Kenya går farligt nära den "massgrav" som det grävde för sig själv 2008, efter det omtvistade valet 2007.
Det politiska och etniska våld som följde krävde mer än 1.000 kenyaners liv och tvingade hundratusentals att fly från sina hem.
"Vi förlorade nästan Kenya", var orden som Kofi Annan, f.d. FN:s generalsekreterare och medlare i Kenyakrisen, brukade beskriva den förödelse som välkomnade tillkännagivandet av det slutliga valresultatet i december 2007.
Nästan nio år senare, och med lärdomar av det 59-dagars våld som tycks ha glömts bort, sätter kenyaner återigen sitt land på marken och håller en burk bensin i ena handen och en låda med tändstickor i den andra.
Som journalist som har bevakat Kenya och Afrika sedan 1989 är jag nu en orolig man.
Om inget görs för att lugna samhället och kyla ner de temperaturer som politikerna vårdslöst har höjt, kan denna nation brinna.
Och om det gör det, kommer flamman att bli mycket mer våldsam och destruktiv än 2008.
Under det senaste året har sociala medier fortsatt att lysa upp med hatpropaganda.
Kommentarer och inlägg visas och besvaras genom etniska linser.
I ett samtal fullspäckat med etniskt vitriol sade en bidragsgivare:
– I linje med kommentarerna här bekräftar det att det finns dold fientlighet i Kenya och att våld en dag 2007/2008 kommer att se ut som barnlek. Vi kommer att bli värre än vad som hände i Rwanda, Bosnien och Kosovo tillsammans."
- Vad är det som händer?
"Mondays kallas nu för machozi måndag" "Swahili för "tear gas Monday"
Åtta valda politiker arresterades nyligen och fängslades i polisförvar i tre dagar på grund av anklagelser om hatpropaganda.
En anklagas för att ha kallat till avhysning av ett samhälle från Nakururegionen i Riftdalen, medan en annan anspelade på mordet på oppositionsledaren Raila Odinga.
I centrum för den nuvarande ökningen av den politiska febern står regeringen och oppositionens avstående när det gäller valreformer.
Under de senaste veckorna har måndagen förvandlats till en dag av politiska protester.
Oppositionen har uppmanat sina anhängare på gatorna att driva på för reformerna genom att marschera till valkommissionens kontor.
Och polisens reaktion har sannolikt varit en hälsosam dos tårgas, i ett försök att bryta upp demonstrationerna.
Fyra personer har hittills dött i sammandrabbningar mellan polis och demonstranter.
Måndagar kallas nu "machozi måndag" - Swahili för "tårgas måndag".
Och området runt valkommissionens kontor är nu döpt till "shishahörnan" på grund av den tunga tårgas som fyller luften.
Så vilka är några av huvudaktörerna i detta politiska drama och vad vill de ha? Jag har valt ut sju av de viktigaste spelarna:
Han vill fortsätta att ockupera den bostad han har känt sedan barndomen när hans far, Jomo Kenyatta, var president - nämligen State House.
Med andra ord vill han bli omvald till president för en andra femårsperiod i det kommande allmänna valet.
Han har tvingats acceptera att han förhandlar sig ut ur återvändsgränden med oppositionen.
Men han vill att denna dialog ska föras genom en parlamentarisk process, eftersom han "vill upprätthålla och försvara konstitutionen".
Vad han inte vill ha är en gatulösning.
Han såg vad den arabiska våren gjorde med de vid makten.
Han har lovat att kämpa hårt mot hatpropaganda och hans regering har inte skonat ledare som anklagats för att sprida etniskt hat.
Myndigheterna har gjort de åtta parlamentsledamöterna arresterade ett exempel genom att förneka dem borgen och tvinga dem att lida i de ökända kalla och eländiga polisceller under tre nätter.
Affischpojken i oppositionen leder koalitionen för reformer och demokrati (Cord), en paraplygrupp bestående av flera politiska partier.
Odinga vill ha vad hans framlidne far Jaramogi Oginga Odinga försökte och misslyckades med att uppnå under många år - gå in i State House.
Han vill bland annat ha en total översyn av valkommissionen och en direkt utnämning av kommissionsledamöterna.
Han anser att det nuvarande organet inte är trovärdigt och inte kan övervaka en trovärdig valprocess 2017.
Han vill inte ha reformer genom en parlamentarisk process.
Han vet mycket väl att den nuvarande regeringen har tillräckligt många i huset för att frustrera sina ansträngningar.
Han är parlamentsledamot för Gatundu South, en valkrets i centrala Kenya som har producerat två presidenter - Jomo Kenyatta och Uhuru Kenyatta.
Han är Kenyas Donald Trump (minus miljarderna och presidentens ambition): Straight-talking, oförutsägbar och okontrollerbar.
Han vill att oppositionen ska darra i deras kängor när de förbereder sig för dialog.
För femtielfte gången befinner sig Kuria i svårigheter och står inför allvarliga anklagelser om hatpropaganda.
Många kenyaner betraktar honom som regeringens kamikaze - en kraft av självförstörelse som också bekvämt distraherar uppmärksamheten från den styrande etablissemanget.
Han är senator för Machakos County och en framträdande oppositionsröst.
Han är rik, högljudd och djärv.
Han kommer att säga de osägliga och ofta gör regeringen ganska obekväm.
Muthama är en av de åtta lagstiftare som greps för hatpropaganda.
Han är ordförande och ansikte utåt för den oberoende val- och gränskommissionen (IEBC).
Han vill inte åka hem - åtminstone inte än.
Han vill att både regeringen och oppositionen ska lämna honom och hans team ensamma för att fortsätta förbereda inför nästa års val, argumenterar att en vaktändring nu kommer att ha en negativ inverkan på valet 2017.
Det är ett icke-dödligt kemiskt vapen som irriterar ögon, mun, lungor och hud.
I Kenya personifieras det av den kabinettssekreterare som ansvarar för den inre säkerheten, Joseph Nkaissery.
Den f.d. militären talar och agerar hårt.
I mitten av maj varnade han oppositionsmotståndarna: "Låt dem varnas för att jag har tillräckligt med tårgas - som jag inte kommer att sakna snart - för att använda för att röka dem från IEBC:s kontor om de försöker tvinga sig dit."
Under hela Kenyas historia, i avsaknad av samtal för att lösa politiska tvister, riva gas samtal.
Jag har personlig erfarenhet av att detta har inandats tillräckligt med tårgas som student och journalist - från att ha fastnat på Nairobis gator under en våldsam militär operation för att undertrycka ett försök till flygvapenkupp mot president Daniel rap Moi i augusti 1982 till att rapportera de landsomfattande demonstrationer som krävde ett slut på auktoritärt styre i ett enda parti i juli 1990.
Detta är en swahili term som betyder den vanliga medborgaren i Kenya.
Varje politiskt slag som släpps ut, varje tårgasbehållare som avfyras och varje ord som yttras görs i hans/hennes namn.
Men mwananchi är inte närvarande vid de pågående samtalen för att reformera den centrala institution som kommer att döma valet och forma framtiden.
Många wananchi (Swahili plural för medborgare) noterade två slående fotografier som påminner dem om deras verkliga plats.
Den ena var en bild från 2008 som visade dåvarande president Mwai Kibaki, Odinga och Annan delade läskedrycker i en avslappnad atmosfär strax efter att landet gick i brand med kenyaner som utkämpade de två rivalernas strider.
Det andra fotot var av en ny händelse och visade president Uhuru och Mr Odinga i en jovial ögonblick i State House, medan ute på gatorna livet stördes när sammandrabbningar mellan säkerhetsstyrkor och demonstranter följde på uppdrag av de två männen.
Men det är samma mwananchi som kommer att uppmanas att avgöra vilken man går till hyresfritt boende i State House i nästa års val.
Om mwananchi gör fel val, kommer Kenyas jord att dricka hans blod och massgraven kommer snabbt att fyllas upp.
Mer från Joseph Warungu:
I vår serie brev från Afrika utnyttjar journalisten och medietränaren Joseph Warungu den tillfälliga inbromsningen i tårgas för att undersöka det steniga politiska klimatet i Kenya.