Andal Ampatuan Junior anklagas för att iscensätta mordet på 57 obeväpnade civila, som blev överfallna, dödade och klumpigt begravda i en massgrav i södra provinsen Maguindanao i november förra året.
Ytterligare 27 medlemmar av hans familj har också åtalats i samband med morden - fem är med honom i förvar - och de förnekar alla anklagelserna mot dem.
Men för många filippinare handlar den här rättegången om mycket mer än att fastställa en enda mans eller en enda familjs skuld eller oskuld.
Det handlar om klanernas enorma inflytande, som Ampatuans, och kulturen av straffrihet som omger dem.
Även om deras inblandning i massakern ännu inte har bevisats, råder det inget som helst tvivel om att Ampatuanerna var - och fortfarande är - extremt mäktiga.
Ampatuanerna har varit i Maguindanao i århundraden, och kan spåra deras härstamning till en muslimsk predikant, Shariff Aguak, som var en av de första människorna att föra den islamiska tron till området.
Men de var inte alltid den dominerande kraften de är idag. Enligt Arnold Esguerra, en historieprofessor vid University of the Philippines i Manila, började efternamnet Ampatuan först framträda i officiella dokument i början av 1900-talet.
I det skedet var de inflytelserika handlare, sade han - men deras sociala status var definitivt under "datus", den traditionella klanens härskare.
Situationen förändrades i mitten av 1970-talet, då president Ferdinand Marcos förklarade undantagstillstånd, och försökte utrota den växande islamiska separatiströrelsen genom att välja ut några personer som han kunde lita på att administrera provinsen.
En av dem var Andal Ampatuan Juniors far, Andal Senior, som nu är familjeklanens obestridde ledare.
Först blev han borgmästare i Maganoy stad - och sedan, under ordförandeskapet i Cory Aquino, fick han den mer kraftfulla rollen som ansvarig officer.
Men det var under president Gloria Arroyo, som kom till makten 2001, när Ampatuans verkligen kom till framträdande.
Andal Senior blev guvernör i Maguindanao, en tjänst som han nu har innehaft för max tre mandatperioder.  Därefter i 2005 hans son Zaldy blev guvernören av den autonoma regionen Muslim Mindanao - en inflytelserik post kontrollera de fem Muselman provinser som har fått en grad av självstyre från central regering.
"Höjder av makt"
Andal Junior blev borgmästare i Datu Unsay, en stad som bär hans smeknamn, och vid tiden för massakern, 10 av Maguindanaos 34 kommuner drevs av Ampatuans eller deras släktingar.
Arroyos regering var god mot Ampatuanerna, som tillhandahöll medel till regionen, och i processen drev Andal Senior till "omåttliga maktnivåer", enligt en rapport från den internationella krisgruppen.
År 2006 utfärdade Arroyo en verkställande ordning som legaliserar de informella privata "arméer" som hålls av familjer som Ampatuans, vilket gör det möjligt för dem att arbeta tillsammans med den reguljära armén - men i förlängningen legitimera deras användning som ett medel för lokal kontroll.
I gengäld stödde Ampatuans öppet henne i valkampanjer.
Det finns utbredda påståenden om att familjen hjälpte till att rigga rösterna för Arroyo i det kontroversiella valet 2004, som hon med knapp marginal vann. Både Ampatuans och den tidigare presidenten förnekar anklagelserna.
Vid tiden för massakern hade klanen uppskattningsvis 28 herrgårdar, massor av lyxbilar, stora mängder risproducerande mark och en tungt beväpnad privat armé på mer än 2 000 man.
Enligt den internationella krisgruppen kontrollerade ampatuanerna också polisen, rättsväsendet och den lokala valkommissionen och hade granatkastare, raketgevär och överfallsgevär.
Redan nu, efter det att skuldens finger har pekats på dem för massakern i november, behåller familjen fortfarande mycket av sitt inflytande. Minst 15 Ampatuans vann segrar i maj val - några av dem har anklagelser mot dem.
Och enligt Jessica Evans från Human Rights Watch kan Andal Senior fortfarande ge order till sina underordnade inifrån fängelset.
Naturligtvis betyder inget av detta att Ampatuans nödvändigtvis är skyldiga till morden, eller att alla medlemmar av klanen agerar på ett liknande sätt.
Enligt Amina Rasul, chef för Philippine Council on Islam and Democracy, är vissa ampatuaner mycket effektiva och folkliga samhällsledare.
"De är inte alla skurna från samma tyg. Många är professionella, och har verkligt stöd, "sade hon.
Men människorättsgrupper är fortfarande bekymrade över dessa familjeklaners dominans, och de varnar för att det inflytande och den makt som Ampatuans uppvisar inte på något sätt är unikt.
"Jag tror inte att detta är en isolerad händelse", sade Amina Rasul. "Det finns andra familjer i andra delar av Filippinerna som är lika mäktiga."
Den filippinska militären medgav nyligen att det fanns åtminstone 112 privata arméer runt om i landet - kanske en indikation på hur många fler klaner och familjegrupper som styr över sina egna privata fiefdoms.
Vare sig det gäller slump eller utformning har presidentpolitiken under de senaste årtiondena gett vissa familjer möjlighet att samla extraordinära maktnivåer och inflytande.
Rättegångens första prioritet i massakern i november förra året är utan tvekan att skipa rättvisa för dem som blev så brutalt dödade.
Men människorättsgrupper hoppas att fallet också kommer att övertyga den nuvarande regeringen, under president Benigno Aquino, att få ett slut på den dominans som familjer som Ampatuans har.
Den huvudmisstänkte i den mest brutala massakern i den senaste Philippine historien har ställts inför rätta.