De står inför en enorm uppgift. Dödssiffran är osäker - den slår runt 6000 mark.
För nödpersonal även om det är levande, fångade i avlägsna områden, som de är desperata att nå.
Många har brutit ben. Vissa står inför hotet om krossa syndrom - där njurarna börjar misslyckas.
Men det nepalesiska hälsosystemet sträcktes ut redan före jordbävningen. Välgörenhet Save the Children säger att det nu är på bristningsgränsen.
De flesta människor bor i avlägsna områden som kan vara svåra att komma åt även när naturkatastrofer inte står i vägen.
Några av de mest kritiska behoven nu är uppenbara - kirurger anländer för att fixa brutna ben, skadade ryggrader och huvud trauma.
Och Rädda Barnens medicinska team hör rapporter om att tusentals behöver opereras.
En annan välgörenhet i området, Medecins Sans Frontieres (MSF) har placerat ut ett uppblåsbart sjukhus så behandling kan ges på annars otillgängliga platser.
Men somliga är oroade över att människor som har varit fångade under spillror fortfarande riskerar att drabbas av krossat syndrom.
Detta är när kroppen släpper gifter som svar på massiva och ihållande skador- och dessa kan överväldiga njurarna som de försöker spola ut dem.
Dialys - konstgjorda njurmaskiner - kan hjälpa.
Men enligt MSF har Katmandus huvudsjukhus bara åtta.
Sådan livräddningsutrustning räknas endast om människor kan överföras till säkerhet.
Men för närvarande finns det ett trängande behov av mer grundläggande behov - skydd, säkert vatten, sanitet och mat.
Minst 2,8 miljoner människor har fördrivits - antingen för att deras hus har förstörts eller för att de är för rädda för efterskalv för att stanna hemma.
Och utan säkra sätt att göra sig av med avfall riskerar dricksvattnet att bli förorenat av dödliga insekter.
På vissa platser svämmar det över offentliga toaletter.
Världshälsoorganisationen (WHO) är på alert för alla utbrott av diarrésjukdomar inklusive infektioner som kolera.
Enligt deras experter har det förekommit några sporadiska fall av diarrésjukdom som rapporterats i provisoriska läger.
Även om saker och ting inte är nära utbrott proportioner, den kommande regnperioden kan göra saker och ting värre.
Dr Prince Mathew, från MSF, sade: "Med monsunsäsongen närmar sig, vi är oroliga att fönster av möjlighet att nå människor i dessa områden snabbt närmar sig."
Katrin Kisswani, medicinsk samordnare för MSF anlände till Katmandu två dagar efter jordbävningen.
Hon sade till BBC: "Det svåraste är att nå de mest behövande.
"Vi har lyckats starta mobila kliniker med hjälp av helikoptrar för att ta oss till avlägsna byar i bergen. Men många vägar blockeras fortfarande av jordskred."
Vissa överlevande har lyckats nå huvudstaden.
Kisswani tillade: " De är mycket, mycket chockerade och traumatiserade.
"Många har förlorat sitt levebröd, deras släktingar och ibland nästan hela byar är borta."
Psykologisk hjälp behövs också snarast, sade hon.
Medan många människor kommer att se bilder av förstörelsen och naturligtvis vill hjälpa till, varnar Världshälsoorganisationen för att de bör tänka noga och se till att de inte är en börda för lokala ansträngningar.
Dr Ian Norton sa: "Det finns små team som har lanserats efter att ha tittat på nyheterna och som försöker svara med de bästa av intentioner, men tyvärr har de inte hållbarhet att kunna sätta in i avlägsna områden där vi behöver dem mest."
En vecka efter jordbävningen flyger fortfarande många räddningsarbetare in till Nepal.