Det är ett direkt citat från mannen själv och lyder: "Jag lämnar en institution som har potential att nå bred publik i Storbritannien och utomlands, genom sina egna program, partnerskap och online."
Det är ordet "potentiell" som sticker ut. Vad menar han med "potentiell"?
Han talar om en institution som har utvecklats - på sin vakt - från en väl respekterad men blygsamt besökt galleri i Pimlico till en internationell konst megabrand med det mest besökta museet för modern konst i världen (Tate Modern), två enormt populära regionala gallerier, ett landsomfattande nätverk av partnerskap och ett låneprogram som ser Tates samling av brittisk konst presenteras på stora museer från Peking till Boston.
Enligt de flestas beräkningar har Nicholas Serota redan levererat Tates "potentiella".
Men det är tydligt att han inte ser det på det sättet, vilket är måttet på människan och en insikt i varför hon har gjort sin tid så framgångsrik i Tate. Han är inte självbelåten.
Hans kommentar om "potentiell" återspeglar tre aspekter av hans karaktär: en benägenhet att inte blåsa i sin egen trumpet, en obeveklig drift och en utmanande natur.
Han vill inte att nästa etablerade att tro att han eller hon har en lätt åktur: det finns arbete att göra. Han kanske ger sig av, men han sätter upp agendan innan han går.
Och vem kan den personen vara att komma in och inse Tates "potential"?
Den ledande tror jag är Maria Balshaw, som har gjort ett utmärkt jobb som chef för Whitworth i Manchester, en roll hon har tillsammans med att vara ledare för stadens kulturprogram.
Sedan finns det Iwona Blazwick, den sedan länge tjänstgjorde regissören för Whitechapel Gallery i östra London, som hjälpte till att forma Tate Moderns curatoriska filosofi när hon arbetade för galleriet i slutet av 90-talet. Hon har länge blivit tipsad som Serotas efterträdare, och vägen från Whitechapel till Tate var den han tog.
Av de interna kandidaterna är det mest uppenbara Frances Morris, men hon har bara tagit jobbet som direktör för Tate Modern. Den nyligen avlidna Jessica Morgan kan också vara en utmanare, men återigen, hon har knappt bosatt sig i sin roll som chef på DIA Art Foundation.
Sökteamet kommer att titta längre bort. Klaus Biesenbach från MoMA PS1 kanske får ett samtal, liksom superkuratorn Carolyn Christov-Bakargiev, och möjligen Michael Govan från LA County Museum.
Slutligen är Tim Marlow från Kungliga Akademien och Matthew Slotover, medgrundaren av Frieze, båda anmärkningsvärda figurer som kan föra något nytt till partiet.
Det finns en mening i pressmeddelandet om Nicholas Serotas avgång från Tate som sticker ut.