Socialdemokraternas och arbetarpartiets (SDLP) ledare Colum Eastwood, som besökte Bryssel den här veckan, är helt säker.
Han beskrev utsikterna för Storbritanniens utträde ur Europa som "det största omedelbara hotet mot Nordirlands ekonomi och mot ön som helhet".
Han insisterade på en brexit - den oeleganta korthanden för Storbritannien som lämnar Europa - "skulle undergräva och destabilisera strukturen i de successiva angloirländska avtalen".
Det skulle "undergräva och destabilisera våra nord-sydliga institutioner", tillade han, och "upprepa gränser och återuppväcka hinder för näringslivet".
I Nordirlands frågor i underhuset intog det demokratiska fackföreningspartiets (DUP) Sammy Wilson motsatt ståndpunkt.
Han höll fast vid en omröstning om att lämna EU skulle "hjälpa Nordirlands ekonomi i den mån den skulle frigöra 18 miljarder pund per år för utgifter för offentliga tjänster".
Han sade också att det skulle göra det möjligt för oss att ingå ett handelsavtal med växande delar av världen och befria oss från Europas kvävande byråkratier.
Finansminister Mervyn Storey, Wilsons DUP-kollega, deltog i ett evenemang den här veckan för att välkomna tilldelningen av mer än 400 miljoner pund i EU:s fred och gränsöverskridande finansiering till Nordirland.
Tidigare denna månad beskrev Emma Pengelly, en annan DUP-minister, fredspengarna och den europeiska arbetsgruppen för Nordirland som "nödvändiga för att få Nordirland att fungera och bygga upp en bättre framtid som vi vill se".
Samtidigt säger DUP-politikerna er att det är helt rätt att Nordirland ska få sin andel och påpekar att Storbritannien lägger 1,50 pund i den europeiska potten för varje pund som det får tillbaka.
I Commons verkade SDLP, Scottish National Party och Labour Party vara inriktade på att avslöja skillnaden mellan vad de kallade de "blandade budskapen" från den EU-skeptiske Nordirlands sekreterare Theresa Villiers och Ben Wallace, hennes Eurofile juniorminister.
När det gällde att beräkna det belopp som Storbritannien lägger i Europa satte Wilson ribban högt till 18 miljarder pund.
Både DUP:s biträdande ledare Nigel Dodds och förste minister Arlene Foster citerade nyligen betydligt mer försiktiga uppskattningar på omkring 9 miljarder pund.
Detta är, av en tillfällighet, ungefär samma belopp som Nordirlands budgetunderskott med Westminster, enligt den senaste Stormontbudgeten.
Denna BBC-bakgrundare väljer ett bidrag från Förenade kungariket på 1,3 miljarder pund.
Dodds berättade för BBC:s frågestund att Nordirland och Storbritannien kunde överleva ganska bra utanför EU.
Både han och Foster håller fast vid den officiella DUP-linjen att de inte kommer att bestämma sig definitivt förrän premiärminister David Cameron har avslutat sina förhandlingar om en reform av EU.
Men med tanke på Wilsons övertygelse om att Camerons omförhandling är dömd att misslyckas, och DUP:s parlamentsledamot Diane Dodds tidigare kritik av premiärministerns "ärlighet i ambitionen", verkar det nästan säkert att DUP kommer att hamna i en kampanj för EU:s tillbakadragande, tillsammans med Tradional Unionist Voice och UK Independence Party.
SDLP, Sinn Féin och Alliansen kommer att vara i EU:s pro-lägret.
Ulster Unionists är fortfarande i vänta-och-se-läge.
Om David Cameron verkligen väljer en folkomröstning under sommaren kommer väljarna i Nordirland knappt att hinna återhämta sig från valet i maj innan de ombeds att gå till omröstningarna igen.
Kampanjen kommer utan tvivel att innehålla många ekonomiska argument, inte bara om Storbritanniens medlemsavgifter utan också om effekterna av ett eventuellt tillbakadragande på den framtida handeln mellan Storbritannien och resten av EU.
Foster berättade för mig att hon skulle vilja ha mer klarhet om Westminsters planer för Nordirlands ekonomiska subventioner i händelse av att Storbritannien lämnar EU och den därav följande förlusten av fred och gränsöverskridande kontanter.
Om hon får sådan klarhet är tveksamt, med tanke på att premiärministern kan vara ovillig att överväga en sådan möjlighet.
Bort från sifferspelet, där den irländska regeringen ser på med oro och nationalister och fackföreningsmedlemmar som sannolikt kommer att polariseras, förväntar sig massor av god gammaldags traditionell politik.
Sinn Féin parlamentsledamot Martina Anderson har sagt en Brexit "kan se att passkontroller och tullkontroller återuppstår" längs den irländska gränsen, vilket skulle hindra "fri rörlighet och störa livet för nästan en miljon människor som bor i gränsregionen".
Foster sade att det handlar om "vård" och verkar övertygad om att "praktiska lösningar" kommer att innebära gränsöverskridande handel och att den fria rörligheten för personer kommer att fortsätta att vara opåverkad.
Precis som folkomröstningen om skotskt oberoende kan EU:s kampanj i Nordirland i slutändan handla mer om hjärtan och sinnen än om fakta och siffror.
Så är Nordirland bättre inom eller utanför Europeiska unionen?