Indiens största ledare hade flyttat till en by som hette Segaon två år tidigare. Han hade bytt namn till Sevagram eller en tjänsteby. Han byggde ett ashram, en kommun som var hem för "många ödesdigra beslut som påverkade Indiens öde". Gandhi hade flyttat in med sin hustru, Kasturba, och några anhängare. Det fanns också en stadig ström av gäster.
Kanu Gandhi, en ung man i 20-årsåldern och en stor brorson till Mahatma, var också där. Beväpnad med en Rolleiflex kamera, tog han bilder av ledaren.
Han hade velat bli läkare, men hans föräldrar hade fått honom att gå med i Gandhis personliga personal och göra kontorsarbete, sköta bokföringen och skriva brev på ashram.
Kanu Gandhi hade utvecklat ett intresse för fotografering, men Gandhi hade sagt till honom att det inte fanns några pengar att köpa honom en kamera.
Brorsonen gav inte efter. Slutligen, Gandhi frågade affärsman Ghanshyam Das Birla att ge 100 rupier (1,49 $ Â Â 1.00) till Kanu så att han kunde köpa kameran och en rulle av film.
Men ledaren införde tre villkor för fotografen: han förbjöd honom från att använda blixt och bad honom att posera; och gjorde det klart att ashram inte skulle betala för sin fotografering.
Kanu gjorde sig av med ett bidrag från en Gandhi acolyte som gillade sitt arbete. Han började också sälja sina bilder till tidningar.
Under åren och fram till Gandhis mord 1948 sköt Kanu Gandhi omkring 2 000 bilder av den största ledaren för den indiska självständighetsrörelsen. I årtionden förblev hans bilder i dunkel, som en gång dök upp hos en tysk forskare som började sammanställa och sälja dem.
Nu, 92 av dessa sällsynta bilder av Gandhi under det senaste årtiondet av hans liv har publicerats i en utsökt producerad tyg bundna monografi av Delhi-baserade Nazar Foundation, ett icke-vinstdrivande förtroende grundat av två av Indiens mest kända fotografer Prashant Panjiar och Dinesh Khanna.
Det här är kanske min favoritbild från boken. Här står Gandhi på vägande våg vid Birla House i Bombay (det som nu är Mumbai) 1945.
För en man som gjorde mer än ett dussin fastar under den fria rörligheten som en del av sina icke-våldsamma protester - för att skapa fred, kräva muslimska rättigheter eller för att skämma ut pöbelhopar - är bilden talande.
"Detta är en bild av en man som håller ett öga på sin vikt, testar sig själv hela tiden. Det berättar mycket om mannen, säger ledande fotografen Sanjeev Saith som gick igenom mer än 1000 bilder och hjälpte till att bota monografin.
Här syns Gandhi framför sin kontorshydda på Sevagram ashram 1940. En kudde täcker hans huvud som skydd mot den svåra värmen.
Det är genast en intim och avlägsen bild.
Vilket är en av anledningarna, säger många, som gjorde Kanu Gandhis bilder av Mahatma så speciella.
"Även om han hade otrolig tillgång till ikonen, slås vi alltid på Kanu, kanske för att han var i vördnad för Gandhi alltid höll ett respektfullt avstånd, och ändå lyckades förmedla en känsla av intimitet och närhet", säger Panjiar.
"Och eftersom han höll ett visst avstånd, Kanu intuitivt hittade ett modernare fotografispråk än vad som var vanligt i den tiden i Indien, inramning många av hans bilder med en intressant och okonventionell användning av förgrunden, bryta många av de accepterade reglerna för komposition".
Kanu Gandhi reste långt och brett med ledaren.
Här är hans bild av en skåpbil med Gandhi som pressas av Pathans och Kongressens arbetare över någon grov terräng i North West Frontier Provinser i oktober 1938.
Detta är en bild av Gandhi och hans hustru Kasturba i Abottabad i november 1938.
Kanu Gandhis första någonsin-bok med fotografier krönikor ledarens politiska och personliga resa under hans senaste årtionde i levande detalj. Det finns bilder på Gandhi i hans många sinnesstämningar - grubblande, glädjefyllda, klenmodiga, sörjande - och med sina anhängare.
Här masseras Gandhi av en släkting och hans äldre syster Raliatbehn under en tredagars fasta i Gujarats Rajkotstad i mars 1939.
"Dessa bilder må vara gamla, men de är inte gammalmodiga. De är inte enkla, vackert skjutna och noggrant inramade, snygga bilder som var populära då, säger Panjiar.
"Det kanske hjälpte att Kanu inte var en tränad fotograf eftersom många av hans bilder skulle ha förkastats av hans samtida på grund av att vara suddig, något ofokuserad eller dubbelt exponerad. Men dessa finner stolthet över plats, kärleksfullt klistrade av egna händer i album."
Gandhi och hans fru Kasturba ses här på ett bröllop av en kristen man och en oåtkomlig kvinna i Sevagram ashram, 1940.
Sanjeev Saith säger bilden av en döende Kasturba Gandhi ligger på en säng på Aga Khan Palace i Pune 1944 några månader innan hennes död räknas bland hans favoriter. En trasig ljusschakt strömmar in genom ett fönster bakom henne.
"Här är den här strama kvinnan som ligger regelmässigt på denna ståtliga säng, hon är på väg att dö. Den här bilden skakar om mig, säger han.
Och sedan finns det en historisk 1938 bild av Gandhi på ett konvivalt humör med frihetshjälte och radikal nationalist Subhas Chandra Bose. I bakgrunden ritar Kasturba Gandhi sin sari och tittar på avstånd.
Detta var den höga middagstiden i Boses politiska liv: han hade valts till ordförande för Kongresspartiet. Gandhi hade övervunnit invändningar från självständighetshjälten Sardar Vallabhbhai Patel, som hade invänt mot Boses utnämning.
De två ledarna hade delat en komplex relation och föll ut senare över meningsskiljaktigheter.
– Det här är en fantastisk bild, säger Saith. "Den innehåller två av Indiens största hjältar i en ram. Bose är ung, kerubisk och ser nästan på Gandhi i beundran. Gandhi har sitt karakteristiska tandlösa leende. Det är ett trevligt, varmt ögonblick."
Här är Gandhi och Nobelprisvinnande poeten Rabindranath Tagore i Shantiniketan, West Bengal, i februari 1940, en studie av två stora män i meditation.
"Titta på bildens botten. Det är en oavsiktlig dubbelexponering [en teknik som kombinerade två olika bilder till en enda bild]. Det är ganska uppfinningsrikt. Kanu Gandhi visste att det var en bra bild och han kastade inte bort det negativa, säger Saith.
Det finns en serie bilder av Gandhi som samlar in donationer till en fond för de oberörbara under en tre månader lång tågresa som tog honom till Bengal, Assam och södra Indien 1945-46.
I vissa sträcker han armen från en vagn för pengar; i andra är han omgiven av människor och samlar in pengarna i en smal korg.
"Han är en gammal man, men han ser smidig ut. Han tigger nästan om allmosor, och han menar allvar med att plocka upp alla pengar för en god sak. Han förstår sig på pengar, säger Saith.
"Jag är en bania och det finns ingen gräns för min girighet," Gandhi en gång sade, anspelar på hans indiska kast som huvudsakligen består av penningutlånare.
Eftersom Kanu Gandhi var den enda som fick ta Gandhis fotografier när som helst, filmade han varje dag.
Ibland ingrep Gandhi: ett sådant ögonblick var när Kasturba låg döende i sitt knä vid Aga Khanpalatset i Pune.
Men brorsonen tilläts att fotografera denna bild av ledaren, som var dragen i en sjal och tittade på Kasturba efter att hon avlidit i februari 1944.
Enligt flera redogörelser höll Gandhi en vaka i timmar, satt vid hennes sida och bad.
"Efter sextio år av ständig kamratskap", sade han senare den natten. "Jag kan inte föreställa mig livet utan henne."
Ironiskt nog, för en man som följde Gandhi som en skugga, var Kanu Gandhi borta i Noakhali i östra Bengalen när hans ledare dödades 1948.
"Gandhis död hade en djup inverkan på Kanu och hans fru, Abhas liv. För Kanu var fotografi inte längre lika viktigt som behovet av att förmedla sin ledares budskap, säger Panjiar.
Kanu Gandhi dog efter en hjärtattack under en pilgrimsfärd i norra Indien i februari 1986.
Fotografier av Kanu Gandhi/© Gita Mehta, arvinge till Abha och Kanu Gandhi.
Här är en orolig mahatma Gandhi som ringer ett telefonsamtal från sitt kontor i Sevagram byn i den västra delstaten Maharashtra 1938.