnit položky v daném rámci kvůli vzájemné provázanosti rámců (jsou tedy méně modulární). Současné nástroje pro tvorbu aplikací mohou nabízet více než jeden prostředek pro reprezentaci znalostí. Jedná se o takzvané hybridní schémata reprezentace, kde se nejčastěji kombinují pravidla a rámce. Vhodný prostředek pro reprezentaci znalostí pak souvisí i s typem a složitostí aplikace.

Reprezentace znalostí je schopnost jazyka (vyjadřovací síla) popisovat – reprezentovat jistou třídu znalostí. Základní klasifikací těchto tříd je způsob (filtr) poznání, prostřednictvím kterého byly znalosti získány. Přirozené poznání používá jako filtr poznání vágnost a získané znalosti jsou inherentně vágní (Bertrand Russell). Umělé poznání exaktních věd užívá diskrétní filtr Newtonův, získané znalosti jsou popsány exaktně. Dva typy znalostí, mezi nimiž je propast.

知识表示法(知识重呈/知识表现) 是认知科学和人工智能两个领域共同存在的问题。在认知科学里,它关系到人类如何储存和处理资料。在人工智能里,其主要目标为储存知识,让程序能够处理,达到人类的智慧。目前这个领域仍然没有一个完美的答案。


Biografie.

Victor Moses se narodil v nigerijské Kaduně jako syn křesťanského pastora Austina Mosese a matky Josephine. Odmalička miloval fotbal, hrával jej na ulici s míčem vyrobeným z lepících pásek. Jeho rodiče byli zavražděni v roce 2002 během muslimských pogromů na minoritní křesťanské obyvatelstvo. Ve svých jedenácti letech za pomoci přátel uprchl do Anglie, kde byl klasifikován jako žadatel o azyl. Smrt obou rodičů v něm zanechala psychické trauma. V Anglii nikoho neznal, chlapec, který nikdy neopustil Kadunu byl najednou vržen do naprosto neznámého prostředí. Začal navštěvovat Stanley Technical High School v jižním Norwoodu a hrát fotbal v místní tanridžské lize. Tady ho objevili skauti klubu Crystal Palace FC, kteří byli jeho fotbalovými schopnostmi unešeni. Victorovi bylo nabídnuto angažmá v mládežnické akademii Crystal Palace, které přijal.

Klubová kariéra.

Crystal Palace FC.

Hrál za mládežnický školní tým U14, který získal pohár National Cup, když ve finále porazil akademii z Grimsby 5:0. Moses vstřelil všech pět branek. V sezóně vstřelil více než 50 gólů včetně 10 při svém debutu. Trenér Crystal Palace Neil Warnock (v letech 2007–2010) se vyjádřil, že Victor je nejnadanějším fotbalistou, jakého vedl. Za A-mužstvo debutoval Moses v Football League Championship (2. anglická liga) 6. listopadu 2007 v utkání proti Cardiffu (remíza 1:1). Na hřiště se dostal v 72. minutě za stavu 1:1.

Wigan Athletic FC.

Do Wiganu hrajícího Premier League přestoupil v lednu 2010 za cca 2,5 milionu £. Debutoval 6. února 2010 proti Sunderlandu (remíza 1:1). Do zápasu zasáhl jako střídající hráč.

Chelsea FC.

24. srpna 2012 přestoupil z Wiganu do londýnské Chelsea FC. Debutoval v zápase Premier League 15. září proti domácímu týmu Queens Park Rangers, nastoupil na hřiště v 58. minutě. Utkání skončilo remízou 0:0. Poprvé nastoupil v základní sestavě 25. září 2012 v utkání anglického ligového poháru proti Wolverhamptonu Wanderers a v 71. minutě vstřelil šestý a poslední gól střetnutí (a svůj první v soutěžním zápase za Chelsea). Chelsea zvítězila 6:0.  5. ledna ve třetím kole FA Cupu proti domácímu Southamptonu vstřelil gól a přispěl k vítězství Chelsea 5:1. Začalo se mu střelecky dařit ve vyřazovací fázi Evropské ligy 2012/13, kde mu trenér Rafael Benítez dal důvěru. Ve čtvrtfinále čekal Chelsea ruský celek FK Rubin Kazaň, v prvním utkání na Stamford Bridge se jednou střelecky prosadil a pomohl tak k vítězství 3:1. Jedenkrát se trefil i v odvetném zápase 11. dubna, Chelsea stačila k postupu do semifinále porážka 2:3. V prvním zápasu semifinále 26. dubna 2013 proti domácímu švýcarskému celku FC Basilej vstřelil úvodní gól, Chelsea zvítězila 2:1 a vytvořila si dobrou pozici pro domácí odvetu. V odvetném utkání 2. května opět skóroval a londýnský klub po výhře 3:1 postoupil do finále Evropské ligy proti Benfice Lisabon. 15. května 2013 slavil se spoluhráči titul v Evropské lize po vítězství 2:1 ve finále nad Benfikou Lisabon, i když v zápase nenastoupil. 1. září podepsal s Chelsea nový kontrakt do roku 2019.

Liverpool FC (hostování).

Začátkem září 2013 odešel na hostování do klubu Liverpool FC, neboť v Chelsea vzrostla konkurence díky nově příchozím hráčům (Willian Borges da Silva, André Schürrle, Samuel Eto'o).

Stoke City FC (hostování).

Ani před začátkem sezony 2014/15 pro něj nebylo v kádru Chelsea místo a tak odešel na další hostování, tentokrát do Stoke City FC. 14. dubna 2015 si při zápase s West Hamem United poranil podkolenní šlachu. Zranění ho vyřadilo ze hry do konce sezóny.

West Ham United FC (hostování).

1. září 2015 odešel na celosezónní hostování do West Hamu United. Debutoval 14. září proti Newcastlu United (výhra 2:0, 87 minut) a byl zvolen hráčem zápasu. První gól za West Ham vstřelil 19. září proti Manchesteru City (výhra 2:1, 60 minut), když v 6. minutě otevřel skóre.

Reprezentační kariéra.

Anglie.

Ačkoli se narodil v Nigérii, reprezentoval v mládí Anglii. Moses nastupoval za reprezentační mládežnické výběry Anglie od kategorie do 16 let. V květnu 2007 se s reprezentací do 17 let zúčastnil Mistrovství Evropy U17 v Belgii, kde vstřelil 3 góly, dva v základní skupině proti Nizozemsku (výhra 4:2) a třetí v semifinále proti Francii (výhra 1:0). Ve finále angličtí mladíci podlehli Španělsku 0:1. Moses se stal králem střelců turnaje (3 góly na šampionátu dal i Toni Kroos z Německa).  Díky umístění na 2. příčce v tomto turnaji se Anglie kvalifikovala na světový šampionát hráčů do 17 let v roce 2007 v Jižní Koreji, kde vypadla ve čtvrtfinále po prohře 1:4 s Německem. Moses nastoupil ve 3 zápasech a vstřelil 3 branky ve skupinové fázi (jeden při remíze 1:1 se Severní Koreou a dva při výhře 5:0 nad Novým Zélandem).  Hrál i na Mistrovství Evropy hráčů do 19 let v roce 2008 konaném v České republice. Anglie vypadla již v základní skupině.  V anglickém týmu do 21 let odehrál jeden zápas (10. srpna 2010 výhra 2:0 nad Uzbekistánem, odehrál první poločas).

Nigérie.

Na seniorské úrovni reprezentuje rodnou vlast Nigérii. V únoru 2011 byl poprvé nominován k přátelskému zápasu s Guatemalou, ale střetnutí se neuskutečnilo. FIFA nicméně posvětila jeho reprezentační starty za Nigérii až v listopadu 2011.  Debutoval tedy až 29. února 2012 v kvalifikačním utkání na Africký pohár národů (APN) proti Rwandě (remíza 0:0). Nastoupil v základní sestavě a v 75. minutě vstřelil gól, zajistil tak svému mužstvu vítězství 1:0.  Zúčastnil se Afrického poháru národů 2013, kde získal s týmem kontinentální titul, když Nigérie porazila ve finále Burkinu Faso 1:0. Moses dvěma góly zařídil vítězství 2:0 v důležitém posledním zápase Nigérie v základní skupině proti Etiopii.

Victor Moses (* 12. prosince 1990, Kaduna, Nigérie) je nigerijský fotbalista a reprezentant, který v současnosti hraje za anglický klub Chelsea FC. V minulosti nastupoval za mládežnické reprezentace Anglie. V mládí byli jeho fotbalovými vzory angličtí fotbalisté David Beckham a Michael Owen.

维克托·莫塞斯(英语:Victor Moses,1990年-12月12日)曾是尼日利亚足球运动员,可担任左翼锋及翼卫,现时被英超球队切尔西外借至意甲球会国际米兰。


Výslovnost.

S výrazem "tahini" či "tehina" se setkáváme téměř výhradně v zemích západní Evropy, kde došlo k chybnému přenosu/špatné transkripci. V zemích Středního východu, například v Maroku, kde se předpokládá kolébka těchto specialit, se vyslovuje "tchyna". Silné hrdelní ""ch"" a spíše tvrdé ""i"". V Izraeli platí totéž, slovo "טחינה" se vyslovuje pouze a výhradně jako "tchina".

Historie.

Nejstarší historii tahiny připisují některé výzkumy starověké Persii, odkud přišla do Izraele a tam dodnes patří k nejoblíbenějším jídlům vůbec. Tahina původně nesla název „ardeh“ nebo také „svaté jídlo“ a postupně se rozšířila po celé Indii, Africe, do zemí Středního výchovu a do Asie.  Starověcí Řekové používali sezam nejen jako součást pokrmů, ale také jako součást léků. Údajně i Hippokrates prý chválil sezam pro jeho vysokou výživovou hodnotu.  V Asijských legendách se také objevuje sezam, a to ve spojitosti s léčením jako symbol nesmrtelnosti.  Co se týká nedaleké historie sezamové pasty, průzkumy ukázaly, že byla důležitou součástí každodenní stravy tureckých pilotů během první i druhé světové války a během války korejské. Tahina pasta byla zařazována do jejich stravy jako pravděpodobný zdroj vytrvalosti, soustředění a prý aby jim pomáhala v psychické a fyzické odolnosti. Od té doby se stala tahina středem velkého zájmu a vzrostl také zájem o etnické potraviny.

Použití.

Nejčastěji bývá spolu s cizrnou, citronem, česnekem, chilli a dalšími ingrediencemi součástí pokrmu hummus a nebo jako omáčka do falafelu. Typickou cukrovinkou, v které nesmí tahina chybět je sezamová chalva. Může také sloužit jako součást dresinků do salátů, slouží k zahuštění polévek, lze ji použít jako marinádu na grilované maso, jako pomazánku nebo při pečení do různých druhů moučníků či cukroví a nebo také jako náhražku másla.

Tahina ve světě.

V Turecku se tahina (turecky tahin) míchá s pekmezem (něco na způsob ovocného medu nebo povidel) a vzniká pokrm zvaný tahin-pekmez, do kterého se namáčí kousky chleba. Díky vysoké kalorické hodnotě slouží jako dezert a nebo jako svačina mezi jídly.  V Iráku se tahina míchá s datlovým sirupem a tento sladký dezert se obvykle jí s pečivem.  Na Kypru se do tahina máčí chléb a nebo se používá do pokrmu pita souvlaki, který je však více známý v Řecku s tamějšími typickými tzatziki.  V Sýrii je tahina nezbytnou potravinou, která se používá do mnoho druhů nejrůznějších pokrmů. Její uplatnění zde lze nalézt jako součást již zmiňovaného hummusu, pomazánek, různých dipů, jako omáčka do falafelu, ale také jako součást dezertů.  Na palestinských územích, konkrétně v Gaze, jsou známé dva druhy tahiny: standardně béžové tahiny a červené tahiny, jejíž barvy je dosaženo odlišným a zdlouhavým procesem pražení sezamových semínek, i výsledná chuť je údajně mnohem intenzivnější. Červená tahina se zde nejčastěji používá v kombinaci s jehněčím masem a do salátů.  V Egyptě se tahina automaticky přidává do většiny sendvičů. Oblíbená je zde verze tahiny s přidáním červených pálivých chilli papriček.

Prospěšnost pro zdraví.

Sezamová pasta tahina obsahuje mnoho zdraví prospěšných látek jako například vysoké množství vitamínu E, vitamíny B1, B2, B3, B5 a B15. Je bohatá na minerály jako jsou například fosfor, draslík, zinek, lecitin, hořčík a železo. Je označována za jeden z nejlepších zdrojů vápníku, obsahuje údajně dokonce více bílkovin, než většina ořechů.  Pomáhá při detoxikaci jater, zabraňuje anémii, je snadně stravitelná, obsahuje vysoké množství nenasycených tuků a je vhodná při hubnutí. Je doporučována také při onemocnění sliznice, nehtů, vlasů, pomáhá udržovat zdravou kůži, zvyšuje imunitu a zlepšuje látkovou výměnu.  Tahina pasta je užitečným doplňkem veganské a vegetariánské stravy, je vhodná pro malé děti, pro lidi nemocné i pro aktivní lidi a atlety.

Tahina (někdy jako "tahini" či "tehina") je mírně ředěná sezamová pasta vyrobená z drcených sezamových semínek a mořské soli. Existuje ve dvou variantách – z loupaných sezamových semínek (ta je běžnější jak v Česku, tak v severoafrických zemích, Řecku, Turecku a nebo v zemích Blízkého Východu) a z neloupaných sezamových semínek (běžnější například ve východní Asii).

芝麻酱,简称麻酱,也称麻汁,是一种把芝麻磨成粉末并调制的酱料,通常和香油同时产出。根据采用的芝麻材料颜色,可分为白芝麻酱和黑芝麻酱。也分为生芝麻酱(芝麻磨粉前不炒熟)和熟芝麻酱(芝麻磨粉前炒熟)。是较为黏稠的半固体,上面往往覆盖一层香油,也使得芝麻酱不易变质。芝麻酱开封后应该冷藏。超高温会使芝麻酱变较不好吃。


Život.

Maurice Denis se narodil v normandském městě Granville. V témže roce se však jeho rodina přestěhovala do Saint-Germain-en-Laye nedaleko Paříže. Navštěvoval pařížské Lycée Condorcet, kde se seznámil s Édouardem Vuillrdem, Paulem Sérusierem a Xavierem Rousselem. Ti, společně s Denisem, se stali součástí umělecké skupiny zvané Les Nabis, neboli Nabisté. V roce 1888 společně přestoupili na Julianovu akademii. Po vystudování se podílel na tvorbě v skupině Les Nabis a díky svému postoji právě k teorii umění je Denis považován za mluvčího této skupiny. Kolegové oceňují jeho názorovou otevřenost a velkou vnímavost.  V červnu 1893 se oženil s Marthou Meurierovou a měl s ní celkem 7 dětí. V roce 1895 spolu cestovali do Itálie a následně Německo a Španělsko. V roce 1902 se vypravuje do Ruska.  V roce 1919 zemřela jeho první žena. O dva roky později se znovu oženil, a to s Elisabeth Graterolleovou a později se stal otcem dalších dvou dětí.  V roce 1909 odjel do Nizozemska a o rok později Spojených států amerických. I přesto stále obdivuje krásy přírody rodné Francie. Miluje zejména Provence a bretaňskou krajinu, z nichž čerpá pohodu a klid typickou pro jeho obrazy. Nesnáší zmatek a chaos velkoměsta. přesto umírá v Paříži v roce 1943.

Inspirace.

Maurice Denise a jeho dílo ovlivnila velká znalost literatury a filozofie. V době studia na Julianově akademii objevuje díla básníků Verlaina a Mallarmého. Zajímá se rovněž o v té době avantgardní dramata a zároveň se zabývá též filozofickými díly zejména od Henriho Bergsona. V této době také publikuje články zabývající se teorií umění.

Dílo.

Během 90. let byla Maurice Denis součástí skupiny Les Nabis, kde se jeho sklony k filozofii zužitkovaly v celkové povaze skupiny. Nabisté (podle hebrejského slova "nabis"- prorok) se zabývali nejvíce symbolismem, což koresponduje s Denisovým dílem. Z tohoto období jsou známé obrazy Sluneční skvrna na terase, Múzy a Regaty v Perros-Guirec. Po celkovém rozpadu skupiny se Denis věnuje především náboženským tématům. Sám se považuje za "křesťanského malíře". Věnuje se i teorii umění a vydává Nouvelles théories sur l’art moderne, sur l’art sacré (čili Nové teorie ohledně moderního umění, náboženského umění).

Maurice Denis (25. listopadu 1870 Granville, Francie – 13. listopad 1943 Saint-Germain-en-Laye, Francie) byl francouzský malíř, který patří do hnutí Nabistů. Je známý svými úvahami o teorii umění a díky tomu je považován za mluvčího této skupiny.

莫里斯·丹尼(,1870年-11月25日-1943年-11月)是二十世纪初期的法国画家、作家。莫里斯·丹尼是象征主义画家,也是那比派的一员。他的理论是立体主义、野兽派和抽象主义的基石。


Přístup.

Přístup a vyhledávaní na GenBank je zajištěno přes NCBI Etrez, který zároveň integruje vyhledávání v hlavních DNA a proteinových strukturních a sekvenčních databázích a v hlavní databázi odborných biomedicínsky zaměřených časopisů – PubMed. Kromě přístupu přes webové rozhraní (http://www.ncbi.nlm.nih.gov/genbank/) lze také prostřednictvím FTP celou databázi k danému datu bezplatně nainstalovat na konkrétní počítač. V tomto případě je však nutno ji pravidelně aktualizovat – NCBI uvolňuje novou verzi každé 2 měsíce.

Nahrání záznamu.

K nahrání dat do databáze slouží specializované programy BankIt a Sequin, jejichž prostřednictvím nahrávají vědečtí pracovníci svá originální sekvenační data. Většina impaktovaných časopisů v současné době už podmiňuje publikaci výsledků nahráním sekvenačních dat do některé z veřejně přístupných databází, nejčastěji databází Velké trojky.  Po nahrání do databáze obdrží každá sekvence svůj unikátní identifikátor – přístupový kód (accession nuber) skládající se z proměnného počtu čísel a písmen. Tento kód je neměnný, je společný GenBank, DDBJ a EMBL-Bank a lze podle něj příslušnou sekvenci kdykoliv dohledat. Spolu s publikací v GenBank každá sekvence obdrží tzv. GI číslo (GenBank Identifier). Na rozdíl od přístupového kódu tento identifikátor již není po celou dobu záznamu neměnný, ale může se změnit s úpravou sekvence, např. při nahrání nové či opravené verze sekvence. GI umožňuje efektivnější a rychlejší vyhledání konkrétního záznamu.  Po nahrání mohou záznam upravovat pouze autoři, a to i v případě, že je záznam chybný nebo duplicitní. Vzhledem k tomu, že většina databází včetně Genbank je nemoderovaných, databáze mohou obsahovat duplicitní záznamy – více záznamů stejné sekvence vložené různými autory s různým accession number. Mohou obsahovat také chybné určení sekvence dané kontaminací, např. houbový patogen rostlin může být popsán jako rostlinná sekvence, jelikož může kontaminovat vzorky rostlinné DNA. Řada chyb v sekvencích se může objevit také během nahrávacího procesu. Někteří autoři se domnívají, že až více než jedna polovina sekvencí mitochondriální DNA člověka nahrané do GenBank obsahuje chyby, a proto by měl být její obsah více kontrolován a kriticky posuzován.

Základní typy datových záznamů.

Základní typy záznamů v databázi GenBank jsou:  standardní originální nukleotidové sekvence – sekvence získané sekvenováním fragmentů genomové DNA  sekvence EST (expressed sequence tags) – neúplné sekvence konců jinak necharakterizovaných cDNA; data obvykle nižší kvality než "standardní" sekvence  sekvence HTGS (high throughput genome sequencing) – dosud neposkládané a neanotované sekvence pocházející ze sekvenování genomů  sekvence WGS (whole-genome shotgun) - referenční sekvence již většinou poskládaných a anotovaných kompletních genomů  sekvence TPA (third party annotation) – sekvence anotované jinými než původními autory  sekvence TSA (transcriptome shotgun assembly sequence) – sekvence transkriptomů získané reverzním přepisem revezní transkriptázou z mRNA do cDNA, jedna z nejrychleji narůstajících oblastí dat  sekvence ENV (Environmental sample sequence) – environmentální DNA získaná sekvenováním celých společenstev často nepopsaných organismů, např. metagenomická data získaná z biofilmů, sedimentů, horkých pramenů, povrchu tkání apod.; v případě prokaryot se nejčastěji jedná o sekvenci 16S rRNA

Vyhledávání.

K vyhledávání sekvenčně podobných záznamů slouží program BLAST a jeho nejrůznější modifikace. Hledaná sekvence (query) je podle algoritmu porovnána se sekvencemi obsaženými v databázi.

Historie.

Databáze GenBank vznikla jako veřejná databáze v roce 1982 přeměnou databáze Los Alamos Sequence Database Waltera Goada a jeho spolupracovníků z Theoretical Biology and Biophysics Group na Los Alamos National Laboratory (LANL) z roku 1979. Na vzniku databáze se finančně podílely National Institute of Health (NIH), National Science Foundation, Department of Energy a Department of Defense v USA. Od poloviny 80. let správu nad GenBank převzala IntelliGenetics Bioinformatics Company na Stanfordově univerzitě společně s LANL. Mezi roky 1989 a 1992 byla databáze GenBank postupně převedena pod správu nově vytvořeného National Center for Biotechnology Information (NCBI).

Růst.

Počet párů bází se na GenBank od roku 1982 zdvojnásobí zhruba každých 18 měsíců, což klade velké nároky na softwarové a hardwarové vybavení. Každé 2 měsíce je uvolňována nová verze databáze pro stažení přes FTP programy, tzv. release. K aktualizaci záznamů online dochází průběžně. V dubnu 2013 pří uvolnění 195. verze GenBank databáze obsahovala celkově 151 178 979 155 bází 164 136 731 sekvencí.

GenBank je veřejně přístupná anotovaná sekvenční nukleotidová databáze (http://www.ncbi.nlm.nih.gov). V současné době obsahuje nukleotidové sekvence více než 260 000 popsaných druhů organismů. GenBank je spravována National Center for Biotechnology Information (NCBI) spadajícím pod National Library of Medicine (NLM) umístěném v kampusu National Institutes of Health (NIH) v Bethesdě v USA. GenBank je součástí konsorcia International Nucleotide Sequence Database Collaboration (INSDC), mezi něž patří také DNA DataBank of Japan (DDBJ) a databáze European Molecular Biology Laboratory (EMBL). Tyto tři největší světové primární databáze (tzv. databáze Velké trojky) každý den navzájem sdílejí data a zároveň se tak zálohují. Do GenBanku přispívají jednotlivé individuální laboratoře i velká genomová sekvenační centra.

基因银行(GenBank)是一个开放获取的序列数据库,对所有公开可利用的核苷酸序列与其翻译的蛋白质进行收集并注释。


Historie.

Záhy po vzniku říše Sung její vláda zřídila instituci fiskálních komisařů "čuan-jün-š’" (), Jejich úřad se nazýval "čuan-jün-s’" (). Zkrácené označení pro fiskální komisaře, resp. jejich úřady bylo "cchao-s’" (). Původně dozírali na místní úřady s úkolem zajistit zásobování armády pro tažení při sjednocování Číny, která probíhala v letech 963–978. Záhy se jejich pravomoc rozšířila na celkovou správu svěřené oblasti a stali se významnou částí sungské administrativy.  Obvod působnosti fiskálního komisaře nesl označení "tao" (), doslova „cesta“. Roku 997 byly oblasti "tao" přejmenovány na "lu" () se stejným významem.  Roku 991 vláda zřídila dalšího komisaře, pro justiční záležitosti. Jeho titul zněl "tchi-tien sing-jü kung-š’" (). Zkráceně "sien-s’". Justiční komisař kontroloval právní a trestní politiku podřízených krajů a prefektur, s fiskálním komisařem hodnotil úředníky ve svěřené oblasti "lu". Zprvu byl podřízen fiskálnímu komisaři, od roku 1007 mu byl postaven na roveň. V letech 1020–26 měl zodpovědnost i za rozvoj zemědělství. V letech 1028–33 a 1064–69 byl úřad justičního komisaře zrušen.  Za třetího císaře Čen-cunga (vládl 997–1022) začali působit i komisaři pro vojenské záležitosti. Úřad byl průběžně přejmenováván. Nazývali se "ťing-lüe an-fu-š’", či "šuaj-s’" (), nebo též "šuaj-čchen", "an-fu š’" atd. V pohraničních oblastech se vojenští komisaři stávali dominantní postavou koordinující civilní i vojenské úřady, zvláště v období jižní Sung (1127–1279), kdy občas tento post zastávali i "caj-siangové", to jest členové císařské rady. Naopak ve vnitrozemí byli vlivnější fiskální komisaři.  Císař Šen-cung (vládl 1067–1085) zřídil ještě funkci komisaře pro zásobování, který měl na starosti vládní sýpky. Nazýval se "fa-jün-š’" (), či "tchi-ťü čchang-pching kung-š’" (), zkráceně "cchang-s’" () Dozíral na spravování státních monopolů, tedy těžbu a distribuci soli a železa. Odpovídal za provoz státních sýpek, to jest dohlížel nad zásobami zrna, jeho dopravou do metropole a velkých měst. Řídil regulaci cen potravin prostřednictvím intervenčních nákupů (v dobách přebytku) a prodejů (v obdobích neúrody) obilí. Pečoval o rozvoj zemědělství.  V čele fiskálních oblastí "lu" pak stáli čtyři rovnoprávní, vzájemně se hlídající, hodnostáři. Souhrnně byli komisaři oblastí "lu", případně jejich kanceláře, označováni za „čtyři dozorčí úřady“ "s’-ťien-s’" (), jednotlivě za „dozorčí úřad“ "ťien-s’" ().  Fiskálních oblastí bylo k roku 997 patnáct, do roku 1101 se jejich počet zvýšil na sedmnáct, roku 1125 jich bylo už dvacet pět. Po ztrátě severní Číny se jejich počet snížil, v jihosungském období jich bylo kolem šestnácti.  V říši Liao byla "lu" oblast kmenové armády "pu-cu čun". Dělení státu na oblasti "lu" převzala i říše Ťin. V ní existovalo devatenáct oblastí v čele kterých stáli komisaři fiskální, justiční atd. V říši Jüan existovalo 185 oblastí "lu", kterým podléhalo 360 prefektur a krajů. Oblasti samy byly podřízeny provinčním pobočkám ústředního sekretariátu. Oblastní úřad se nazýval "lu-cung-kuan-fu", v jeho čele stál vrchní dohlížitel "ta-lu-chua-čch’" a velitel "cung-kuan". Oblasti "lu" byly rozděleny na malé a velké podle počtu obyvatel.

Fiskální oblasti (, doslova „cesta“) byly historické správní celky v některých čínských státech v 10.–14. století. Zřídila je vláda říše Sung, převzaly je i říše Liao, Ťin a Jüan.

路是中国宋朝、金朝、元朝时行政区划名称,明朝废除;越南陈朝也有名为“路”的行政区划。


Struktura.

Primární struktura.

Primární struktura chemokinů je definovány přítomností čtyř cysteinových zbytků, které tvoří disulfidické vazby, a tím určují vyšší organizační struktury chemokinů. První a druhý cysteinový zbytek se nachází blízko N konce, třetí přibližně uprostřed sekvence, čtvrtý se nachází blízko C konce. První cysteinový zbytek tvoří vazbu se třetím, druhý se čtvrtým. Na základě přítomnosti dalších aminokyselin mezi prvními dvěma (N-koncovými) cysteinovými zbytky se chemokiny dělí do 4 strukturních rodin:  X označuje počet aminokyselin oddělující první a druhý cysteinový zbytek. CC chemokiny mají dvě disulfidické vazby vedle sebe, zatímco u chemokinů rodin CXC a CX3C jsou disulfidické vazby odděleny jednou, respektive třemi aminokyselinami. Výjimkou je rodina C chemokinů, která obsahuje jenom dva cysteinové zbytky, které tvoří jednu disulfidickou vazbu. V rámci jednotlivých rodin vykazují chemokiny 20 - 70% homologii ve své aminokyselinové sekvenci.

Sekundární struktura.

Sekundární struktura chemokinů je vysoce konzervovaná. Na N-konci se nachází velmi flexibilní doména, následovaná dlouhou N-terminální smyčkou. V centrální části se nachází trívláknový antiparalelní β-list, následovaný C-terminálním α-helixem.

Kvarterní struktura.

Základní funkční jednotkou je monomer, chemokiny ale také tvoří dimery, mohou ale tvořit i tetramery a další oligomery s vyšším počtem podjednotek. Struktura oligomerů je různá, platí ale, že v rámci jednotlivých rodin jsou dimery jednotlivých cytokinů strukturně podobné. V případě CC chemokinů probíhá dimerizace pomocí antiparalelních β-listů, v případě CXC chemokinů pomocí dvou α-helixů.

Chemokinové receptory.

Chemokiny se vážou na chemokinové receptory na povrchu buňky, doposud bylo identifikováno 28 receptorů. Pro chemokiny a jejich receptory je významná jejich promiskuita - jeden chemokin se může vázat na více receptorů, jeden receptor může vázat více chemokinů.

Struktura a signalizace.

Chemokinové receptory jsou spřažené s G proteiny (GPCRs), konkrétně se jedná o receoptory označované jako 7TM, jelikož obsahují 7 transmembránových domén. Jsou tvořeny N-teminální extracelulární doménou, sedmi transmembránovými doménami, třemi extracelulárními smyčkami a C-terminálním koncem. Nejdřív dochází k interakci globulárního centra chemokinů s povrchem receptoru, což umožní následnou interakci mezi N-koncem chemokinu a vazebném místě na 7TM doméně receptoru. Tato interakce pak vyvolá G-proteinovou signalizaci, která vede k aktivaci fosfolipázy C, která produkuje inositoltrifosfát (IP3) a diacylglycerol (DAG). IP3 pak aktivuje mobilizaci vápníku, zatímco DAG aktivuje proteinkinázu C (PKC).Také dochází k aktivaci fosfatidylinositol 3-kinázy (PI3K), která generuje 3-fosfatatidylinositol, který pak aktivuje proteinkinázu B (Akt) Tyto dráhy vedou ke změně genové exprese, která vede ke konrétním procesům, v závislosti na chemokinu, který signalizaci vyvolal. Jedná se hlavě o chemotaxi, aktivaci imunitních buněk, či interagování s adhezivními molekulami.

Funkce.

Chemokiny jsou produkovány převážně endoteliálními buňkami, trombocyty a lymfocyty. Hlavní funkcí chemokinů je utváření chemotaktických gradientů, které slouží pro migrace buněk imunitního systému do cílových tkání. Po uvolnění z buňky se chemokiny ve formě dimerů váží na glykosaminoglykany (GAG) na povrchu endoteliálních buněk a extracelulární matrix. To pak utváří rovnovéhu volných a vázaných, monomerních a dimerních chemokinů, což umožňuje tvorbu chemotaktického gradientu. Signalizace z chemokinových receptorů pak umožňuje cílení pohybu imunitních buněk do místa zánětu. Chemokiny nepůsobí pouze na imunitní buňky, chemokinové receptory najdeme i na neuronech, epiteliálních buňkách, endoteliálních buňkách, mezenchymálním buňkách, ale i nádorových buňkách, kde nejspíš hrají roli v metastazování a můžou být tak cílem nádorové imunoterapie. Mezi další funkce chemokinů patří například regulace angiogeneze nebo antimikrobiální působení.  Chemokiny se dělí na homeostatické a zánětlivé:

Homeostatické chemokiny.

Homeostatické chemokiny jsou za normálních podmínek produkovány konstitutivně a jejich hlavní funkcí je reguluce pohybu buněk a homing do konkrétních tkání. Chemokinová signalizace CXCR4 - CXCL12 je například zásadní pro vytvoření niky hematopoetických kmenových buněk v kostní dřeni. Obdobně CCL21 a CCL19 atrahuje CCR7+ T buňky a CXCL13 atrahuje CXCR5+ B buňky do lymfatických uzlin.

Zánětlivé chemokiny.

Zánětlivé chemokiny jsou produkovány leukocyty po jejich aktivaci, jejich produkce je často vyvolávána pro-zánětlivými mediátory (TNF, IL-6, IFN-γ), případně přímou stimulací mikrobiálními produkty. Funkcí prozánětlivých chemokinů je atrakce zánětlivých buněk do poškozené tkáně (místa zánětu). Mezi zánětlivé chemokiny se řadí CCL1-5 a CXCL1-11 (CXCL1-8 atrahují neutrofily a CXCL9-11 T buňky).

Rodiny chemokinů.

CC chemokiny.

CC chemokiny, také označované jako β chemokiny, tvoří rodinu chemokinů, které jsou charakteristické přítomností dvou sousedících disulfidických vazeb. Rodina obsahuje 27 chemokinů, které jsou označovány CCL1 - CCL27, část genů pro tyto chemokiny se nachází na 17. chromozomu. Mezi CC chemokiny patří skupina chemokinů, které atrahují monocyty, např.: CCL2 (MCP-1), CCL7 (MCP-3), CCL8 (MCP-2), CCL13 (MCP-4). Dále CC chemokiny působí také na bazofily, eosinofily, T-lymfocyty a NK buňky.  Zástupcem této rodiny je například CCL2, jehož hlavní funkcí je atrakce monocytů do místa zánětu. CCL2 je produkován stromálními a imunitními buňkami po stimulaci PRR (nebo cytokinové stimulaci). CCL2 poté dimerizuje a váže se na GAG v extracelulární matrix a vytváří chemotaktický gradient pomocí kterého monocyty migrují do místa zánětu.

CXC chemokiny.

CXC chemokiny, také označovaná jako α chemokiny, tvoří rodinu chemokinů, které jsou charakteristické přítomností jedné aminokyseliny oddělující N-terminální disulfidické vazby. Rodina obsahuje 17 chemokinů, které jsou označovány CXCL1 - CXCL17. Část chemokinů tvoří clustr na 4. chromozomu, který obsahuje geny pro chemokiny, které působí převážně na neutrofily. Tyto chemokiny mají na N-konci sekvenci Glu-Leu-Arg (tzv. ELR motiv), který je důležitý pro interakci s receptorem. Většina chemokinů této rodiny se váže na receptory CXCR1 a CXCR2. Zástupcem této rodiny je například CXCL8, neboli IL-8, neutrofil-aktivační protein, který se řadí mezi prozánětlivé cytokiny a podílí se na atrakci neutrofilů do místa zánětu.

C chemokiny.

C chemokiny, také označované jako γ chemokiny, tvoří rodinu chemokinů, které obsahují pouze jednu N-terminální disulfidickou vazbu. V současné době jsou známé pouze dva členové této rodiny: XCL1 a XCL2, také označované jako lymfotaktiny. Jsou důležité pro chemotaxi T a NK buněk, nejspíš se podílejí i na interakci mezi APC a T buňkami, vývoji CD8+ odpovědi a vývoji Treg buněk a zachování centrální tolerance.

CX3C chemokiny.

CX3C chemokiny, také označované jako δ chemokiny, tvoří rodinu chemokinů, které mají N-terminální disulfidické vazby oddělené třemi aminokyselinami. V současné době je známý pouze jeden člen této rodiny: CX3CL1, který kromě funkce chemotaktické, může fungovat i jako adhezivní molekula a hraje roli ve fyziologii nervového systému, kde je důležitý pro interakci mikroglií a neuronů.

Chemokiny, někdy označované také jako chemotaktické cytokiny, představují skupinu malých cytokinů s chemotaktickým účinkem, jejichž hlavní funkcí je regulace migrace buněk. Jedná se o nízkomolekulární (8-12 kDa), strukturně velmi konzervované peptidy, které jsou klasifikovány podle společných strukturních charakteristik a přítomnosti cysteinových zbytků v konzervovaných oblastech do čtyř skupin: CC, CXC, CX3C a C chemokiny. Tyto čtyři skupiny chemokinů se odlišují nejen strukturně, ale i funkčně. Chemokiny se vyskytují u všech obratlovců, u člověka je v současné době známo přibližně 50 chemokinů a přes 20 chemokinových receptorů.

趋化因子(chemokines),也称做趋化激素、趋化素或是化学激素。是一小分子细胞因子家族蛋白。趋化因子蛋白的共同结构特征包括,分子量小 (约8-10 千道尔顿),有四个位置保守的半胱氨酸残基以保证其三级结构。这些小蛋白因其有定向细胞趋化作用而得名。当然,这些蛋白有些趋化因子历史上还有其他的名字,包括已知的SIS细胞因子家族、 SIG细胞因子家族,SYC细胞因子家族和血小板因子-4家族。有的趋化因子被认为促进炎症反应,而有些趋化因子被认为在正常的修复过程或发育中控制细胞的迁徙。在所有脊椎动物和一些病毒和一些细菌中有趋化因子存在,但不存在于其他无脊椎动物。这些蛋白质结合到趋化因子受体而起作用,趋化因子受体是G蛋白偶联受体,选择性地表达在靶细胞表面。


2013年法國網球公開賽女子單打比賽

Druhá pařížská trofej pro Serenu Williamsovou.

Vítězkou se stala americká světová jednička Serena Williamsová, která ve finále zdolala druhou hráčku žebříčku Marii Šarapovovou z Ruska po setech 6–4 a 6–4. Poměr vzájemných utkání navýšila na 14–2 a šňůru neporazitelnosti proti Rusce prodloužila na třináct zápasů. Poprvé od Australian Open 2004 do finále grandslamu postoupily dvě nejvýše nasazené hráčky. Na French Open k této situaci naposledy předtím došlo v roce 1995.  Po jedenácti letech Williamsová získala pohár Suzanne Lenglenové pro šampionku Roland Garros. Celkově vybojovala 16. grandslam ve dvouhře a 52. singlovou trofej kariéry. Ve 31 letech a 8 měsících se stala nejstarší šampiónkou Roland Garros v otevřené éře tenisu, (rekord překonala v roce 2015) a třetí nejstarší vítězkou grandslamu. Výhrou ve finále prodloužila sérii neporazitelnosti na 31 utkání trvající od Miami Open, respektive od dubna 2012 zaznamenala aktivní bilanci 91–5.  Jedenáctiletý rozdíl mezi dvěma tituly na témže Grand Slamu (2002 a 2013) představoval vůbec nejdelší období otevřené éry. Po Martině Navrátilové, Chris Evertové a Steffi Grafové se Američanka stala čtvrtou hráčkou open éry, která dokázala vyhrát každý z grandslamů alespoň dvakrát. Do žebříčku WTA si připsala 2 000 bodů a získala částku 1 500 000 eur.  Při převzetí poháru z rukou trojnásobné grandslamové vítězky pařížského majoru Arantxy Sánchezové Vicariové sdělila Williamsová ve francouzštině: "„Bylo to velmi těžké. Po jedenácti letech je to neuvěřitelné. Chci se sem vrátit a vyhrát znovu. Myslím, že jsem Pařížanka.“" Šarapovová dodala: "„Během celého roku i v průběhu tohoto turnaje hrála strašně dobře. Gratuluju jí.“"

Ženská dvouhra French Open 2013 probíhala v závěru května a první polovině června 2013. Dějištěm se staly antukové dvorce areálu Stade Roland-Garros. Do singlové soutěže pařížského tenisového grandslamu nastoupilo sto dvacet osm hráček. Dvanáct z nich si účast zajistilo v kvalifikačním turnaji. Obhájkyní titulu byla ruská světová dvojka Maria Šarapovová.

玛丽亚·莎拉波娃是本届衞冕冠军,在决赛负于塞雷娜·威廉姆斯。塞雷娜·威廉姆斯继2002年后夺得第二个法网女单冠军。


Stolování.

Katalánci si podobně jako další jižní národy pokládají kulturu stolování za velmi důležitou. Velmi zásadní je pro ně také kvalita a čerstvost surovin.

Suroviny.

Suroviny záleží na dané oblasti. V horských oblastech je základní surovinou zvěřina. V oblasti nížin se používá zelenina a kuřecí nebo králičí maso. Pro oblast u moře jsou typické mořské plody.

Zeleninové směsi.

K různě upravovaným masům se často podává směs zeleniny. V Katalánsku se rozlišují tři hlavní druhy zeleninových směsí: "chanfaina", která se skládá z cibule, lilku, papriky a rajčat "picada", která obsahuje česnek, drcené piniové oříšky, petržel a pražené mandle "sofrito", což je směs česneku, cibule, rajčat a petržele

Pokrmy.

Pa amb tomaquet (Chléb s rajčetem).

K tomuto typickému katalánskému jídlu stačí pouze 4 suroviny – chléb (v Katalánsku se jako chléb označuje bílé pečivo podobné bagetám), rajče, sůl a olivový olej. Pa amb tomaquet se připravuje tak, že se plátek chleba vydatně potře rajčetem, posolí se a pokape se olivovým olejem. Může se také přidat česnek. Pa amb tomaquet se obvykle konzumuje spolu se španělskou šunkou (jamón) nebo s typickými, chuťově výraznými katalánskými uzeninami či ke katalánské tlačence (butifarra).  Tento recept je starý a také velmi praktický. Chléb totiž velmi rychle tvrdne, ale díky rajčeti se opět stává chutným.

Escalivada.

Escalivada je dalším typickým katalánským jídlem. V minulosti se escalivada připravovala tak, že se zelenina opékala nad ohněm a odtud se také odvozuje název pokrmu (katalánské "escalivar" = péci nad ohněm). Připravuje se z lilku, červené papriky, rajčat, cibule a olivového oleje. Lilek se spolu s ostatní zeleninou upeče a tato zeleninová směs se konzumuje společně s masem nebo jako předkrm s chlebem a rajčetem.

Paella.

Paella pochází z Valencie a je to typický pokrm v celé východní oblasti Španělska. Připravuje se z rýže, zeleniny a koření, dále obsahuje maso, které je obvykle králičí nebo kachní a v některých oblastech se nahrazuje mořskými plody. Svoji typickou žlutou barvu má paella díky šafránu.

Crema catalana.

Jedná se o typický dezert, kterým je vanilkový puding s karamelem a svojí konzistencí připomíná francouzské Crème brûlée. Tradičně se připravuje 19. března na svátek Sv. Josefa. Může se také ozdobit ananasem a zapéct v troubě.

Tortilla de Patatas (Omeleta s bramborami).

Katalánská tortilla je velmi podobná tortille španělské. Základem tortilly jsou vejce a brambory. Dále se může přidat cibule, špenát nebo paprika. Možností je zde mnoho. Velké oblibě se také těší sendviče plněné tortillou.

Patates Braves.

Patatas Braves jsou osmažené brambory s omáčkou, jejíž složení je v každé rodině lehce odlišné. Základem omáčky je rajčatový protlak, do kterého se přidává ocet, chilli, olivový olej nebo majonéza a další ingredience dle rodinné tradice.

Salsa catalana.

Katalánská omáčka vyráběná z bylinek a olivového oleje.

Katalánská kuchyně pochází z Katalánska (jedna ze 17 autonomních oblastí Španělska, která se nachází na severovýchodě španělského království) a těší se velké tradici, neboť kořeny některých kulinářských postupů sahají až do 15. století. Katalánská kuchyně je také velmi rozmanitá a typická neobvyklými kombinacemi. Sestává hlavně z mořských plodů, zeleniny a ovoce. Maso se obvykle servíruje se směsí česneku a olivového oleje, která se nazývá alioli. Celkově v sobě katalánská kuchyně nese prvky středomořské stravy, je tudíž velmi zdravá. Obsahuje prvky kuchyně provensálské, valencijské a aragonské. V minulosti byla ovlivněna kulturou a gastronomií římskou, arabskou, španělskou a francouzskou.

加泰罗尼亚饮食是指西班牙加泰罗尼亚地区的饮食文化。