Det är en talang som hjälpte honom att gå från att vara bankrutt, 32 år gammal, till att bli multimiljonär vid 48 års ålder.
Längs vägen skapade och sålde han bästsäljande chips märket Tyrrells, och vann en hög profil strid mot stormarknad jätte Tesco.
Nu, 56, och grundaren och ägaren av Chase Vodka, en lyxig version av den anda som är gjord av potatis som odlas på hans gård, säger serieentreprenören: " Människor älskar historier, de verkliga historierna bakom saker.
"Och media var mycket viktigt för mig från Tyrrells första dagar.
"Jag var en kille som hade blivit misshandlad av snabbköpen, och folk älskar att stödja underdog."
Potatisböndernas son som bodde i närheten av staden Herefordshire Leominster köpte Mr Chase familjefarmen av sin pappa när han var 20 år efter att han "han hade hand om att hitta en bankchef som var modig nog att låna mig 200 000 pund".
Eftersom kostnaden för potatis kan stiga och falla kraftigt, verksamheten var upp och ner under de kommande 12 åren, tills skyfall 1992 innebar att han inte kunde skörda sin gröda, som han var tvungen att lämna för att ruttna på fälten.
Affären kollapsade och mr Chase fick ansöka om konkurs. Han säger: "Jag skämdes och skämdes."
Efter att ha "runnit iväg till Australien" i några månader återvände han till Herefordshire, och kunde låna pengar för att köpa tillbaka gården från mottagarna, och starta upp i affärer igen.
Den här gången, för att tjäna extra pengar, blev han en potatishandlare, köpte spuds från ett antal gårdar, och sedan sälja dem vidare till stormarknader.
Men medan han fick sig själv på fötter ekonomiskt, Mr Chase säger att han blev alltmer frustrerad över att snabbköp skulle avvisa potatis som inte var "kosmetiskt perfekt".
Han tillägger: " Jag brukade skicka ut tio massor av spudar varje dag, och jag skulle få fem tillbaka. Det var mycket smärtsamt hur snabbköpen behandlade oss bönder."
Chases livsförändrande ögonblick kom 2002 då han fick reda på att potatis som förkastades köptes upp av den brittiska verksamheten av den amerikanske krispmakaren Kettle.
Vid den tiden var Kettle ett av de nya företagen som gjorde så kallade "posh chips", potatischips som skärdes lite tjockare än massmarknadens varumärken, och stektes för hand.
Trots att Chase inte hade någon erfarenhet eller kunskap, var han övertygad om att han kunde sätta upp ett eget varumärke för chips på marknaden.
Så han ringde några brittiska chip-makers för att fråga om han kunde se hur de gjorde saker, och alla sa "nej". Oavskräckt flög han ut till USA och besökte anläggningar i Pennsylvania och Colorado.
När han återvände till Storbritannien byggde han en knaprig anläggning på familjefarmen, och Tyrrells [som fick sitt namn från fastigheten] var igång sex månader senare.
Snabbt att berätta sin historia för lokala tidningar för att bygga upp publicitet, Mr Chase slog vägen för att tillbringa två veckor att besöka oberoende matbutiker över hela Storbritannien med prover av hans chips.
Han säger: " Tyrrells växte och växte mycket snabbt, och det var en lysande kassako. Vi sålde väskorna till affärer för 1 pund och de sålde dem för 2 pund. För oss var nettovinsten 35%."
Stormarknader som Waitrose följde snart efter, men Mr Chase var orubblig att han inte skulle sälja till den största - Tesco - eftersom han inte gillade vad han såg som den press det satte på jordbrukarna att sänka sina priser.
En dag 2006 berättade en vän för honom att Tesco sålde Tyrrells chips. Det visade sig att Tesco hade köpt dem på den grå marknaden och sålt dem under det rekommenderade detaljhandelspriset.
En upprörd mr Chase krävde att Tesco skulle sluta sälja dem. Efter att snabbköpet vägrade startade Chase en mediekampanj som inkluderade ett framträdande på BBC Radio 4's Today program. Tesco drog sig sedan tillbaka.
Med försäljningen av Tyrrells chips fortsätter att växa under de närmaste åren, och årsomsättningen slår £14m, Mr Chase lånade pengar från sin bank för att expandera produktionen. Villkoret banken satt var att han var tvungen att ta in en ledningsgrupp för att hjälpa honom att driva verksamheten.
Chase, som tidigare hade varit mycket nära och gärna hjälpte till med alla delar av verksamheten, säger att införandet av nya chefer i slutändan förändrade verksamheten - till nackdel för den.
"Vi kom till en scen där jag inte gillade vart företaget var på väg", säger han. "Vi anställde företag som arrangerade möten om fler möten."
Olycklig med Tyrrells nya storföretagsethos, och går igenom en "messy skilsmässa", Mr Chase - som var den enda aktieägaren - beslutade att sälja upp under 2008 till en privat kapitalverksamhet för nästan 40 miljoner pund.
Letar efter ett nytt företag, och med de nya ägarna av Tyrrells väljer att köpa sin potatis från någon annanstans, Mr Chase kom på idén att förvandla sina spuds till premium vodka.
Så med pengar inte längre ett problem, han köpte ett destillationssystem, och Chase Vodka föddes.
Siktar på lyxen slutet av marknaden, säljs det för £ 35 en flaska.
Mr Chase medger att det inte är så lönsamt som att sälja chips, men det verkar vara ett kärleksarbete. Och fokuserade mycket på export, han tillbringar en hel del tid med att resa världen över för att bygga upp försäljningen.
Och visar att han har förlorat lite av sina PR-kunskaper, varje år flyger han inflytelserika barmän och kvinnor från hela världen för att besöka sin gård i Herefordshire för att se hur potatisen odlas, och vodka görs.
Även nu gör en gin och en whisky, Chase Distillery säljer 10.000 flaskor i veckan.
Chase säger: "Du måste berätta din historia för folk om du vill bygga ditt varumärke. Men det måste finnas riktigt DNA bakom det om man vill bli framgångsrik."
För en härfordshire potatisbonde, William Chase är imponerande kunnig om behovet av positiv publicitet, och vikten av att berätta en bra historia.