Pojmenování.

Výraz „gastroenteritida“ byl poprvé použit v roce 1825. Předtím bylo onemocnění přesněji označováno mimo jiné jako tyfová horečka nebo „cholera morbus“ či obecněji jako „svírání vnitřností“, „přesycení“, „kolika“ nebo „střevní potíže“ - a našli bychom celou řadu dalších zastaralých označení akutního průjmu. Gastroenteritida je spojována i s mnoha hovorovými názvy, mimo jiné „Montezumova pomsta“, „dillíské potíže“ (Delhi belly), „la turista“ nebo „úprk k zadním dveřím“ (česky také běhavka).

Symptomy a příznaky.

Gastroenteritidu většinou doprovází jak průjem, tak zvracení, méně často pak jen jedno či druhé. Mohou se rovněž objevit křeče v břišní oblasti. Příznaky a symptomy se obvykle projevují do 12–72 hodin po přenosu původců infekce. Je-li onemocnění způsobeno virem, obvykle odezní do jednoho týdne. Někteří viroví původci onemocnění mohou být také příčinou horečky, únavy, bolestí hlavy a bolestí svalů. Pokud je stolice krvavá, virový původ je mnohem méně pravděpodobný než bakteriální. Některé bakteriální infekce mohou být provázeny prudkou bolestí břicha a mohou trvat až několik týdnů.  Děti nakažené rotavirem se z nemoci zcela zotaví obvykle do tří až osmi dnů. V chudých zemích je však léčba závažných infekcí často nedostupná a přetrvávající průjem je tak obvyklým jevem. Běžnou komplikací doprovázející průjem je dehydratace. U dítěte trpícího závažným stupněm dehydratace může dojít k prodloužení času kapilárního návratu, snížení pružnosti pokožky a abnormálnímu dýchání. Pro oblasti se špatnou hygienou a podvýživou jsou typické opakované infekce, které v konečném důsledku mohou vést k zakrnělému vzrůstu a dlouhodobému zpoždění kognitivního vývoje.  U 1 % osob, které prodělaly infekci zapříčiněnou bakteriemi rodu "Campylobacter", se posléze projeví reaktivní artritida, u 0,1 % nakažených pak Guillain-Barrého syndrom. V důsledku nákazy bakteriemi "Escherichia coli" nebo bakteriemi rodu "Shigella", produkujícími Shiga toxin, se může objevit hemolyticko-uremický syndrom (HUS) a v konečném důsledku vést až ke sníženému počtu krevních destiček, špatné funkci ledvin a sníženému počtu červených krvinek (v důsledku jejich rozpadu). U dětí se HUS rozvine mnohem častěji než u dospělých. Některé virové infekce mohou způsobit benigní dětské záchvaty.

Příčina.

Hlavními příčinami gastroenteritidy jsou především viry (zejména rotavirus), bakterie "Escherichia coli" a bakterie rodu "Campylobacter". Existuje však i mnoho jiných činitelů infekčního rázu, které mohou toto onemocnění způsobit. S neinfekčními příčinami se sice příležitostně setkáváme, jsou ale méně pravděpodobné než příčiny virového či bakteriálního původu. Riziko nákazy je vyšší u dětí, a to z důvodu nedostatečné imunity a relativně špatné hygieny.

Virový původ.

K virům, o kterých je známo, že gastroenteritidu způsobují, patří rotavirus, norovirus, adenovirus a astrovirus. Rotavirus je nejběžnější příčinou gastroenteritidy u dětí a frekvence jeho výskytu je přibližně stejná v rozvinutých i rozvojových zemích. Viry stojí za přibližně 70 % dětských infekčních průjmů. Díky získané imunitě je rotavirus u dospělých méně běžnou příčinou nemoci.  V Americe je norovirus hlavní příčinou gastroenteritidy u dospělých, kde způsobuje více než 90 % případů nemoci. Tyto lokální epidemie se typicky objevují u skupin lidí, kteří tráví čas ve vzájemné těsné fyzické blízkosti, například na výletních plavbách zámořských lodí, v nemocnicích či v restauracích. Lidé mohou zůstat nositeli infekce i po odeznění průjmu. U dětí je norovirus původcem přibližně 10 % onemocnění.

Bakteriální původ.

V rozvojových zemích je hlavní příčinou bakteriální gastroenteritidy bakterie "Campylobacter jejuni", přičemž polovina těchto případů je vyvolána kontaktem s drůbeží. U dětí jsou bakterie příčinou nemoci v asi 15 % případů; mezi nejběžnější původce patří bakterie "Escherichia coli" a bakterie rodu "Salmonella","Shigella" a "Campylobacter". Pokud jsou potraviny kontaminovány bakteriemi a pak po několik hodin uchovávány při pokojové teplotě, bakterie se rozmnoží a zvýší se tak riziko nákazy těch, kteří kontaminované potraviny zkonzumují. K potravinám běžně spojovaným s onemocněním patří mimo jiné syrové nebo nedovařené maso, kuřecí maso, plody moře a vejce, syrové klíčky a výhonky, nepasterované mléko, měkké sýry a ovocné a zeleninové šťávy. V rozvojových zemích, zvláště v subsaharské Africe a v Asii, je běžnou příčinou gastroenteritidy cholera. Tato infekce se obvykle přenáší kontaminovanou vodou či potravinami.  Velmi častou příčinou průjmů, vyskytující se zejména u starších osob, je toxigenní bakterie "Clostridium difficile". Děti mohou tyto bakterie přenášet, aniž by se u nich rozvinuly symptomy onemocnění. Jde o obvyklou příčinu průjmu u hospitalizovaných osob, jež je často dávána do souvislosti s užíváním antibiotik. Infekční průjem u osob užívajících antibiotika může být způsoben i bakterií "Staphylococcus aureus" (zlatý stafylokok). Takzvaný "cestovatelský průjem" je obvykle jedním z typů bakteriální gastroenteritidy. Zdá se, že léky potlačující tvorbu žaludečních kyselin významným způsobem zvyšují riziko infekce po styku s mnoha typy organismů, včetně bakterie "Clostridium difficile" a bakterií rodu "Salmonella" a "Campylobacter". Riziko je vyšší u osob, kterým jsou podávány inhibitory protonové pumpy, než u těch, kteří užívají léky zvané antagonisté H2 receptorů.

Parazitický původ.

Gastroenteritidu může způsobit i řada prvoků; nejčastěji jde o parazitického prvoka "Giardia lamblia" (lamblie střevní), příčinou však mohou být i představitelé druhu "Entamoeba histolytica" (měňavka úplavičná) a rodu "Cryptosporidium". Jako skupina stojí tito původci za přibližně 10 % případů onemocnění u dětí. Přestože se prvoci rodu "Giardia" běžněji vyskytují v rozvojových zemích, způsobují tento typ onemocnění do určité míry prakticky po celém světě. Choroba se často vyskytuje u osob, které podnikly cestu do oblastí s vysokou mírou výskytu, u dětí navštěvujících mateřské školy, u mužů praktikujících pohlavní styk s jinými muži a v období po přírodních katastrofách.

Přenos.

K přenosu onemocnění může docházet prostřednictvím konzumace kontaminované vody nebo v případě, kdy lidé sdílejí předměty osobní potřeby. V oblastech, kde se střídají období sucha a dešťů, se kvalita vody během období dešťů obvykle zhoršuje, což koresponduje s obdobími vypuknutí epidemie nemoci. V oblastech se střídajícími se obdobími jsou infekce běžnější v zimním období. V celosvětovém měřítku je významnou příčinou nemoci rovněž krmení dětí kojeneckým mlékem z nesprávně dezinfikovaných lahví. Míra úspěšnosti přenosu rovněž souvisí se špatnou hygienou, a to zvláště u dětí, v početných domácnostech a u osob s předcházející nevhodnou skladbou výživy. Po vypěstování tolerance mohou dospělí přenášet určité organismy, aniž by se u nich projevily příznaky či symptomy nemoci, a tudíž se stát jakýmisi přirozenými zdroji nákazy. Zatímco někteří činitelé (například "Shigella") ohrožují pouze primáty, jiní způsobují onemocnění u široké škály zvířat (například "Giardia").

Neinfekční příčiny.

Existuje rovněž několik neinfekčních příčin zánětu trávicí soustavy. Mezi ty běžnější patří podávání léků (např. NSAID) nebo určitých potravin, jako například laktózy (těm, kteří jsou na laktózu intolerantní) a lepku (osobám trpícím celiakií). Další neinfekční příčinou (často vážné) gastroenteritidy je Crohnova choroba. Gastroenteritida může být vyvolána i na základě působení toxinů. K chorobám souvisejícím s konzumací jídla a doprovázeným nevolností, zvracením a průjmem mimo jiné patří otrava ciguatera vyvolaná konzumací kontaminovaného masa dravých ryb, scombroid syndrom související s konzumací určitých typů zkaženého rybího masa, otrava tetrodotoxinem v důsledku konzumace masa čtverzubce nebo botulismus, vzniklý typicky v důsledku konzumace nesprávně konzervovaných potravin.

Patofyziologie.

Gastroenteritida je definována jako zvracení či průjem v důsledku infekce postihující tenké či tlusté střevo. Změny probíhající v tenkém střevě jsou typicky nezánětlivé, zatímco změny v tlustém střevě mají zánětlivý charakter. Počet patogenů potřebných k propuknutí infekce se liší od jednoho (u parazitů rodu "Cryptosporidium") až k 10 (u bakterií "Vibrio cholerae").

Diagnóza.

Gastroenteritida je obvykle diagnostikována klinicky na základě příznaků a symptomů, které se u nemocného projevují. Určení přesné příčiny obvykle není nutné, jelikož nemá vliv na způsob léčby, nicméně u osob, v jejichž stolici byla zjištěna krev, u těch, kde mohlo dojít k otravě jídlem, a u pacientů, kteří nedávno cestovali do rozvojových zemí, se doporučuje provést rozbor stolice. Pro kontrolu lze rovněž provést diagnostické testy. Jelikož se přibližně u 10 % nemluvňat a malých dětí dostavuje hypoglykémie, doporučuje se u této věkové skupiny stanovení koncentrace glukózy v séru. V případě obav z vážné dehydratace by měla být zkontrolována také hladina elektrolytů v těle a funkce ledvin.

Dehydratace.

Ověření skutečnosti, zda dotyčná osoba trpí dehydratací či nikoliv, je důležitou součástí posouzení jejího stavu. Dehydratace se dále typicky dělí na mírnou (3–5 %), středně těžkou (6–9 %) a těžkou (≥10 %). U dětí jsou nepřesnějšími příznaky středně těžké či těžké dehydratace delší čas kapilárního návratu, snížená pružnost pokožky a abnormální dýchání. K dalším symptomům napomáhajícím rozpoznat dehydrataci (při kombinaci příznaků) patří zapadlé oči, snížená aktivita, nedostatečná tvorba slz a sucho v ústech. O dostatečné hydrataci naopak svědčí normální produkce moči a orální příjem tekutin. Laboratorní testy mají při určování stupně dehydratace v klinické praxi jen malý užitek.

Diferenciální diagnostika.

Ostatní potenciální příčiny příznaků a symptomů podobných těm, jež se objevují u gastroenteritidy a které je třeba vyloučit, zahrnují zánět slepého střeva, volvulus, zánětlivé onemocnění střev, infekci močových cest a cukrovku. Uvážena by měla být rovněž pankreatická nedostatečnost, syndrom krátkého střeva, Whippleova choroba, celiakie a nadužívání laxativ. Diferenciální diagnostika může být poněkud obtížná, pokud dotyčná osoba "pouze" zvrací nebo má průjem (vyskytuje se jen jeden z obou symptomů).  Zánět slepého střeva může až v 33 % případů doprovázet zvracení, bolesti břicha a mírný průjem. To je v rozporu se silným průjmem typickým pro gastroenteritidu. Zvracení či průjem mohou u dětí způsobit rovněž infekce plic nebo močových cest. Při klasické diabetické ketoacidóze (DKA) se objevují bolesti břicha, nevolnost a zvracení, nikoliv však průjem. Jedna ze studií prokázala, že u 17 % dětí s DKA byla původně diagnostikována gastroenteritida.

Prevence.

Životní styl.

Pro snížení počtu infekcí klinicky významné gastroenteritidy jsou důležité dodávky snadno dostupné nekontaminované vody a dodržování správných hygienických návyků. Bylo prokázáno, že opatření na osobní úrovni (například mytí rukou) dokázala v rozvinutých i rozvojových zemích snížit počet případů a rozšíření gastroenteritidy až o 30 %. Účinné může být i používání gelů na bázi alkoholu. Kojení, stejně jako všeobecné zlepšení hygienických podmínek, je důležité zejména v místech se špatnou hygienou. Mateřské mléko snižuje četnost infekcí i dobu jejich trvání. Účinné by mělo být rovněž zamezení kontaktu s kontaminovanými potravinami a nápoji.

Vakcinace.

V roce 2009 doporučila Světová zdravotnická organizace podávání rotavirové vakcíny dětem na celém světě, a to na základě její účinnosti a bezpečnosti. V současné době existují dvě komerční rotavirové vakcíny a několik dalších je ve fázi vývoje. V Africe a Asii tyto vakcíny snížily výskyt závažné formy onemocnění u nemluvňat a v zemích, které zavedly národní imunizační programy, došlo ke snížení výskytu onemocnění i jeho závažnosti. Tato vakcína může rovněž zabránit propuknutí nemoci u nevakcinovaných dětí v důsledku snížení počtu kolujících infekcí. Od roku 2000 došlo díky realizaci programu rotavirové vakcinace ve Spojených státech k významnému snížení počtu případů průjmu až o 80 procent. První dávka vakcíny by měla být podána novorozeňatům mezi 6. a 15. týdnem života. Orálně podávaná vakcína proti choleře vykázala v průběhu 2 let účinnost 50–60 %.

Léčba.

Gastroenteritida je obvykle akutní a spontánně odeznívající onemocnění, které nevyžaduje léčbu léky. Upřednostňovaným způsobem léčby osob trpících mírnou až středně těžkou dehydratací je orální rehydratační terapie (ORT). U některých dětí však může být vhodné podání metoklopramidu a/nebo ondansetronu, při léčbě bolestí břicha pak může být užitečný butylskopolamin.

Rehydratace.

Primárním způsobem léčby gastroenteritidy u dětí i dospělých je rehydratace. Té se nejlépe dosáhne prostřednictvím orální rehydratační terapie, ačkoli v případě poruchy vědomí nebo těžké dehydratace může být nezbytné přistoupit k nitrožilnímu podání tekutin. Orálně podávané prostředky rehydratace obsahující komplexní cukry (tj. cukry vyráběné z pšenice či rýže) mohou být účinnější než produkty založené na cukrech jednoduchých. Nápoje s obzvlášť vysokým obsahem jednoduchých cukrů, jako například limonády a ovocné džusy, nejsou doporučovány dětem mladším 5 let, jelikož mohou "zvýšit" riziko průjmu. Pokud specifické a účinné rehydratační přípravky nejsou dostupné nebo pacientovi nechutnají, lze použít čistou vodu. Ve zdůvodněných případech lze pro podání tekutin malým dětem použít nasogastrickou sondu.

Dieta.

Doporučuje se, aby bezprostředně po skončení orální rehydratace (ORT) byly kojené děti nadále krmeny obvyklým způsobem a kojencům krmeným umělou výživou aby bylo opět podáváno kojenecké mléko. Obvykle není nutné podávat bezlaktózové kojenecké mléko nebo mléko se sníženým obsahem laktózy. Během záchvatů průjmu by děti měly dostávat obvyklou stravu s výjimkou potravin obsahujících vysoký podíl jednoduchých cukrů. Takzvaná dieta BRAT, spočívající v konzumaci banánů, rýže, jablečného protlaku, toastů a čaje, se již nedoporučuje, neboť neobsahuje dostatek živin a ve srovnání s normální stravou nepřináší žádné výhody. U některých probiotik bylo prokázáno, že pomáhají ke zkrácení doby nemoci a snížení frekvence stolice. Mohou být rovněž prospěšná při prevenci a léčbě průjmu po užití antibiotik. Zakysané mléčné výrobky (jako například jogurt) mají podobné účinky. Rovněž zinek jako doplněk stravy se zdá být při léčbě i prevenci průjmu u dětí v rozvojovém světě účinný.

Antiemetika.

Antiemetika mohou být účinná při léčbě zvracení u dětí. Jistá pozitiva vykazuje ondansetron, jehož jediná dávka může snížit nutnost podání nitrožilního roztoku, počet hospitalizací a frekvenci zvracení. Pomoci může i metoklopramid. Užívání ondansetronu by však mohlo být příčinou častějších návratů do nemocnice u dětí. Ondansetron připravený pro nitrožilní aplikaci lze podat i orálně, existují-li k tomu klinicky opodstatněné důvody. Dimenhydrinát nevykazuje významnější klinické účinky, i když omezuje zvracení.

Antibiotika.

Antibiotika nejsou k léčbě gastroenteritidy zpravidla předepisována, i když se jejich užití občas doporučuje v případě zvláště závažných symptomů nebo v případě, že existuje podezření na snadno léčitelnou bakteriální infekci či pokud byla tato infekce prokázána. Pokud je nutné nasadit antibiotika, obvykle jsou předepsány makrolidy (jako například azitromycin), jimž je v důsledku nižší míry rezistence dávána přednost před fluorochinolonem. Pseudomembranózní kolitidu, obvykle způsobenou užíváním antibiotik, lze zmírnit ukončením užívání léčivého prostředku, jenž ji způsobil, a léčit buď pomocí metronidazolu nebo vankomycinu. K bakteriím a prvokům, jež lze snadno léčit, řadíme bakterie rodu "Shigella" "Salmonella typhi" a "Giardia". Pacientům napadeným bakteriemi rodu "Giardia"nebo parazitickým prvokem "Entamoeba histolytica" je doporučována léčba tinidazolem, jenž přináší lepší výsledky než metronidazol.Světová zdravotnická organizace (WHO) doporučuje předepisování antibiotik malým dětem trpícím současně krvavým průjmem i horečkou.

Přípravky proti průjmu.

Léky proti průjmu přinášejí teoretické riziko komplikací, a i když klinické zkušenosti prokázaly, že riziko není příliš vysoké, nejsou tyto prostředky předepisovány nemocným s krvavým průjmem nebo průjmem komplikovaným horečkou. Loperamid, opioidový analog, se pro symptomatickou léčbu průjmu běžně používá. Není však doporučován k léčbě dětí, neboť může překonat nezralou hematoencefalickou bariéru a způsobit otravu. Subsalicylan bismutitý, nerozpustný komplex trojmocného bismutu a salicylátu, lze u mírných až středně těžkých případů použít, teoreticky je však možná otrava salicyláty.

Epidemiologie.

Odhaduje se, že každým rokem se na světě vyskytne tři až pět miliard případů gastroenteritidy, postihujících zejména děti a obyvatele rozvojových zemí. Na následky nemoci zemřelo v roce 2008 přibližně 1,3 miliónu dětí mladších pěti let, přičemž k většině úmrtí došlo v nejchudších zemích světa. Více než 450 000 těchto úmrtí u dětí mladších 5 let bylo způsobeno v důsledku napadení rotaviry.Cholera stojí za přibližně třemi až pěti milióny případů gastroenteritidy a je příčinou úmrtí asi 100 000 lidí ročně. V rozvojových zemích se děti mladší dvou let nezřídka nakazí infekcí, jejímž následkem je klinicky významná gastroenteritida, šestkrát ročně i častěji. U dospělých je onemocnění méně běžné - částečně i díky získané imunitě.  V roce 1980 způsobila gastroenteritida - ze všech ostatních příčin - 4,6 miliónu dětských úmrtí, většinou v rozvojových zemích. Do roku 2000 se počet úmrtí významně snížil (na přibližně 1,5 miliónu úmrtí ročně), a to zejména díky zavedení a širokému využití orální rehydratační terapie. Ve Spojených státech jsou infekce působící gastroenteritidu druhou nejrozšířenější infekcí (po nachlazení) a mají za následek 200 až 375 miliónů případů akutního průjmu a kolem deseti tisíc úmrtí ročně, z čehož 150 až 300 jsou děti mladší pěti let.  Gastroenteritida je každoročně hlavním důvodem 3,7 miliónu návštěv u lékaře ve Spojených státech a 3 miliónů návštěv u lékaře ve Francii. Byl vysloven odhad, že ve Spojených státech stojí gastroenteritida jako celek 23 miliard dolarů ročně; náklady na léčbu gastroenteritidy způsobené rotavirem se odhadují na přibližně 1 miliardu dolarů ročně. Nemoc sehrála důležitou roli v mnoha vojenských akcích a existuje domněnka, že dala vzniknout úsloví „bez odvahy není slávy“ („no guts no glory“ - guts je hovorový výraz pro odvahu, ale i označení pro vnitřnosti).

Výskyt u zvířat.

Gastroenteritidu psů a koček způsobuje řada týchž činitelů jako u člověka. Nejběžnějšími původci jsou následující organismy - "Campylobacter", "Clostridium difficile", "Clostridium perfringens" a "Salmonella". Symptomy mohou být vyvolány i mnoha jedovatými rostlinami. Někteří původci nemoci napadají jen jisté zvířecí druhy. Koronavirus přenosné gastroenteritidy (TGEV) se objevuje u prasat a způsobuje zvracení, průjem a dehydrataci. Vědci se domnívají, že virus je na prasata přenášen volně žijícími ptáky. Specifická léčba onemocnění neexistuje, choroba však není přenosná na člověka.

Gastroenteritida je onemocnění charakterizované zánětem (""-itida"") trávicí soustavy postihujícím jak žaludek (""gaster, ventriculus""-), tak tenké střevo (""intestinum tenue""-) a způsobujícím v konečném důsledku kombinaci průjmu, zvracení, křečí a bolestí břicha. Pro gastroenteritidu se rovněž používá název žaludeční viróza. Ačkoli toto onemocnění nemá žádnou spojitost s chřipkou, bývá označováno také jako žaludeční chřipka a střevní chřipka. V celosvětovém měřítku je většina případů onemocnění dětí způsobena rotavirem. U dospělých bývá běžnější příčinou norovirus a bakterie rodu "Campylobacter". Méně obvyklými příčinami jsou infekce vyvolané jinými bakteriemi (či jejich toxiny) a parazity. K přenosu může dojít i v důsledku konzumace nesprávně připraveného jídla či kontaminované vody nebo prostřednictvím blízkého kontaktu s nakaženými osobami. Základem léčby je adekvátní hydratace. U mírných až středně těžkých případů onemocnění toho lze obvykle dosáhnout prostřednictvím podávání orálního rehydratačního roztoku. U závažnějších případů může být zapotřebí aplikace nitrožilního roztoku. Gastroenteritida postihuje především děti a osoby žijící v rozvojových zemích.

肠胃炎是以胃和小肠炎症为特征的胃肠道病症,可导致腹泻、呕吐、腹部的疼痛和绞痛合并而成疾病表现。虽然与流感并无关系,但该病也被称为肠胃型感冒和消化道流感。 肠胃炎通常是由病毒引起,不过细菌、寄生虫及真菌也可致病。在孩童中,严重肠胃炎最常见的肇因是轮状病毒;而在成人间会罹患此症则通常是感染诺罗病毒及曲状杆菌所致。吃下未适当保存的食物、饮用遭污染的水、或是与已罹病者过度接触都有可能让肠胃炎散播出去。由于不管原因为何,此症的治疗方式通常都相同,因此通常无需对病患进行检验以确认致病原究竟为。 预防肠胃炎的方法包括用肥皂洗手、只饮用洁净的水、适当的处理排泄物及哺喂新生儿母乳。对于孩童也建议应接种轮状病毒疫苗。若已罹病,治疗方式首为给予足够水分若症状不严重,通常让病患饮用含盐及糖的水分补充品(如宝矿力)即可;若病患是喝母奶的新生儿时,则建议继续哺喂。对于症状严重的患者,则需考虑以静脉注射或鼻胃管方式补充水分及营养,孩童患者同时建议为其补充锌。至于抗生素部分,除非患者是孩童、且有出现高烧及血便症状时才需考虑使用,否则一般而言不必以抗生素治疗 。 在2015年,全球有二十亿人罹患肠胃炎,其中一百三十万人因此死亡,患者以孩童与开发中国家人群为主。在2011年,约有十七亿的五岁以下孩童罹患肠胃炎,造成了其中约七十万孩童死亡。在开发中国家,两岁以下的孩童时常每年六次以上得到肠胃炎。肠胃炎较少发病于成人,这或许一部分是由于更完善的免疫所致。


玛利·弗朗索瓦·萨迪·卡诺

Život a politická kariéra.

Jeho otcem byl radikální republikánský poslanec Hippolyte Carnot, odpůrce Napoleona III.. Jeho strýc Nicolas Léonard Sadi Carnot byl fyzik, objevitel Carnotova cyklu. Mladý Sadi Carnot vystudoval pařížskou École polytechnique a pracoval jako projektant. Jeho jméno dosud nese Pont Carnot, most přes Rhônu v Savojsku. Podílel se také na regulaci řeky Thiou v Annecy. Za prusko-francouzské války organizoval obranu Normandie, po válce získal funkci prefekta v Seine-Inférieure a byl zvolen poslancem za umírněné republikány. Roku 1880 se stal ministrem veřejných prací a roku 1885 ministrem financí.  V roce 1887 byl prezident Jules Grévy donucen odstoupit, protože udělil Řád čestné legie svému zeti, aniž by si ho dotyčný něčím zasloužil. Poté parlament zvolil 3. prosince 1887 prezidentem Sadiho Carnota. Za jeho funkčního období proběhla úspěšná Světová výstava 1889, byla podepsána spojenecká smlouva s Ruskem, podařilo se potlačit hnutí generála Boulangera a Panamská aféra vedla k pádu Loubetovy vlády. Dobovým fenoménem byly bombové útoky anarchistů, které vedly v prosinci 1893 k přijetí Lois scélérates, zákonů omezujících některé občanské svobody.  Sadi Carnot vystoupil 24. června 1894 na shromáždění v lyonském Palais de la Bourse u příležitosti tamní koloniální výstavy, kde mimo jiné prohlásil, že po vypršení svého funkčního období nebude usilovat o znovuzvolení. Po deváté hodině večer při odchodu z budovy k prezidentovi přistoupil pekař italského původu Santo Geronimo Caserio a několikrát ho bodl nožem. Sadi Carnot v časných ranních hodinách následujícího dne svým zraněním podlehl. Caserio svůj čin vysvětlil jako pomstu za to, že prezident nařídil popravit anarchisty Augusta Vaillanta a Émila Henryho. Caserio byl odsouzen k trestu smrti gilotinou, reakcí na atentát byly četné násilné útoky na italské přistěhovalce na mnoha místech Francie. Sadi Carnot byl pohřben v pařížském Pantheonu, roku 1897 byl v Angoulême odhalen jeho pomník.

Marie François Sadi Carnot, běžně jen Sadi Carnot (11. srpen 1837, Limoges – 25. červen 1894, Lyon), byl francouzský politik. Svou kariéru zakončil jako prezident Francouzské republiky. Byl zavražděn italským anarchistou Jeronimem Caseriou při výkonu funkce jen několik měsíců před vypršením mandátu.

玛利·弗朗索瓦·萨迪·卡诺(,1837年-8月11日-1894年-6月25日),法国工程师出身的政治家,法国大革命时期著名的“胜利的组织者”拉扎尔·卡诺之孙,左派议员伊波利特·卡诺之子。1887年当选为法兰西第三共和国的第四任总统。1894年6月24日被意大利无政府主义者桑特·格罗尼莫·卡塞里奥刺杀。玛利·弗朗索瓦·萨迪·卡诺于午夜过后(即6月25日)死亡。


Život a osobní kariéra.

1969–2000: Mládí, začátky.

Tijs se narodil ve nizozemském městě Breda v lednu 1969. Již od dvanácti let měl velký zájem o hudbu. Od čtrnácti let se začal hudbě více věnovat a začal být profesionálním DJem na školních akcích. Později se přesunul do místních klubů, kde byl téměř 10 let, v letech 1985-1994, zabydleným DJem. Na hraní v klubech ho musel přesvědčit kamarád Wilfred, který mu rovněž dělal manažera. V malém klubu "The Spock" v rodném městě hrával v oddělené místnosti o víkendech od deseti večer do čtyř ráno. Ze začátku hrál styly jako New Beat a acid house. Jeho oblíbeným interpretem byla také Madonna, protože její styl hudby prozrazoval, že má ráda tanec.  V roce 1994 již začal zveřejňovat vlastní materiál na odnoži Noculan Records. V tuto dobu ovšem dělal hardcore techno/gabber songy pod jmény jako Da Joker nebo DJ Limited. Později si jej všiml generální manažer nahrávací společnosti Basic Beat Recordings a na konci roku 1994 se zavázal pod vydavatelství (label) Basic Beat, kde se poznal s Arny Binkem, na jehož sublabelu Trashcan zveřejňoval svoji tvorbu. Spolu poté vytvořili vlastní sublabel Guardian Angel, kde spustili oblíbenou sérii Forbidden Paradise (tento sublabel spadal stále pod Basic Beat). V letech 1995 a 1996 zveřejnil několik svých nahrávek na Bonzai Jumps a XTC, sublabelech nahrávací společnosti Lightning Records. Na konci roku 1997 se Arny a Tiësto rozhodli opustit Basic Beat a založili vlastní vydavatelství; Black Hole Recordings. Trashcan zanikl a Guardian Angel pokračoval ve zveřejňování hudby až do roku 2002. Tiësto zveřejnil Pod Black Hole Recordings tance sérii Magik a v roce 1998 dále vytvořil dva sublabely (vydavatelství spadající pod BHR) – In Trance We Trust a SongBird. Během následující tvorby se seznámil s Hardy Hellerem a domluvili se na zveřejnění nahrávek skrz Black Hole Recordings. In Search of Sunrise byla další osmidílná série zveřejněná na sublabelu BHR, SingBird. V roce 1999 spojil síly s Ferry Corstenem a založili hnutí Gouryella (1999-2001). V tuto dobu probíhlalo obrovské rozšíření transu – vyšlo 20 rozdílných CD pod 9 odlišnými vydavatelstvími. V letech 1998-200 spolupracoval pod jménem Kamaya Painters s nizozemským producentem jménem Benno de Goeij. Od listopadu 1999 hrál v jednom z nejpopulárnějších britských klubů. Ve stejném roce zahrál i 12 hodinový set, což bylo jeho nejdelší vystoupení v Amsterdamu.

2000–2002: Cesta ke slávě.

Ke konci roku 2000 se Tiësto rozhodl odevzdat se vlastní práci a opustit Ferryho. Dále se věnoval další produkci v rámci Gouryelly. Nahrávací společnost požadovala více tracků a tak již nemohli pracovat společně. V rámci první kompilace ITWT (In Trance We Trust) představil Tiësto Armin van Buurena, Johan Gielena a právě Ferry Corstena. Díky smlouvě s vydavatelstvím Nettwerk se Tiëstovi povedlo vydat debutový mix Summerbreeze ve Spojených státech. Tento mix obsahoval i proslulou píseň Silence, která se měsíc držela v TOP10 britských hitparád. V roce 2000 vydal In Search of Sunrise 2. Následně se rozhodl vytvořit trance sublabel Magik Muzik, který mimo Tiëstovy vlastní tvorby zveřejňoval i interprety Filterheadz, Oliver Lieb, Mark Norman, Mojado, Phynn a Jes Brieden. Tento label získal obchodní známku která stála za elektronickou taneční hudbou vysoké kvality.  jeho proslulost začínala vzrůstat na počátku roku 2000, kdy zahrál na velké párty v rámci nizozemské zábavní společnosti a po vydání svého prvního sólového alba "In My Memory" v roce 2001. Album obsahovalo v deseti singlech 5 velkých hitů. Jedním z největších byl track "In My Memory", který obdržel vysoké hodnocení v amerických hitparádách. Píseň "Magik Journey" zase otevírala "Tiësto in Concert", což byl koncert v Nizozemsku roku 2003 pro 25000 lidí. V únoru 2002 zahrál několik hodin na nizozemském hudebním festivalu. Stejný měsíc dostal ocenění stříbrné hudební harfy. Toho roku stihl ještě obdržet "Lucky Strike Dance Award" jako nejlepší trans/progressive DJ. Během 18 dní projel Spojené státy s umělci jako Moby, David Bowie a Busta Rhymes. Poté co se umístil na předních místech místní hitparády holandský hudebník Junkie XL s remixem Elvisovy písně "A Little Less Conversation", Tiësto zveřejnil remix písně Burning Love od stejného autora. Remix byl nominován v britském hodnocení "Dance Award" na nejlepší "nezbytný" rádio mix. V lednu 2003 dostává další ohodnocení během fastivalu Noorderslag. Po absolvování tour v USA s Mobym, udělal remix jeho písní "We Are All Made of Stars" a "Extreme Ways", rovněž roku 2003. V roce 2002 vydal remix "In Search of Sunrise", který jako první obsahoval v názvu jeho místo: "In Search of Sunrise 3: Panama". V březnu 2003 se Tiësto, Dieselboy, Bad Boy Bill a Noel Sanger zúčastnili "PlayStation2 Dual Play tour". Účast Tiësta a Noela proběhla od 13. dubna do 6. června.

2003–2004: Just Be, letní olympiáda.

Jeho sláva pokračovala na konci roku 2000 šesti-hodinovým setem Tiësto Solo, na kterém se představil bez jakéhokoli jiného DJe. Nápad hraní jednoho DJ před velkým publikem byl doveden na vrchol právě Tiëstem, kdy se 10. března 2003 představil v Nizozemsku před 25 000 lidmi. Koncert později dostal název Tiësto in Concert a byl vydán na DVD. Tato nová myšlenka měla obrovský úspěch. Za rok v říjnu si zopakoval po dvou po sobě jdoucích nocích stejný druh představení, každý pro 35 000 fanoušků. O týden později si připravil podobnou akci pro 20 000 lidí. DVD z druhého koncertu bylo rovněž zveřejněno, dostalo jméno Tiësto in Concert 2. DVD ukázala cestu od první myšlenky až po provedení této úspěšné akce. Mimo to uvádí i interprety jako Andain, Dinand Woesthoff nebo Jan Johnston v živém vstupu. Na DVD najdeme živou hudbu a představení různých tanečníků během setu. Pozadí události je tajuplná hudební výprava kolem světa založená na námět "Magik". Obsahuje více než 200 minut show, na druhém disku se nachází záběry "mimo kameru" o přípravách události, videoklip pro píseň Traffic a televizní reklamy na koncert. Na druhém DVD se nachází tvorba ostatních DJů a najdeme zde i hudební nástroje. Během let 2002, 2003 a 2004 byl britským časopisem DJ Magazine označen za nejlepšího DJe planety. V roce 2004 uvedl album Just Be uvádějící nový jeho první singl Traffic. Toto byla první píseň za 23 let, která se bez jakéhokoli zpěvu umístila na první pozici v nizozemských národních hitparádách. Píseň Sweet Misery byla původně pro Evanescence, nicméně píseň byla kompletně dokončena až po vydání jejich alba. V roce 2004 udělal remix písně Rain Down on Me od nizozemské skupiny Kane. Tento remix se objevil jako hudební téma pro pravidelnou sérii od EA Sports FIFA 2004. Na podporu svého nového alba Just Be zahrál v několika holandských městech, tato tour byla poté nazvána Just Be: Train Tour. V květnu 2004 byl jmenován hrdým členem "Orde van Oranje-Nassau", nizozemským vyznamenáním pro důležité holanďany. Tuto hodnost mu udělila královna Beatrix.  V rámci příprav na olympiádu 2004 v Aténách Tiësta oslovili pořadatelé, zdali by zahrál na uváděcím ceremoniálu. Tím se stal prvním DJem v historii olympijských her, který se vyskytl na pódiu. Do Atén přiletěl v lednu 2004 v rámci schůzky s pořadateli. DVD Tiësto in Concert z minulého roku je velice zaujalo a požádali ho, zdali by nemohl udělat více podobných písní tracku Adagio for Strings, který svou kombinací klasické a moderní hudby skvěle vyhovoval pro právě nadcházející událost. Požadovali také, aby zahrál nějakou vlastní tvorbu. První poslech proběhl 7. srpna před prázdným stadionem, další den si Tiësta přišlo poslechnout 35 000 lidí. Z těchto lidí, kteří přišli dobrovolně, již někteří rozpoznávali melodie písní Traffic nebo právě zmíněného Adagia. Na poslední zkoušce, kde se účastnilo asi 60 000 lidí, se vyskytly technické problémy. Mixážní pult se poničil, monitory několikrát vypadly. Hudba na stadiónu nebyla pořád na stejné úrovni.  Všechny národnosti během slavnosti v pátek 13. srpna 2004 představily své atlety. Dohromady jich bylo 10500 a v publiku bylo 80000 lidí, ovšem jen 75000 vědělo o taneční hudbě. V průběhu jeho představení začali nizozemští atleti tancovat přímo před DJ kioskem a nakonec museli být zpacifikování pořadateli. Vystoupení zahrnovalo rovněž nové songy vytvořené přímo pro tuto speciální událost. Tyto písně měly speciální účel a duch olympijských her. V říjnu roku 2004 vyšly pod názvem Parade of the Athletes veškeré skladby hrané na této události v jednom mixu. Později si ale všiml, že tracky, které zahrál, nesplňovaly přesně pravidla zadané mezinárodní olympijskou organizací. Po velkém úspěchu zveřejnil jednotlivě veškeré skladby v plné délce na iTunes.

"In The Booth".

Jsou to série,které začal vysílat YouTube 18. ledna 2012(Season 1).Zde můžeme vidět našeho interpreta v BackStage spolu s jeho přáteli na turné po celém světě.Připravuje se(Season 3)pro rok 2014

"Tiësto's Club Life".

Dvouhodinový set, který se poprvé objevil 6. dubna 2007 na holandském Radio 538. Je vysílán každý pátek od 22:00 do půlnoci. V dnešní době se pyšní již 425 epizodami. Tento projekt je velmi populární a sklízí mnoho úspěchů  Singlů vydal samozřejmě více, ale je obtížné je všechny najít a sepsat.

Tiësto (narozen jako Tijs Michiel Verwest dne 17. ledna 1969) je světově proslulý nizozemský DJ a producent elektronické taneční hudby. V minulosti používal několik přezdívek, nicméně většina jeho práce je známa pod jménem DJ Tiësto. V nejnovější produkci ale vypouští známku "DJ" a je znám pouze jako "Tiësto". Tato přezdívka je zkomoleninou jeho jména v dětství.

提雅斯多(;;,1969年-1月17日),本名泰斯·米希尔·费尔韦斯特(;)是来自荷兰布雷达的知名DJ暨唱片制作人。他在《米克斯 (杂志)》杂志的粉丝投票中获选为「史上最伟大的DJ」。2013年,他在《DJ杂志》读者票选中被选为「近二十年的最佳DJ」。提雅斯多缔造了许多电子音乐界的纪录,被许多乐迷尊为「电子舞曲教父」。他和另一位荷兰DJ Armin van Buuren由2002年至2017年维持在DJ Mag世界百大DJ前五名


Historie a vývoj.

Spolu se skutečností, že přechozí Typ 89 I-Gó v průběhu 30. let rychle zastarával, spustila japonská armáda program na vývoj jeho nástupce coby tanku pro podporu pěchoty. Ze zkušeností získaných v průběhu invaze do Mandžuska vyplynulo, že Typ 89 I-Gó byl příliš pomalý, aby dokázal účinně podporovat motorizovanou pěchotu. Nový tank měl být tedy spíše zvětšenou verzí lehkého tanku Typ 95 Ha-Gó s čtyřčlennou posádkou, silnějším pancéřováním a výkonnějším motorem pro udržení mobility.  Prototyp tanku pojmenovaný "Či-Ha" vyrobila ve své tokijské fabrice firma Mitsubishi Heavy Industries. Druhý prototyp byl hotov v červnu roku 1937. Přesto že v armádních požadavcích figurovalo už dělo ráže 47 mm, tank byl osazen stejným 57 mm dělem jako Typ-89B. Konkurentem "Či-Ha" byl lehčí a levnější Typ 97 Či-Ni, jehož prototyp byl zkonstruovaný státní zbrojovkou v Ósace a který nesl stejné 57 mm dělo. Nicméně s propuknutím druhé čínsko-japonské války 7. července 1937 padla rozpočtová omezení v dobách míru a jako hlavní tank japonské armády byl zvolen "Či-Ha" označený jako Typ 97.

Pojmenovávání japonských tanků.

"Či" (チ) je odvozeno ze slova "čúsenša" (チュウセンシャ) znamenající "střední tank". "Ha" a "Ni" v japonské armádní nomenklatuře znamenají číselné označení modelu 3, resp. 4. Tank byl označen jako Typ 97 v odkazu na imperiální rok 2597 (v gregoriánském kalendáři 1937). Jméno "Typ 97 Či-Ha" by tedy mohlo být přeloženo jako "střední tank typ 1937, model 3".

Design.

Typ 97 měl nýtovanou konstrukci a motor byl uložen v zadní části tanku. Posádka byl čtyřčlenná a zahrnovala řidiče, kulometčíka a dva muže ve věži. V přední části tanku seděl řidič vpravo a kulometčík vlevo. Velitelská kupolka byla umístěna na vrchu věže. Komunikace uvnitř tanku byla zajištěna prostřednictvím dvanácti tlačítek ve věži, které byly propojené se signálními světly a bzučákem v blízkosti řidiče.  Hlavní zbraní bylo dělo Typ 97 ráže 57 mm, použité už u předchozího Typu 89. Dělo mělo krátkou hlaveň a relativně nízkou úsťovou rychlost, nicméně postačovalo k plnění hlavního úkolu tanku, kterým byla podpora pěchoty. Dělo nemělo převod pro nastavení náměru, střelec musel pro jeho změnu použít rameno.  Sekundárními zbraněmi byly dva kulomety Typ 97 ráže 7,7 mm. Jeden byl umístěn v levé části přední korby a jeden na zadní straně věže. Věží bylo možno otáčet o 360°, nicméně dělo se mohlo pohybovat o dalších 10° v každém směru nezávisle na věži.  Nejsilnější pancéřování o síle 25 mm bylo použito na objímce děla, síla pancíře přední korby činila 15-25 mm. Pohon zajišťoval vzduchem chlazený "V-12 21,7 litr SA12200VD" dieselový motor Mitsubishi o výkonu 170 hp (127 kW).

Vývoj varianty "Kai".

Nevýhody 57 mm děla se naplno projevily v roce 1939 během bitvy u Chalchyn-golu proti Sovětskému svazu. Sovětské tanky BT-5 a BT-7 se svými 45 mm děly měly výrazně větší dostřel a způsobily Japoncům těžké ztráty. To přesvědčilo armádu o potřebě výkonnějšího děla. Vývoj nového děla ráže 47 mm započal v roce 1939 a byl dokončen roku 1941. Dělo Typ 1 ráže 47 mm bylo vyvinuto speciálně proti sovětským tankům. Mělo delší hlaveň a výrazně větší úsťovou rychlost, což vedlo k výrazně vyšší průbojnosti než jakou disponovalo krátké 57 mm dělo. Nová verze, pojmenovaná Typ 97 Či-Ha Kai ("Kai" znamená "vylepšený") nebo "ŠinHoTo Či-Ha" ("Či-Ha s novou věží"), byla osazená tímto 47 mm dělem umístěným v nové, tříčlenné věži. Produkce začala roku 1942. Dalších asi 300 kusů starší varianty bylo modernizováno.

Produkce.

Typ 97 Či-Ha byl vyráběn firmou Mitsubishi Heavy Industries společně s firmou Hitachi Industries, menší část produkce zajišťovala státní zbrojovka v Sagamihaře. Počet vyrobených kusů byl o něco nižší než počet vyrobených Typ 95 Ha-Gó, nicméně větší než jakýchkoliv jiných tanků nasazených Japonskem. Počet kusů za jednotlivé roky udává následující seznam.  Typ 97 Či-Ha (57 mm)  Typ 97 Či-Ha Kai (47 mm)  Celková produkce obou variant činila 2092 kusů, vrcholem produkce byl rok 1942. Následující rok byla výroba ukončena ve prospěch novějších typů, zejména Typ 1 Či-He.

Další vývoj.

Posledním tankem, který vycházel z designu Typu 97 byl střední tank Typ 3 Či-Nu. Ten sdílel šasi a zavěšení s přechozím typem Či-He, byl ale osazen větší věží a mohl tak nést silné 75 mm dělo. Typ 1 Či-He byl přímým nástupcem Typu 97. Typ 4 Či-To, poslední dokončený design před koncem druhé světové války, už neměl s Typem 97 nic společného. Japonský průmysl byl v průběhu války těžce poškozen a v pozdějších letech už tak nebyl schopen produkovat nové tanky ve větším množství.  Potřeba doplnit tankové jednotky dělostřelectvem vedla k potřebě vývoje samohybných děl (SPG). Na podkladě tanku bylo postaveno přes sto kusů samohybných děl Typ 1 Ho-Ni a Typ 3 Ho-Ni III pro boj s tanky, které byly vyzbrojeny kanónem ráže 75 mm nebo houfnicí ráže 105 mm, a 12 kusů samohybných děl Typ 4 Ho-Ro, které byly vyzbrojeny polní houfnicí typ 38 ráže 150 mm. Nicméně z důvodu upřednostnění námořnictva bylo množství materiálu pro výrobu tanků značně omezeno.

Nasazení.

Válka v Číně a proti Sovětskému svazu.

Typ 97 byl úspěšně nasazen v Číně v operacích druhé čínsko-japonské války. Důvodem úspěchu byla zejména skutečnost, že armáda Kuomintangu nebyla příliš dobře vyzbrojena a disponovala pouze britskými exportními Vickers, německými Panzery I a italskými tančíky L3/33.  Křest ohněm prodělaly tanky Či-Ha během bitvy u Chalchyn-golu v červenci 1939, kde čelily moderním sovětským strojům. Japonské tankové jednotky byly organizovány do dvou pluků, 3. a 4. tankového pluku. 4. tankový pluk byl vyzbrojen čtyřmi tanky Typ 97, přičemž jeden z nich sloužil jako tank velitelský. Během bitvy u Chalchyn-golu se projevila malá účinnost 57 mm děla. Sovětské tanky vybavené účinnějším dělem měly větší dostřel a způsobily tak Japoncům těžké ztráty.

Druhá světová válka.

Od 8. prosince 1941 do začátku roku 1942, během bitvy o Malajsii a bitvy o Singapur, byly tanky Typ 97 používány 1., 6. a 14. tankovým plukem 3. tankové skupiny pod velením generálporučíka Jamašity. 1. tankový pluk byl připojen k 5. divizi císařské armády, která byla mezi prvními japonskými vojenskými jednotkami, které přistály v Songkhla v jižním Thajsku. Tanky byly v čele útoku na severní britské Malajsko na konci roku 1941. Později se stejné jednotky zapojily do rozhodující bitvy u Jitry na počátku roku 1942. Jedním z klíčů k japonskému úspěchu v Malajsku a Singapuru byla skutečnost, že Britové nepředpokládali schopnost tanků projít hustou džunglí malajského poloostrova. Nicméně ta navzdory předpokladům nepředstavovala pro lehké japonské tanky vážnější překážku.  Později se 2. a 14. tankový pluk zapojil do bojů v Barmě v roce 1942.  Tanky Typ 97 Či-Ha Kai byly poprvé nasazeny v roce 1942 v bitvě o Corregidor. Ukázalo se, že nové 47 mm dělo si snadno poradí s americkými lehkými tanky M3 Stuart, nicméně proti středním tankům M4 Sherman bylo účinné pouze z boku nebo zezadu.  Během bitvy o Saipan v noci ze 16. na 17. června roku 1944 se tanky Typ 97 9. tankového pluku spojily s tanky Typ 95 136. pěšího pluku v protiútok proti vybudovanému předmostí amerických jednotek, které přistály den předtím. Protiútok byl odražen pomocí námořních děl. Byl to největší japonský obrněný útok během války v Tichomoří. Japonská armáda však během tichomořské války zřídkakdy prováděla významné obrněné útoky kvůli omezeným oblastem manévrování, které převládaly na ostrovech v jižním Pacifiku. Japonské tanky byly dokonce často zahrabány v zemi tak, aby byla vidět jen věž.  Tanky Typ 97 se dále účastnily bitvy o Guam nebo bitvy o Okinawu kde jich několik desítek čelilo mnohonásobné přesile tanků M4 Sherman a které byly zničeny během sebevražedných protiútoků. Poslední nasazení za druhé světové války proběhlo v Mandžusku proti Sovětskému svazu. Rudá armáda zde zajala 389 tanků.  Po válce byly tanky Typ 97 užívány čínskou lidovou osvobozeneckou armádou, které jí věnoval Sovětský svaz. Tyto se zúčastnily bojů čínské občanské války.

Uživatelé.

Čínská lidová republika

Přeživší stroje.

Zrestaurované stroje jsou k vidění ve svatyni Jasukuni v Tokiu a svatyni Wakajiši v prefektuře Šizuoka. V roce 2005 byl nalezen pohřbený vrak na pláži ve městě Miura v prefektuře Kanagawa. Zachovalé exempláře se nachází v muzeu Čínské lidové osvobozenecké armády v Pekingu a v Muzeu zbraní armády Spojených států v Aberdeenu. Množství vraků lze nalézt na ostrově Saipan a Kurilských ostrovech.

Typ 97 Či-Ha (九七式中戦車 チハ, "Kjúnana-šiki čúsenša Či-ha") byl nejrozšířenější střední tank užívaný Japonskou císařskou armádou v průběhu druhé čínsko-japonské války, bitvy o Chalchyn-gol a druhé světové války.

九七式中战车是日本帝国陆军在1930年代中叶所开发的中型战车,与九五式轻战车一同作为日本帝国陆军在二战时期的主力装甲武器。九七式有两种主要生产型号,分别是装载57毫米口径九七式战车炮的基本型和47毫米口径一式炮的九七式改。两种车型最终生产了2123辆。


Druhy kyberšikany.

Kyberstalking.

V překladu jde o pronásledování v kyberprostoru nejčastěji pomocí SMS, chatu, emailu, telefonu, sociálních sítí, Skypu apod. Oběti většinou pronásledovatele (stalkera) znají, často jde o bývalého milence/milenku, kamaráda, zrazeného přítele nebo milovníka. Stalker může být ale i neznámý, a to v případě, že si oběť vyhlédl náhodně na internetu. Pronásledované oběti hrozí naprostá ztráta soukromí, osobních údajů a pocitu bezpečí. Stalking je od 1. června 2010 trestný čin.

Kyberharašení.

Za kyberharašení lze označit opakované zprávy zasílané agresorem, které jsou oběti nepříjemné. Tato situace může vzniknout i ze vzájemné konverzace, ta se stane nepříjemnou a oběť není schopná ji ukončit. Agresor většinou oběť začne bombardovat zprávami ihned po připojení na internet nebo jí zasílá nežádoucí SMS.

Vyloučení a ostrakizace.

V této formě kyberšikany je oběť vyloučena z nějaké skupiny, do které by chtěla či měla patřit. Ostrakizace je pro oběť velmi bolestná, i když postrádá přímý prvek agrese. Oběť trpí frustrací z nenaplnění potřeby někam patřit. Na internetu je to často horší než v reálném životě, jelikož tam je patrné, kdo je oblíbený a kdo ne, např. je oběť vyloučena z facebookové skupiny, kde to většinou vidí větší množství lidí než v realitě.

Kybergrooming.

V překladu jde o manipulaci v kyberprostoru s cílem přimět uživatele k osobní schůzce. Útočník, který se většinou vydává za někoho jiného, si vyhledá vhodnou osobu, ve které postupem času vzbudí důvěru a přinutí ji k osobní schůzce, kde pak nějakým způsobem oběť zneužije či využije. V této oblasti jsou často nejvíce ohroženy děti, které jsou závislé na technologiích, tráví na internetu většinu času a většinu přátel mají pouze ve virtuálním světě.

Flaming.

Jde o nepřátelské chování útočníka vůči oběti ve virtuálním světě. Je to výrazně vyhrocená a agresivní diskuze až hádka na internetu. Někteří uživatelé úmyslně podobné diskuze provokují vkládáním různých kontroverzních příspěvků, urážením účastníků diskuzí apod. Výzkumy ukazují, že slovní napadání je ve virtuálním prostředí až čtyřikrát častější než v reálném životě.

Sexting.

Jde o zasílání textů, fotografií a videí se sexuální tematikou prostřednictvím elektronických médií. Tyto materiály pak často končí na internetu a můžou mít pro oběť fatální důsledky, jelikož jsou často použity jako prostředek k vydírání. Některé případy mohou skončit až smrtí oběti. Útočník se v případě, že je oběť mladší 18 let, dopouští trestné činnosti v oblasti šíření dětské pornografie. Podrobný výzkum sextingu u české populace v České republice zrealizoval v roce 2017 tým projektu E-Bezpečí pod názvem Sexting a rizikové chování českých dětí v kyberprostoru.

Happy Slapping.

Jedná se o celkem novou „zábavu“ mladých lidí, která vznikla v Británii. Spočívá v tom, že agresor si vybere oběť a následně ji fyzicky napadne (zfackuje) a celé se to nahrává na mobilní telefon. Poté je nahrávka zveřejněna na internetu. V této době happy slapping neobsahuje jen fackování, ale už i závažnější útoky za hranicí zákona a i svlékání oběti. Zveřejnění a šíření těchto videí vedlo v některých případech až k sebevraždě oběti.

Charakteristika aktérů kyberšikany.

Role „oběť-agresor-přihlížející“ jsou v kyberprostoru rozloženy jinak než u tradiční šikany. Zdánlivě jasný případ může být ve skutečnosti mnohem složitější.

Oběť.

Mezi nejčastější oběti kyberšikany patří děti a teenageři, které jsou odmítány kolektivem z důvodu osobnostní charakteristiky, jako je plachost, stydlivost, nejistota a fyzické atributy (barva vlasů, pleti, styl oblékání...). Existují i případy, ve kterých se sám agresor stane obětí, a to v případech, kdy se takto jeho oběť mstí nebo se proti jeho chování zvedne nepřiměřený odpor na internetu ze strany dalších lidí. Fenomén přepínání rolí u kybernetických forem agrese podrobně mapují výzkumy Centra PRVoK PdF UP.

Agresor.

Agresorům kyberšikany je společná nižší míra empatie v porovnání s ostatními dětmi, jelikož se neumějí vcítit do oběti a chápat, jaké zranění způsobují. Agresor svou oběť nevidí a nezná její reakce, tudíž nedokáže odhadnout, jak velkou újmu by ji mohl způsobit.

Přihlížející.

Existuje několik druhů přihlížejících. Někteří jsou následovníci agresora, někteří jsou nezúčastnění a někteří jsou na straně oběti. Role těchto přihlížejících je velmi důležitá, pokud proti kyberšikaně otevřeně vystoupí, to se ale ve většině případů bohužel nestává.

Kyberšikana mezi mladistvými.

Podle průzkumu organizace YoungMinds, ve kterém bylo 62 % dotazovaných mladších 18 let (z více než v polovině šlo o ženy), zaznamenala na sociálních sítích takové sdělení, které označili za šokující.<ref name=tyden.cz/rubriky/zahranici/kybersikana-na-socialnich-sitich-dospivajici-pozaduji-reseni_469261"></ref> 47 % dotazovaných mělo zkušenost s nevhodnými zprávami nebo komentáři. Přestože většina sociálních pravidel umožňuje založení účtu až od 13 let, 61 procent dotazovaných mělo svůj první účet na sociálních sítích ve 12 letech a dříve. Podle výsledků šetření mladí považují kyberšikanu za nevyhnutelnou součást sociálních sítí. Podle dospělých je řešením v případě kyberšikany vymazat účet, ovšem podle dospívajících toto není možné chtít po někom, kdo na sociálních sítích vyrůstá.

Kyberšikana zaměřená na učitele.

Specifickou formu kyberšikany tvoří kyberšikana cílená na učitele. Ta má celou řadu podob společných s kyberšikanou cílenou na děti, zahrnuje však nové formy agrese, ke kterým patří prankování učitelů v online prostředí, kyberbaiting, agresivní hodnocení učitelů prostřednictvím online www stránek apod. Podrobnosti o výskytu kyberšikany u českých učitelů mapuje např. Národní výzkum kyberšikany učitelů (2016).

Kyberšikana (též kybernetická šikana, počítačová šikana či cyberbullying) je kolektivní označení forem šikany prostřednictvím elektronických médií, jako je internet a mobilní telefony, které slouží k agresivnímu a záměrnému poškození uživatele těchto médií. Stejně jako tradiční šikana zahrnuje i kyberšikana opakované chování a nepoměr sil mezi agresorem a obětí. Mezi další kritéria, která identifikují kyberšikanu, patří fakt, že oběť vnímá to, co se děje, jako nepříjemné a ubližující. Kyberšikana však může být způsobena také neúmyslně - nevhodný žert se např. vymkne kontrole a může se rozvinout do podoby intenzivní kyberšikany.

网络霸凌(英语:cyberbullying),又称网络暴力,是指一种在网络上发生的霸凌事件,的一种,乃网络世代的新兴产物。根据加拿大对网络霸凌有深入研究的教育者、西北地区Keewatin区教育局的教师Bill Belsey的定义,网络霸凌是:


Vývoj.

Ke konci roku 1916 konstruktéři Phönixu experimentovali s licenčně vyráběnou stíhačkou Hansa-Brandenburg D.I, z čehož vznikl v polovině roku 1917 první prototyp Phöenix D.I s továrním číslem 20.14, který měl konstrukci křídel inspirovanou tehdejšími „jedenapůlplošníky“ firmy Nieuport. Další vývoj proběhl s cílem zlepšit výhled pilota přepracováním nosného systému a tím vznikl nový prototyp 20.15 poháněný motorem Austro-Daimler o výkonu 185 k (136 kW). V místě uchycení kořenových žeber byl připevněn kulomet Schwarzlose M.16 ráže 8 mm, tehdy ještě bez synchronizace. Zálet se uskutečnil v červnu 1917 a jednoznačně prokázal lepší letové vlastnosti než u Phönixu licenčně vyráběný Hansa-Brandenburg D.I „KD“ ze kterého byl přestavěn, nicméně výkon motoru se ukázal nedostatečný. Tento letoun, který nakonec přežil válku jako cvičný, byl v dubnu 1920 nabídnut Československu k odprodeji, nabídka však zůstala bez odezvy. Další prototyp 20.16 již poháněl silnější motor Austro-Daimler o výkonu 200 k (147 kW). Nosný systém byl ještě vylepšen, horní křídlo se nacházelo přímo na trupu a díky tomu se zlepšil výhled pilota. Letové zkoušky, které proběhly v dubnu a květnu 1917, však odborníky z k.u.k. Luftfahrtruppen o dobrých výkonech stíhačky příliš nepřesvědčily. To bylo také důvodem, aby konstruktéři Phönixu definitivně opustili „jedapůlplošníkovou“ koncepci křídel. Prototyp 20.16 se tedy dočkal dalších změn nosných ploch, změnil se profil i počet žeber horního křídla, které již mělo pro další Phönixy typický centroplán s horizontálním chladičem kapaliny nad náběžnou hranou. Celkově byla konstrukce nosného systému ještě více zpevněna. Trup byl tvořen přepážkami, příčkami i podélníky ze dřeva, potažený třívrstvou lakovanou překližkou s výjimkou plechových motorových panelů a montážních krytek. Od prototypu 20.16 si instalace motorů Hiero vyžádala prodloužení přídě o 200 mm, zadní část byla prodloužena o 250 mm na celkovou délku 6,75 m. Dvounosníková křídla i ocasní plochy byly potaženy plátnem. Zvláštním znamení oproti následujícím typům Phönixů bylo uspořádání vzpěr, které se při pohledu zpředu sbíhaly šikmo od spodní nosné plochy směrem k horní - u dalších typů byly rovnoběžné. Negativně nakroucená křidélka, která se nacházela pouze na horním křídle, byla z tenkých ocelových trubek.  První testy upraveného prototypu se uskutečnily při osobní účasti velitele k.u.k. Luftfahrtruppen Emila Uzelace v srpnu 1917. Vlastnosti letounu ho natolik přesvědčily, že ihned nařídil sériovou výrobu typu D.I dle vzoru 20.16, takže předběžně podepsaná objednávka na 120 letounů z března 1917, mohla být konečně naplněna. V srpnu zahájená sériová výroba plánovala splnění dodávky do konce roku, avšak poslední letouny z kontraktu byly dodány teprve v květnu 1918.

Na frontě.

Prvních 11 stíhaček Phönix D.I se však objevilo u vojska již v říjnu 1917 i když na frontu se dostaly teprve v prosinci kvůli nedostatku kulometů pro jejich vyzbrojení. Všechny stroje byly vybaveny motorem Hiero o výkonu 200 k (147 kW), avšak podle třech výrobních sérií 128.01-.31, 228.01-.55 a 328.01-.34 vždy od jiného výrobce (dle uvedeného pořadí výrobci Hiero, Osterreichische Fiat Werke a Breitfeld, Daněk a spol.). Po srovnávacích testech s letouny Albatros D.III (Oeffag) a Aviatik D.I, které proběhly v září 1917, prokázal Phönix D.I schopnost dosahovat vyšší rychlosti i stoupavosti vůči Albatrosu, což bylo důležité v převážně hornaté oblasti a lepší ovladatelnost ve srovnání s Aviatikem. I německý inspektorát vojenského letectva Idflieg vysmekl Phönixu poklonu:  Od počátku prosince 1917 byl D.I nasazován jako doprovod průzkumných letounů, některé stíhačky byly přestavěny na fotografický průzkum a z nich několik dostalo navíc silnější motor Hiero o výkonu 230 k (169 kW). O snadné ovladatelnosti nového Phönixu svědčili piloti, kteří neměli problém s přechodem na novou stíhačku z dvousedadlových cvičných strojů. Mezi další přednosti patřila pevná konstrukce nosných ploch, která umožnila bezpečný střemhlavý let, což byl naopak poměrně nebezpečný manévr u Aviatiků i Albatrosů. Díky těmto vlastnostem se Phönix D.I těšil oblibě zejména u začínajících pilotů.  Ozvaly se však i kritické hlasy. Hauptmann Adolf Heyrowsky například 10. ledna 1918 podal svému velitelství hlášení o sice dobré ovladatelnosti a stabilitě stroje, který se jistě osvědčil jako doprovodný letoun, nicméně za Oeffagy D.III série 153 i Aviatiky D.I z řady 138 zaostává a další výroba údajně není žádoucí. Kritikou na nedostatečnou rychlost, stoupavost a přehnanou stabilitu nešetřili také letci Flik 30J nebo piloti z elitní Flik 60J, kde s Phönixem létalo i rakousko-uherské stíhací eso Kurt Gruber (stroj 228.24). Jak se později ukázalo, Phönixy se přílišné stability na úkor obratnosti zbavily teprve u typu D.III, nicméně 1. srpna 1918 bylo ve výzbroji k.u.k. Luftfahrtruppen ještě 72 Phönixů D.I, což jistě svědčí o jeho nadprůměrných vlastnostech, zejména vzhledem k rakousko-uherským poměrům.

Další vývoj.

Díky zkušenostem z operačního nasazení perspektivního stroje, konstruktéři Phönix Flugzeugwerke urychlili další vývoj jehož výsledkem byl prototyp 20.18. Snížená hmotnost nové stíhačky o 130 kg, změna tvaru VOP a zkrácení trupu, přispěly k dosažení vyšších výkonů. 19. prosince 1917 dosáhl prototyp 20.18 výšky 5000 metrů za 19 minut, což znamenalo velké zvýšení stoupavosti ve srovnání s 29 minutami, které k dosažení stejné výšky potřeboval standardní D.I. Na základě těchto testů byla zahájena sériová výroba nového typu D.II.

Phönix D.I v Československu.

Po osamostatnění Československa na podzim roku 1918, byly na území nového samostatného státu zabaveny čtyři stíhačky Phönix - tři verze D.I (228.48, 328.04, 328.21) a jedna D.II, všechny neschopné letu. Stroj 228.48 sloužil za války u Flik 63J a 43J, číslo 328.04 tamtéž a jako fotoprůzkumný navíc u Flik 37P, kde havaroval po útoku italského stíhače. I když byla původně plánována oprava strojů 228.48 a 328.21, nakonec z ní sešlo. V Československém Leteckém sboru tedy nelétal letoun tohoto typu.

Phönix D.I byl rakousko-uherský stíhací dvouplošník používaný letkami k.u.k. Luftfahrtruppen během první světové války. Letoun vyráběla firma Phönix Flugzeugwerke AG a na jeho vývoji se podílel hlavní inženýr továrny Alfred Reimann a konstruktéři Edmund Sparmann a Leo Kirste.

凤凰D战斗机是奥匈帝国的凤凰飞机公司在第一次世界大战时研制的双翼战斗机,凤凰飞机公司原本是德国信天翁飞机公司在奥匈帝国的分公司,后来被奥国一名叫卡斯迪格里奥尼的金融家买下并改名为「凤凰飞机公司」,一战头两年凤凰飞机公司都生产德国信天翁公司和勃兰登堡公司受权生产的飞机,后来飞机设计师加布里埃尔加盟和基尔斯特以及德国勃兰登堡公司工程师亨克尔(就是后来德国亨克尔飞机公司的创办人)的指导而有了自家研发能力。


Historie výroby.

Podle nosnosti základního valníkového provedení 1,5 tuny měl přezdívku „polutorka“ (). První sériové vozy vyrobil Nižněgorodský automobilový závod (následně přejmenovaný na GAZ) v lednu roku 1932. Těmto vozům předcházela ještě montáž vozů z dílů dodaných z USA. Koncem roku 1932 už se vyrábělo 60 vozů denně. Na rozdíl od americké předlohy, na GAZ-AA byla zesílená konstrukce spojky, robustnější mechanismus řízení, byl instalován vzduchový filtr. Vozy montované od roku 1933 byly už kompletně ze sovětských dílů. Do roku 1934 byla kabina ze dřeva, následně už byla kabina kovová se střechou z umělé kůže. Při modernizaci v roce 1938 dostal automobil nový motor GAZ-MM o výkonu 37 kW, zesílené pérování, rekonstruované řízení a kardanovou hřídel. Vozidla od této modernizace jsou běžně označována jako GAZ-MM. Zvnějšku ale nejsou rozdíly viditelné. Proto je někdy typová řada označována jako GAZ-AA/GAZ-MM. Existovala také modifikace GAZ-AA se sklápěcí korbou, zpočátku označovaná jako GAZ-S1, později GAZ-410. Princip sklápění spočíval v tom, že materiál nasypaný v korbě byl rozložen takovým způsobem, aby převažoval korbu dozadu. Proti samovolnému vyklopení byla korba zajištěna zarážkou. Před sklápěním řidič pákou uvolnil zarážku a materiál převážil korbu dozadu. Po vypuknutí druhé světové války donutil nedostatek zastudena válcované oceli a některých dílů dodávaných subdodavateli výrobce k produkci zjednodušené verze vozidla. Tato verze označená jako GAZ-MM-V měla místo dveří jen plátěné kryty, blatníky byly jen z ohnutého místo lisovaného plechu, vůz neměl přední brzdy, měl jen jeden přední reflektor a bočnice byly pevné, neotevíratelné. V roce 1944 byla částečně obnovena předválečná podoba vozu. Montovaly se dřevěné dveře, takže kabina byla v kombinaci dřeva a kovu. V této podobě zůstala kabina až do ukončení výroby. Byly doplněny přední brzdy, otevíratelné bočnice a druhý přední reflektor. Poslední GAZ-MM vyjel z montážní linky v Gorkém 10. října 1949. Další rok ještě tento typ montovali v Uljanovsku, kde s výrobou začali v roce 1947. Celkově se tedy GAZ-AA vyráběl v Gorkém v letech 1932 až 1949, v moskevském závodě KIM 1933 až 1939, v Rostovském automontážním závodě 1939 až 1941. Bylo vyrobeno dohromady 985 000 kusů vozů GAZ-AA, případně GAZ-MM a odvozených typů.

Charakteristiky konstrukce.

Automobil byl konstrukčně nekomplikovaný a výrobně propracovaný. Konstrukce odpovídala klasickému uspořádání doby vzniku, tedy konci dvacátých let dvacátého století. Podvozek byl z úhelníků, pevné nápravy, motor vpředu poháněl zadní kola. Vzhled kabiny byl shodný s osobním automobilem GAZ-A. Zvláštností konstrukce bylo zavěšení zadní nápravy a rozvodovky se zakrytovanou kardanovou hřídelí. Příliš složitá konstrukce měla krátkou životnost a i zavěšení přední nápravy se rychle opotřebovávalo vlivem sil při brždění. Motor byl ale nenáročný a snadno opravitelný. Zásluhou nízkého stupně komprese (4,25:1) mohl spalovat nízkooktanový benzín i různá náhradní paliva. Krátkou životnost měla spouštěcí soustava startéru a akumulátoru. Ve skutečném provozu se vozy často startovaly „zahnutým startérem“, tedy klikou. V počátcích výroby byl také v SSSR naprostý nedostatek vhodných pneumatik. Dostupné pneumatiky vydržely sotva 8 až 9 tisíc km ve srovnání s plánovanými dvaceti tisíci km. Rozměr kol byl 6,00 – 520. Podvozek GAZ-AA byl využit jako základ mnoha modifikací jak vojenských, tak civilních: generátorové stanice, radiostanice, pojízdné dílny, laboratoře, cisterny k zásobování palivem, sanitky. Agregáty GAZ-AA posloužily také při konstrukci mnoha typů vojenské techniky, jako byly lehké tanky, obrněné automobily BA-6 a BA-10, nebo dělostřelecké tahače.

GAZ-AA () byl sovětský lehký nákladní automobil. Vznikl roku 1932 na základě licence amerického vozu Ford AA z roku 1930.

GAZ-AA()是以美国的福特AA型卡车为原型,苏联所生产的货车。生产由高尔基汽车厂负责。第二次世界大战中也做为军用卡车来使用,或是加装防空武器后做为防空车辆。因为其1.5吨的载重量,而有POLUTORKA(,也有1.5的意思)的暱称。


Anatomie.

Most je součástí mozkového kmene. Leží před mozečkem a prodlouženou míchou, od které ho odděluje rýha, z níž vystupují hlavové nervy VI-VIII. Na rozhraní mostu a prodloužené míchy leží přední a zadní kochleární jádra a více vpředu a mediálně jádra vestibulární statoakustického nervu ("medialis, lateralis, superior et inferior").

Dráhy mostu.

Most má spoje vedoucí do mozečku ("fibrae pontis transversae"), procházejí jím také vzestupné lemniskové dráhy ("propriorecepční lemniscus medialis, sluchové corpus trapezoideum a lemniscus lateralis"), dráhy spinothalamická a spinocerebelární a fasciculus longitudinalis medialis, který je asociační kmenovou dráhou.

Fyziologie.

Varolův most je přítomen pouze v mozku savců. Ovládá některé reflexivní činnosti – u člověka konkrétně slzení, slinění a reflex zužování zornice. Navozuje také tzv. REM fázi spánku – úseky, kdy dochází k rychlému pohybu očí (Rapid eye movement) a zdají se sny.  Most řídí zejména tyto funkce:

Rohovkový reflex.

Způsobí ho mechanické podráždění působící na řasy, víčka, spojivky a rohovku. Je vyvolán díky dostředivým vláknům V. hlavového nervu ("n. trigeminus") a odstředivými (z mozku vedoucími) motorickými vlákny VII. hlavového nervu ("n.facialis"), které inervují m. orbicularis oculi. Jednostranný podnět způsobí oboustranné zúžení oční štěrbiny. Jedná se o nepodmíněný reflex, který se může ale změnit v podmíněný. Pak jakýkoli předmět blížící se k oku vyvolá rohovkový reflex.

Okulokardiální reflex.

Jedná se o reflex, který způsobí zpomalení tepu při stlačení očních bulbů a je zprostředkován prodlouženou míchou. Může se použít v rámci první pomoci např. při fibrilacích srdce. Dojde přitom k podráždění větví vagu, které zpomalí srdeční činnost (negativní chronotropní vliv).

Řízení dýchání.

Dýchání podléhá volní kontrole mozkové kůry, která skrze kortikospinální dráhy ovlivňuje motoneurony dýchacích svalů v míše. Mimo toto řízení ještě existuje automatická regulace z ústředí v prodloužené míše a mostu. Rytmické střídání vdechu a výdechu je možné kvůli aktivaci jedné skupiny dýchacích svalů a útlumu druhé. To je možné jen díky reciproční inervaci, kdy aktivace jednoho míšního motoneuronu způsobí současně přes inhibiční interneuron útlum druhého motoneuronu, který ovládá antagonistický sval. Dechové centrum má v prodloužené míše přední a zadní část. Ze zadního oddílu vycházejí v blízkosti nc. tractus solitarii zkříženě vzruchy k motoneuronům (C3-C5) nervus frenicus ("bráničního nervu"). Normálně je dýchání regulováno dostředivými vagovými vlivy a impulsy z vyšších částí mozkového kmene, k nimž patří:  Vdechové neurony vysílají série signálů v intervalech 12-15 sekund/min, kdežto výdechové (exspirační) neurony se samy spontánně nevybíjejí a podráždí se až příchodem vzruchů z různých zdrojů. Tyto děje závisí na řadě podmínek, předně na "pH krve" a nasycení krve kyslíkem. Snížení tlaku kyslíku v krvi tlumí činnost dýchacího centra, které je jednou z vůbec nejcitlivějších mozkových struktur, na tento krevní plyn. Naopak překyselení organizmu ("acidóza") nebo jeho "celková hypoxie" způsobí skrze aferentní vlákna z chemoreceptorů stimulaci dechového centra.

Patologie mostu.

K typickým poruchám mozkového kmene patří "alternující hemiplegie" u prodloužené míchy "hypoglosová" (postihující XII. hlavový nerv), u mostu "trigeminová a abducentová" (V. a VI. hlavový nerv), které jsou provázeny příznaky stejnostranné obrny daného hlavového nervu a protistranné obrny končetin. Při poškozeních zadních částí mostu jsou poškozena jádra hlavových nervů, při předních poškozeních pak pyramidové dráhy. Poškození hlavových nervů (díky těmto jádrům) pak vyvolá motorické poruchy:  Rozsáhlé poškození mozkového kmene vede (podle druhu a výšky uložení) ke složitým poruchám nepodmíněných, životně důležitých reflexů, které řídí základní funkce krevního oběhu a dýchání. Při oboustranném poškození se objevují příznaky "bulbární paralýzy", které mohou vést až k úplné zástavě dechu a srdeční činnosti, při kterých nastává smrt.

Varolův most (latinsky "pons Varoli") je částí zadního mozku (rhombencephalon). Je umístěn v dolní části mozku a bezprostředně navazuje na prodlouženou míchu. Z druhé strany na něj navazuje střední mozek. Tyto 3 části dohromady tvoří tzv. mozkový kmen – jím procházejí všechny dráhy nervů z mozku do míchy.

桥脑(拉丁语: Pons)是人和两足动物小脑腹面的特有构造。


Dětství.

Už od útlého dětství trpěl revmatismem, stejnou chorobou trpěla také řada jeho příbuzných (včetně matky, která nakonec skončila připoutána na invalidní vozík). Bez ohledu na to byl od samotného narození velmi divokým dítětem, které nebylo snadné udržet na uzdě. V osmi letech si při hře se řezačkou slámy uřízl konečky dvou prstů levé ruky. Však doktor mu je přišil zpět, oba prsty dobře srostly a tato nehoda se obešla bez následků. Miloval jízdu na koni a přírodu vůbec.  Díky nehodě se řezačkou nicméně došlo k jisté změně Rooneyho charakteru. Stal se pokornějším a poslušnějším, naučil se lépe kontrolovat vlastní divokou náturu. Díky tomu z něj mohl vyrůst odvážný velitel, který však nikdy příliš nehazardoval se životy svých podřízených, protože o veškerém svém rozhodnutí vždy velmi pečlivě přemýšlel.

Vzdělání.

Rooney pocházel z dobré rodiny a proto se mu také dostalo kvalitního vzdělání. První jeho učitelkou byla přirozeně jeho matka Mary Anna Custis Lee. Vynikal ve francouzštině i řečtině, nicméně s jinými předměty se potýkal s nechutí. Zřejmě proto, že jeho živá povaha se nedala utlumit natolik, aby se mohl na studium soustředit. Studoval na soukromé škole v New Yorku a jeho snem bylo dostat se na vojenskou akademii ve West Pointu, což ovšem zůstalo snem nenaplněným, protože podle pravidel nesměli ve stejnou dobu navštěvovat tuto školu dva bratři. Proto nastoupil na Harvard, kde studoval práva. Avšak toto studium jej nijak neuspokojovalo a vynikal zde pouze jako schopný sportovec a také zakladatel diskusních kroužků, ne už jako student. Nepřestal toužit po vojenské kariéře a nakonec opustil universitu po třech letech, aniž by ji dokončil a roku 1857 vstoupil do armády.

Rodina.

V roce 1857 nastala v Rooneyho životě také další změna. Zasnoubil se se vzdálenou sestřenicí Charlottou Wickham, kterou velice miloval. A také zemřel jeho dědeček George Washington Parke Custis, který odkázal každému ze svých tří vnuků dům s pozemky. Rooney získal farmu White House, na které si Rooneyho praprababička Martha Washingtonová brala svého druhého muže George Washingtona.  Po dvouletém zasnoubení a dvou letech v armádě rezignoval, vrátil se domů, oženil se a začal zde farmařit. Roku 1860 se mladým manželům narodil syn Robert E. Lee. Nicméně toto rodinné štěstí nevydrželo příliš dlouho, protože vypukla americká občanská válka.

Válka.

Začínal v hodnosti kapitána s 9. virginským jízdním plukem. Jak jinak, než u kavalérie. U něj to dotáhl až na plukovníka. Muži jej měli rádi pro jeho laskavost, inteligenci a smysl pro humor. Taky možná proto, že nezapomínal tváře ani jména a znal osobně každého z nich. Přinejmenším dokud nepovýšil na brigádního generála a nezískal ke svému pluku další tři. Byl na kavaleristu snad až příliš veliký, měřil zhruba 196 centimetrů a vážil bezmála 100 kg. Zřejmě také proto jej všichni zahrnovali respektem. Jako velitel kavalérie byl uvážlivý a ze všech svých sil se staral nejen o své muže, ale i o koně. Uvědomoval si velmi dobře, že kavalérie bez koní není žádnou kavalérií.  Koncem roku 1862 zemřela Rooneyho mladší sestra Annie, následně také jeho malý syn, dcera, která zemřela v pouhých sedmi týdnech a v neposlední době přišel o svůj dům, který shořel do základů. 9. 6. 1863 byl on sám vážně raněn do nohy v bitvě u Brandy Station a uzdravit se měl v domě rodiny své ženy. Nicméně poté, co celá konfederační armáda vytáhla směrem ke Gettysburgu, obsadila tuto část Virginie seveřanská armáda a Rooney byl zajat. Následujících devět měsíců strávil jako válečný zajatec ve federálním vězení. A přímo tam zjistil nemilou skutečnost, že zemřela Charlotta. Stal se vdovcem v pětadvaceti letech. Na jaře byl propuštěn při výměně zajatců a vrátil se ke své jízdě. S ní zůstal až do kapitulace.

Poválečná doba.

Rooney Lee byl pardonován jako ostatní konfederační generálové a živil se nadále jako farmář. Postavil znovu svůj dům a zapojil se do politiky. Založil zemědělskou školu a v politice to dotáhl až do senátu. Znovu se oženil s Mary Tabb Bolling a z jejich pěti dětí přežili dva synové dětství. Robert E. Lee III vystudoval práva a George Bolling Lee medicínu.  Generál W. H. F. Lee zemřel v čtyřiapadesáti letech. Pohřben je v Lee-Chappel spolu se svou rodinou.

William Henry Fitzhugh Lee (31. května 1837 – 15. října 1891), častěji znám jako Rooney Lee, byl druhým ze tří synů generála Roberta Edwarda Lee a zároveň třetím z celkem sedmi jeho dětí. Během Americké občanské války bojoval jako generál na straně Konfederace.

威廉·亨利·菲茨休·李(William Henry Fitzhugh Lee,1837年-5月31日-1891年-10月15日),美国军人、政治家,民主党人,曾任美国众议院议员(1887年-1891年)。


Princip.

Zařízení na palubě letadla vypočítá šikmou vzdálenost mezi letadlem a pozemním zařízením na základě měření časové prodlevy mezi odesláním radiového signálu z letadla, jeho zpracováním a přeposláním pozemní stanicí a zpětným doručením přístroji na palubě letadla.

Technický popis.

DME pracuje v pásmu 960 až 1215 MHz. Dotazovače mohou vysílat celkem ve 126 kanálech v rozsahu 1025 až 1150 MHz. Pozemní stanice DME je schopna najednou obsluhovat až 100 letadel. Případnému přetížení je zabráněno snížením citlivosti přijímače při dosažení 90% obslužné kapacity. Dotazovače odhadují vlastní dotaz, podle stabilního času této odezvy. Odezvy od ostatních letadel jsou maskovány časovým oknem. Přijímač dotazovače je schopen pracovat ve dvou režimech. Aby bylo možné měřit i velmi krátké (nulové) vzdálenosti, má pozemní stanice definovanou dobu zpoždění 50 μs mezi přijetím dotazu a odesláním odpovědi. Kmitočet vysílání dvojic pulsů dotazu je 150/s pro režim vyhledávání a 30/s pro režim sledování.  DME odpovídač vysílá svojí identifikaci v morse code, tak že vysílá dvojice s kmitočtem 1350/s. Tato frekvence je pak slyšitelná ve sluchátkách a odpovídač tak může být identifikován.

Formát dotazu.

Dotazovač vysílá dva impulsy s roztečí buď 12 μs pro kanály X a nebo 36 μs pro kanály Y. Tím je rozšířen efektivní počet kanálů na 252. (1X, 1Y, 2X, 2Y atd. až 126Y)

Formát odpovědi.

Odpovídač přijatou odpověď přeloží podle následujícího systému; Odešle odpověď na dotaz X s roztečí 12 μs na frekvenci Fo = Fd – 63 pro kanály s číslem 1 -63 a na frekvenci Fo=fd – 63 pro kanály 64-126. Odpovědi na dotazy v kanálech Y jsou vysílány s roztečí 30 μs na frekvencích Fo = Fd + 63 pro kanály 1-63 a na frekvencích Fo = Fd – 63 pro kanály 64-126.  U dotazovače může proto být dotaz vysílán na dvou kanálech. Ale odpovídač má na každém kmitočtu jen jeden kanál.

Přesnost a dosah.

Teoretická přesnost měření je lepší než 400 m nebo 0,25 % (větší z těchto hodnot) běžně ale 0,93km, dosah je 370 km ve výškách 22900m.

DME (Distance Measuring Equipment) je zařízení používané v letectví pro určení šikmé vzdálenosti mezi letadlem a pozemním zařízením.

测距仪(英语:Distance Measuring Equipment,简称DME)是一种通过无线电测量飞行器到导航台距离的装置。DME工作在超高频段,分机载设备和地面设备两部分。基本工作原理是:机载设备发射一个脉冲信号,地面设备接收到该信号后返回给机载设备一个应答信号。机载设备根据发射信号和接收到应答信号的时间差,就可以结合无线电波的速度算出飞行器与地面台站的距离。


Historie.

Původ názvu města.

První zmínka pochází z roku 1252, kdy oblast u místní řeky koupil německý šlechtic Herbord s svým bratrem Laurentiusem. Herbordůn syn Blaise Cserei zdědil v roce 1313 celý majetek a pojmenoval osadu po sobě. V průběhu dějin město získalo latinský název "Villa Blasii" a maďarský "Balázsfalva".

Stručná historie.

Původně vznikla osada jako místo pro dvacet rodin. Během 17. století byla vesnice několikrát vypleněna Turky. Centrem místní řeckokatolické církve se Blaj stal v roce 1687, kdy na úkor Turecka získalo vliv v tehdejším Sedmihradsku Rakouské císařství. Zlom v historii města přišel v roce 1737, kdy bylo biskupství řeckokatolické církve přesunuto z Făgăraș právě do Blaje. Nastal rychlý rozvoj osady, která získala už v roce 1739 městská práva. První rumunsky vyučující škola byla otevřena právě zde v roce 1754. Blaj se stal také jedním z prvních míst, kde se začala rumunština zapisovat latinkou místo cyrilice a taktéž město bylo u začátků rumunského národního obrození. Působil zde Inocențiu Micu-Klein a jeho následovníci Samuel Micu, Gheorghe Șincai, Petru Maior a Ion Budai Deleanu, kteří se zasloužili o osvícení rumunské kultury. V roce 1848 proběhly ve městě velké bouře proti připojení Sedmihradska k tehdejším Uhrám.  Těžkou ránu pro město znamenal komunisty nařízený zákaz Řeckokatolické církve v Rumunsku v roce 1948. Řeckokatolická akademie byla uzavřena a Ústřední knihovna zničena. Místní inteligence byla rozptýlena po celém Rumunsku. Došlo i na zatýkání kněží a na nucené deportace.

Hospodářtví.

Region je známý produkcí bílého vína. Kromě tradičního dřevozpracujícího průmyslu je rozvinut i strojírenský průmysl. V roce 2007 zde otevřela pobočka německé firmy Robert Bosch "Bosch Rexroth AG" zcela novou výrobní halu produkující lineární techniku.

Doprava.

Město leží na státní silnici DN 14B (spojení Bukurešť – Kluž – Oradea) a silnici DN 7 (spojení Arad – Temešvár). Železnice vedoucí z Bukurešti prochází městem a vede dál do maďarské Budapešti a rakouské Vídně. Nejbližší letiště jsou v Sibiu (60 km), Kluži (100 km) a Târgu Mureș (75 km).

Blaj (maďarsky: "Balázsfalva"; německy: "Blasendorf") je město v župě Alba (v rumunském Sedmihradsku), středisko rumunské řeckokatolické církve. V roce 2011 mělo 20 630 obyvatel.

布拉日(罗马尼亚语: Blaj[blaʒ]; 匈牙利语: Balázsfalva; 德语: Blasendorf;),罗马尼亚中部阿尔巴县辖市。总人口20,758。


Pravděpodobnost výhry.

Šance na výhru v loterii ovlivňuje několik faktorů: celkový počet možných čísel, počet tažených čísel, zda je důležité i pořadí tažených čísel, zda se čísla po tahu vracejí zpět do osudí.  V populární loterii 6 ze 49 (např. Sportka) je v osudí 49 čísel, táhne se 6 čísel a jejich pořadí není důležité. Pravděpodobnost hlavní výhry je přibližně 1 ku 14 milionům (přesně 1 : 13 983 816). Pokud hráč bude hrát jednou týdně, pak může výhru očekávat průměrně jednou každých 13 983 816 týdnů (asi 269 000 let).  Nejvyšší výhra všech dob padla v dubnu 2012 v americké loterii Mega Millions, v přepočtu 12 miliard korun si rozdělili tři výherci. V Česku byla nejvyšší výhra dosažena v květnu 2015 ve hře Eurojackpot, kdy sázející z Pardubického kraje vyhrál 2,466 miliardy korun. Předtím byla rekordní výhra v ČR ta ze dne 3. 11. 2013, kdy si sázející z Chrudimska přilepšil díky hře Sportka o 400 milionů korun.

Loterie v Československu.

Československá státní loterie.

Myšlenka zavést v Československu novou státní loterii počala být realizována v lednu 1957. Tiskem losů byla pověřena Státní tiskárna cenin v Praze. První losy byly prodávány obyvatelstvu od 20. března 1957. Veřejné slosování proběhlo v pondělí 10. června 1957 v sále Závodního klubu spojařů v Praze na Vinohradech.

Přehled jednotlivých emisí.

Číslo emise – datum slosování – místo slosování – spolupořadatel Herní plán výher: 16 prémií po 50 000 Kčs, 16 výher po 20 000 Kčs, 32 výher po 10 000 Kčs, 128 výher po 5 000 Kčs, 160 výher po 2 000 Kčs, 800 výher po 1 000 Kčs, 1 600 výher po 500 Kčs, 16 000 výher po 50 Kčs, 320 000 výher po 10 Kčs  Herní plán výher: 1 prémie 250 000 Kčs, 12 hlavních výher po 100 000 Kčs, 12 hlavních výher po 50 000 Kčs, 12 hlavních výher po 20 000 Kčs, 12 hlavních výher po 10 000 Kčs, 60 hlavních výher po 5 000 Kčs, 360 výher po 1 000 Kčs, 4 800 výher po 100 Kčs, 240 000 výher po 10 Kčs Změna vzhledu losů – namísto vyobrazení spolupořádajících podniků jsou na čelní straně losů podobizny slavných osobností Československých dějin. Změna herního plánu výher: 1 prémie 300 000 Kčs, 3 hlavní výhry po 100 000 Kčs, 6 hlavních výher po 50 000 Kčs, 12 hlavních výher po 20 000 Kčs, 12 hlavních výher po 10 000 Kčs,60 hlavních výher po 5 000 Kčs, 240 výher po 1 000 Kčs, 12 000 výher po 100 Kčs, 12 000 výher po 100 Kčs, 12 000 výher po 50 Kčs, 240 000 výher po 10 Kčs Podle rozhodnutí ministerstva financí čj. 153/20 736/1990 byla vedením Československé státní loterie pověřena Správa Československé státní loterie, 106 00 Praha 10, Ostružinová 3/2936.  Změna vzhledu přední části – vyobrazení živočichů, byl snížen náklad na 800 000 kusů losů. Změna herního plánu výher: 1 prémie 1 000 000 Kčs, 2 výhry po 100 000 Kčs, 4 výhry po 50 000 Kčs, 8 výher po 10 000 Kčs, 16 výher po 5 000 Kčs, 80 výher po 1 000 Kčs, 3200 výher po 100 Kčs, 8 000 výher po 50 Kčs, 32 000 výher po 20 Kčs, 160 000 výher po 10 Kčs celkem 203 311 výher za 4 600 000 Kčs. Velikost losů: 120 × 70 mm. V roce 1992 bylo ukončeno vydávání Československé státní loterie.

Věcná loterie.

Ke dni Československých železničářů 1982 "pořadatel:" Federální ministerstvo dopravy Praha, Na příkopě 33 Povolena výnosem ministerstva financí ČSR čj. 153/5.441/1982 ze dne 5. 4. 1982 "slosování:" 4. října 1984 ve 14. hodin v Ústředním kulturním domě železničářů v Praze 2,náměstí Míru 9 "herní plán výher:" 1555 výher v celkové hodnotě 370 500 Kčs, 1. cena automobil Škoda 120LS, 2. cena automobil Škoda 120L, 3. až 6. cena zboží podle volného výběru v ceně 10 000 Kčs, 7. až 10. cena zboží podle volného výběru v ceně 5 000 Kčs atd. "počet vydaných losů:" 300 000 ks "velikost:" 120 × 68 mm "cena losu:" 3 Kčs  Středočeský krajský výbor Svazu Československo-sovětského přátelství "pořadatel:" Středočeský krajský výbor Svazu Československo-sovětského přátelství Povoleno výnosem MF ČSR čj. 153/4940/85 ze dne 25. 3. 1985. "slosování:" 29. září 1985 v Nymburce v Tělovýchovném středisku Jana Švermy u příležitosti Spartakiády družby "herní plán výher:" 1001 cen v celkové hodnotě 260 818 Kčs, 1. cena osobní automobil Škoda Garde, 2. cena obývací stěna Ještěd, 3. cena barevný televizor ČSSR, 4. cena automatická pračka PAC, 5. cena magnetofon B 115 atd. "počet vydaných losů:" 200 000 ks "velikost:" 130 × 78 mm "cena losu:" 5 Kčs  Okresního výboru Národní fronty v Kladně "pořadatel:" Národní fronta Kladno "slosování:" 6. září 1987 "velikost:" 120 × 70 mm "cena losu:" 5 Kčs  Dnů Třineckých hutníků "pořadatel:" Dům kultury ROH TŽ VŘSR Třinec Povoleno min. financí, cen a mezd ČSR čj. 153/1. 199/89 ze dne 31. ledna 1989 "slosování:" 3. září 1989 v 17.30 hod. ve sportovním areálu TJ TŽ VŘSR v Třinci "herní plán výher:" 150 výher v celkové ceně 74 845,– Kčs, 1. cena osobní automobil Fiat 126P, 2. cena lednička 210 l, 3. cena přenosný TV Merkur, 4. cena kazetový magnetofon, 5. cena elektrická vrtačka atd. "počet vydaných losů:" 30 000 ks "velikost:" 130 × 70 mm "cena losu:" 5 Kčs

Loterie Československého červeného kříže.

Loterie Československého červeného kříže 1984 "pořadatel:" Červený kříž Povoleno výnosem ministerstva financí ČSR dne 11. dubna 1983 čj. 153/5.105/1983 na období od 1. ledna do 31. prosince 1984. "herní plán výher:" 860 710 výher v hodnotě 10 430 200 Kčs, 8 hlavních výher – osobní auto "počet vydaných losů:" 5 000 000 ks "velikost:" 240 × 55 mm, skládaný "cena losu:" 5 Kčs  Loterie Československého červeného kříže 1986 "pořadatel:" Červený kříž Povoleno výnosem ministerstva financí ČSR dne 11. dubna 1985 čj. 153/4 719/1985 na období od 1. ledna do 31. prosince 1986. "herní plán výher:" 860 688 výher v hodnotě 10 441 000 Kčs, 8 hlavních výher – osobní auto "počet vydaných losů:" 5 000 000 ks "velikost:" 240 × 55 mm, skládaný "cena losu: "5 Kčs  Loterie Československého červeného kříže 1991 "pořadatel:" Červený kříž Povoleno výnosem ministerstva financí, cen a mezd ČR dne 7. června 1990 čj. 153/9 232/1990 na období od 1. ledna do 31. prosince 1991. "herní plán výher:" 1 204 964 výher v hodnotě 15 070 000 Kčs, 12 hlavních výher – osobní auto "počet vydaných losů:" 7 000 000 ks "velikost:" 140 × 50 mm, skládaný "cena losu: "5 Kčs

Loterie je hra, ve které hráč vsadí určitou finanční částku a snaží se uhádnout čísla, která budou vytažena z osudí. Počet čísel v osudí i počet tažených čísel je pevně dán. V Česku se nejstarší a nejpopulárnější loterie nazývá Sportka, jedná se o tipování 6 čísel ze 49.

彩票又称为彩券,是指运用在博彩中,印有号码图形或文字供人们填写、选择、购买并按特定规则取得中奖权利的凭证。英国《不列颠百科全书》解释为“通过抽签摇彩,凭机会在一定范围的人们中分配奖品或奖金”。当今世界上共有110多个国家在发行彩票,按特征分类主要有传统型彩票(例:爱国奖券)、即开型彩票(例:刮刮乐)、乐透型彩票(例:大乐透)、数字型彩票(例:三星彩)和透透型彩票(例:运动彩券),前两者为被动型的,后三者为主动型的。现行世界上彩票主要由政府当局或机构组织两种形式。


Historie.

V době vlády Římanů vedla silnice z přístavu "Setantian" do "Nese" asi dva kilometry na sever od Prestonu. V roce 705 byl na pozemku poblíž řeky Ribble zřejmě postaven kostel. Později přešel tento pozemek do vlastnictví katedrály v Yorku a později byl vrácen zpátky do majetku místní farnosti. Z této situace bývá odvozován název města ("priest" anglicky kněz) – "Priest's Town" – Preston. Další varianta uvádí, že název města je dovozen od založení převorství Svatým Wilfredem poblíž řeky Ribble.  Strategická poloha města, téměř přesně uprostřed mezi Glasgow a Londýnem, vedla k tomu, že se v okolí Prestonu odehrály důležité bitvy, hlavně v období občanské války (1643) a první jakobínského povstání kdy bitva u Prestonu roku 1715 znamenala jejich celkovou porážku. Město bylo i jedním z nejvýznamnějších přístavů Lancashire.  V 19. století vlivem průmyslové revoluce prošel Preston změnou z tržního města na průmyslové centrum. Vynález nepřetržitě spřádajícího stroje (jeho konstruktérem byl Richard Arkwirt a sestrojil ho v Prestonu) umožnil příst bavlnu i ve městech na severu Anglie. Preston byl druhým anglickým městem po Londýnu osvětlený roku 1815 plynovými lampami.

Obyvatelstvo.

Podle výsledků sčítání obyvatel z roku 2001 je 75,1% obyvatel křesťanů (mnoho z nich katolíků), 9,8% bez vyznání a 8,2% muslimů. Hindové tvoří asi 2,6% a sikhové asi 0,6% obyvatel, což řadí Preston na první místo v podílu občanů těchto vyznání v severozápadní Anglii. Ve městě působí malá skupina mormonů, která zde má dlouhé historické kořeny již od roku 1837. Téměř dvě procenta obyvatel města uvedly jako své rodiště jednu ze zemí Evropské unie mimo Velkou Británii.

Správa.

Preston se po správní reformě roku 1835 stal samosprávným městem. V roce 1888 se stal statutárním městem. V roce 1974 když byl tento status zrušen, stal se Preston součástí většího nemetropolitního distriktu Preston. Jižní část tohoto distriktu je většinou hustě zabydlena, zatímco severní část si uchovala venkovský ráz.  Volby do rady města se konají každý rok. Volební obvody jsou zastoupeny v radě třemi zástupci, z nichž vždy jedno místo je předmětem voleb. Preston je rozdělen do tří volebních obvodů do parlamentu - Preston, Ribble Valley a Fylde.

Ekonomika.

Preston je hlavním centrem průmyslu obrany vzdušného prostoru. Společnost BAE Systems má dva montážní závody na okraji města. Pivovarnická společnost Inbev vlastní několik místních pivovarů. V ulici "Strand Road" se nachází největší distribuční centrum dopravní společnosti Alstom.  Dodavatel zboží pro obchodní řetězec Spar na severu Anglie "James Hall and Co" má svoji centrálu v oblasti "Ribbleton" i když se má v krátké době stěhovat do nové budovy, která bude jednou z největších staveb v Prestonu, na "Bluebell Way". Dalšími důležitými zaměstnavateli jsou společnosti finančního sektoru – konzultační společnosti, pojišťovny a advokátní společnosti.  V Prestonu existují dvě velká nákupní centra, "Fishergate Centre" a "Mall", obě prošla v letech 2006 a 2007 nákladnou rekonstrukcí.

Doprava.

Obchvat Prestonu, otevřený 5. prosince 1958, byl první dálnicí Velké Británie a nyní je částí dálnice "M6". Byl vybudován, aby odlehčil dopravní provoz ve městě působený návalem turistů směřujících do Blackpool a Lake District. Dalšími dálnicemi v dosahu města jsou "M61" směřující přes Bolton do Manchesteru, "M65" přes Blackburn do Colne a "M55" do Blackpoolu.  Prestonské železniční nádraží je důležitou stanicí na West Coast Main Line se spoji do Londýna, na jihovýchod a do Glasgow. Preston je také centrem železniční dopravy na severozápadu s místními spoji do Blackpoolu, Lancasteru, Blackburnu, Leedsu, Wiganu, Boltonu, Manchesteru a Liverpoolu.  Původní Prestonský přístav se od roku 1988 přestavuje na komerční a obytný komplex. Doky už nejsou používány pro obchodní lodě, protože nejsou schopny pojmout moderní velká plavidla a voda je zamořena zelenou vodní řasou. Na severním břehu řeky Rible se nachází malé přístaviště pro výcvikové kursy.  Preston se může pochlubit rozsáhlou autobusovou dopravní sítí. Mezi hlavní tři dopravce patří "Preston Bus", "Stagecoah" a "John Fishwick & Sons". Dálkové autobusové spoje zabezpečují společnosti Stagecoach Express, National Express, Eurolines a Megabus a všechny využívají prestonské autobusové nádraží. Preston byl jedním z prvních měst ve Velké Británii, které měly autobusové zastávky vybaveny technologií využívající satelitní navigace a GPS umožňující určit přesný čas a cílovou stanici příštího autobusu.  V bezprostředním okolí města se nacházejí dvě malá letiště "Warton Aerodrome" a "BAE Samlesbury", obě ale neslouží pro komerční lety. Nejbližšími letišti v okolí Prestonu pro běžné cestující tak jsou Letiště Blackpool, 30 km na západ a Letiště Manchester 60 km na jihovýchod.

Vzdělání.

V Prestonu sídlí Univerzita centrálního Lancashire (původně Prestonská polytechnika). Je šestou největší univerzitou v zemi a navštěvuje ji 33 000 studentů. Další důležité školy v Prestonu jsou "Preston College" – specializovaná na odborné kurzy a další vzdělání dospělých, "Cardinal Newman College", "Royal Preston Hospital" – fakultní nemocnice, "Runshaw College" a "Myerscough College" – zemědělská škola.

Sport.

Preston je známý svým fotbalovým klubem Preston North End FC (jeden ze zakladatelů anglické fotbalové ligy a první anglický fotbalový mistr) a Národním fotbalovým muzeem nacházejícím se na fotbalovém stadiónu "Deepdale". Tento stadión je nejstarším trvale používaným profesionálním fotbalovým hřištěm na světě.  Cyklistické závody na dráze jsou pořádány v "Preston Arena". Prestonský horolezecký klub má v současnosti již více než 70 letou historii.

Turistické atrakce.

Hlavní turistickou atrakcí Prestonu je zřejmě kostel "St Walburge", navržený Josefem Hansomem, který se může pochlubit nejvyšší, 94 m vysokou, kostelní věží v Anglii (mimo katedrál). Dále se zde nachází mnoho historických budov v centru města a jeho okolí – "Miller Arcade", radnice, "Harris Building", "St. John's Minster" a "Fishergate Baptist".  Muzea:

Preston je město a nemetropolitní distrikt v anglickém hrabství Lancashire na řece Ribble. Preston obdržel status města (city) roku 2002 a stal se padesátým anglickým městem v padesátém roce vlády královny Alžběty II. Podle výsledků sčítání obyvatel z roku 2001 měl celý distrikt 335 000 obyvatel a město samotné 130 000.

普雷斯顿(英语:Preston),是英格兰兰开夏郡(Lancashire)郡治所在地。位于英格兰西北部,国际大都市曼彻斯特和利物浦旁边。普雷斯顿于2002年获得城市地位,城市人口数量为131000人,普雷斯顿大市人口为313322人。是英格兰西北部第三大城市,其悠久的历史可追溯到1179年。英国中央兰开夏大学坐落在此。普雷斯顿市同时也是北英格兰最受人钟爱的城市之一,该市是北英格兰重要而繁华的商业、购物和娱乐中心。


Pojmenování.

Původní jméno sítě bylo OICQ ("Open ICQ" nebo "Oh, I Seek You"). Protože ale název porušoval obchodní známku programu ICQ a také proto, že ani program ani protokol nejsou „open“, přejmenoval se na QQ.  QQ může symbolizovat dvě plačící oči, pro něž je tato dvojice písmen používána v japonských emotikonách. Dalším možným důvodem vzniku bylo, že písmena QQ v mandarínské čínštině znějí podobně jako mandarínský výraz pro tučňáka, který byl původně ve znaku.

Používání.

QQ má odhadem na 160 miliónů uživatelů v Číně. Rekordu v počtu současně přihlášených uživatelů bylo dosaženo 5. března 2005, kdy bylo na hlavním čínském serveru najednou přihlášeno 9 miliónů uživatelů.  Používání mimo Čínu je velmi omezené, jedinou výjimku tvoří Jihoafrická republika, kde je QQ používáno poslední dva až tři roky a dokonce inspirovalo místní hudební skupinu The Finkelsteins k napsání písně „QQ Me“. Dále je QQ používáno lidmi, jež z nějakého důvodu chtějí komunikovat s lidmi žíjicími v Číně. Příkladem mohou být zahraniční studenti, kteří se učí čínštinu.  V roce 2006, poté co došlo k zemětřesení poblíž Hengchunu a byly poškozeny podmořské kabely, došlo k dalšímu upevnění pozice tohoto instant messagingu v Číně.

Vývoj.

QQ bylo vyvíjeno od února roku 1999 firmou Tencent Inc. Jako historicky první instant messangin obsahoval nejen samotný chatovací program, ale i chatovací místnosti, hry, avatary, seznamku a další. Většina z těchto služeb byla zdarma, což byl společně s jednoduchým používáním také jeden z důvodů, proč se QQ stalo během krátkého času nejpopulárnější im službou v Číně.  Aktuální verze klienta se jmenuje QQ2007. Tencent uvolňuje nové verze pravidelně při různých významných příležitostech, jako jsou čínský nový rok nebo Olympijské hry.  Oficiální QQ klient běží pouze pod operačním systémem Microsoft Windows, uživatelé Linuxu mohou využívat například klienta Pidgin s pluginem QQ, také pro Mac OS X existují klienti. Webové rozhraní, které je založeno na AJAXU, se v současné době nachází v beta verzi.  Jako odpověď na soutěžení s Windows Live Messangerem, Tencent vydal Tencent Messenger, který je zaměřen především na bussines sféru. Tato verze nabízí rozšíření služeb, které jsou nabízeny pro prémiové členy normálního QQ klienta, ale pro ty je použití pouze v omezené podobě.

Členství.

QQ dovoluje registraci. V roce 2002 ale, díky přeplněnosti a z toho plynoucím problémům, jako například nutnosti několikanásobného opakování registrace, byla registrace zpoplatněna. Znovuotevření volné registrace proběhlo v roce 2003, a to zejména díky tlaku ostatních instant messangerů. V současné době je tedy registrace zdarma, ale za poplatek 10 jüanů je možno zakoupit tzv. prémiové členství, které původní služby rozšiřuje například o klienta pro mobilní zařízení, stahování vyzváněcích tónů nebo možnost přijímání a odesílání SMS.

Polemika a kritika.

QQ čelí vlně kritiky a polemiky

Filtrování slov.

V srpnu 2004 začalo být v hrách v QQ filtrováno několik klíčových slov.

Plagiátorství.

Jako ostatně většina im klientů, i QQ kopíruje některé z rysů svých konkurentů. Vzhled původního QQ klienta kopíroval vzhled ICQ, ale nyní v důsledku vývoje připomíná vzhledově víc uživatelské rozhraní Windows Live Messanger. Uživatelské rozhraní využívá Luna theme, což je uživatelské rozhraní operačního systému Windows XP. Navíc je QQ známo kopírováním celých zdrojových kódů a textů z konkurenčních klientů. Například jedna verze obsahuje text licence Skype EULA, údajně ale pouze jako aprílový žert.

Q mince.

Q mince je virtuální měna používána k „zakoupení“ některých služeb jako avatary nebo blog. QQ mince je možno směnit za reálné peníze nebo ze používání jedné z mobilních služeb. Díky popularitě QQ je nyní možno používat Q mince nejen k nákupům služeb pro samotné QQ, ale i na mnoha jiných místech, jako je například e-shopy nebo herní centra k nákupům především drobnějších předmětů. Díky tomu také dochází k obavám, aby nedošlo k nahrazení reálné měny při platbách a tím ke zvýšení inflace. Čínská lidová banka, hlavní čínský bankovní úřad, už pohrozil prošetřením celé kauzy, neboť lidé začínají za tyto mince nakupovat už i reálné zboží. Tencent tvrdí, že Q mince je pouze druh komoditního zboží, a že se v žádném případě nejedná o měnu.

Open source a cross-platformoví klienti.

Díky reverznímu inženýrství se podařilo rozlousknout QQ protokol a implementovat jej do různých klientů, již jsou často na rozdíl od originálního multiplatformní, zdarma a bez reklam. Implementace protokolu však není dokonalá, tudíž veškerá funkcionalita není vždy plně podporována.

Tencent QQ (často zkracováno pouze na QQ) je program pro instant messaging, nejvíce používaný v Asii. Celosvětově se jedná o jeden z nejoblíbenějších služeb instant messanging s více než 800 miliony uživatelů v roce 2016. Program je vyvíjen firmou Tencent, a jeho uživatelská základna většinově migrovala na novější aplikaci WeChat.

腾讯QQ是深圳市腾讯计算机股份有限公司于1999年2月11日推出的一款的多平台即时通信软件,从支持文字、语音和视频聊天,发展到带有文件共享、网络硬盘、邮箱、游戏、论坛、网购、租房与找工作等广泛服务的平台。