Dess etiska politik säger att varje konstverk som använder Lego-produkter inte får innehålla "politiska, religiösa, rasistiska, obscena eller förtalande uttalanden".
Det danska företaget anfölls emellertid i stor utsträckning av kommentatorer och anklagades för att inte vilja irritera den kinesiska regeringen, som Ai regelbundet kritiserar.
Lego har nu avböjt och på onsdag meddelade att det hade ändrat sin politik.
Det kommer inte längre att fråga kunderna vad de vill använda tegelstenarna till, utan begär att de klargör att företaget inte stöder eller stöder sina projekt, om de ställs ut offentligt.
Men bör ett företag vara kräset om vem det säljer till?
Problemet är att sälja så mycket du kan till vem som helst och alla kan få oavsiktliga konsekvenser.
Vissa kunder kan förvandlas till dina konkurrenter.
LVMH, som äger lyxmärken från Christian Dior kläder till Dom Perignon champagne, har fått sin kinesiska verksamhet undergrävd av bulk försäljning ferrerade in i landet av så kallade "daigou" agenter.
Skatter och valutaskillnader gör lyxvaror mycket dyrare i Kina. Vissa analytiker uppskattade att de kinesiska priserna i mitten av 2015 var 60 % högre än priserna i Europa.
De daigou agenter, många av dem studenter gör extra pengar för att finansiera sina utländska studier, köpa upp lyxprodukter i bulk i Europa och Hongkong och sälja dem på hemmaplan. Det kallas ibland parallellhandel.
Så LVMH började titta på sina kunder närmare.
Jean-Jacques Guiony, chefsekonom på LVMH, talade vid ett konferenssamtal tidigare förra året och sade: "Vi har infört stränga handelsrestriktioner för den mängd produkter som människor kan köpa.
"Men, när du ser någon i en butik, du vet inte om de köper handväskor för sig själva eller för att sälja dem på marknaden i Kina. Vi försöker se till att vi inte konkurrerar med våra egna produkter på den kinesiska marknaden, men våra åtgärder är inte helt skottsäkra."
Andra företag har funnit det lättare att försöka utjämna priserna. Modehuset Chanel höjde sina europeiska priser med 20 procent och sänkte dem i Kina, direkt konkurrerar med daigou agenter och framgångsrikt erodera sina vinstmarginaler.
Denna typ av grå marknad händer överallt.
En stormarknad kan halvera priset på en låda choklad i en försäljning och sälja dem alla till en enda kund, bara för att se dem dyka upp i hörnbutiken på vägen, underskrida deras rekommenderade detaljhandelspris, en fjorton dagar senare.
Det är inte olagligt, men det finns sätt att stoppa det - genom att begränsa försäljningen.
British Retail Consortiums rådgivare, Bryan Johnston, säger: " I slutändan är det upp till den enskilda affären. Det är i återförsäljarens gåva att bestämma hur mycket de vill sälja till en enskild kund."
Många stormarknader införde restriktioner för två år sedan när skandalen om förorenad mjölk från spädbarn i Kina fick kineser utomlands att köpa upp formel och importera den till Kina.
Men dessa hade mer att göra med att försöka stoppa en körning på produkten hemma än att försöka stoppa någon form av parallell handel utomlands.
Men för vissa återförsäljare är mer, tja, mer.
Marks och Spencers taleskvinna Clare Wilkes säger: " För några år sedan kom en kvinna in i en av våra butiker och köpte upp varje kashmir vi hade. Vi hade inga invändningar mot det - alls."
Men lyxvaruindustrin på det hela taget är mycket valbar om vem den säljer till.
Det mest kända exemplet är Burberry, som 2006 när Angela Ahrendts blev verkställande direktör, växte bara 2% per år på en blomstrande lyxmarknad.
Den sålde allt från kilts till hundtäcken och koppel - till alla.
Ms Ahrendts skrev senare i Harvard Business Review: " I lyx kommer allestädes närvarande att döda dig - det betyder att du inte är riktigt lyx längre. Och vi höll på att bli allestädes närvarande."
Ahrendts omstrukturerade företaget helt och hållet genom att drastiskt minska sitt produktsortiment, centralisera produktionen och designen, göra den dyrare och sedan begränsa kundbasen.
Hon tillade: " Vi började flytta våra marknadsföringsinsatser från att rikta in oss på alla, överallt, till att fokusera på framtidens lyxkunder - millennials. Vi trodde att dessa kunder ignorerades av våra konkurrenter."
De begränsningar som infördes var finansiella. Köparna av kilt och hundleasing blev helt enkelt prissatta på marknaden. Många av de centrala Burberry produkter, såsom signaturen trenchcoat, nu kostar mer än $ 1.000 (Â £700).
Varumärkeskonsult Rebecca Battman säger: "Det finns oavsiktliga konsekvenser av att ditt varumärke blir populärt - ju mer allmänt sett det blir, desto mer kommer det att minska kraften i varumärket bland de människor du verkligen vill vädja till."
Ahrendts strategi fungerade. Inom fem år hade Burberrys intäkter och rörelseresultat fördubblats och 2014-15-intäkterna ökat med 11 %. Mindre hade blivit mer.
När Lego ursprungligen bestämde sig för att inte sälja den kinesiska konstnären Ai Weiwei tegelstenar för att göra ett politiskt uttalande, trodde den verkligen att det var att göra det rätta.