I årtionden har ett stort antal haitier migrerat - många av dem utan papper - till Dominikanska republiken för att undkomma fattigdom och brist på sysselsättning i sitt hemland.
År 2013 fastställde Dominikanska republikens högsta domstol att barn födda där till papperslösa inte automatiskt var berättigade till Dominikansk nationalitet.
En 18-månadersperiod följde då papperslösa ombads att "reglera sin status".
Tusentals människor som inte uppfyllde deadline lämnade Dominikanska republiken, och många sade att de tvingades ut av myndigheterna.
Som BBC:s Will Grant fann har katolska kyrkan spelat en nyckelroll i migrationskrisen med några präster som försvarar de återvändandes rättigheter medan andra har kritiserats för att främja vad aktivister beskriver som en uppdelningspolitik.
Weekly Mass på Parc Cadeau är en enkel affär.
Kyrkan är en liten hydda av korg och handflatan, församlingen breder ut sig över några träbänkar.
När man ser sig omkring i lägret, en av flera längs Haitis gräns till Dominikanska republiken, kanske man tror att församlingsborna inte har mycket att vara tacksamma för.
Det är säkert en av de fattigaste platserna i Latinamerika.
För ett år sedan anlände tusentals återvändande haitier till Parc Cadeau.
Somliga hade tvångsförvisats från Dominikanska republiken, andra hade frivilligt lämnat landet för att undvika konfrontation med myndigheterna.
I dag bor hundratals familjer kvar på den dammiga ranchen och bor i hastigt uppförda hyllor av plastfolie, kartong och rep, fångade i nära statslösa limbo.
Soinicier Giles är typisk för många i lägret.
Han tillbringade 22 år som bonde i Dominikanska republiken, innan han deporterades förra året.
Han tar mig till en hydda för att träffa sin fru Eleny och sex av deras åtta barn. De andra två lämnades kvar när han deporterades.
Förutsättningarna är extremt hårda, särskilt för de yngsta. "Vi sover direkt på golvet och det blir blött inne när det regnar", förklarar Eleny.
Barnen föddes alla i Dominikanska republiken.
De visar tecken på undernäring och har utvecklat ett hudtillstånd sedan de kom till lägret.
"De är mycket hungriga, det är vi alla, eftersom vi bara har råd med en måltid om dagen", säger hon på kreol-accented spanska.
En av de få personer som hjälper de återvändande är församlingsprästen, fader Luc Leandre.
Med medel från Internationella organisationen för migration har han hjälpt till att flytta några av de mest desperata familjerna till närliggande samhällen i Haiti.
"Det är en allvarlig kris, mycket, mycket dålig", säger fader Leandre.
"Kyrkan är som en mor för alla och jag har en plikt att hjälpa till. Inte bara det, påven sa till alla att de måste hjälpa flyktingarna var de än är. "
Men fader Leandre säger att vissa konservativa präster på andra sidan gränsen, särskilt i Dominikanska huvudstaden, Santo Domingo, har komplicerat sitt arbete.
Kardinalen i Santo Domingo är personligen mycket högljudd i sitt stöd för deportationerna. Han stödde att alla haitier skulle skickas tillbaka till sitt land."
"Det är rasism", beklagar han, säger lagen specifikt riktade svarta haitier, en anklagelse förnekas av lagstiftare i Dominikanska republiken.
Prästen Fader Leandre syftade på har varit den mest inflytelserika rösten i den katolska kyrkan i Dominikanska republiken i nästan 40 år: den kontroversiella och frispråkiga kardinal Nicolas de Jesus Lopez.
Tidigare denna månad accepterade påven Francis kardinalens avgång, som alla ärkebiskopar är skyldiga att erbjuda när de når 75 års ålder.
Men han kommer att förbli en viktig person i kyrkan och i det dominikanska offentliga livet.
BBC begärde upprepade gånger en intervju med kardinal Nicolas de Jesus så att han kunde svara på kritiken mot honom men både han och hans pressekreterare avböjde.
På många sätt har den haitiska invandrarkrisen avslöjat större splittringar inom den katolska kyrkan i Hispaniola över var den bör placera sig i det 21: a århundradet.
Påven Francis - både den första jesuit påven och den första från Latinamerika - utsedd 2016 som "Året av Mercy" och säkert jesuiterna har varit avgörande för att stödja de haitiska återvändande.
I en video som blev viral filmades kardinalen i en rasande diatribe om en jesuitpräst som hette Mario Serrano och kallade honom "shameless" och en "vänsterist".
"Han är inte särskilt van vid att bli offentligt konfronterad," Mario Serrano berättar från norra gränsområdet i Dajabon, där han arbetar med papperslösa haitier.
"Jag sade just att (hans) typ av tal inte var enligt den katolska läran och inte var för en präst eller en kristen.
"Jag tror att det gjorde honom arg."
De som stöder den nya lagen om legalisering, såsom den tidigare Dominikanska ambassadören i USA, Flavio Espinal, förnekar att lagstiftningen antingen var grym eller motiverad av rasism.
"Inget är perfekt och processen här har inte varit perfekt. Ändå har detta varit ett extraordinärt steg framåt i riktning mot att legalisera närmare 300.000 människor som inte var dokumenterade i detta land.
"Det är inget lätt beslut att fatta nu för tiden."
På natten, för att undvika upptäckt, lämnar bonden Soinicier Giles Parc Cadeau och glider tillbaka till Dominikanska republiken, den gräns som markeras av Pedernalesfloden.
Där river han träden för att göra träkol, för att sälja till dominikanska handlare för några dollar.
Han vet att träningen skadar jordens bördighet, men det är den enda tillgängliga inkomstkällan.
"Det är det enda sättet vi kan överleva", säger han, när han rör sig mot sin familj, fastnade i världens bortglömda migrantkris.
Du kan höra mer om Will Grants rapport om hjärta och själ på BBC World Service.
Invandring har länge varit en splittrande fråga om Hispaniola, den karibiska ön som delas av Haiti och Dominikanska republiken.