När han växte upp på 1960-talet var vegetabilisk olja fortfarande en värdefull vara och användes sparsamt.
Snabbt framåt till idag och olja är nu så riklig och billigt tillgänglig att de flesta av oss använder den rikligt i vår matlagning - kasta den i allt från salladsdressingar till fritering.
Det är inte bara i vårt hem matlagning, olja är också en ingrediens i de flesta av de objekt vi köper från snabbköpet.
Vegetabilisk olja, särskilt sojabönolja och palmolja, är två av de åtta ingredienserna, tillsammans med vete, ris, majs, socker, korn och potatis, som nu beräknas ge en svindlande 85 procent av världens kalorier.
I allt större utsträckning, oavsett vilket land vi bor i, äter vi alla liknande dieter som är tunga i kalorier och låga i näringsämnen.
Det är en utveckling som Prof Benton, en strategisk forskningsdekan vid Leeds universitet som specialiserat sig på livsmedelssäkerhet och hållbarhet, kopplar direkt till den globala handeln.
Produktionen av vegetabiliska oljor och oljegrödor har ökat avsevärt under de senaste tre decennierna.
Ökningen har drivits på av en kombination av handelsavtal, som har gjort det billigare och lättare att exportera och importera olja, och olika statliga politiska åtgärder. Politiska incitament i länder som Malaysia och Indonesien, som syftar till att öka produktionen för export, har till exempel bidragit till att sänka kostnaderna för vegetabilisk olja.
"Konkurrens på en global marknad kräver en mycket effektiv produktionsprocess som driver skala och billighet. Nu har vi ett matsystem byggt på otroligt billiga kalorier, säger Prof Benton.
Naturligtvis har denna livsmedelshandel i många fall bidragit till att minska svälten och, som Prof Benton påpekar, betyder "de fattigas fattigaste har tillgång till billiga kalorier".
Men han säger att denna handel - vilket innebär att fler människor äter mindre hälsosam import, snarare än vad som finns lokalt tillgänglig - också kan ha bidragit till att göra oss fetare.
Mer än 50 % av världens befolkning har inte en "frisk vikt", enligt Prof Bentons senaste rapport om livsmedelsproduktion. Och världens fetma har mer än fördubblats sedan 1980.
– De fattigaste någonstans kämpar fortfarande för att få tillräckligt med kalorier och är underviktiga, men i våra rika länder hindrar fattigdom ofta inte människor från att äta (och dricka) kalorier, men det hindrar dem från att ha en näringsrik kost, säger rapporten.
Prof Corinna Hawkes, chef för Centre for Food Policy vid City, University of London, säger att den största ökningen av kalorier sedan globaliseringen började, har kommit från oljegrödor.
– Det skedde en mycket plötslig och markant ökning av tillgången på sojabönor och palmolja och det är för mig direkt relaterat till politik som gjorde det lättare att handla, säger hon.
Oljeväxtfrön är nu bland de mest omsatta grödorna, och de flesta bearbetade livsmedel innehåller antingen palmolja eller sojaolja, vilket kan bidra till att förlänga hållbarheten, säger hon.
– Eftersom det blev mycket enklare och billigare för den bearbetade livsmedelsindustrin att importera det fanns det ingen avskräckning för att använda det, säger hon.
En liten mängd fett är en viktig del av en sund, balanserad kost. Men fettet är högt i kalorier så att äta mycket kan öka risken för att bli överviktig eller överviktig. Mättade och transfetter är också förknippade med hjärtsjukdom.
Professor Hawkes säger att den låga kostnaden och tillgången på olja har inneburit att vissa länders matlagningsvanor har förändrats. I Kina t.ex. friteras mat i stora mängder olja och i Brasilien använder människor större mängder olja i traditionella rätter.
Men förutom den ökade handeln med oljegrödor, säger hon, är det viktigt att notera att handeln med frukt och grönsaker också har ökat, vilket innebär att många människors kost faktiskt har förbättrats.
Denna diskrepans är vad professor Hawkes kallar "quinoa-frågan". Den ökande västerländska efterfrågan på den så kallade "supermaten", som har vuxit högt i Anderna i tusentals år, har fått skulden för dess skyhöga pris och otillgänglighet för människor i de länder som den först kom ifrån.
Frågan går till kärnan i den kontrovers som omger globaliseringen: att dess uppgång har oproportionerligt gynnat människor som redan är gynnade.
Så medan människor som fått en ledtråd om kost och hälsa kan bli friskare tack vare den globala handeln, har de som saknar denna kunskap sett sin kost försämras.
Resultaten av en nyligen genomförd studie av London School of Economics (LSE), som omfattade 26 länder mellan 1989 och 2005 när globaliseringen kraftigt utvidgades, motsäger dock detta.
Forskningen drog slutsatsen att "social globalisering" - förändringar i vårt sätt att arbeta och leva - var vad som gjorde oss feta, snarare än den bredare tillgången på billigare och mer värmerika livsmedel som drivs av den globala handeln.
Det faktum att vi nu i allt högre grad kan arbeta, handla och umgås samtidigt som vi knappt rör en muskel är i grund och botten att skylla, säger studieförfattaren Joan Costa-Font.
"Vårt födointag drivs mot att möta behoven i en förglobal [socialt sett] värld, där människor skulle behöva gå till platser, och där det inte skulle finnas så många energibesparande aktiviteter som idag. Individer skulle ha närmare personliga sociala kontakter, och skulle laga mat och spendera mer tid på dagliga sysslor, säger han.
Doktor Costa-Font säger att forskningen tyder på att när människor anpassar sin kost och livsstil till dessa förändringar - i grunden rör sig mer och äter mindre - kommer mer normala vikter att segra igen.
Han pekar på USA som ett exempel. Även om fetmanivåerna är alarmerande höga på nästan 35 procent, noterar han att denna nivå har förblivit ungefär densamma under det senaste årtiondet.
"Det är goda nyheter. Det är redan något.
"Det kan vara så att USA börjar lära sig att äta och anpassa sin livsstil till en global. Hypotesen är att denna ökning av fetma bara är övergående."
En tesked olja, mätt med precision, är hur professor Tim Benton minns sin mamma förbereda föremål för stekning.