"Jag tror verkligen att vara i dödscell i 22 år slutligen räddade mitt liv. Det var mitt livs största äventyr, och jag överlevde det."
Nick Yarris har aldrig haft en ursäkt för att ha fängslats för brott han inte begått.
Han tillbringade nästan all denna tid i isoleringscell, och ibland blev han så illa slagen av fångvaktare att näthinnan vid ett tillfälle lossnade.
"Det svåraste att göra när folk skadar en är att förbli en anständig person", berättade han Victoria Derbyshire programmet.
Medan han satt i dödscell, undervisade han sig själv om lagen, och ibland läste han upp till tre böcker på en dag. "Hela syftet med min utbildning var slutligen så att jag kunde leverera ett uttalande vältaligt före min avrättning", sade han.
I 22 av de 23 år han satt i fängelse trodde Nick att han skulle avrättas.
Nick har nu skrivit sin egen bok om sitt liv kallad "The Rädsla för 13", eftersom han trodde att dåliga saker hände honom runt den 13: e dagen.
"Jag brydde mig inte om de 23 timmarna per dag isolering för majoriteten av tiden, eftersom efter de första åren i fängelse, när jag slutade vara arg och började gilla mig själv och förstå mig själv, det var OK. Jag gillar fortfarande mitt eget sällskap ibland.
"Jag har aldrig fått psykiatrisk hjälp sedan jag lämnade fängelset. Jag studerade psykologi där inne och tillämpade den på mig själv."
Nick växte upp i en förort till Philadelphia med sina föräldrar och fem syskon, men hans lyckliga barndom krossades när han, i sjuårsåldern, attackerades av en tonårspojke som slog honom i huvudet så hårt att han fick hjärnskador och sedan våldtog honom. Han berättade inte för sina föräldrar.
Trauman av denna attack ledde hans beteende in i en nedåtgående spiral och när han blev äldre började han dricka och ta droger. Han greps, 20 år, efter att ha anklagats för försök till kidnappning och mord på en polis - en anklagelse som han senare frikändes för.
Men medan Nick satt fängslad innan rättegången, var han desperat att komma ut och hittade på en historia. Han berättade för polisen att han visste vem som begick mordet på en kvinna, Linda Mae Craig, som han bara hade läst om i tidningen och aldrig hade träffat.
"Jag var desperat, en drogad grabb som inte visste vad man skulle göra för att komma ut ur fängelset."
Han sa att mördaren var en man som han en gång levde tillsammans med. Nick trodde att mannen - som hade stulit pengar från honom - senare hade dött och så trodde han kunde säkert byta denna falska information mot sin egen frihet.
Men mannen Nick anklagade levde fortfarande och lögnen avslöjades. Polisen åtalade Nick för dessa brott istället. 1982 dömdes han för kvinnans våldtäkt och mord och dömdes till döden.
Under sin fängelsevistelse i Pennsylvania var Nicks enda egendom ett par papperssäckar fulla av lagligt material, några romaner, toalettartiklar och en liten radio. Han fick bara träna i 30 minuter på vardagar i en liten bur.
Han skulle tillbringa 14 år, från 1989 till 2003, utan att bli rörd av en annan människa. Under den här tiden låg han på armen tills den blev bedövad och använde den för att gnugga ansiktet, som om det var någon annan.
År 1988 blev han den första mannen i dödscellen i Förenta staterna som bad om DNA-test, men detta ledde till år av hjärtskärande förseningar och frustrerande frustrationer, till exempel när ett livsviktigt paket med DNA-prover brast upp när det postades till ett laboratorium och förstörde bevisen.
Så småningom sökte Nick den mest extrema formen av befrielse från sitt fängelsestraff.
"2002 var jag redo att avrättas och jag bad att få lägga ner mina rättsliga överklaganden så att avrättningsprocessen skulle genomföras."
Men sedan beordrade en domare en sista omgång DNA-tester och bevis kom tillbaka och rentvådde honom 2003, vilket visade att det fanns DNA-spår av två okända män i bilen och på Lindas kläder.
Lindas mördare har aldrig hittats och Nick fick ersättning för sin felaktiga dom, även om den "känner medlidande med honom".
"När jag kom ut fick jag ett mantra från min mor, som satte mig ner och sa att jag måste vara en artig och snäll man från och med nu och att jag var tvungen att vara snäll mot kvinnor, annars var det slöseri med att komma hem.
"Hon gjorde mig en stor tjänst. Jag började skapa positiva passager i hjärnan som förändrade mina tankar till det bättre."
Han sa också att när han kom ut, märkte han hur "folk inte var så reserverade som de var".
"I fängelset får du inte ge ut din åsikt. Men nu förväntas alla ge sin åsikt om sociala medier."
Han driver nu kampanjer för att avskaffa dödsstraffet, har talat inför tjänstemän vid både FN och Europeiska unionen och har hållit omkring 300 samtal i skolor.
Och det var en resa till Storbritannien, för att tala med parlamentsledamöter i parlamentet, som fick honom att bli kär i England, där han har bott sedan 2005. "Det kändes som en permanent semester bort från mina sorger", sade han.
Nu en far och bor i Ilchester, Somerset, han såg nyligen ett foto från sin egen barndom, visar 27 barn från hans grannskap på 1970-talet.
Han är den enda som fortfarande lever, de andra dör genom droger, bilolyckor eller våld. Båda hans bröder dog på grund av narkotika och alkoholmissbruk.
Han tillade: " Jag ser mitt fängelse förbi som en gammal film som jag såg som ärrade mig, men nu blir jag inte så bekymrad över det.
"Om jag inte hade åkt i fängelse, då hade mitt liv inte varit så bra som det är nu. Jag ser det aldrig på ett negativt sätt."
Victoria Derbyshire-programmet sänds på vardagar mellan 09:00 och 11:00 på BBC Two och BBC News Channel. Internationella tittare kan se klipp från programmet här.
Nick Yarris tillbringade mer än två decennier i dödscell i USA efter att han felaktigt dömts för våldtäkt och mord, innan ett DNA-test så småningom befriade honom.