Det uppfattas som det minst korrupta landet, med den längsta överlevande flerpartidemokratin på kontinenten, och skryter med en av världens snabbast växande ekonomier.
Men efter den globala ekonomiska nedgången 2008 och allt mer instabila råvarupriser har landets beroende av diamanter kommit i fråga.
För första gången befinner sig Botswana i en negativ tillväxt och måste gå till internationella givare.
Landet strävar efter att diversifiera sin ekonomi genom att stärka befintliga sektorer som turism och boskapsuppfödning och investera i spirande industrier som kommer från teknik och entreprenörskap.
Ändå överglänser diamanter alla andra industrier i Botswana, som står för en tredjedel av BNP, 70 procent av exportinkomsterna och omkring en tredjedel av statens intäkter.
Produktionen har dock nått sin kulmen, och experter tror att reserverna av den dyrbara stenen kan ta slut fram till 2030.
Arbetslösheten ökar också, och antalet arbetslösa uppgår till 20 procent, och uppskattningsvis 45 procent av Botswanas befolkning lever under fattigdomsgränsen.
Den ekonomiska tillväxten var också negativ 2009 och industrisektorn minskade med 30 %.
Tecken på oroligheter på arbetsmarknaden har också börjat visa sig efter strejker inom den offentliga sektorn under de senaste åren.
Som Linah Mohohlo, som har varit guvernör för banken i Botswana i 15 år, uttryckte det i en intervju nyligen med BBC Africa Business Report: "Det är en allvarlig oro för regeringen, under många år nu strategier har införts för att diversifiera ekonomin bort från gruvdrift."
På många sätt betraktas Botswana som ett offer för sitt eget skapande.
Politiken har gynnat och skyddat diamantindustrin, och strategier och institutioner som har hjälpt och skyddat dess tillväxt i årtionden har gjort det svårt att genomföra och utvidga nya, alternativa industrier.
Statens starka roll i ekonomin, plus uppsvälld byråkrati, gör det ofta också svårt för investerare att komma in på marknaden.
De flesta kontrakt är också statligt sponsrade, vilket gör det svårt för entreprenörer att etablera butik och konkurrera.
Trots att vi befinner oss i den relativt stabila södra afrikanska regionen, gör en elkris i Sydafrika och politisk osäkerhet i Zimbabwe det lite av ett tufft grannskap.
Som svar säger Mohohlo att hon är mer orolig för konkurrensen från landets grannar, särskilt för utländska direktinvesteringar, och säger att Botswana behöver "skära sina pennor".
Till exempel har tillverkningsindustrin "inte gjort det vi förväntade oss", säger hon. Sektorn står för uppskattningsvis 5 % av Botswanas BNP och sysselsätter mer arbetskraft än gruvdrift.
Dessutom har Botswana en liten hemmamarknad på endast två miljoner människor och att behöva konkurrera direkt med Sydafrika är en utmaning.
Botswana måste komma med unika företag för att kunna konkurrera effektivt med Sydafrika, säger Tebogo Seleka, verkställande direktör för Botswana Institute for Development Policy Analysis (Bidpa).
– Vi är båda i SACU (Southern African Customs Union), vilket innebär att varor kan komma in fritt, så om vi väljer de företag som Sydafrika är mer konkurrenskraftiga på, vilket gör oss till en nackdel, säger han.
Nyckeln till Botswanas framtida mångfald ligger, tror många, i den privata sektorns utveckling och i att locka till sig utländska direktinvesteringar.
Dr Seleka anser också att investerare tenderar att etablera sig i grannhuset på grund av landets närhet, i kombination med dess mindre befolkning.
"Om ett företag från utlandet vill lokalisera i södra Afrika, på grund av Botswanas marknadsstorlek är vi i underläge", säger Dr Seleka.
"Vi måste också titta på teknikberedskap, om man tittar på vilka typer av teknik företag använder, och takten för införandet av ny teknik i Botswana är fortfarande inte upp till repa."
En av lösningarna för att stärka mångfalden i landets ekonomi kan ligga hos dess mest överflödande djurpopulation.
Nötkreatur är mer än en miljon människor, och nötkött är landets tredje största inkomsttagare.
Men trots detta utgör jordbruket i sin helhet endast 3 procent av Botswanas ekonomi.
Bakang Tsheboagae, en boskapsuppfödare från Dutlwe, en by i distriktet Kweneng i Botswana, säger att de metoder hans familj har använt i generationer för att förvalta sina boskapsbesättningar har hindrat hans tillväxt.
Historiskt sett är vårt sätt att spåra boskap öronmärkningar, som är identiska, och man kan bara märka dem när de når en viss ålder, säger han.
"Livet förökar sig, och när du multiplicerar blir det så svårt att räkna dem, eller att veta vem som är var."
Botswanas boskaps- och nötköttsindustri drivs av export till Europa, och för att kunna exportera sitt nötkött måste jordbrukarna ta fram spårbarhetsjournaler.
"Jag skulle säga vem som än har boskap; liten, medelstor eller stor skala, till slut behöver du ett verktyg som hjälper dig att redogöra för vad du gör", säger Tsheboagae.
Ange en ny typ av företagare som använder teknik för att modernisera sektorn.
Thuto Gaotingwe, 26, har utvecklat mjukvaran Modisar - uppkallad efter ordet Tswana för en flockpojke.
Gaotingwe har lyckats förverkliga sin vision med hjälp av en av regeringens nya företagskuvöser, Botswana Innovation Hub.
Känd som en "kvasi statlig institution", är innovationshubb beskrivs på sin webbplats som en del av statens "nationella strategiska mål för diversifiering av landets ekonomiâ € €  och inrättas för att stödja nya satsningar och befintliga företag."
Modisar är en programvara för produktivitet som kan installeras på en jordbrukares dator eller laptop, och gör det möjligt för jordbrukaren att fånga information om sin gård snabbare.
Gaotingwe förklarar: "Vi försöker säga att man kan tjäna pengar på boskapsuppfödning, bara om man gör det på rätt sätt."
"Så vi har byggt Modisar, och det gör det möjligt för jordbrukare att föra register över hans jordbrukstillgångar. Sedan ger det jordbrukarna möjlighet att veta mer om boskapssjukdomar."
Även om regeringen kritiseras för att vara reaktiv i motsats till proaktiv, har den genomfört ett antal strategier, strategier och incitamentsprogram för att uppmuntra diversifiering.
En ekonomisk diversifiation Drive (EDD), till exempel, har genomförts för att stärka den privata sektorn.
EDD planerar att utnyttja regeringens köpkraft, som beräknas uppgå till 2,1 miljarder dollar (1,3 miljarder pund) per år, för att stimulera lokal produktion och konsumtion genom att köpa från lokala tillverkare och tjänsteleverantörer.
Linah Mohohlo förklarar också att regeringen också har börjat utforska diversifieringsalternativ med inom gruvsektorn.
– Du ser nu andra mineraler, som kol, uran, koppar, nickel som kommer in i strömmen, säger Mohohlo.
Trots hinder, med rätt långsiktiga utvecklingsstrategier, har Botswana en enorm potential att diversifiera.
I Afrika betraktas Botswana ofta som en grov diamant.