Det är så David Miliband, som leder International Rescue Committee, nyligen formulerade två angelägna mål för Syrien.
I måndags, när en andra omgång fredsförhandlingar inleds i Genève, kommer både det förvärrade kriget och en allvarlig humanitär kris att åter stå på dagordningen.
Under en stor del av den första omgången uttryckte FN:s sändebud Lakhdar Brahimi oro över att stridande sidor åtminstone inte lyckades enas om ett humanitärt eldupphör i den omstridda staden Homs.
Sedan, några dagar efter det att samtalen upplöstes, tillkännagav FN att en "humanitär paus" äntligen hade nåtts mellan regeringen och oppositionsstyrkorna.
Lidande av syriska palestinier
På bild: Flyende belägrade homs
Under de senaste tre dagarna har en tillfällig vapenvila gjort det möjligt för mer än 600 kvinnor, barn och äldre att undkomma ruinerna av en splittrad gammal stad som har varit i rebelliska händer, under belägring av regeringsstyrkor, i nästan två år.
Unga män som lämnade området togs in för förhör av syriska styrkor.  Deras öde är fortfarande oklart.
Men den gemensamma biståndskonvojen för FN och Syriens arabiska Röda Crescent Society (SARC) kom fortfarande under granatkastning och skottlossning när den kom in i området med mat och medicin för att lindra svältande människors lidande. Mer än 15 hjälparbetare var fastspända, oförmögna att lämna, i timmar.
"Alla djävlar i denna kris kommer alltid att försöka hindra vårt arbete", beklagade SARC: s chef för operationer Khaled Erksoussi, på en telefonlinje från Damaskus med en röst tinged av utmattning och ilska.
"Vi måste vara envisa och inte förlora hoppet om att få hjälp till de behövande", betonade han.
I det palestinska flyktinglägret Yarmouk i Damaskus, som har varit avstängt i många månader, har man också börjat med en dåligt behövlig livsmedelsdistribution.  Men Christopher Gunness, talesman för FN:s hjälporganisation (UNRWA) sade att operationen måste avbrytas på grund av sammandrabbningar nära distributionsområdet.
Sådan är den sorgliga verkligheten i den existentiella striden i Syrien.  Allt - även dagligt bröd och oskyldiga barn - är vapen i detta krig.
Om det finns, för att använda Erksoussis fras "devils in the crisis", så finns det också få änglar. Alla sidor försätter civilbefolkningen i fara för att utöva påtryckningar för att få fördelar på slagfältet.
Videor och ögonvittnen pekar på attacker av regeringsvänliga styrkor i det senaste våldet i Homs men syriska tjänstemän lägger skulden på "terrorister" och strider bland rebellstyrkor.
Det finns fortfarande inget erkännande på grund av att mantrat upprepades i oändlighet utanför Syrien att "det inte finns någon militär lösning på denna kris".
Det är det som gör att utsikterna till framgång i Genèvesamtalen fortfarande är så små.
Liksom dessa biståndsinsatser kommer förhandlingarna att bli en hård process med små steg framåt och stora lurcher bakåt.
"Det är mycket bra att det äger rum men jag är ledsen att rapportera att det inte finns några framsteg," medgav en dyster Mr Brahimi vid Münchens säkerhetskonferens bara timmar efter den första omgången slutade i Genève.
"Det är inte ofta man hör diplomater vara så ärliga om misslyckande", anmärkte en observatör i publiken. Han tillade sedan, endast delvis i skämt: "Du måste erkänna att det finns en viss egenskap i det."
När insatserna är så höga och skadorna i Syrien så djupa, finns det inget syfte med att låtsas att verkligheten är annorlunda.
Och ändå, samtalen var inte förgäves.  Två stridande sidor, som bara talar med förakt för varandra, satt ibland i samma rum den veckan.  Mycket av "samtalen" talade förbi varandra, eller genom Mr Brahimi.
Men hoppet är att individer med tiden kommer att börja lyssna på en helt annan berättelse om kriget som kommer från deras fiende.
Ingen förväntar sig att man inom kort kommer att göra framsteg när det gäller det viktigaste övergripande målet i denna process – inrättandet av ett "övergångsstyrande organ" som anges i dokumentet "Geneva I" som ligger till grund för förhandlingarna.
Syriska regeringstjänstemän förklarar att president Bashar al-Assad är där för att stanna om inte val eller en folkomröstning beslutar något annat. Oppositionen insisterar på att det inte kan finnas någon framtid för Syrien som inkluderar honom.
Under tiden ökar trycket för framsteg på det andra målet som inte formellt är en del av denna process. För att använda David Milibands fras är det hur man ska föra "mänsklighet till krigets uppförande".
En ny global koalition av biståndsorgan och grupper för mänskliga rättigheter håller på att ta form för att ge högre röst åt krav på lokala eldupphör, biståndskorridorer och enbart en resolution från FN:s säkerhetsråd om humanitära frågor.
Under de senaste månaderna, under påtryckningar från allierade och biståndstjänstemän, har den syriska regeringen gett fler visum till biståndsarbetare och har samtyckt till begränsad tillgång i vissa belägrade områden.
Men det finns fortfarande många fler platser och människor som är i akut behov av hjälp. FN uppskattar att omkring en kvarts miljon syrier är i desperat behov av belägrade eller svåra att nå områden.
Syriens humanitära kris behöver framför allt en politisk lösning. De två målen är oupplösligt förbundna.
Fred är det ultimata priset. Men när så många svälter, räknas till och med brödets ankomst som framsteg i fredssamtalen.
"Om fred inte kan åstadkommas, hur kan mänskligheten föras till krigets uppförande?"