Denna revolution är resultatet av att någon skickat en Facebook-inbjudan till många människor.  Jag har det som andra på vårt nätverk.  Buzz runt det skapades sedan på olika sociala medier webbplatser och med videor.  Jag var här den 25 januari när upploppspolisen tvingade ut oss och den 28:e var vi tillbaka efter våldet.  Jag har sovit här sen dess.
Vårt sociala nätverk inrättades 2005, när det fanns en demokratisk öppning runt tiden för presidentvalet. Människor med olika bakgrund möttes alla genom bloggning och hoppades kunna använda teknik för social förändring.  Det innebar att vi alla har fått goda kontakter, erfarenhet och starka nätverk.
Jag vill tro att det sociala nätverket är människorna själva.  Saker som Facebook, Twitter, SMS och telefoner är bara sociala verktyg.  När de blockerade Facebook och stängde av teknologin fungerade vårt nätverk fortfarande för att det handlar om människor.  Internetaktivister är också människor och en hel del av vår organisering, socialt arbete och relationer utvecklas offline.
Detta är något som människor drömde om men inte förutsåg att hända i verkligheten.  Om något visar det att alla ansträngningar vi lagt ned under de senaste åren inte har slösats bort.  Det har nått sin höjdpunkt i denna kritiska massa av människor som du ser på torget.
Just nu får jag inte mycket internetuppkoppling.  Jag försöker att inte tömma mitt mobilbatteri. Vi använder den fortfarande för att sprida bilder som folk ger oss som vi har klarat oss igenom.
Jag hoppas att Internet kommer att fortsätta att spela en kompletterande roll i aktivismen.  För närvarande existerar vi fysiskt i centrala Kairo och jag hoppas att vi när vi har avslutat denna sittning kommer att ha vunnit rätten att organisera oss utanför internet.
Twitter: Amr Gharbeia
Jag var inblandad i den här revolutionen från första dagen, den 25 januari, och jag har nu tillbringat mina nätter här ett tag. De senaste fem åren har jag varit mycket aktiv på nätet, bloggat och twittrat.  Eftersom vi lever under undantagslagar i Egypten har det varit mycket svårt att träffas eller kommunicera utom på internet. Jag hade aldrig varit en del av en demonstration på marken.
Först hånade vi händelsen den 25 januari.  Vi ifrågasatte om det verkligen var möjligt att ha en "Facebook revolution". Jag kom den 25:e eftersom jag kände att det var min plikt som medborgare och jag kunde inte fatta hur det förvandlades till något så annorlunda än vad vi har sett förut.  Jag gick bland folket och grät.
Ibland twittrar jag bara för att uppdatera folk om vad som pågår eller för att kräva en miljon mans demonstration eller en dag för att minnas våra martyrer.  Jag är välkänd bland bloggare för mina långa artiklar och ständiga tweets, men när jag var här slutade jag kommunicera så här mycket. Jag tyckte att det var helt annorlunda att ha verklig frihet snarare än bara hypotetisk frihet eller internetfrihet.
Att blogga och twittra har varit viktigt när vi höll på att bygga upp våra sinnen.  Denna regim hindrade oss från att göra det.  Vi hade dålig utbildning och inga nationella kulturprogram.  Jag är så stolt nu, särskilt när jag tänker på våra unga martyrer.  I Egypten har vi lidit mycket och det är på tiden att vi börjar leva som riktiga människor.
Twitter: Nawara Negm
Jag skriver inte min blogg just nu.  Vi använder bara Twitter eftersom det är enkelt och flexibelt att göra från din mobil.  Om vi har en hel del action här kan jag göra så många som 20 eller 30 tweets per dag.  Vi använder även Bambuser för livestreaming från våra mobiler här på Tahrir Square.
Internet gav oss vår ryggrad men det är inte på grund av Facebook som detta hände.  Det var polisen som förde samman alla.  Om de hade låtit oss gå fredligt den 25 januari skulle detta aldrig ha hänt.  Det blev värre med våldet den 28:e: Skottlossningen, tårgasen, morden, brutaliteten.  När de klipper internet och mobiltelefonlinjer ökar bara människors ilska.
På torget har vi organiserat våra liv väl. Vi har en samordningskommitté som talar om för oss var det har förekommit attacker och en grupp som städar.  Vi har folk som sjunger och ber. Vi har kristna, muslimer, agnostiker, vänster- och högeranhängare och vi lever alla bra tillsammans.   I vårt samhälle försöker vi statuera ett exempel på hur vi alla kan leva tillsammans.  Det är som en stad inne i stan.  Vi är revolutionens kärna.
Blogg: MaLek X (på arabiska)
Revolutionen offentliggjordes på Internet.  Gnistan var Facebook.  Folk var verkligen skeptiska till det eftersom de inte trodde att man kunde ha en revolution där du namngav datumet, men nu ser jag mig omkring och jag är verkligen stolt över det egyptiska folket och initiativet.  Jag är säker på att de som namngav dejten inte trodde att det skulle gå så här långt.
Till att börja med den 25 januari hade vi mestadels ungdomar av alla klasser som på något sätt använder internet.  Du har internetcaféer även i de fattigaste områdena i Egypten så ännu mindre välutbildade människor har tillgång, särskilt till Facebook.  Mycket uppnåddes också genom ord av mun - människor som berättade för sina vänner och grannar.  De oberoende medierna tog en medelväg till att börja med eftersom alla tittade på ryggen men nu har de kommit ombord.
Efter vårt stora valdeltagande den första tisdagen fortsatte demonstrationerna under de kommande två dagarna och vi offentliggjorde ytterligare åtgärder för fredagen på Internet.  Den dagen kapade de vår kommunikation och tog våra kameror så vi hade en informations blackout och våldet var otroligt. Många människor dog.
Ändå hade tröskeln till rädsla och smärta brutits och vi har hållit farten uppe sedan dess. Nu kommer äldre människor särskilt fram till oss när vi samlar sopor eller vad som helst på torget och de säger: "Vi är verkligen stolta över dig... Du gjorde vad vi inte lyckades göra på 60 år."
Folk har kallat detta "Facebook Revolution" eftersom det gav oss en form av uttryck även när människor var för rädda för att tala i stora grupper om politiska frågor.  Vi hade redan satt upp Facebooksidor för människor som torterades till döds.  Vi kom på att det var ett sätt att prata utan att bli spårade.
På torget har vi överbryggat många luckor.  Jag har bott här sedan den 29 januari med tiotusentals andra människor.  Jag har lagt mig och känner inte dem som sover runt mig. Jag har underbara samtal med människor från hela Egypten som jag normalt aldrig skulle ha pratat med.
Vi lär äntligen känna varandra. Det är underbart.
Egyptens internetaktivister har spelat en nyckelroll i demokratiprotesterna från början, men de berättar för BBC att onlinekampanjen utvecklas för att passa deras verkliga aktivism på Tahrir Square.