Nya bilder på ytan avslöjar en klumpig struktur på platser där forskare spekulerar kunde ha varit kroppens ursprungliga byggstenar.
Deras utseende innebär att de kallas "goosebommar", vilket är lite roligt med tanke på kometens ankliknande form.
Men om denna tolkning är korrekt, representerar den en stor upptäckt.
"Vi måste fortfarande modellera detta, men jag tror att de verkligen kan peka tillbaka i tiden till de första dagarna av solsystemet - till bildandet av byggstenarna i kometär nuclei," sade bildteam ledare Holger Sierks från Max-Planck-Institutet för Solar System Research i Göttingen, Tyskland.
"Vårt tänkande är att accreting gas och damm skulle ha bildat små 'pöbel' i början som växte och växte tills de fick upp till storleken på dessa gåshud - ungefär 3m i storlek - och av någon anledning kunde de inte växa längre.
"Till slut skulle de ha hittat en region av instabilitet och klumpas ihop för att bilda kärnan", berättade han BBC News.
Rosetta team-medlem Stephen Lowry sade gåshud (som för vissa också ser ut som en koppling av "dinosaurie ägg") var bland de mest häpnadsväckande resultat som har kommit ut av uppdraget hittills.
"Kom ihåg att dessa objekt skulle ha bildats för minst 4,5 miljarder år sedan. Var annars kunde du se fysiska bevis på processer som hände för så länge sedan? Så, det är mycket spännande, men vi måste vara säkra på att denna vanliga lattice struktur representerar äkta kometer och är inte någon funktion som på något sätt har producerats som ett resultat av is helt enkelt sublimerar från kometen; eftersom vi inte ser gåshud överallt, " Kent University, UK, varnad expert.
Förekomsten av denna klumpiga struktur på 67P är bara en iakttagelse gjord i en massa tidningar publicerade som en specialutgåva i veckans Science Magazine.
Tidningarna är verkligen en första chans att försöka karakterisera den 4km-breda "rymdankan", som Rosetta kommer att följa under hela 2015 när den sveper runt solen.
Kamerorna på sonden har nu avbildat 70% av kometens yta. Den osynliga fraktionen, som ligger på södra halvklotet, kommer att kartläggas när den kommer fram ur vinterns mörker.
Teamet har definierat 19 regioner på 67P, vilket ger var och en namnet på en forntida egyptisk gudom.
Dessa zoner - och fler kommer sannolikt att läggas till i framtiden - uppvisar fem grundläggande terrängtyper, från områden med hög dammackumulering till exponerade skabbiga ansikten som består av bergliknande material.
Forskarna rapporterar några fascinerande beteenden utöver den förväntade synen av gas- och dammstrålar som far iväg från kometen när dess isar värms och förångas.
Till exempel, dessa jetplan producerar starka "vindar" som verkar driva dammpartiklar i sanddyner.
"Det låter högst osannolikt", kommenterade Nic Thomas från Schweiz University of Bern. "Vi ser sanddyner på jorden, på Mars och på Venus, men alla dessa objekt har gravitation och tjock atmosfär.
"På kometen har du nästan ingen gravitation och det är inte en atmosfär vi kan andas. Så det är verkligen svårt att föreställa sig hur man kan göra sanddyner på en kometär kärna. Tricket vi tror är att det finns mycket starka vindar där - 300m / s - och att dessa vindar kan, även om densiteten av gasen är mycket låg, skjuta partiklar runt för att göra sanddynerna."
En annan slående händelse är en slags "fluidiseringseffekt" som verkar för att jämna ut vissa ytor.
Forskare tror att detta inträffar när isen ändrar sin struktur. Detta resulterar i en utsläpp av gas som kan plocka upp lokalt damm och få det att röra sig - om än kort - som en vätska. Något liknande kan man se på jorden när stora volymer av het aska ramlar nerför vulkanernas sidor.
Längst ner på 67P verkar den så kallade Imhotep-regionen ha upplevt upprepade fluidiseringshändelser som registrerats i definierade lager.
Rosettabilderna tar också upp händelser av tidigare explosivt beteende.  I ett enda skott har ett block av material som är lika stort som en fotbollsplan lyfts upp och tappats bredvid det gapande hålet som den lämnade kvar i kometens yta.
Det våldsamma utsläppet av gas på djupet verkar vara en vanlig aktivitet på 67P, följt av att materialet kollapsar tillbaka in i tomrummet.
De data som samlas in av Europeiska rymdorganisationens sond kommer att hålla forskarna upptagna i åratal, men det står redan klart att många av de gamla idéerna om hur kometer sätts samman och hur de beter sig måste förändras.
Det är uppenbart nu att denna komet inte är en stor isklump med lite damm blandat i. Snarare har det en mycket mer komplex konstruktion, som innehåller betydligt mer damm och många steniga komponenter. Detta är mycket tydligt från förhållandet mellan damm och gas som sprutas ut av kometen (fyra till en), och alla dessa craggy klippa funktioner där stela, konsoliderade material verkar dominera.
"Vi brukade tänka på kometer som "smutsiga snöbollar", vi tycker nu att "isig smutsboll" är en mycket bättre beskrivning," säger Simon Green från Storbritanniens öppna universitet. "Det är så 67P ser ut - ett fast objekt med is som förångas någonstans under ytan."
Jonathan.Amos-INTERNET@bbc.co.uk och följ mig på Twitter: @BBCAmos
Forskare som arbetar med Europas Rosettasond, som spårar Comet 67P, säger att de kan ha hittat bevis för hur sådana isiga föremål bildades.