Föreställningskonstnären tillbringar 512 timmar med att interagera med allmänheten på showen, som hålls i tre helt tomma rum.
Telefoner, kameror och till och med klockor är förbjudna, eftersom Abramovic tar människor i handen och uppmuntrar dem att ägna tid åt att fokusera på de nakna vita väggarna.
"Ta in tystnaden", viskade hon till en. "Var bara närvarande."
Efter en halvtimme var galleriet fyllt med mänskliga statyer, manövrerade i position av den Belgrad-födde konstnären och hennes team av sex "vakter", alla klädda i svart.
Deltagarna blundade och gungade på hälarna, och en del intog meditativa positioner, medan andra följde Abramovic runt och hoppades på ett personligt samspel.
"Jag ville verkligen få kontakt med henne, så jag bad en liten bön", sa Sophie, en studentskulptör från London.
"Att ansluta sig till hennes närvaro var verkligen speciellt. Hon sa: "Stanna här så länge du vill, ta djupa andetag, var närvarande."
"Det var perfekt, verkligen."
Inträde till utställningen, som varar i 10 veckor, är gratis men endast 160 personer kan komma in samtidigt. Var och en kan stanna så länge de vill, med galleriet införa en "one in - one - one out" politik.
Abramovic själv öppnade galleridörrarna klockan 10:00 BST - som hon kommer att göra varje dag - vid vilken punkt det redan fanns hundratals akolyter och konstälskare köar i Kensington Gardens.
Geraldine, en konstprofessor från Kensington, hade kommit 06:30 BST att vara bland de första att se föreställningen.
"Det var som att vara på en mycket vacker fest där ingen pratar", berättade hon för BBC. "Det kan driva mig till att göra lite meditation, vilket förmodligen är mycket bra för mig, så det förändrade mitt liv på ett mycket positivt sätt."
"Bara att sitta och gå vilse i sina tankar, tycker jag att det är väldigt avkopplande", sade Andrew, en psykiater som besöker Storbritannien från San Francisco.
"Och säkert en del människor grät också, så kanske det väcker några tankar som man trycker ner från det normala livet."
Showen heter 512 Timmar, efter den tid Abramovic kommer att tillbringa i galleriet.
Det är hennes första performance arbete eftersom Konstnären är närvarande, på Museum of Modern Art i New York, där hon satt orörlig, sex dagar i veckan, tittar direkt på vem som satt ner i en stol placerad mittemot henne.
Båda föreställningarna saknar det häpnadsväckande dramat i hennes tidigare föreställningar, bland annat ett där hon systematiskt högg handen med knivar.
I en annan piskade hon sig själv, innan hon skar en fempunktsstjärna i magen med ett rakblad och låg på ett kors gjort av is.
En gång dog hon nästan efter att ha legat mitt i ett brinnande kors av bensindränkt sågspån. Vid ett annat tillfälle lät hon en audiensmedlem hålla en laddad pistol mot huvudet.
Ändå berättade hon för BBC sin senaste show "verkligen skrämmer mig".
"Jag oroar mig för den brittiska allmänheten", sade hon, och tillade att allmänhetens cynism kan komma i vägen för att skapa "en ren känslomässig koppling".
"Min enda chans med den brittiska allmänheten är att vara sårbar", sa hon till Radio 4s Front Row. "Publiken är någon som fullbordar arbetet."
Inför föreställningen anklagades 67-åringen för att inte erkänna andra konstnärer som ägnar sig åt "ingentingskonst".
För två veckor sedan skrev en grupp amerikanska konsthistoriker till Serpentinen och bad den erkänna inflytandet från Mary Ellen Carroll. en konceptuell konstnär som har arbetat med ett projekt som heter "Ingenting" sedan 2006, när hon åkte till Argentina med bara sitt pass.
Men Abramovic avfärdade anklagelserna och sade till BBC: " Det finns ingenting på galleriets väggar, inget arbete. Men jag arbetar åtta timmar om dagen med allmänhetens energi."
Under första timmen på första dagen av sin föreställning verkade Abramovic spela ett gigantiskt spel av kosmiskt yogiskt schack, med allmänheten som sina pjäser, placerade försiktigt i hela galleriet.
Det var något kusligt med att gå in i ett rum fullt av kroppar frusna i rymden, men när de en gång vägletts i position, rapporterade de flesta besökare att de kände en överväldigande känsla av välbefinnande.
"Jag började se himlen - molnen i himlen - i den vita väggen", sade Chester, en TV-producent som hade hoppat över arbetet för att närvara vid öppningen.
"Det var en religiös upplevelse. Jag tror att du måste sammanfatta det som det."
Abramovic säger att föreställningen kommer att utvecklas under loppet av sin 10-veckorskörning.
"Kanske är det fullständig tystnad, kanske vi alla skriker tillsammans, kanske vi alla ligger på golvet.
"Allt finns där, möjligtvis. Vi behöver allmänheten, vi behöver mig, och vi behöver kemi."
512 Timmar löper på Serpentine Gallery i London fram till 25 augusti.
Publikens medlemmar rördes till tårar vid invigningen av Marina Abramovics nya utställning på Londons Serpentine Gallery.