Hon har precis varit i studion med Radio 1 är Nick Grimshaw, försöker få honom fnittra medan han går om några seriösa radio presenting business; och hon dagdrömmer om sin favorit UK delikatess - en smörgås från Pret.
När hon upptäcker att hon är i samma byggnad som BBC:s nyhetsrum ber stjärnan artigt om en guidad tur.
"Jag får aldrig göra sånt här", förundrar sångaren, när hon går vidsynt förbi studiorna och satellitkanalerna.
I detta sammanhang är Del Rey märkligt anonym. Jane Hill, som förbereder sig för att läsa lunchnyheterna på BBC One, tittar inte ens upp när superstjärnan klämmer förbi hennes skrivbord.
Det är en sällsynt lyx för någon som följs av paparazzi och de allseende kamerorna av TMZ när hon är hemma i Kalifornien.
Hon tar upp bristen på avskildhet på sitt nya album, Lust For Life, där en låt som heter 13 Stränder finner Del Rey söker efter en plats "past Ventura och linser massor" där hon kan njuta av en romantisk stund i avskildhet.
När vi satt ner för att prata, avslöjar hon att samma oro stoppade henne från att delta i kvinnomarscherna i Los Angeles, tidigare i år.
"Jag körde min syster och hennes flickvän till marscherna", säger hon. "Jag tänkte på [ensam] men jag kände mig, typ, inte riktigt säker på hur det skulle gå.
"Jag ville egentligen inte vara en distraktion för gruppen på 10 tjejer som skulle gå. Jag ville att de skulle tänka på själva marschen och inte på att jag stod bredvid dem."
Men stjärnan ger sitt bidrag på andra sätt. En ny låt, God Bless America and All The Beautiful Women In It, är en ode till kvinnosläktet ("kan du stå stolt och stark"); medan Coachella - Woodstock I My Mind, minerar motsägelserna av att dansa på en festival "whilst titta på spänningar med Nordkorea mount".
Det är en ny dimension för Del Reys texter - som traditionellt har brytt sig om "att leta efter kärlek på alla fel ställen".
"Jag blev liksom inkörd i den verkliga världen igen", säger hon.
"Bara att vara i Kalifornien, det är en så liberal stat, jag bombarderades med nyheterna varje dag. Så min studio blev som en tankesmedja - under valet var det ett ständigt samtal med min producent och ingenjörer och assisterande ingenjörer.
"Och sedan uppenbarligen under Coachella, den nyheten bröt om Nordkorea och riktade missiler mot varandra. Det var lite av ett oförskämt uppvaknande."
Del Reys arbetstakt är häpnadsväckande. Lust For Life är hennes femte album på sex år - och det spricker i sömmarna, med 16 låtar alla tillsammans med sin mångåriga producent Rick Nowels.
De spelar in allt i hans studio i Santa Monica, bara kvarter från stranden, så det "aldrig känns som arbete", säger hon.
"Bara gå in varje dag och ta en kaffe tillsammans och ta en promenad, och sedan börjar vi.
"Så det känns aldrig som att jag pumpar ut dem [låtarna]. Även om det definitivt är en välsignelse att jag har kunnat lägga ut så mycket musik."
På Lust For Life har sångaren öppnat upp både musikaliskt och lyriskt. Titelspåret är en pulshöjande duett med The Weeknd, medan Summer Bummer nästan självförstörs, löses upp i digitalt brus och blacked-out beats, med Lanas sång knappt håller ihop låten.
Hon har också välkomnat medarbetare i sin värld för första gången - absorbera dem i hennes estetiska, snarare än att dra nytta av diagramtrender.
"Det var jättekul!" Hon säger att hon jobbar med A$AP Rocky och The Weeknd. "Jag ville att de skulle lägga till lite eld, lite energi till skivan."
Mer skrämmande var att bjuda in rocklegenden Stevie Nicks till duett på vackra människor, vackra problem.
"Jag var definitivt nervös", säger Del Rey från inspelningssessionen.
"Hon steg av planet 10:30, så hon kom inte till studion förrän midnatt - och hon bara brisade in, svart på svart, guld överallt. Hon var en slags vision.
"När hon började sjunga sa hon att hon ville höra mig sjunga något också. Och sen flippade jag ut!
"Jag sa till henne över mikrofonen, "Jag låter bara så tyst jämfört med dig." Och hon sa: "Det är okej, du kan vara mitt lilla eko!"
"Jag tyckte det var så coolt. Jag är inte lika högljudd som hon. Min röst är inte lika låg som hennes. Men hon älskar det för vad det är.
"Det var ett avgörande ögonblick för mig."
Andra låtar på skivan hade en mer orolig graviditet. Del Rey säger att stängningsspåret, Get Free, ursprungligen hade en annan titel, och mycket mer personliga texter.
"Den låten började riktigt avslöjande", säger hon. "Jag ville sammanfatta hela min erfarenhet under de senaste sex åren, och sedan insåg jag att jag inte vill avslöja allt."
När den ursprungliga versionen var "ur mitt system", säger hon, var inspelningen "borttagen helt sedan började från början".
Texterna blev mer vaga och hoppfulla; och den återinspelade versionen slutar med att Del Rey refererar till Neil Young: "Jag vill flytta ut ur det svarta, in i det blå".
"Jag tror att det hade varit svårt för mig att göra intervjuer om jag hade sagt ett par speciella saker som jag tänkte på", säger hon om originalet.
"På sätt och vis gjorde Ultraviolence det. Det var svårare att främja den skivan."
Hon refererar till titelspåret på sitt andra album, som skildrade Del Rey i ett destruktivt, kränkande förhållande. Del Rey har tidigare antytt låten hänvisar till hennes association med en "underground sekt" i New York, som kontrollerades av en karismatisk guru.
I konserten har hon nyligen slutat sjunga låtens nyckellinje, "han slog mig och det kändes som en kyss".
"Jag känner mig inte bekväm med den texten längre", säger hon nu. "Vad min uppfattning om tillgivenhet än var vid den tiden, så tjänar den mig inte längre. Uppenbarligen. Förhoppningsvis."
På Lust For Life verkar hon lyckligare, mer utåtriktad än tidigare. På scenen är hon också mer självsäker.
När hon lanserar albumet på en enstaka spelning i London, tvingas hon överge sin föreställning av öppningsspåret, Love.
Tidigare i sin karriär kan hon ha frusit. Nu sjunger hon bara en capella, med publiken kliva in som sin egen personliga kör.
"Jag är inte riktigt säker på vad som hände, men jag tror att min keyboardspelare spelade fel ackord", förklarar hon. "Jag lutade mig mot honom och sade, "Det är inte det, det är inte det" och han sa: "Så är det, lita på mig."
"Jag lyssnade i 10 sekunder och tänkte: "Fan, jag kan definitivt inte få det." Jag fick inte med den i repetitionen heller. Så jag sa åt honom att sluta. Jag mår dåligt - jag var ganska slipande.
"Men den låten är i hjärtat av skivan och jag tyckte att det skulle vara konstigt om jag inte gjorde det. Så, lyckligtvis de människor som var på showen visste orden och de sjöng tillsammans med mig."
Hon lyssnar med glädje på en inspelning av låten - och förklarar hur, eftersom hon bär öronhörlurar, hon inte hade insett hur högt publiken hade varit.
"Jag är så glad", säger hon. "Att vara i publiken, kände du det också?"
Jag sa att det var som att vara i kyrkan. "Sluta!" Hon strålar och börjar skratta.
Det goda humöret går ingenstans snart.
Följ oss på Facebook, på Twitter @BBCNewsEnts, eller på Instagram på bbcnewsents. Om du har en berättelse förslag e-post underhållning.news@bbc.co.uk.
Lana Del Rey är på gott humör.