Om samma regel gäller för popstjärnor, då Lion Babe har sin framtid garanterad.
Frontwoman Jillian Hervey klipper en imponerande bild med sina kaskaderande leoninlås; och bandets musik är lika hård.
De kom först till uppmärksamhet 2012 med Treat Me Like Fire, en slinkig, formskiftande sång som träffar den söta platsen mellan pop, jazz och R&B.
Det gjorde Hervey och hennes medförfattare Lucas Goodman uppmärksamma på skivbolag och medmusiker, och de senaste 18 månaderna har bandet arbetat med sådana som Mark Ronson, Childish Gambino och Pharrell Williams, som producerade sin nya singel Wonder Woman.
När duon talade med BBC under en resa till London diskuterade han att växa upp med kända föräldrar och hur det är i Pharrells studio.
Hallå! Hur mår du?
Vi är toppen, tack! Vi är i bilen mellan fotograferingarna.
Är det så glamoröst som det låter?
Ja, varför inte? Det är definitivt mycket roligt. Bra att ha bilderna för senare i livet!
Får du ta med dig kläderna hem?
- Nej, det gör jag inte.
Jag jobbar på det. Skorna jag har på mig var faktiskt en del av ett skott. Jag pratade om dem och till slut löste de det så jag fick ta med dem hem. Förhoppningsvis kommer vi att få fler freebies!
Hjälper det dig att vara dansare framför kameran?
Jillian: Jag tror definitivt att jag är mer medveten om hur man håller min kropp. Men Lucas är ingen dansare och han mår bra.
Hon har visat mig några drag. Jag lär mig.
Hur länge har du varit Lion Babe?
Jillian: Det är två år sedan vi jobbade som Lion Babe varje dag - men vår vänskap började för sex år sedan.
Jag träffade Lucas på en fest där jag av en slump hörde hans musik. Så jag presenterade mig och sa att jag gillade det. Vi höll inte kontakten, men jag följde hans MySpace. Sen hamnade jag i New York på college. Jag var tvungen att göra en artikel för skolan med originalmusik - och Lucas var den enda producenten jag kände.
Vi gjorde det och det gick väldigt bra. Ett mycket enkelt samarbete. Till slut nämnde jag att jag var intresserad av att sjunga, och han kom över till min lägenhet. Han gjorde slag på plats och vårt första försök att göra en riktig låt var faktiskt Treat Me Like Fire, som var vår första singel.
Den låten gav dig mycket uppmärksamhet. När insåg du att det hade tagit på sig ett eget liv?
Jillian: När vi först fick ett svar från Storbritannien var det definitivt förvånande.  Det var kanske två veckor efter att sången kom ut, och vi tänkte: "Woah! Hur hittade folk i Storbritannien detta?"
Sedan började vi få e-post från brittiska etiketter. Det gick väldigt fort, men vi visste att dörren var öppen, så vi ville ta det på allvar.
Att växa upp i en showbusiness familj (Herveys mamma är skådespelerska och sångerska Vanessa Williams), var det alltid i bakhuvudet som du skulle bedriva musik?
När jag växte upp ville jag inte spela och sjunga, för det var min mammas grej. Det var för mycket tryck. Men dansen gav mig mer självförtroende att prova andra saker.
Treat Me Life Fire provade Eunice Collins, och din nästa singel provade Nina Simone. Det är väldigt modigt att göra den jämförelsen. Jag antar att du är väldigt säker på din röst?
- Det skulle jag inte säga! Det är det fina med att jobba med en stor producent. Om han hade modet att slå måste jag våga sjunga den.
Jag visste att jag inte ville låta som alla dessa människor på radion, så att ha dessa unika, rika röster var en utmaning. Om Nina Simone är på banan är det bäst att jag ökar takten!
Du försvann nästan i 18 månader efter att ha behandlat mig som eld. Vad hände?
Lucas: Vi var tvungna att skriva fler låtar! Många trodde att vi var mer etablerade än vi var. Till slut hade vi bara en låt.
Hur är det att jobba med Pharrell och Mark Ronson? Finns det en risk att de späder ut det som gjorde dig speciell?
Lucas: Vi är inte riktigt oroliga för att vattna ner något. I slutändan är huvudsaken "känner vi det eller inte?" Om vi inte gör det, borde vi bara gå vidare.
Men som musikfans är upplevelsen av att arbeta med dessa människor fantastisk. Jag lärde mig så mycket under vår session. Inte så mycket från det han sa men från att ha sett honom arbeta. Alla dessa cykler i ditt huvud för nästa vecka. Det utvidgar ditt sinne.
Hur är Pharrell i studion?
Vi hade två dagar med honom i Miami. Han är en väldigt upptagen kille, så han jobbade på andra saker samtidigt.
Vi gick in i studion och började. Sen kom han in och vibbade ut en stund, och han gjorde några delar precis där och sedan - som en baslinje eller en liten gitarr riff. Då sa han: "Okej, jag måste gå. Jag är tillbaka om ett par timmar."
Så vi tog delarna och började skriva och ordna om. Sen kom han tillbaka och vi visade honom vad vi hade. Han skulle säga: "Okej, det är lugnt" och kanske lägga en ny lina på toppen.
Sedan du var i Storbritannien har du spelat covers av Curtis Mayfield's Move On Up och Janis Joplin's Piece of my Heart. Är det den typen av musik du försöker efterlikna?
Jillian: Inte nödvändigtvis. När det gällde att göra dessa sessioner, ville vi verkligen tänka på en amerikansk konstnär som kom över Storbritannien med en rå funky smak, och som var verkligen omfamnad. Om det inte hade varit en Janis-låt hade det varit Jimi Hendrix.
Våra föräldrar presenterade oss för funk och soul, så det är en naturlig plats för oss att gå - men vi älskar också The Strokes och Grace Jones och Lee Scratch Perry.
Ofta är de låtar vi refererar till när vi skriver helt annorlunda än de vi gör!
Vad är du besatt av just nu?
Den här killen ringde D.R.A.M. - Han har en låt som heter Cha Cha, som har en stor melodi med denna mariachi, nästan cheesy, trumpet ljud. Det är så gott.
Trumpets verkar vara tillbaka på modet just nu.
- Jag gillar det. Jag brukade spela trumpet, så varför inte? Min trumpet är faktiskt röd. Roligt faktum.
Kommer det ut på turnén?
- Jag säger inget!
Wonder Woman är ute nu på Outsiders/Universal. Lion Babes debutalbum följer senare i år.
Det är en regel för animation att varje framgångsrik tecknad karaktär bör kännas igen av silhuett ensam.