Svaret från många på den tiden har varit: "Låt oss fortsätta med det."
Den åsikten delades av förste ministern Carwyn Jones tills nyligen när han ändrade sin åsikt och sade att vi bara bör inleda de officiella Brexitförhandlingarna i början av nästa år.
Min uppfattning är att allmänheten kommer att vara flexibel när det gäller tidpunkten fram till en punkt, så länge som de får en tydlig känsla av riktning.
Majoriteten av det politiska etablissemanget har tvingats acceptera det faktum att de flesta människor ignorerade sina råd att stanna kvar. Så mycket för att vara i kontakt med väljarna.
I samtal med politiker på den återstående sidan sedan dess har jag stött på en blandning av förvirring, frustration och sorg.
Medan folk som jag ägnar mycket tid åt att prata och skriva om en walesisk politisk dynamik, var Wales åtminstone en kopia av England.
I skarp kontrast till detta känner sig de som stödde att lämna landet rättfärdigade av sin kampanj, och nu tror de att det är de som har kontakt med stora delar av befolkningen.
Resultatet av folkomröstningen var en förödande anklagelse mot effektiviteten hos de miljarder pund av EU-medel som spenderades för att försöka återskapa ekonomiskt eftersatta samhällen.
Den brutala verkligheten är att de som mest sannolikt skulle rösta för att ge sig av bodde i samhällen där de flesta EU-medel hade spenderats.
Det är en extraordinär paradox som höjde ögonbrynen långt längre bort än Wales.
De tidiga skedena i en debatt om ersättningsfinansiering har kommit igång. Den walesiske utrikesministern Alun Cairns, en fältkämpe, ledde vägen genom att inte slösa någon tid på att kräva en grundläggande förändring av tillvägagångssättet.
Brexit innebär att Wales Office kan ha fått en ny känsla av syfte, och inte mer än i förnyelsefinansiering.
Det har varit lite kött på benet men hans grundläggande premiss är att allt måste förändras, och bara skriva en Westminster check i stället för en Bryssel check inte kommer att skära det.
De tidiga tecknen är att Wales Office skulle vilja spela en roll för att omforma ett nytt finansieringssystem. Detta kommer inte att gå bra för den walesiska regeringen, men come-back från Westminster kommer att vara att tjänstemän i Cardiff inte har gjort ett bra jobb med att spendera pengarna.
Det kommer att ske något lika grundläggande när det gäller ekonomiskt stöd till jordbruksindustrin.
Detta är en decentraliserad fråga, så den walesiska regeringen kommer att få en mycket starkare känsla av att äga varje nytt system som införs.
Hittills har det funnits många varma ord om att lyssna men inte mycket om konkreta förslag, eller ens idéer, om hur man ska skapa ett nytt system med jordbruksstöd.
Och slutligen, hur är det med den walesiska ekonomin? De som uttrycker oro över Brexits inverkan kritiseras av Leave-kampanjen för att ha skapat en självuppfyllande profetia.
När ordföranden för de walesiska konservativa, Jonathan Evans, en våldsamt proeuropeisk politiker, talade öppet med mig om lågkonjunktur, fanns det ett antal inom hans eget parti som var djupt olyckliga i tonen.
Men hur hanterar ni då fakta i frågan om saker som utländska investeringar, när de flesta företag har kommit till Wales på grund av vårt medlemskap i den inre marknaden?
Det var elefanten i rummet när den walesiska regeringens ekonomisekreterare Ken Skates talade om ett förnyat fokus på att marknadsföra Wales utomlands mot bakgrund av Brexit.
Det är ett enormt hinder att övervinna, och något som kommer att bero på effektiviteten i de handelsavtal som Brexiters som Boris Johnson och Liam Fox nu kommer att behöva slå till med länder runt om i världen.
Samtidigt finns det starka indikatorer i den walesiska ekonomin, med en fortsatt tendens till arbetslöshet i Wales som är anmärkningsvärd. Normen har varit under ett antal månader att skattesatsen i Wales är lägre än genomsnittet i Storbritannien, och att vända år av det är tvärtom.
Den walesiska ekonomins underliggande styrka kommer att testas under de kommande månaderna med den oundvikliga osäkerhet som kommer att följa på inledandet av förhandlingarna.
Det har gått en månad sedan Wales röstade för att lämna Europeiska unionen.