Gravarna försvann i tid tills medlemmarna i Broughton och District History Group började sin forskning.
Tragedin i mars 1916 inträffade i Pte John Bagnalls hem i Moss Valley.
Forskarna Phil Coops och Robert Webb hoppas kunna markera hundraårsjubileet nästa år.
Det fanns andra människor i den lilla stugan vid tidpunkten för explosionen: Pte Bagnall hustru, Mary; dotter Sarah, ålder två; en systerdotter, Violet, ålder sju; och svägerska Sarah Roberts tillsammans med sina två barn, Mary och Ethel, i åldern fem och 15 månader.
Ethel, det yngsta barnet, dödades omedelbart. De andra tre flickorna dog senare på sjukhus. Andra fick fruktansvärda skador, däribland Pte Bagnall själv, som förlorade ett ben, medan ms Roberts förlorade båda benen.
Wrexham Advertiser från den 11 mars 1916 rapporterade: " En chockerande olycka inträffade i Moss på torsdag, vilket ledde till att ett barn dödades helt och hållet och att sex andra personer blev fruktansvärt skadade, av vilka tre senare dog.
"Det verkar som om Pte Bagnall, 4:e RWF, 2 Röda Lion stugor, Moss, som återvände hem från fronten på måndagen efter 18 månaders tjänst, städade en oexploderad tysk säkringsskal, som han hade med sig som souvenir."
Källa: Wrexham Museum producerade en jubileumstidning för WW1 2015 med tidningsrapporter från 1914-18
Historien kom till historikernas kännedom när de studerade första världskriget.
Mr Coops sade att Pte Bagnall hade trott att skalet var säkert eftersom det hade "sögs runt i barackerna och skyttegravar" i sex månader utan några skadliga effekter innan han återvände till norra Wales från västra fronten.
Av deras forskning upptäckte de även om tragedin var stora nyheter på den tiden, verkade det ha varit till stor del glömt, även av familjemedlemmar, som inte visste var de små flickorna var begravda.
När de sedan råkade besöka Heliga treenighetskyrkan i Gwersyllt, några kilometer från Mossdalen, fann de några anteckningsböcker som beskrev begravningar ända fram till början av 1900-talet. Där fanns det hänvisningar till Mossdalens barn på dessa sidor.
Mr Coops sa: "Vi satte dem alla på en databas och genom att använda det och vad vi vet om kyrkan gården och layouten, vi lyckades sätta ner där gravarna är."
Men mysteriet kvarstår över varför gravarna var omärkta.
Ytterligare forskning visade att det hade funnits en gemensam insamling händelse att betala för begravningen av barnen som såg en av de största begravning processioner någonsin i området.
Och även om man hade funnit tillräckligt med pengar till gravarna, fanns det uppenbarligen ingenting kvar för en gravsten.
"När jag började skriva ner det... det fick mig att känna mig mycket ledsen", sade Mr Webb.
"Och sedan att veta att de begravdes här, lokalt, kände jag mig fortfarande mycket, mycket ledsen, och fortfarande gör."
Männen försöker spåra familjemedlemmar för att få tillstånd att resa ett minnesmärke vid gravarna.
De sade att de redan har träffat några, och inga invändningar har framförts, men ättlingarna hade mycket lite information om familjens historia.
Coops sade: " Det var en av de saker som familjer inte talade om. Det var en tragisk olycka och ingen ville prata om det."
Det finns inget kvar av Red Lion Cottages nuförtiden. En gång en del av en upptagen industrigemenskap, hem till den tidigare Westminster Colliery och en järnväg, är det nu bara en gräsbevuxen bank.
Men Webb och Coops hoppas att de genom att markera de fyra små flickornas gravar kommer att lämna en mer konkret påminnelse till tragedin.
Coops sade: " Den är förlorad i minnet. Vi vill bara fira det.
"Vi vill bara se till att andra känner till det."
Om de får den nödvändiga tillåtelsen, hoppas de kunna hålla en liten gudstjänst vid graven vid hundraårsjubileet av olyckan i mars och bjuda in alla familjemedlemmar som de spårar.
Historiker hoppas kunna placera en plack på de omärkta gravarna på fyra barn som dog när en tysk bomb exploderade i Wrexham efter att ha förts hem som en soliders souvenir under första världskriget.