Republikanska partiet är för splittrat. Hans retorik är för brandfarlig. Republikanska väljare kan vara "idioter", men allmänheten är klokare. Den amerikanska valkartan, som sätter en premie på att vinna viktiga "sving"-stater med hög befolkning, lutas mot det republikanska partiet.
Om den sista punkten. På tisdagen avslöjade en undersökning av tre nyckelstater - Florida, Ohio och Pennsylvania - en virtuell död hetta mellan de två troliga standardbäraren.
Dessa stater - som står för 67 valröster - alla gick till demokrat Barack Obama 2008 och 2012. Lägg till dem i staterna Republikan Mitt Romney bar under 2012, och det levererar 273 val röster - tre fler än 270 nödvändiga för att vinna ordförandeskapet.
Kasta in en nationell spårningsundersökning släppt på onsdag som har Donald Trump surging till inom slående avstånd från Hillary Clinton, och det är ett recept för akut hyperventilation från demokraternas sida.
Men € € men € € € men € € € € cooler-heads svara.
Den nationella undersökningen Reuters/Ipsos, som har Clinton framför 41 procent till Trumps 40 procent och 19 procent obeslutade, genomfördes på nätet.
Quinnipiacs swingstatsundersökning över de vita väljarna - en demografisk grupp som är mer benägen republikaner. Dessutom representerar det inte ett så stort skifte från gruppens stridsfälts-statsundersökning från förra hösten, vilket undergräver teorin att Mr Trumps stöd växer.
Nyheten fick valgurun Nate Silver att gå på en Twitter tirad, hävdar att det är alldeles för tidigt att börja spela ut den statliga valkartan baserat på opinionsundersökningar.
"Valet kommer att gå igenom en hel del vridningar och vändningar, och opinionsundersökningar är bullriga", skriver han. "Oroa dig inte för individuella opinionsundersökningar eller kortsiktiga fluktuationer."
Svetningsundersökningar är dock vad USA:s ord och kommentatorer gör. Och åtminstone, tecken på att Trump är inom räckhåll för Clinton bör kasta tvivel på de tidiga förutsägelserna att demokraterna kommer att vinna i höst med historiska, Goldwater-esque marginaler. Trump har en väg till ordförandeskapet.
Han kanske inte kommer dit. Det är inte det troligaste resultatet. Men det är på riktigt.
Att knutpin av en Trump seger centrerar på den så kallade Rust Belt - stater som den tidigare nämnda Pennsylvania och Ohio, liksom Michigan och Wisconsin. Även om Florida, på grund av sin snabbt växande spanska befolkning, går till Mrs Clinton, kan Mr Trump fortfarande vinna om han sopar dessa stater.
Det är en strategi som Mr Trump redan verkar förstå.
"Vi kommer att vinna platser som många människor säger att du inte kommer att vinna, att som republikan du inte kan vinna," Mr Trump sade på en April rally i Indiana. "Michigan är ett bra exempel; ingen annan kommer att åka till Michigan. Vi kommer att vara lägrade i Michigan eftersom jag tror att jag kan vinna det."
Utmaningen för Trump är att mellanvästern, särskilt Wisconsin och Michigan, har fungerat som en demokratisk brandvägg som republikanerna inte har kunnat tränga igenom sedan 1988.
"Dessa stater intrigerar ständigt republikanska presidentstrateg eftersom den demokratiska fördelen i dem till stor del beror på en handling av politisk levitation: förmågan att konsekvent vinna en något större andel av arbetarklassen vita väljare här än nästan någon annanstans", skriver Atlantens Ronald Brownstein.
Om Mr Trump är att hitta framgång, då kommer han förmodligen att äntligen vinna över denna envisa del av mellanvästern väljare eller, kanske, energi vad Sean Trende RealClear politik har kallat "missing vita väljare".
Trenden pekar på en nationell avhoppning på mer än 3,5 miljoner vita väljare från valet 2008–2012, då befolkningstillväxten borde ha resulterat i en ökning på 1,5 miljoner.
Dessa väljare, teoretiserade han, var till stor del arbetarklassens vita som tidigare hade stött ikonoklaster som Ross Perot, 1992 års oberoende kandidat mot frihandel.
Det är den typen av väljare som Mr Trump, med sin populistiska ekonomiska tonhöjd, har visat sig i republikanska primaries.
Under 2012 slog Barack Obama Mr Romney med ungefär 5 miljoner röster. Om Mr Trump kan föra dessa missnöjda vita väljare tillbaka till opinionsundersökningarna i 2016, skulle det skära i den marginalen. Om Clinton inte kan åstadkomma det rekordhöga valdeltagandet bland unga väljare och minoritetsväljare som Barack Obama uppnådde, minskar klyftan ytterligare.
Det är mycket "om" förstås. Unga väljare och minoritetsväljare - särskilt latinamerikaner - kan fortfarande visa sig i de stora opinionsundersökningarna, om så bara för att rösta mot Trump. Det finns redan indikationer på att rekordsätta spansk röstregistrering på platser som Kalifornien.
Det finns också en risk att Mr Trumps tillit till populistisk retorik och kontroversiella åsikter om invandring kan leda till att vita väljare gynnar Mrs Clinton. För varje missnöjd medlem av arbetarklassen kan han förlora en förortsmamma eller en collegeutbildad affärsman.
Även ge Trump fördelen av tvivlet, och att se de senaste opinionsundersökningarna som en trend och inte en blip, det finns fortfarande fler val scenarier som slutar med fru Clinton i Vita huset kommer 2017.
För Trump måste de politiska stjärnorna åter anpassa sig till hans fördel. För Clinton innebär en allmän valstatus quo sannolikt seger.
I veckan sedan Donald Trump effektivt säkrat den republikanska nomineringen president, har en hel del bläck och lufttid ägnats åt att förklara varför han kommer att ha en svår tid att vinna ordförandeskapet i höst.