Men det som verkligen slår er, särskilt i dessa inledande utvecklingsstadier, är hur välbekanta formerna ser ut. Hur som ett tidigt mänskligt foster, de verkar.
– Detta är något man ser gång på gång hos ryggradsdjur, inte bara hos däggdjur, säger Richard Sabin, Naturhistoriska museets främsta valexpert.
"Du ser dessa likheter i de tidiga utvecklingsstadierna och det är egentligen inte förrän du är halvvägs genom dräktigheten - som för en knölval är runt 11 månader - som du börjar se de saker som gör att fostret karakteristiskt den art som det är."
Richard har en anmärkningsvärd sekvens av sju knölryggsfoster som han ska ställa ut inför NHM:s stora sommarutställning om valar.
De går från vad som i grund och botten bara är en cellkula som kanske bara är några veckor gammal, hela vägen fram till ett exemplar som verkar vara en perfekt knölval i miniatyr.
Detta större foster, ungefär en halv meter långt, är förmodligen sju till åtta månader in i dräktighetsperioden. Den har allt man kan förvänta sig att se i en knölback, inklusive de långa, talande bröstlapparna med sina nobbiga tuberkler.
Proverna samlades in i början av 1900-talet av forskare som hade skickats till Antarktis för att samla in uppgifter om valfångstflottornas verksamhet.
Deras roll var att förstå valarnas biologi, rörelser och ekologi - att uppskatta beståndens status så att den kommersiella avkastningen kunde maximeras. Det är en konstig känsla att veta att dessa foster togs från harpunerade dräktiga knölvalar.
På något sätt måste du trösta dig med erkännandet att de förvärvade uppgifterna i slutändan var det som stängde ner den blodiga industrin.
– Det finns en berättelse med varje exemplar och det kanske inte är en särskilt bekväm historia, men det är något vi måste erkänna, säger Richard.
"Det viktiga att komma ihåg är att de data vi får från dessa exemplar vi aktivt använder för marint bevarande ändamål nu."
Bara den senaste veckan använde ett schweiziskt team gamla valfångstdata för att visa hur arter hade krympt i storlek under de 40 åren innan bestånden kollapsade. Denna trendsignal, sade teamet, skulle kunna användas för att varna för överhängande katastrof i andra jagade vilda djur grupper.
Vad har vi lärt oss av foster, särskilt? Mycket verkar det om evolutionär biologi.
"En sak vi ser i dessa knölvalar är utvecklingen av tandknoppar vid cirka fyra till fem månader till havandeskap. De återabsorberas sedan så att balen kan börja utvecklas, förklarar Richard. Baleen är keratinplattorna som hänger från övre jaw och filtrerar knölvalarnas byte.
"Så vi vet från studien av dessa foster, ur ett evolutionärt utvecklingsperspektiv, att det fanns en tid då alla valar var tandade och att baleen är en relativt ny utveckling. Och vi har bara hittat fossilerna som backar upp det."
Valutställningen kommer att öppnas den 14 juli, dagen efter att NHM öppnar sin entré igen. Hintzesalen har byggts om. Dess symboliska diplodocus ("Dippy") dinosaurie ersätts av en blåval skelett som kommer att hänga från taket (Plot spoiler: Jag har haft en smygtitt redan och det ser spektakulärt).
Så det är verkligen ett lägligt tillfälle att belysa valarnas bidrag till livet på jorden.
Mer än 100 exemplar från Londonmuseets samlingar byggs upp i institutionens Waterhouse Gallery.
Utställningen kommer att imponera på besökarna den enorma mångfalden av valar, delfiner och tumlare. Det kommer att förklara deras relativt korta evolutionära resa, från att vara landdjur för 50 miljoner år sedan till att bli de välanpassade havsdwellers som vi känner idag.
Och det kommer att beskriva hur de rör sig, hur de andas, och hur vissa echolokerar för att hitta sitt byte. Det förvånar mig fortfarande att valar kan kommunicera över hundratals kilometer.
– Vi vill att människor ska inse att de, förutom att vara däggdjur som vi, också har en komplex kultur som vi, säger Richard. "Detta är ett mycket nytt studieområde som har accelererat under bara de senaste 10 åren genom observationer, genom genetisk information och data som kommer från museiprover."
Jonathan.Amos-INTERNET@bbc.co.uk och följ mig på Twitter: @BBCAmos
Det är en märklig sak att se en grupp tidiga valfoster på nära håll - att se varelser så små som har potential att bli så stora.