Tusentals fler hade officiell gäststatus och fick en något närmare utsikt inifrån själva rymdporten. En magnifik morgon bestigning för de yngsta av Nasa rymdflygplan när det började sitt slutliga uppdrag - leverans av $2bn Alpha Magnetic Spectrometer (AMS) instrument till den internationella rymdstationen.
Det kommer dock att finnas en grupp brittiska ingenjörer för vilka måndagens uppskjutning var ett bittert sött ögonblick. Detta är de människor vars teknik tappades från AMS året innan lanseringen.
För dem som inte känner till den här historien, låt mig backa upp och reprise händelser. De har en del potentiellt fascinerande konsekvenser för rymdfärder.
AMS är ett av de dyraste vetenskapliga experimenten någonsin i rymden - förmodligen det dyraste.
Det har tagit en grupp på omkring 600 forskare från 16 nationer sammanlagt 17 år att förbereda den för flykt. Det utlovar några dramatiska nya insikter om kosmos ursprung och sammansättning.
AMS kommer att göra detta genom att studera stormen av högenergipartiklar (kosmiska strålar) som slungas på Jorden från de djupaste delarna av Universum.
Kritisk för dess drift är en mycket stark magnet. När partiklarna kommer in i AMS, böjer de sig genom magneten. Hur de böjer sig avslöjar deras anklagelse, en grundläggande egenskap som säger en hel del om arten av dessa partiklar och var de kom ifrån.
Förenade kungariket på en programmatisk nivå engagerade sig aldrig i AMS, förmodligen för att det var ett rymdstationsprojekt (och Storbritannien engagerar sig inte i mänsklig rymdfärd), men ett brittiskt företag anlitades för att bygga den viktiga magneten.
Vetenskapliga magneter (tidigare Space Cryomagnetics) från Culham, i Oxfordshire, tillbringade 12 år med att utveckla detta superkylda odjur, och det var - så projektledarna på AMS berättade för mig - ett underverk.
Den var otroligt kraftfull och riktade hela sitt fält inåt, som en sluten bubbla. Från utsidan framträdde magneten som en inert ölburk.
Detta var verkligen viktigt eftersom om du sätter en sådan enhet på en skyttel eller en rymdstation och den inte har noggrant utformats, kommer den att börja interagera med sin omgivning - även försöka orientera sig med jordens magnetfält. Inte vad du vill ha på ett rymdfordon.
Men för att göra en lång historia kort, den brittiska magnetens super-fluid-helium kylmekanism innebar att det någonsin bara skulle vara en kortlivad enhet. Och när rymdstationens livslängd förlängdes förra året till 2020, tog AMS-projektledarna beslutet att ta bort den brittiska magneten och ersätta den med en mindre kraftfull, men mycket längre livslängd, kinesisk.
Nu, som jag säger, är detta en historia med några intressanta resultat.
Den brittiska magneten sitter för närvarande i butik på European Organization for Nuclear Research (Cern) där AMS samlades och testades, och det finns ett stort intresse för att se sin teknik användas för andra ändamål.
Den första är astronautskyddet. De kosmiska strålar som AMS försöker karakterisera är partiklar som också utgör en fara för människor i rymden.
När astronauter så småningom går bortom rymdstationen - tillbaka till månen, och vidare till asteroider och Mars - måste de skydda sig mot dessa högenergipartiklar. Tanken på att använda ett kraftfullt magnetfält för att göra det här jobbet är att bli undersökt Dr Roberto Battiston, vice huvudutredare på AMS. Han sa till mig:
"Vi fortsätter att arbeta för att förstå hur denna teknik kan användas för framtida avskärmning av astronauter som genomgår lång exponering, till exempel vid en Moonbase eller på en resa till Marsâ € € eftersom detta är den överlägset mest avancerade supraledande magnet-design någonsin byggt och avslutat för ett rymduppdrag. Den kommer inte att flyga, men den hade allt som skulle tillåta den att flyga.
"Europeiska rymdorganisationen bad mig att lägga fram ett förslag till genomförbarhetsstudie och [Scientific Magnetics] är en del av det.
"Vi skulle designa magneten på ett annat sätt än AMS.  AMS var konstruerat för att ha ett mycket starkt magnetfält inom en inre borr. Genom att modifiera spolarna och strömmarna kan vi konstruera ett magnetfält instängt i en yttre ring som omger ett inre borrhål som är magnetiskt fältfritt. I denna interna modul kommer att vara den beboeliga delen för astronauterna - där de kommer att bo. Vi talar om något som har en diameter på cirka fem till sex meter och en längd på 10 meter - omgiven av detta magnetfält som är tillräckligt intensivt för att böja bort kosmiska strålar som kommer från rymden."
Det finns naturligtvis enorma praktiska saker att övervinna. Dessa speciella magneter får sin styrka eftersom de är supraledande. Detta innebär att köra dem vid kryotemperaturer, vilket kräver mycket flytande helium.
Detta har en tendens att koka av över tid, vilket begränsar livslängden på din enhet, vilket för oss tillbaka till AMS. Allt som sagt, professor Battiston uppmuntras av forskningen. Han säger att det bör vara möjligt att begränsa strålningsexponeringen på en Marsflygning till något liknande det som astronauterna för närvarande upplever på en sex månaders vistelse på rymdstationen.
Den andra stora rymdapplikationen för vilken brittisk magnetteknik kan vara användbar finns i plasmaraketerna som en dag kan driva alla rymdfarkoster.
Dessa är beroende av rörelserna hos mycket upphetsade gaser, eller plasmaer, som formas av magnetfält för att ge kraft. Även om de inte ger den första stora kick du får från kemisk förbränning, deras högsta effektivitet innebär att de kan fortsätta att driva under längre perioder, uppnå mycket mer acceleration per kilo bränsle förbrukas. Förespråkare för plasmaraketer säger att de dramatiskt kan skära av restiden till Mars från månader till veckor.
Scientific Magnetics har redan producerat en supraledande magnet för en testbädd på Ad Astra i Texas, företaget i framkant av denna propulsionsteknik.
Steve Harrison från Scientific Magnetics berättade:
"Dessa raketer använder radiofrekvensvärme för att generera plasma och sedan magneterna innehåller plasma på samma sätt som de gör i en kompak fusionsreaktor. Magneterna är profilerade så att de bildar ett slags munstycke ut baktill; och eftersom plasman expanderar och överljud, flyger den ut och ger dig kraft. För systemet Ad Astra har testat de senaste två åren har vi designat och byggt den supraledande magneten."
Liknande hinder mot den magnetiska skölden förhindrar omedelbar användning av framdrivningen samt, särskilt om framdrivningsmagneterna innehåller kryogena vätskor, men båda koncepten är definitivt värda att titta på för framtiden.
Man tror att så många som en halv miljon människor trängde in på vägar och stränder utanför Kennedy Space Center för att se Endeavours sista lansering.