Hans fru Marina minns sista gången hon såg honom. Han log på vad hon minns var ett sorgligt sätt. Hon sa att hon skulle komma tillbaka i morgon.
"Han sa plötsligt "jag älskar dig så mycket", minns hon.
"Jag sa 'Ja, självklart. Jag älskar dig också."
Men när hon kom hem fick hon ett samtal från sjukhuset och bad henne rusa in igen. Hon fick inte chansen att prata med honom igen.
När han låg döende i sin sjukhussäng, Alexander Litvinenko hade förblivit den utbildade agent han alltid hade varit och försökte återkalla för polisen varje detalj som kunde hålla en ledtråd till hans förgiftning.
För polisen var han något unikt - ett levande mordoffer - en man som skulle dö men hade tid att prata med dem.
Så vem höll han ansvarig för den mystiska sjukdomen som tog en så fruktansvärd tribut på hans kropp? "Allt som hände honom och han kunde tala - kunna underteckna - han sa Putin var ansvarig för hans död," hans änka berättade BBC.
Den offentliga utredningen kommer att undersöka den centrala frågan - vem var ansvarig för vad som beskrevs av en advokat vid en tidigare utfrågning som "en handling av statligt sponsrad kärnvapenterrorism på Londons gator"?
Det var ett av de mest anmärkningsvärda och känsliga mordfallen i modern tid.
– Den här utredningen skilde sig från alla andra undersökningar som jag någonsin varit inblandad i, säger Peter Clarke, som då ledde Metropolitan Police Counter-Terrorism Command som skötte utredningen.
"Det var inte bara en mordutredning utan det fanns andra nyckelområden som vi var tvungna att tänka på: allmän säkerhet - över 40 platser för radioaktiv förorening på offentliga platser, på allmänna transportmedel, flygplan, kontor, restauranger... Och sedan finns det de internationella dimensionerna, de diplomatiska dimensionerna och de underrättelseområden som kom in i denna undersökning."
Mycket är redan känt om den breda pensel av händelser - att Alexander Litvinenko dödades av radioaktivt polonium 210 och att två ryssar, Alexander Lugovoi och Dimitri Kovtun, tros vara ansvariga av polisen.
De tros ha gett ämnet i en kopp te på Millennium Hotel Pine Bar i centrala London.  Båda männen har emellertid förnekat någon inblandning.
Denna undersökning kan dock avslöja nya detaljer om bevisspåret - ett radioaktivt spår som visar att Pine Bar kan ha varit det tredje försöket att döda Litvinenko.
Men en fråga som aldrig har undersökts offentligt är motivationen. Varför dödades Litvinenko? Och på ett avgörande sätt - var det på order av den ryska staten? Det är ett ämne som denna undersökning kommer att behandla.
Litvinenko var en f.d. FSB-officer som hade blivit en våldsam kritiker av Vladimir Putin, först i Ryssland och sedan i Storbritannien där han slutligen fick medborgarskap.
Utredningen skapades formellt i juli 2014 efter att regeringen slutligen gav vika inför påtryckningar från Marina Litvinenko och Sir Robert Owen, en domare som då sitter som rättsläkare men nu ordförande för utredningen.
Utredningsprocessen hade drabbat ett stort problem - regeringen hade krävt att vissa material skulle hållas hemliga, men det finns ingen bestämmelse för detta i en utredning.
Så både Marina Litvinenko och Sir Robert hävdade att undersökningen bör omvandlas till en offentlig undersökning där material kan behandlas i slutna sessioner. Regeringen gjorde till en början motstånd, men Marina Litvinenko framhärdade med rättsliga utmaningar även när hennes pengar började ta slut.
I juli ändrade regeringen sin ståndpunkt. Detta sågs på vissa håll som en reaktion på de försämrade förbindelserna med Moskva.
Tidigare fanns det misstankar om att det fanns en önskan att lägga fallet Litvinenko och gå tillbaka till affärerna, men förra sommaren hade krisen över Ukraina förändrat Storbritanniens perspektiv på Ryssland och kan ha lett till beslutet att genomföra en undersökning som kunde behandla frågan om statligt ansvar.
Vid en förundersökningsförhandling sade advokater för undersökningen att det material som innehades av den brittiska regeringen verkligen fastställde ett "prima facie-fall" för den ryska statens skuld i samband med dödsfallet. Men detta kan mycket väl vara hemlig information som inte kommer ut i offentliga bevis.
En sak som utredningen sannolikt inte kommer att titta på i en öppen session är Alexander Litvinenkos förhållande till MI6.
Vid ett förhör, en advokat för änkan Alexander Litvinenko sade att hennes man hade utfört arbete för MI6 och hade en hängiven handläggare eller handläggare med pseudonymen av Martin.
Detta, hävdade advokaten, innebar att den utredning som krävdes för att undersöka om den brittiska staten misslyckades i sin omsorgsplikt mot Alexander Litvinenko genom att inte vidta tillräckliga åtgärder för att skydda honom - med andra ord, kunde den ha förhindrat mordet? I slutändan uteslöts denna fråga från den slutliga undersökningen.
Det har varit en lång resa. Jag intervjuade Marina strax efter hennes makes mord när hon var fast besluten att avslöja sanningen.
När hon talar med henne åtta år senare, är hon lika bestämd som någonsin i denna strävan och har fortfarande förtroende för det brittiska rättsväsendets förmåga att ge slutliga svar, trots alla upp- och nedgångar på vägen.
De närmaste månaderna kommer att bli det sista provet på detta.
I tre veckor försökte Alexander Litvinenko desperat att bekämpa strålningen som förstörde hans kropp inifrån.