Men den övergripande nationella bilden för GCSE-betyg är mycket lik förra året. Andelen A* till C har ökat från 68,8% till 69%.
Det innebär en förbättring för mer än 10.000 tentamensposter. Men det övergripande budskapet - och den ännu mindre minskningen av andelen topp A* och A-betyg - är att det finns "stabilitet".
Det här är ingen olycka. De årliga examensresultaten är inte som att gå ut och mäta temperaturen som ett naturligt fenomen som kan variera.
Det är mer som att ställa centralvärme till en överenskommen nivå och sedan hålla upp en termometer för att se om temperaturen är där den ska vara.
Det kanske inte är en fullständig analogi, men den nationella examensstatistiken, med sin fina likhet med förra året, är ett designarbete snarare än ett naturarbete.
Den enorma årliga utmaningen för examenssystemet är att balansera ett antal konkurrerande krav. Det måste finnas utrymme för några små upp- och nedgångar, men det får inte finnas en gradinflation, normer måste upprätthållas över tiden och - i själva kärnan av processen - det måste vara en rättvis belöning för de enskilda elevernas hårda arbete.
Lägg till denna komplexa ekvation behovet av att justera betyg mellan olika examensnämnder.
Huvudlärarens ledare Brian Lightman har klagat på att det under den släta ytan av den nationella statistiken kan finnas tvivel om tillförlitligheten hos enskilda resultat.
Han har varnat för "volatilitet", med huvuden som inte kan förklara plötsliga dips och spikar, problem som förblir obemärkt ur ett nationellt perspektiv.
"Det är förödande för en student som har varit på kurs för ett visst betyg att missa vad de förväntades uppnå och det är mystifierande för sina lärare", säger Mr Lightman.
Den kvardröjande frågan är om ett års resultat är omvända konstruerade för att vara mycket lik året innan, innebär detta att förvränga några av resultaten för att se till att de passar? Finns det vinnare och förlorare i vissa ämnen och i vissa betyg?
Ofqual har alltid hävdat att rättvisa för enskilda studenter inte äventyras av kraven i det bredare resultatsystemet.
Men det är en oerhört komplicerad utmaning för examensnämnder och regulator - som försvåras ännu mer av de motstridiga arven från tidigare betygssystem.
En gång fanns det ett system med fasta kvoter som förhindrade varje höjning av lönegraderna och sedan ett system som gjorde det möjligt att höja lönegraderna varje år. Nu finns det ett system som håller ut möjligheten till förändring, men som lyckas hålla saker och ting på samma sätt.
En annan faktor som förbises i rubrikerna är att resultaten kan ändras av vem som tar provet.
Årets knuff uppåt i passhastigheten har kommit vid sidan av en äldre kohort.
Det finns färre 14 och 15-åringar tar GCSEs tidigt, eftersom ligan tabeller nu bara erkänna det första försöket.
Och en annan förändring i regeringens politik innebär att elever som missade GCSE matematik och engelska förra året måste vara med på provet igen i år. Detta innebär att mer än 300.000 tentamensposter kom från 17-åringar.
Men om förändringarna på den totala nivån mäts i bråkdelar av en procentenhet, finns det några mycket slående skillnader mellan England, Nordirland och Wales.
Nordirlands elever sträcker sig över alla andra och hoppar med 0,7 % till 78,7 %. Det väcker frågan om hur sådana resultat kan uppnås när bara 66 procent gör betyget i Wales.
Det är inte bara Nordirlands siffra som ligger långt före England, den ligger före den mest framgångsrika delen av England, som var London med 72 procent.
Englands utbildningssystem har varit i ett tillstånd av nästan konstant reform sedan slutet av 1980-talet, men de senaste resultaten visar att det är Nordirland som sträcker sig längre framåt.
När dessa regionala skillnader överlappar könsklyftan innebär det att unga kvinnor i Nordirland gör mycket bättre ifrån sig än någon annan.
Poängen från GCSE toppbetyg visar gapet. Bland de kvinnliga eleverna i Nordirland har 11,4 % A* betyg. Bland manliga elever i Wales är siffran 4,5 %.
I England uppnår 5,2 % av de manliga eleverna och 7,9 % av kvinnorna de högsta betygen i A*.
Detta ger ett mönster för A-nivåer och universitetsinträde, med nordirländska kvinnor som mest sannolikt i Storbritannien att få universitetsplatser.
Oavsett om det kommer att bli tröst för Englands skolledare eller inte, kommer sådana jämförelser snart att bli omöjliga.
Därför att om ett par år kommer Englands GCSE att börja graderas från 9 till 1 snarare än A till G, vilket avslutar ett gemensamt system med Wales och Nordirland.
Ett annat märkligt är att många av de elever som tog GCSE i år i England inte tog sina Sats-prov för fem år sedan, på grund av en bojkott av grundskolelärare. Vad gjorde det för skillnad på lång sikt?
Det krävs ännu ett prov för att svara på det.
Resultaten har publicerats för mer än fem miljoner GCSE bidrag - vilket kommer att bli fem miljoner olika berättelser om examen drömmar, dramer och katastrofer.