Från 2010 till mitten av 2014 hade världens oljepriser varit ganska stabila, omkring $110 per fat. Men sedan juni har priserna mer än halverats. Brent råolja har nu doppat under $ 50 per fat för första gången sedan maj 2009 och USA rå är ner till under $ 48 per fat.
Orsakerna till denna förändring är tvåfaldig - svag efterfrågan i många länder på grund av den svaga ekonomiska tillväxten, tillsammans med den växande amerikanska produktionen.
Till detta kommer det faktum att oljekartellen Opec är fast besluten att inte minska produktionen som ett sätt att främja priserna.
Vilka är då några av vinnarna och förlorarna?
Ryssland är en av världens största oljeproducenter, och dess dramatiska ränteökning till 17 procent till stöd för dess problematiska rubel understryker hur mycket dess ekonomi är beroende av energiintäkter, med olja och gas som står för 70 procent av exportinkomsterna.
Ryssland förlorar cirka $2 miljarder i intäkter för varje dollar faller i oljepriset, och Världsbanken har varnat för att Rysslands ekonomi skulle minska med minst 0,7% 2015 om oljepriserna inte återhämtar sig.
Trots detta har Ryssland bekräftat att det inte kommer att minska produktionen för att öka oljepriserna.
"Om vi skär, kommer importländerna att öka sin produktion och detta kommer att innebära en förlust av vår nisch marknad," sade energiminister Alexander Novak.
Fallande oljepriser, tillsammans med västliga sanktioner mot Rysslands stöd till separatister i östra Ukraina, har drabbat landet hårt.
Regeringen har skurit ner sin tillväxtprognos för 2015 och förutspått att ekonomin kommer att sjunka ner i recession.
Tidigare finansminister, Alexei Kudrin, sade att valutans fall inte bara var en reaktion på lägre oljepriser och västerländska sanktioner, "utan också [en uppvisning av] misstro mot regeringens ekonomiska politik".
Med tanke på de påtryckningar som Moskva nu står inför förväntar sig vissa ekonomer ytterligare åtgärder för att stärka valutan.
"Vi tror att kapitalkontroller som en politisk åtgärd inte kan vara utanför bordet nu," sade Luis Costa, en senior analytiker på Citi.
President Putin använder inte ordet "kris", men premiärminister Dmitrij Medvedev har varit mer rättfram när det gäller Rysslands ekonomiska problem.
"Riktigt sagt har vi inte helt återhämtat oss från krisen 2008," sade han i en intervju nyligen.
På grund av den dubbla effekten av fallande oljepriser och sanktioner, sade han att regeringen hade varit tvungen att minska utgifterna. "Vi var tvungna att överge ett antal program och göra vissa uppoffringar."
Rysslands ränteökning kan också medföra egna problem, eftersom höga räntor kan kväva den ekonomiska tillväxten genom att göra det svårare för företag att låna och spendera.
Venezuela är en av världens största oljeexportörer, men tack vare den ekonomiska misskötseln var det redan svårt att betala sig redan innan oljepriset började sjunka.
Inflationen ligger på omkring 60 procent och ekonomin är på gränsen till recession. Behovet av nedskärningar är tydligt, men regeringen står inför svåra val.
Landet har redan några av världens billigaste bensinpriser - bränslesubventioner kostar Caracas omkring 12, 5 miljarder dollar per år - men president Maduro har uteslutit bidragsminskningar och högre bensinpriser.
"Jag har ansett som statschef, att ögonblicket inte har kommit", sade han. "Det är ingen brådska, vi kommer inte att kasta mer bensin på elden som redan existerar med spekulation och framkallad inflation."
Regeringens försiktighet är förståelig. En höjning av bensinpriset 1989 såg omfattande upplopp som gjorde hundratals döda.
Saudiarabien, världens största oljeexportör och Opecs mest inflytelserika medlem, skulle kunna stödja de globala oljepriserna genom att minska sin egen produktion, men det finns få tecken på att landet vill göra detta.
Det kan finnas två skäl - att försöka ingjuta viss disciplin bland oljeproducenterna i Opec och kanske sätta press på USA:s spirande skiffer- och gasindustri.
Även om Saudiarabien behöver oljepriser för att vara runt $85 på lång sikt, har den djupa fickor med en reservfond på cirka $700 miljarder - så kan tåla lägre priser under en tid.
– När det gäller produktion och prissättning av olja från producenter i Mellanöstern börjar de inse den utmaning som USA:s produktion innebär, säger Robin Mills, Manaar Energys konsultchef.
Om en period med lägre priser skulle tvinga några högre kostnadsproducenter att lägga ned, då skulle Riyadh kunna hoppas på att få upp marknadsandelar på längre sikt.
Men det finns också den senaste tidens historia bakom Riyadhs ovilja att kapa produktionen. På 1980-talet sänkte landet produktionen avsevärt i ett försök att höja priserna, men det hade liten effekt och det påverkade också den saudiska ekonomin negativt.
Vid sidan av Saudiarabien har Gulfproducenter som Förenade Arabemiraten och Kuwait också samlat in betydande valutareserver, vilket innebär att de vid behov kan ha underskott i flera år.
Andra Opec-medlemmar som Iran, Irak och Nigeria, med större inhemska budgetkrav på grund av deras stora befolkningsstorlek i förhållande till deras oljeintäkter, har mindre manöverutrymme.
De har samlade valutareserver på mindre än 200 miljarder dollar och är redan utsatta för påtryckningar från den ökade amerikanska konkurrensen.
Nigeria, som är Afrikas största oljeproducent, har vuxit i resten av sin ekonomi, men trots detta är landet fortfarande starkt oljeberoende. Energiförsäljningen står för upp till 80 % av alla statliga intäkter och mer än 90 % av landets export.
Kriget i Syrien och Irak har också sett Isis, eller Islamiska staten, fånga oljekällor. Det uppskattas att den gör omkring 3 miljoner dollar om dagen genom försäljning på svarta marknaden - och underskrider marknadspriserna genom att sälja med en betydande rabatt - omkring 30-60 dollar per fat.
– Oljeproduktionens tillväxt i Nordamerika, särskilt i USA, har varit häpnadsväckande, säger Columbia Universitys Jason Bordoff.
Han talade med BBC World Service's World Business Report och sade att USA:s oljeproduktion var som högst på nästan 30 år.
Det har varit denna tillväxt i den amerikanska energiproduktionen, där gas och olja utvinns ur skifferformationer med hjälp av hydraulisk spräckning eller spräckning, som har varit en av de främsta drivkrafterna till lägre oljepriser.
"Shale har i huvudsak brutit kopplingen mellan geopolitisk turbulens i Mellanöstern och oljepriser och aktier", säger Seth Kleinman, chef för energistrategin på Citi.
Även om många amerikanska skifferoljeproducenter har mycket högre kostnader än konventionella konkurrenter, måste många fortsätta att pumpa för att generera åtminstone vissa intäkter strömma för att betala av skulder och andra kostnader.
Med Europas flagnande ekonomier som kännetecknas av låg inflation och svag tillväxt skulle alla fördelar med lägre priser välkomnas av de belägrade regeringarna.
En sänkning av oljepriserna med 10 procent bör leda till en ökning av den ekonomiska produktionen med 0,1 procent, säger några. I allmänhet gagnas konsumenterna av lägre energipriser, men så småningom urholkas de villkor som skapade dem.
Kina, som kommer att bli den största nettoimportören av olja, bör vinna på fallande priser. Lägre oljepriser kommer dock inte helt att uppväga de mycket större effekterna av en långsammare ekonomi.
Japan importerar nästan all olja den använder. Men lägre priser är en blandad välsignelse eftersom höga energipriser hade bidragit till att driva inflationen högre, vilket har varit en viktig del av den japanska premiärminister Shinzo Abes tillväxtstrategi för att bekämpa deflation.
Indien importerar 75 % av sin olja, och analytiker säger att fallande oljepriser kommer att lätta sitt bytesbalansunderskott. Samtidigt kan kostnaden för Indiens bränslesubventioner sjunka med 2,5 miljarder dollar i år - men bara om oljepriserna förblir låga.
De globala oljepriserna har sjunkit kraftigt under de senaste sju månaderna, vilket har lett till betydande intäktsbortfall i många energiexporterande länder, medan konsumenterna i många importländer sannolikt kommer att behöva betala mindre för att värma upp sina hem eller köra sina bilar.