Men när den väl hade tjänat sin nytta, fick två tredjedelar av den en okränkbar begravning under stadens efterkrigsbyggnader och den nya vägen A474 uppför Tawedalen.
Nu - tack vare ett engagerat band av entusiaster - en liten men vital sektion ska sättas tillbaka till vatten.
När den bildades 1981 lyckades Swansea Canal Society rädda de sista åtta kilometerna mellan Clydach och Ynysmeudwy.
Under de senaste åren har mer än 25.000 timmars volontärarbete sett låskammare återpekas, eroderade banker repareras, och nya steg och väggar byggs vid både Clydach Lock och Lower Trebanos Lock.
I det senaste skedet av projektet har Swansea Council donerat en del av en tidigare transportdepå utanför Pontardawe Road i Clydach, som byggdes över kanalen och sluss nummer sju.
När denna 300ft (90m) sträcka återinsätts kommer den att länka samman två delar av kanalen redan i vatten.
Men, som Martin Davies vid Swansea Canal Society förklarar, hela projektet fick stor hjälp av den utomordentliga framsyntheten hos en rådsingenjör, redan 1973.
"Samhället hade i åratal talat om att försöka gräva ut den del av kanalen som går genom rör under transportdepån, men vi hade inget sätt att veta vad som fanns kvar av låset, och därför om det skulle vara någon poäng," sade han.
"För några år sedan tog John Evans, mannen som byggde depån 1973 kontakt med oss.
"Han sade att även då han hade tänkt sig en tid när folk skulle vilja rädda vårt industriella arv, så innan han begravde det under betong, han skulle åter peka och förstärkt lås nummer sju, och behövde bara ta bort de övre fem fot i låskammaren för att jämna ut det.
"Det är otroligt. Utan hans fantasi skulle den ha gått förlorad för alltid, så det är passande att hans son har gått vidare till att vara vattenvägschef på Kennet och Avonkanalen."
Under sin glansdagar Swansea kanalen var en bedrift av 18th Century ingenjörskonst; med 36 lås och fem akvedukter som bär vattnet från 365ft (111m) vid Abercraf, till där den nådde havsnivå vid North Dock.
Under ett och ett halvt sekel hade den omkring 400 000 ton kol, järn och stål varje år för att ge näring åt den industriella revolutionen.
Ja, flera städer och byar som Ystradgynlais, Ystalyfera och Clydach är skyldiga själva sin existens till dess framgång.
Men vid sekelskiftet kände man nypa av järnvägens konkurrens, och den sista kommersiella pråmen att färdas kanalen var 1931.
"Så mycket av vår historia kom ner den kanalen, från kopparverken i Swansea, till järnet i dalarna, Mond Nickelverken, och vad som då var den största plåten fungerar i världen på Pontardawe", sade Mr Davies.
"Efter stängningen 1931 användes den kort under andra världskriget, men därefter täcktes den gradvis över.
"På den tiden fanns det inget intresse för bevarande. Det finns till och med en bit av 1960-talets BBC-nyhetsfilm, som talar om vad en fet eyesore det var, och hur den behövde byggas över så snart som möjligt."
Återupptagandet av sluss nummer sju är fortfarande några år bort, rivning av en del av transportdepån och återinföra bogseringsvägen för att förlänga Sustrans National Cycle Route 43 kan uppnås relativt snabbt.
Uppmärksamheten kommer då att vända sig till muddring navigator delen av silt, i syfte att hålla en trail båt festival där under 2019.
Chris Davies anser nu att tiden är inne då allmänhetens tänkesätt har vänt sig bort från att begrava vårt förflutna.
"Med framgång projekt som utbyggnaden av Liverpool-Leeds kanalen, myndigheterna erkänner att för varje £1 de spenderar på restaurering, de kan göra tillbaka £ 7 i turism," sade han.
"Om vi kan få Swansea kanalen att nå Fendrod floden, på Tawe, och tillbaka till hamnen, därifrån skulle det bara ta en kort del av den nya kanalen att möta upp med Neath och Tennant Canals.
"Det skulle ge oss en U-formad 35-mils sträcka som skulle ta ungefär tre dagar att kryssning, och hur mycket turistintäkter kan det höja?"
Swanseakanalen, som byggdes mellan 1794 och 1798, sprang en gång mer än 16 kilometer mellan Swansea och Abercraf, och var artären som skapade Swanseadalen som vi känner den.