I att förklara varför turneringen behövde en dramatisk översyn, Dodson talade om "bleak prospects" och "perfect stormar" om allt förblev samma. Browne gick ännu längre när han påpekade en "potentiellt djup" risk för det professionella spelet i Irland om Pro12 inte fick sin handling tillsammans.
Allt handlade om pengar. Pro12 för in ca £12m i TV intäkter - en relativ spott i en hink jämfört med rikedomarna i Premiership i England och Top 14 i Frankrike.
Fackföreningarna i Skottland, Irland och Wales var alla utom sig av oro över den gäspande ekonomiska nackdel de var på jämfört med engelska och franska som de försökte hålla tag i sina marquee spelare.
När Dodson undersökte möjligheten att bjuda in två amerikanska franchisetagare till Pro12 i tid för säsongen 2018-19, talade han om nödvändigheten av att ta sig in på nya marknader och hitta nya pengar för att bekämpa engelska och franska klubbar som kan komma att leta efter Skottlands finaste. "Att stanna som vi är är inte ett alternativ", sade han.
Saker och ting har förändrats. Det är inte amerikanerna som är inom ramen nu, det är sydafrikanerna. Och 2018-19 står inte på bordet längre, det är 2017-18. Det är den kommande säsongen, som börjar i september.
Den 7 juli - denna kommande fredag - kommer Sydafrikas rugbyunion att gå igenom Pro12:s lista över krav för godkännande av två av sina franchisetagare - Cheetahs från Bloemfontein och Kings från Port Elizabeth - till nästa Pro12 kampanj.
De kommer att behöva göra åtaganden om finansiering - var och en av de nuvarande 12 klubbarna från Irland, Italien, Skottland och Wales skulle kunna vara i linje med en extra vinst på 500 000 pund-800 000 pund i intäkter från Sydafrikas och Sydafrikas television - samt åtaganden om förstärkning av gruppen. Det sista Pro12 behöver är två till också-rans.
Cheetahs och Kings är de fattiga relationerna i sydafrikanska rugby. Av de sex SARU-francerna i Super Rugby är de de svagaste. De sitter i sin vanliga abborre vid sluttningen av södra halvklotet klubbtävling, en kombinerad åtta segrar från 27 matcher den här säsongen och sex segrar från 30 matcher förra säsongen. Av de 27 spelare som används av Springboks i deras 3-0-serien seger över franska denna månad, kom bara två från Cheetahs och ingen alls från Kings.
Super Rugby är en misslyckad tävling, expansionen till 18 lag - att inkludera sidor från Japan och Argentina förutom de från Australien, Nya Zeeland och Sydafrika - har visat sig vara en katastrof som nu behöver lösas upp. Publiken faller, TV-publiken kollapsar, det finns för många lag i ett uppblåst ligaformat som är förvirrande och oälskat.
Tre lag kommer att gallras i slutet av den nuvarande säsongen - Cheetahs och Kings är två av dem. SARU kunde ha dödat paret av dem eller de kunde ha rullat dem i sina fyra andra franchise, men sedan Pro12 alternativet slog och nu, enligt källor nära förhandlingarna, är detta avtal 75% sannolikt att hända i tid för den kommande säsongen.
Bakom kulisserna håller man redan på att sammanställa ett provisoriskt format för ett nytt Pro14. Det finns olika scenarier, men det troligaste är att de 14 lagen är uppdelade i två divisioner på sju - två irländska, två walesiska, en skotsk, en italiensk och en sydafrikanska.
De lekte hemma och borta - 12 matcher. Alla vanliga lokala derbies skulle existera på toppen av det. Istället för två rundor av 1872 Cup mellan Glasgow och Edinburgh skulle det finnas tre. Play-offs skulle fortsätta och färre spel skulle spelas i internationella fönster.
Det är om SARU levererar varorna på fredag och allt går smidigt därefter. Räkna inte bort en skiftnyckel i verken, men det ökar förtroendet för att detta går igenom.
Om den gör det kommer den redan snabba förändringstakten att öka ytterligare i takt med att de olika fackföreningarna försöker sälja detta till sina anhängare, och deras olika kommersiella och logistiska vapen försöker sätta upp planer. Det finns ett schema att organisera, det finns arrangemang för att spela sydafrikanerna i Sydafrika och låta sydafrikanerna spela i Europa.
Pro12 redan har för många okonkurrenskraftiga lag och en av förutsättningarna för affären skulle vara att de avgjort underväldiga Cheetahs - som i genomsnitt bara mindre än 8.000 fans per hemmamatch i en stadion som håller 48.000 - och floppar som är Kings - som tar in bara 7.000 per match i en mark som rymmer nästan 49.000 - skulle bebos upp av transplanterade Springboks.
Ganska hur SARU ska ta bort talanger från Stormers, Bulls, Sharks och Lions utan att det blir ett uppror i Kapstaden, Pretoria, Durban och Johannesburg är någons gissning. Det är vad de måste skriva upp sig till. Det finns potentiellt en bergig in-tria och dyrbar liten tid att ta sig igenom det. Om fredag händer på det sätt Pro12 tjänstemän tror att det kan, de skulle ha åtta veckor tills den nya ligan är tänkt att starta.
Det finns en surrealistisk luft i allt detta. Supportrar av Pro12 klubbar har inte riktigt engagerat sig i denna historia ännu, delvis, en misstänkt, eftersom de brittiska och irländska Lions är upptagen med sina tankar och, delvis igen, eftersom de förmodligen tror att detta är bara en flyer, en fånig säsong historia för sommaren, en flaska rök.
Det är svårt att fatta. Fel typ av expansionism - planer är fortfarande på att införa en amerikansk franchise nästa sommar - har fört Super Rugby till en mörk plats. Varför följa efter dem?
Hur kan du sko-horn in, i ögonvattning hastighet, två olika sydafrikanska franchisetagare och förväntar sig att tas på allvar som en liga? Hur kan supportrar köpa in sig i en tävling som ser ut som en hunds middag? Pro12 vet att när det gäller PR har de en Everest att klättra. I deras tofflor. Går baklänges. I en ögonbindel.
Det finns också den slutsats som Dodson och Browne och andra har talat om. Som det är, Pro12 gör det inte för dem som en kommersiell enhet. Att sitta på sina händer och bara gnälla om sin brist på pengar och sin sårbarhet för rika ägare i England och Frankrike gör ingenting.
Pro12 behöver en radikal omskakning, det är sant. Detta skulle vara radikalt, utan tvekan. För ett år sedan sa Dodson och Browne att de inte skulle hänga omkring, att tiden för handling var nu. Vanligtvis tar man det där med en nypa salt. För vissa, när de smälter det här, blir det ett skott konjak som krävs.
Det var i augusti förra året som Mark Dodson, chef för Scottish Rugby, och Philip Browne, hans motsvarighet i Irish Rugby Football Union, verkligen väckte oron för Pro12.