Som EU-medlem kan brittiska och brittiska företag sälja sina varor till kunder i EU utan att behöva betala ytterligare skatter. På samma sätt kan brittiska företag och konsumenter importera tullfritt från EU.
Premiärministern har redan uteslutit fortsatt medlemskap i EU:s inre marknad efter Brexit, och många antar att detta innebär att Storbritannien också kommer att lämna tullunionen.
Det finns i huvudsak två alternativ:
WTO är ett internationellt organ med 164 medlemsländer och dess syfte är att främja internationell handel. Alla de ledande världsekonomierna är medlemmar i WTO, inklusive Storbritannien. Europeiska unionens länder är också alla medlemmar, men de agerar tillsammans inom WTO som EU.
En av WTO:s viktigaste principer är att man inte skall diskriminera andra WTO-medlemmar. Förenade kungariket och EU skulle båda behöva införa samma hinder för varandras export som för varor från de andra WTO-länderna.  I avsaknad av ett frihandelsavtal skulle de enligt WTO:s regler vara skyldiga att göra detta.
De omfattar importtullar, dvs. skatter som endast tillämpas på import. WTO:s medlemmar åtar sig att inte höja tullarna över en viss nivå. Dessa gränsvärden, så kallade bindande gränsvärden eller bindningar, varierar från land till land och från produkt till produkt. De tariffer som de faktiskt tillämpar kan vara, och i många fall är de lägre än dessa nivåer. Men om man går under gränserna måste man göra det för import från alla WTO-medlemmar.
För EU är den genomsnittliga högsta tullsatsen 4,8 % för alla varor. Men det finns några stora variationer.  Det är i allmänhet högre för jordbruksprodukter, i genomsnitt 10,9%. För de flesta industrivaror är det ganska lågt, men för bilar är tariffen 10%.
Om Förenade kungariket handlade med EU enligt WTO:s villkor är siffrorna en indikation på de tariffnivåer som brittiska exportörer skulle ställas inför på sina varor. Det skulle göra dem mindre konkurrenskraftiga på EU-marknaden än de för närvarande inte har några tullar alls.
Förenade kungarikets nya tidsplan måste godkännas av övriga WTO-medlemmar. Det är administrativt lättare och mindre sannolikt att ifrågasättas om vi håller fast vid det arrangemang som vi redan har, som Storbritanniens ambassadör i WTO, Julian Braithwaite. skrev i sin blogg: "Så för att minimera alla grunder för invändningar, planerar vi att replikera vår befintliga handelsordning så långt som möjligt i våra nya scheman."
Förenade kungariket skulle dock ha frihet att tillämpa lägre tariffer. I vissa fall är det mycket troligt att vi skulle göra det. EU inför till exempel säsongstullar på apelsinimport när Medelhavsproducenterna får sin skörd. Att göra sig av med det är ett exempel på vad en tidigare handelstjänsteman beskrev för mig som "låg hängande frukt".
Vissa ekonomer, däribland Patrick Minford vid universitetet i Cardiff och en av de ledande medlemmarna i Economists for Brexit (som nu har bytt namn till Economists for Free Trade), förespråkar en mer omfattande övning i att ensidigt sänka tullar och andra hinder. Men dessa nedskärningar måste gälla även för varor som kommer från EU.
Låt dig inte luras, vissa aspekter blir mer komplicerade. För vissa jordbruksprodukter har EU till exempel kvoter som kan importeras till lägre tullar (så kallade tullkvoter). Vi vet ännu inte hur dessa kommer att fördelas mellan Storbritannien och resten av EU.
Vi har också frågan om vad som händer med denna produkt när den säljs mellan Storbritannien och EU. För närvarande är den avgiftsfri. Båda kommer förmodligen att vilja ha en del av den andras minskade tullkvot. Det innebär antingen en större total kvot eller en reducerad del för något annat land.
Inom WTO har EU enats om ett tak för vissa av sina jordbrukssubventioner. Vi vet för närvarande inte vilken typ av system Storbritannien kommer att anta och eventuellt detta ett område av svårigheter. EU ligger dock långt under sitt stödtak, och det skulle kunna göra detta område mindre omtvistat än det kunde ha varit.
Nej, det gör jag inte. Det finns många andra typer av handelsrestriktioner. Dessa omfattar bestämmelser om produktspecifikationer, märkning, testning och krav på tillstånd från en nationell regleringsmyndighet att tillhandahålla vissa typer av tjänster. Förenade kungariket skulle vara tvunget att besluta om huruvida EU:s regler på dessa områden ska behållas eller inte.
För närvarande skulle en handelstvist vara en fråga för EG-domstolen. Theresa May har redan sagt att dess jurisdiktion i Storbritannien kommer att upphöra. Om det finns ett handelsavtal med EU skulle det förmodligen innehålla ett visst arrangemang för en domstol att fatta beslut.
Om det inte finns någon sådan överenskommelse måste alla tvister gå till WTO:s system för tvistlösning, som kan bilda paneler för att fatta beslut.
Vad som än händer kommer Storbritannien och EU att omfattas av WTO:s regler. Det är bara det att medlemskapet i EU och alla nya handelsavtal som kan komma att förhandlas fram möjliggör en djupare integration än vad som bara krävs för att följa WTO:s regelverk.
I och med att Theresa Mays tidsfrist i slutet av mars för att utlösa Storbritanniens utträde ur EU snabbt närmar sig, är mycket fortfarande obeslutsamt, inte minst vad som kommer att hända med den brittiska handeln.