Det "vridna ljuset" bygger på det som kallas ljusets rörelsekraft i omloppsbanan, som har lagts fram som ett oexploaterat medel för att överföra data.
Nu säger ett antal forskare, inklusive några formella kommentarer i New Journal of Physics, att idén är missriktad.
Svar i samma tidskrift, tillvägagångssättets förespråkare insisterar tanken kan i tid kraftigt öka datahastigheten.
Det löftet är lockande för telekommunikationsföretag som håller på att få slut på "rymd" i det elektromagnetiska spektrumet, som i allt högre grad fylls av tilldelningar för kommunikation, sändningsmedier och dataöverföring.
Så andra lägger sig i vad som skulle kunna vara en hög insatsdebatt.
"Det här skulle vara värt ett Nobelpris, om de har rätt. Kan du föreställa dig, om alla kommunikationer kunde göras på en frekvens?" frågade Bob Nevels vid Texas A&M University, tidigare ordförande för Institutet för elektriska och elektroniska teknikers Antennas and Propagation Society.
"Om de har en så bra sak, varför hoppar inte alla upp och ner? För vi vet att det inte kommer att fungera, berättade han för BBC News.
Oenigheten i New Journal of Physics ger en inblick i den tidsödande praktiken av öppen debatt i akademiska tidskrifter (i motsats till det alltmer utbredda förhållningssättet att debattera frågor innan de ens formellt publiceras): ett slags "han säger, säger hon" med referenser.
Principen bakom idén är ganska enkel. Fotoner, de mest grundläggande enheterna av ljus, bär två typer av momentum, en typ av energi-av-rörelse.
En, spin vinkel momentum, är mer känd som polarisation. Fotoner "vicka" längs en viss riktning, och olika polarisationer kan separeras ut genom exempelvis polariserande solglasögon eller 3D-glasögon.
Men de har också rörelsekraft i omloppsbanan - analogt med Jord-Sun-systemet, uttrycks rörelsemomentet i vår planet som snurrar runt sin axel, medan rörelsemomentet i omloppsbanan manifesteras som vår revolution runt solen.
Den nya tekniken syftar till att utnyttja denna omloppsvinkel momentum, i huvudsak kodar mer data som en "twist" i ljusvågorna.
Att fenomenet inte är aktuellt - det har till exempel nyligen använts för att studera svarta hål.
Det som gör den aktuella debatten djävulskt komplex är att argumentera om Bo Thides experiment vid Swedish Institute of Space Physics och kollegor verkligen använder och drar nytta av det.
Teamet har genomfört mycket offentliga demonstrationer av idén, skicka data över en Venedig lagun i ett test som först beskrivs i en New Journal of Physics artikel. Men redan innan artikeln kom till pressen ifrågasatte andra forskare tillvägagångssättets giltighet.
I en artikel i IEEE Transactions on Antennas and Propagation hävdade Lunds universitets Ove Edfors och Anders Johansson att det som pågick var en version av "multiple input, multiple output" - eller Mimo - dataöverföring, en teknik som först beskrevs på 1970-talet.
"Jag har försökt att ha en diskussion med dessa killar, ber om argument - eftersom alla argument de har lagt fram har varit perfekt förklarande av standardteorier," Prof Edfors berättade BBC News.
"Vad jag får tillbaka är 'du förstår inte, du är ingen fysiker', och jag säger 'ja, försök övertyga mig'."
Julien Perruisseau-Carrier vid schweiziska Federal Institute of Technology i Lausanne, Schweiz (EPFL), och kollegor gör ungefär samma argument i sin kommentar som publicerades denna vecka. Men det verkar tydligt att kontroversen uppstår som en konflikt mellan fysikens och ingenjörsvetenskapens discipliner.
"Dessa människor är fysiker, de har sin egen forskning," Prof Perruisseau-Carrier berättade BBC News. "Men författarna försöker snurra av en del av sitt arbete till en telekommunikation fråga.
"Faktum är att de inte förstod att vad de gjorde, som vi förklarade, är en delmängd av något mycket välkänt och dokumenterat."
Distraktorer hävdar att demonstrationerna hittills bara har använt två "sätt" för att överföra information, perfekt replikera en Mimo-uppställning - och att om Prof Thide och kollegor försöker utöka arbetet - till de utlovade tiotals eller hundratals möjliga lägen, kommer de att misslyckas.
För hans del insisterar professor Thide på att det är ingenjörerna som har missförstått.
"Den typiska trådlösa ingenjören, även om en professor, inte vet något om vinkel momentum", berättade han BBC News.
"De punkter som dessa människor har gjort... står i motsättning till varje lärobok som finns i elektrodynamiken. Detta är inte något som vi har uppfunnit, något som vi fick reda på på på en kaffepaus - detta är på en solid teoretisk grund som går tillbaka genom flera Nobelpriser."
Men grundvattnet för motståndet mot tekniken verkar växa. Prof Nevels och hans Texas A&M kollega Laszlo Kish har publicerat en artikel i PLOS ONE som de tror är det enkla, slutliga beviset på dess omöjlighet - och fler akademiker skriver på som medförfattare.
Prof Perruisseau-Carrier säger att idén kommer att visa sig giltig eller på annat sätt snart nog.
"De nämnde att de har viss kontakt med telekomföretag - vi var mycket glada över att se det. Det är ingen tvekan om att så snart de skjuter upp till en riktig expert, att människor kommer att märka [att idén är bristfällig]", sade han.
"Vi är övertygade om att detta inte kommer att gå någonstans."
En idé att kraftigt öka bärförmågan hos radio - och ljusvågor har ifrågasatts.