Men om vanliga greker fortsätter att tro på demokratin - deras röst är allt de har kvar, enligt de ansedda orden från en kämpande caféägare som jag träffade i Thessaloniki - förlorar de snabbt förtroendet för Europa.
För många är EU fortfarande en enkelriktad gata, som en annan man uttryckte det. Äldre människor som var vana vid det moderna EU-medlemskap som infördes 1981 kan till exempel inte tänka sig att någonsin lämna landet.
Men för några yngre greker i Thessaloniki, huvudstad i en region med 30 procent arbetslöshet, är utträde en attraktiv idé, eller åtminstone övergendet av den hatade euron.
"Du kan inte sätta ett lejon och en katt i samma bur," en arbetslös ung man berättade för mig på gatan, beskriver hur han ser relationer mellan Grekland och de ekonomiska jättarna i norr.
Förändring kan ta en generation om det någonsin händer, med tanke på det fortsatta stödet till de parter som är knutna till finanskrisen, Ny demokrati och Pasok, och tvivel om den radikala vänsterns vilja i form av Syriza att verkligen åstadkomma förändring.
Under tiden är det marmorkall vrede över en nations obevekliga utarmning på Europas rand.
Tidigare affärsman Stefanos Dimoulas arbetar nu som en pizza leverans "boy", i sina ord, för 3,3 euro (2,7 pund; $4,5) i timmen utan sjukförsäkring.
Han har skulder på 50.000 euro, men efter en operation nyligen för att ta bort en sällsynt tumör i nacken, är han skyldig 3 000 euro i medicinska räkningar. Nu behöver han mer behandling.
Dimoulas sade inte för vem han skulle rösta, utan uttryckte bestörtning över hur Pasok och New Democracy regerade tillsammans efter årtionden på motsatta sidor.
Han ser Greklands framtid utanför euroområdet och utanför EU fullt ut stoppas och blomstrar med kontroll över sina egna resurser och valuta.
Hans position är positiv, genomsyrad av kärlek till Grekland, utan något nationalistiskt hat förknippat med det högerextremistiska Golden Dawn-partiet.
Jag träffade några Golden Dawn-anhängare. Inte de aggressiva män jag var van vid att se i TV-rapporter, men två gamla pensionärer som blir berusade på sprit vid ett cafébord och en vårdslös medelålders bonde, upprörd över det låga priset på mjölk som erbjuds för hans mjölkbesättning.
Ingen av dem talade till mig. Det var deras vänner i närheten som informerade mig om deras inställning.
Att göra det till mitt uppdrag att intervjua arbetslösa eller ekonomiskt sårbara greker främst, ganska slumpmässigt nära kaféerna i Thessaloniki där de sitter utanför på väggar eller gräsmattor eftersom de inte har råd med en enkel kopp kaffe längre, träffade jag alltid människor som förbereder sig för att rösta på partier i vänstern.
Återigen gav de inga namn på partier, men det fanns en avsmak för den traditionella vänstern och en beredskap att experimentera, tyckte jag, med nyare partier.
Bland dessa finns Antarsya, en anti-EU-fientlig koalition som bildades för fem år sedan och som vann mindre än 1 % av rösterna vid det senaste nationella valet 2012.
En av kandidaterna till valet till Europaparlamentet, Foteini Rizou, träffade jag helt plötsligt på ett backpacker hostel, där hon arbetar som receptionist för att finansiera sin utbildning som arkitektstudent i Thessaloniki.
"Pasok skiljer sig inte från New Democracy", sade den atenska eleven. – Vänstern bör förenas, men Syriza tycker att det är bra för alla att stanna kvar i EU. Vår uppfattning är att det är riktigt illa för arbetstagarna att stanna kvar i EU och dåligt för alla i EU."
En man som verkligen skulle behöva en snabb förändring till det bättre är Ilias, den arbetslöse matematikern som gav en analogi mellan lejonet och katten.
Den 31-årige kan inte göra anspråk på förmåner och leva på sina krympande besparingar. Han kan inte tänka sig att bilda familj eftersom "utan arbete kan man inte gifta sig". Utvandring är inget alternativ eftersom han inte vill flytta från sina åldrande föräldrar.
Han skulle rösta, sade han, men om sina politiska åsikter skulle han bara påpeka att han ännu inte hade röstat för ett parti som kom in i regeringen.
"Något måste förändras här", sa han till mig, rysande i skuggan av stadens romerska-era triumfbåge.
"Om jag hade lösningen klar skulle jag inte vara här och ge dig intervjun. Vi bör lämna euron. De vill bara tjäna pengar på fattiga länder."
Några hundra meter därifrån, nere vid havet, lyssnade jag på en annan arbetslös väljare, närmare 10 år yngre, ståndaktigt antifascistisk och starkt patriotisk, som uttryckte en skarpare åsikt.
"Jag tror att den enda lösningen är en radikal lösning, vad det nu betyder", sade George Basicos. "Vi måste rikta vår ilska mot något, istället för att bara bränna.
"Jag tror att de äldre generationerna drar ner oss. Vi väntar bara på att de ska dö ut. Vissa sinnen kan man inte ändra på."
Hans vän, studentingenjören Sokrates Lambadas, som utför underbetalt deltidsarbete som så många andra studenter, beundrar Europa för dess sociala framsteg och tror att grekerna är fast i det förflutna.
"Jag tror att många greker inte vill ta ansvar för den situation vi befinner oss i idag", berättade han. "Trettio till 40 år från nu, saker och ting kommer att bli bättre och människor kommer inte bara att tolerera förändring utan ser fram emot det. Vi måste förändra oss."
För närvarande finns det fortfarande fattigdom, och enligt Dimitris Dimoulas kan Grekland "fortsätta att minska".
Du kan också följa Patrick Jacksons rapportering om arbetslösa politik i södra euroområdet på hans blogg på Tumblr eller få uppdateringar via Twitter.
Europeiska unionens mästare kan ta mod till sig av det faktum att människor i det urbana Grekland fortfarande tar valet den 25 maj på allvar på grund av fattigdom.