Statssekreteraren var, enligt alla uppgifter, medlem av "Remain Campaign" lobbying mot ett amerikanskt tillbakadragande från Parisavtalet.
Så president Trumps "Climate Brexit" var ett slag mot honom - i en ironisk twist den fossila bränslebolaget han brukade huvudet stöder avtalet medan regeringen han nu representerar inte.
Det var också ett slag mot utrikesdepartementet och diplomatin.
Hur mycket av ett personligt bakslag är inte klart eftersom tillerson, liksom i andra frågor, höll en låg profil.
Tjugofyra timmar efter beslutet, den enda kommentaren han hade gjort var en åt sidan på en foto-möjlighet. Han förklarade att USA kommer att fortsätta sina ansträngningar för att minska utsläppen av växthusgaser och vädjade till partner att hålla saker och ting "i perspektiv".
Tillerson hade tidigare sagt att USA skulle "behålla sin plats vid bordet" i internationella klimatsamtal, en förnuftig ståndpunkt för nationens högsta diplomat och en som han enligt uppgift höll i Vita husets debatter om Parisavtalet.
Men offentligt visade han ingen av den passion som hans föregångare, John Kerry, visade. Presidentens dotter, Ivanka, verkar ha tagit ledningen i att kämpa för de övriga. Och rollen som super-engagerad samtalspartner föll tydligen för klimatförändringen skeptiker i förvaltningen, Environment Protection Agency chef Scott Pruitt, som talade vid Rose Garden ceremonin.
Mr Tillerson deltog inte, vare sig av avgång eller som en daglig-akt-av-motstånd, vi vet inte. En tjänsteman vid utrikesdepartementet sade bara att han var på sitt kontor och "upprätthöll sitt schema och förberedde sig för sin resa i dag till Australien och Nya Zeeland".
Pruitt (och hans allierade, Vita husets rådgivare Steve Bannon) hade utan tvivel en lättare uppgift än Tillerson, eftersom han predikade för en president som sympatiserade med hans ekonomiska och nationalistiska argument.
Men resultatet är ännu ett professionellt slag mot statssekreteraren. Han är redan inför en föreslagen budgetnedskärning som ser ut att skära hans avdelning. Presidentens svärson Jared Kushner, som har ännu mindre diplomatisk erfarenhet än han, har skapat ett parallellt utrikespolitiskt spår från Vita huset.
Det är uppenbart att tillbakadragandet från Paris också var dåliga nyheter för utrikesdepartementet, som ännu inte har gjort ett uttalande.
Där den en gång överlappade de globala klimatförhandlingarnas frontlinjer, har den nu släppts av kartan.
Förenta staterna är fortfarande medlem i FN:s ramverk för klimatförändringsfrågor, UNFCCC, men dessa möten har till största delen handlat om Parisavtalet.
Slutligen, det är ett förkastande av en monumental diplomatisk ansträngning av mer än 190 länder under många år att slå alla balans som behövde göras.
– Vi har nu slagit alla länder i världen i ansiktet, säger Todd Stern, USA:s särskilda sändebud för klimatförändringar i Obamas administration.
"Vi har sagt att vi vet att detta betyder mycket för er, vi vet att detta är en enorm potentiellt episk fråga för världen, vi vet att en del av er är särskilt sårbara, men vi hoppar av. Det är det värsta sättet att behandla andra länder."
För att vara rättvis är detta inte helt oberört - kom ihåg George W Bushs beslut att inte ratificera Kyotofördraget från 1997.
Men den är mer skarpsinnig isolationist, och detta är ett annat Washington - i privata samtal, internationella diplomater från hela det globala spektrumet klagar på att normala kanaler för att få och ge information på utrikesdepartementet och Vita huset fortfarande är obemannade. De kämpar för att hitta de människor som kan lyssna på deras oro eller berätta för dem vad som händer.
Så även om detta inte kommer att bryta allianser, kan det vara svårare att plocka upp bitarna och säga att vi fortfarande kan vara vänner.
Följ Barbara på Twitter
Förra månaden när Rex Tillerson försökte översätta "America First" till utrikespolitiska termer för en illasinnad publik av utrikesdepartementets anställda, trodde han förmodligen inte att det skulle komma att betyda "America Ensam".