En pojke gick vilse i skogen medan familjen letade efter vilda grönsaker. Men sedan förändrades historien - han var förlorad eftersom han hade övergivits av sina föräldrar och inte bara en gång, men två gånger på en mycket kort tid.
Sedan nyheten om hans försvinnande bröt tidigt på söndagen och sedan det dramatiska medgivandet av hans föräldrar inom 24 timmar att de faktiskt hade lämnat honom i skogen som ett straff, har den japanska allmänheten kollektivt oroat sig för Yamato Tanooka, försöker förstå situationen.
Missbruk? Monsterföräldrar? Hans och Greta? Eller var det bara dåligt föräldraskap, föräldrar pressade över kanten av en aktiv sjuåring?
Aktiv nog, och fyndig nog som det visar sig, att vandra sig över ca 5 km (3 miles) och hitta skydd i en barack under ett tak med madrasser.
Att pojkens far fick honom att kliva ur bilen "för att disciplinera honom", men han kunde inte säga det först eftersom han var rädd för vad "människor skulle tro" har rört många nerver.
Ordet han använde var "sekentei" - bokstavligen, hur man ses av samhället. Känslan av samhällelig skam han förmedlade, utöver sin omsorg om sin pojke, var kanske en touch för "japanska" för många här.
Knappast någon uttryckte sitt stöd för fadern, det var helt enkelt ingen debatt om det. Föräldrarna borde inte ha släppt pojken ur sikte, var samförstånd.
Naoki Ogi, en TV-personlighet och pedagogik expert, mer känd som "Ogi-mama", fördömde föräldrarna direkt, säger detta var försummelse och missbruk. Han lade också märke till och kritiserade hur många föräldrar i Japan som har en tendens att se sina barn som sina personliga ägodelar.
Men sedan började åsikterna att variera och det fanns några mer nyanserade och sympatiska åsikter.
"Att uppfostra barn är svårt" tycktes vara den kollektiva sucken som hördes runt sociala medier, TV talkshower och ordspråkliga vattenkylare.
En berömd programledare, Tomoaki Ogura, sympatiserade med föräldrarna på måndagen, i sin Fuji TV-show "Tokudane!". Ogura sade: "Att säga "Om du är så dålig, kan vi inte ta med dig, stanna bara här" är ett giltigt sätt att skälla ut ett barn."
Många påminde sig hur de också var utestängda från sina hem som barn, lämnade ett utbrott på leksaksaffärens golv eller stängdes in i en mörk garderob.
En välkänd litteraturkritiker, Yumi Toyozaki, twittrade på tisdagen: "Jag var ett rastlöst, bagatellartat, kaninrött barn, så jag känner väldigt mycket för den far som lämnade sitt barn i skogen för lite för att tukta honom. Jag hoppas att folk slutar fördöma honom."
Händelsen har fått många att dela med sig av barndomsminnen om hur föräldrar låtsades lämna dem eller sina syskon för att de vägrade att lyssna.
Föräldrarna skrev också att de visste alltför väl att när små barn beslutar sig för att rymma, kan de försvinna i en blixt - det finns tillfällen då de helt enkelt är i slutet av sin tjuder.
Tomoko Miyakoda, mor till en fyraårig pojke, sa att man måste vara extra försiktig för att undvika det värsta.
Men hon betonar också att det helt enkelt inte är normalt att lämna ett barn någonstans och fann det omöjligt att förstå varför föräldrarna lämnade sin son i skogen så där.　
Men domen verkade tydlig, man släpper inte ett barn ur sikte, minst av allt i en björnbebodd hals av skogen.
Så den japanska allmänheten har ägnat den senaste veckan åt att diskutera bra och dålig föräldraskap, vad som är acceptabelt straff och vad som är missbruk.
Det har kommit långt från de dagar då det var helt bra för en förälder att slå ett barn och många hävdar att detta inte var ett klart och tydligt fall av missbruk, vilket tyvärr fortfarande är alltför vanligt.
Det var en bisarr historia från början.