För 17 år sedan var han ansvarig för arbetet på ett särskilt besvärligt oljefält i Kazakstan.
"Det oljefältet, Karazhanbas, var en riktig hund", berättar han, förklarar att oljan där var mycket viskös, vilket gör det svårt att utvinna. "Ingen ville ha det."
Men Barak och hans kolleger höll ut och borrade hundratals brunnar. Fältet såldes senare 2005 för cirka $2 miljarder pund, säger han.
Mr Barak har riktat sin uppmärksamhet mot oljefältet Wardlaw i Edwards County i Texas. Den ligger i södra hörnet av Permiska bäckenet, ett enormt sedimenteringsbassäng i Texas och New Mexico som förknippas med ett stort antal oljefyndigheter.
Men medan det finns uppskattningsvis 168 miljoner fat i Wardlaw, har bara omkring 120.000 någonsin utvunnits. Det är vad mr Barak och hans kollega Anatolij Bazhal, vetenskapssamordnare, hoppas på att förändras.
På Galex Energy Corporation har de utvecklat olika tekniker för att avlägsna kolväten från berget och flytta dem till ytan.
Ett exempel på deras innovationer är akustiska vågor som är "svepta", en process som uppfunnits av Galex där vågorna överförs till oljebärande bergarter som omger oljekällan.
Oljan är instängd i den där stenen i små porer - "reservoiren" är mer som en hård, våt svamp än en underjordisk sjö. För att tvinga ut olja ur porerna producerar de akustiska vågorna mikrofrakturer i berget som ökar permeabiliteten.
Området utsätts också för cykler av lågt och högt tryck. Under lågtryckscykler påverkas de instängda oljedroppar dramatiskt.
" Vätskan sprängs i ånga i poren", förklarar Barak. Tryckdifferentialen uppmuntrar sedan kolvätena att flyta mot brunnen där de kan dras ut ur marken.
Galex hoppas kunna borra runt 25 testbrunnar i sommar för att mäta effektiviteten av sopade och andra tekniker som den har utvecklat.
Men processen är inte utan risker. I en artikel från 2013 skrev Barak och Bazhal att "otillåten och inkompetent användning av [den] teknik som sopats kan skada miljön, egendomen och hotet mot personalens liv".
Icke desto mindre fortsätter olje- och gasbolagen att driva nya metoder och tekniker som detta för att få ut allt fler fossila bränslen ur marken.
Det är viktigt att notera att, traditionellt, har det varit vanligt för företag att återvinna endast cirka en tredjedel av oljan från ett oljefält med hjälp av befintliga tekniker. Men det håller på att förändras.
Det finns olika skäl till varför nya utvinningsmetoder dyker upp, men en nyckelfaktor var det höga oljepriset under de senaste åren - mellan ungefär 2011 och 2014 var det genomsnittliga priset på ett fat 100 dollar eller mer.
"Den tidsperioden [då priserna var höga] gjorde det möjligt att investera på platser som mycket djupt vatten i Brasilien, kanadensisk sand och andra delar av världen", förklarar Neil Atkinson, chef för Internationella energiorganets oljeindustri och marknadsdivision.
Med andra ord investerade oljebolagen kraftigt i forskning och utveckling på svårare platser, och i vissa fall drar de nu nytta av ökad utvinning.
Ett område som länge förknippats med oljeproduktion som en del trodde till stor del skulle ha "torkat upp" vid det här laget är Nordsjön, säger professor John Underhill vid Herot-Watt University i Edinburgh, Skottland.
– Mer olja produceras från de utarmade fälten än vad man trodde var möjligt när Nordsjön öppnades, säger han.
Ett nytt tillvägagångssätt han nämner är riktad borrning, där icke-vertikala brunnar borras in i oljefältet.
"Man kan rikta in sig på de oljefickor som annars skulle lämnas kvar", förklarar han.
Det har funnits innovationer i injektion också - processen att sätta vätska i en oljebehållare för att öka trycket, hjälpa den att strömma igenom till brunnen.
Vid BP:s stora nya anläggning vid Clair Ridge, utanför Shetlands kust, kommer kemin att utnyttjas för att avlägsna olja från behållaren under injektionen.
Tekniken som är involverad kallas "LoSal". Oljan i Clairfältet klamrar sig fast vid lera tack vare joner - atomer eller molekyler med en elektrisk laddning. De beter sig lite som en kedja som håller kolvätena på plats.
Men genom att sänka salthalten i vattnet i reservoaren tror BP att detta kommer att få de kemiska banden i kedjan att slappna av.
Om detta sker kan jonerna ersättas med mindre bindande joner, vilket frigör kolvätena i processen. BP planerar att börja producera på Clair Ridge 2018 och fortsätter att återvinna olja från fältet under de följande 32 åren.
Listan över alternativ för ingenjörer som tävlar för att locka ännu mer olja från underjordiska reservoarer växer säkert.
Vissa företag, som Titan Oil Recovery i USA, tar till och med hjälp av mikrober, små organismer som lever inom oljefältet.
Ett prov av vatten i fält skickas till labbet för analys, förklarar ordförande och grundare Ken Gerbino.
Målet är att hitta en mikrob där som kan matas och uppmuntras att föröka sig. När man väl har identifierat en person, kan Titan leverera sin hemliga formel.
"De förökar sig som galna", säger Gerbino. Mikroberna, som blomstrar i antal, omger oljegloberna som är fångade i den porösa klippan.
– De deformerar dropparna fysiskt till mikrooljedroppar, förklarar han. Det innebär att oljan är rörligare och lättare att återvinna.
"Vi har varit på 48 kommersiella oljefält, vi har gjort över 300 bra applikationer, och den genomsnittliga produktionsökningen har varit 92%", tillägger han.
Men mikrobiell förbättrad oljeåtervinning, eller MEOR som det är känt, är inte vanligt trots att ha varit i utveckling under många årtionden.
Mr Gerbino säger att hans företags strategi kan kosta så lite som $6 per fat, men oljeindustrin har länge tvekat över MEOR-teknik på grund av höga kostnader och rädsla för att mikrobiell manipulation kanske inte fungerar som avsett.
Naturligtvis är specialiserade tekniker för att uppmuntra olja till produktionsborrning en sak - att helt enkelt hitta oljefickor som lämpar sig för utvinning är en annan. Detta är ingen dålig bedrift när hundratals mindre oljepooler, som i Nordsjön, naturligtvis är låsta under havsbottnen. Välja som att sikta på måste göras noggrant.
Men en förstärkt verklighet kan snart hjälpa ingenjörer att avgöra vilka av dessa resurser som ska öronmärkas, enligt Chris Pearson, små pooler lösningscenter chef vid Storbritanniens nyligen öppnade Oil and Gas Technology Centre (OGTC),
OGTC arbetar tillsammans med Aberdeen University för att utveckla 3D-bilder av reservoarer - simuleringar av oljefältet - baserade på data från geofysiska undersökningar.
Artificiell intelligens tekniker kan då förutsäga vilken olja i den modellen är mest återvinningsbara och dessa utvärderingar kan representeras inom 3D-vyn.
"Jag skulle kalla det förstärkt beslutsfattande", säger Pearson. "Det ger dig en mer välinformerad bild av hur reservoaren ser ut."
För dem i oljeindustrin just nu är ny teknik bara en del av spänningen i samband med höga nivåer av både utbud och efterfrågan.
De spelar också för många människors förtroende att "peak oil" - när den maximala oljeutvinningshastigheten har uppnåtts - fortfarande är långt borta.
Och det är naturligtvis trots den fortsatta oron att glöden att utvinna mer olja kommer att leda till allvarliga miljöproblem - inklusive i slutändan ett problematiskt bidrag till klimatförändringen när dessa kolväten förbränns som bränsle och utsläpp.
Men oljetoppen har verkligen verkat mer avlägsen på senare tid än den gjorde för tio år sedan. Företagarna och ingenjörerna bakom ny utvinningsteknik har gott om förtroende för att status quo kommer att fortsätta - liksom Neil Atkinson på IEA.
"Oljeproduktionen har gått upp och upp och upp obevekligt under en mycket lång tid", säger han, "och det kommer att fortsätta att göra det."
Den ryske ingenjören Alex Barak har drivit olja ur marken under en lång tid.