I deras breda skugga, det finns en annan bekant syn: Linjer av män, i plaststolar, de flesta av dem arbetslösa. De väntar och pratar, söker igenom de tunna plocken i lokaltidningarna.
Victor Lajar är en av dem. Han är 51 - hans lila-randiga skjorta är perfekt pressad; hans grå byxor har skarpa vertikala veck.
Över en kopp te säger han att han var kommunal tjänsteman.
Han var från norra staden Malakal. Han flydde under inbördeskriget.  Han har en familj att försörja och inget jobb.
Jag ställer min första listiga fråga: "Kriget är över; varför återvänder du inte?"
Mr Lajar svarar med sin egen fråga: "Du känner inte till Malakal?" frågar han. "Det är aska", säger han.
Få journalister går till Malakal. Det finns fasor på andra håll, och under långa perioder har flygplatsen på staden varit otillgänglig på grund av striderna.
Jag anländer, på en liten FN-stadga, till Malakal flygfält. Vi har snabbt sällskap.
En kö av stora ryskgjorda transportplan, utan svansmarkeringar, landar: Tre på en timme, för att återförsörja regeringsstyrkorna, SPLA, som för närvarande innehar staden.
Men innan jag beger mig till själva Malakal besöker jag FN-lägret, bara i nordost. Det är där 45.000 tidigare invånare i staden nu bor.
Lyssna på From Our Own Correspondent för insikt och analys från BBC-journalister, korrespondenter och författare från hela världen
Sändning på Radio 4 på lördagar kl 11:30 och på BBC World Service
Lyssna på programmet
Ladda ner programmet
Jag har tur - regnperioden är nästan över. Allt jag har att kämpa med är den böljande solen och myggmolnen.
När det är blött är marken översvämmad av lera och mänskligt avfall.
Platsen bär flyktinglägrets märken. De nyanlända, uthängda, ihåliga vid ingången.
Tält och hyllor för långtidsboende trängde in i ett krassligt pussel; försöken att vinna lite extra pengar: Män som säljer högar av rostiga naglar; barn som säljer enstaka vitlöksklyftor; kvinnor som säljer små högar med kläder.
Och det finns berättelser från deras tid i Malakal stad: om mödrar och bröder skjutna, deras kroppar kvar att ruttna, om barn förlorade i kaoset att fly.
Så många historier, så mycket trauma, att i slutet av min första eftermiddag, måste jag kolla min anteckningsbok för att plocka ut Nyabeds elände från Teresa's från Mary's från Nyanit's.
På morgonen får jag en sällsynt rundtur i staden, i en FN-patrull, med en SPLA eskort. Det är olikt alla ställen jag någonsin besökt.
Malakal är Sydsudans andra stad. Under årtiondena av krig mot norr frodades det. Nu är den tom.
Delar har rasat till marken i krigets raseri.
Men mycket har förstörts helt enkelt genom plundring och vandalism, eftersom rivaliserande krafter som är allierade med rivaliserande etniska grupper svepte fram och tillbaka.
Malakal har bytt ägare 12 gånger under inbördeskriget.
Barnsjukhuset byggdes som ett pris för självständighet. Nu är det ett skal, bränd, taklöst, långsamt strypt av den återvändande busken.
Men jag kunde inte se några kulhål, inga stänk av splitter. Precis som Röda korsets högkvarter hade det förstörts och plundrats av soldater som inte kämpade för en frontlinje, utan var berusade av äganderätten.
Inuti Röda Korsets kontor, mitt i dammet och förstörelsen av avföringen, hittar jag en kasserad anteckningsbok.
"Regler för Röda Korset", en snygg hand har skrivit.  Undvika "verkliga eller uppfattade överträdelser av neutralitet och opartiskhet av flera skäl, inklusive etnisk tillhörighet".
Jag har sett platser som förstörts av krig, men aldrig en stad försvinna så här.
Vid FN-lägret är planerna på att i tysthet vara redo att ta itu med ytterligare 40 000 människor som ännu kan komma över Vita Nilen för att söka helgedom och mat.
Sydsudans gäckande fred:
Fem hinder för fred i Sydsudan
Och jag ställer min andra listiga fråga.  Den riktar sig till en av FN:s arbetare - han är lokal, från Malakal.
Ska han titta på fotbollen den eftermiddagen på TV? Sydsudan spelar sin första VM kvalmatch.
"Hur kan jag heja på det här landet?" frågar han.
"Vi var så glada över självständigheten.  Jag minns ögonblicket. Min far - han hade varit en jordbruksforskare, som hade gått med i kampen, och dödats i kampen.
"Men vad var den till för? Nu känner jag mig bara skamsen. Vi har det så mycket värre nu."
Hur man lyssnar till vår egen brevbärare:
BBC Radio 4: Lördagar kl 11:30. Lyssna online eller ladda ner podcasten.
BBC World Service: På helgerna - se World Service program schema eller lyssna på nätet.
Prenumerera på BBC News Magazines nyhetsbrev för att få artiklar skickade till din inkorg.
Vägarna i centrala Juba, huvudstaden i Sydsudan, vittnar om den brittiska kolonialstaden det en gång var: De är fodrade med neemträd, höga och smala blad, deras frön transporteras från Indien.