Under tungt beväpnade polisers vakande ögon strömmade de runt i centrum till fots och promenerade fram och tillbaka längs de återöppnade boulevarderna på Las Ramblas.
Bara klustren av människor som stod runt små vakar av ljus här och där, och kameran stativ av media, bröt flödet.
Stanna vid ett träd där en liten uppstoppad leksak hade placerats bland ljusen och blommorna, och man kunde se ljudet av flera kvinnor som grät otröstligt som en man med en gitarr ledde andra i en återgivning av John Lennons sång om fred och tolerans, Föreställ dig.
För att höra en sådan gråt skulle man undra hur någon skulle kunna sätta på sig ett modigt ansikte, men var och en på sitt eget sätt, människor har pressat tillbaka på den fasansfulla torsdagens händelser.
Hon låter mig inte publicera sitt namn, men hon berättar allt annat, denna fyrabarnsmamma från en stad i närheten av Barcelona.
Hur hon hörde talas om attacken när hon njöt av en dag ute på en fransk strand i norr med vänner, larmen pinging på deras telefoner.
"Vi har alla barn och vi går alltid runt PlaÃ§a de Catalunya (Barcelonas stora torg) och Ramblas, så det kan ha varit någon av oss," sade hon.
På fredag klippte hon blommor från sin egen trädgård och när kollektivtrafiken stördes gav hon sig ut på en långsam, het resa in i staden för att lägga dem på Ramblas.
På det centrala torget stod hon i folkmassan, nära personalen som spillde ut från Apple Store, som folk observerade en minuts tystnad vid middagstid.
De applåderade kung Felipe och spanska och katalanska politiska ledare som hade avsatt sina politiska meningsskiljaktigheter för att tillsammans visa prov på en enastående solidaritet med offren.
"Vi är alla människor", sa hon. "Detta har inget att göra med katalansk självständighet eller friktion. Detta är en terroristattack och vi försvarar freden. Detta kunde ha hänt dig, mig, mina barn, vem som helst."
Varför attackerade de Barcelona, frågade jag.
"Eftersom Barcelona alltid finns i tidningarna", sade hon. "När du är terrorist, kommer ingen att vara uppmärksam om du attackerar en liten by vilse i mitten av ingenstans, eller hur? Men attackera Barcelona och alla kommer att läsa om det."
Sen tog vi farväl och hon gav sig av till sjukhuset i Vall d'Hebron för att ge blod.
Även människorättsaktivisterna Luca Gervasoni Avila och Josep Maria Royo dök upp för att iaktta tystnaden.
"Vi är alla i chock", sade Luca. "Det var inte lätt att komma hit, bara 100 meter från platsen där attacken började."
För honom var huvudbudskapet att "vi har ingen rädsla och vi är en fridens stad".
Han sade att man måste tänka över hur man ska bekämpa terrorismen, även om detta var ett tillfälle för att ge stöd till offren.
Han menade att massövervakning och intensiv användning av militären och polisen inte fungerade. I stället bör "mänskliga rättigheter, tolerans och demokrati" främjas.
"Vi är en stad med ett stort antal invandrare, en stad som vill välkomna flyktingar, en stad som vill erbjuda en annan modell för respons i händelse av terrorism", säger Luca. "Nu är ett ögonblick att tänka annorlunda."
Josep Maria Royos omedelbara reaktion på våldet i Barcelona var att gå på sociala medier i ett försök att lugna ner människor.
"Folk delade bilder av deras brott som visade barn, blod, skadade människor", sade han.
"Det är lätt att sprida ett budskap om hat mot den islamiska befolkningen. Vi måste stoppa dessa uttryck för hat."
För mer om Barcelona efter attacken, följ Patrick på @patrickgjackson
Mindre än 24 timmar efter den fruktansvärda van attacken, började folket i Barcelona att återta sin älskade stad.