Uppkallad efter japansk svärdsmed Muramasa Sengo, kommer Guernsey-födde musiker beväpnad med skickliga slag, exotiska instrumentering och hjärtskärande texter.
Som hans namne, säger han att han vill att musiken "att skära som en kniv".
Bara 19 år gammal har han redan skapat en stark kropp av originalmaterial, som införlivar asiatiska ljudlandskap (Shakuhachi flöjter, tumpianos) i hans glitchy electronica.
Hans senaste låt, Love For That, är en överdådig, strängdränkt ballad som hittade sin väg till BBC 1Xtra spellista efter att ha spelats mer än en miljon gånger på SoundCloud.
Musikern, vars riktiga namn är Alex Crossan, pratade med BBC från flatshare i Brighton där han spelar in all sin musik.
Grattis till att göra de fem bästa Sound 2016. Hur känns det?
Det är lite förbryllande. Det är en ära, men skrämmande och spännande.
Du växte upp i Guernsey, vilket inte är ett ställe som är känt för avancerad dansmusik.
Det var en fotbollsspelare, Matt Le Tissier, från Guernsey. Men när det gäller musik, nej, inte många människor har kommit ut därifrån.
Hjälpte den känslan av isolering från musikscenen dig att utveckla ditt eget sound?
Jag tror det. Om du växte upp i Londons East End skulle du förmodligen vara benägen att bli indragen i något som dyster musik. Men om du tas bort från det, som i Guernsey, kan du ha en bredare uppsättning influenser, och du är inte bunden till någon genre eller scen. Jag tror att det påverkar mitt sound.
Vad var det för musik du växte upp och lyssnade på?
När jag var liten blev jag presenterad för Joni Mitchell av min mamma. Min pappa gillade progressiv rock. Men när YouTube kom runt 2005 eller 2006, plötsligt var all musik tillgänglig och du var bara tvungen att göra din egen forskning.
Det finns ett starkt orientaliskt tema i er musik - hur utvecklade ni dessa ljud och skalor och spelstilar?
Bara mycket tid och tålamod. Många människor säger att de är påverkade av saker, men de lyssnar faktiskt inte på vad som händer i musiken.
Om du gör dina läxor ordentligt innan du försöker skriva det blir det enkelt.
Hade du musikutbildning?
Jag började spela fiol när jag var ungefär fem år gammal och jag lärde mig att läsa lite musik, men det har varit långt, länge glömt! Jag slutade faktiskt med fiol för att lära mig gitarr och gick därifrån.
Minns du den första låten du producerade?
Åh. Det var ett riktigt hemskt dubstep-spår. Den hade ett prov av Robin Williams som skrek "Gooooood Morning Vietnam!" Det var hemskt.
Du började ladda upp musik till internet mycket snabbt. Vad var drivkraften till det?
Eftersom jag är från Guernsey, kunde jag inte byta musik med många människor. Jag hade ett par vänner som gjorde musik men jag tror att online var bara det naturliga sättet för mig att bli hörd. Jag kommer från internetgenerationen, så det lät vettigt. Det fanns ingen djup tanke i det.
Det första spåret jag laddade upp hette Death Grips - men det finns inte längre. Jag raderade den för att den är så dålig!
När insåg du att folk la märke till det?
Jag la ut en mixband i slutet av förra året som hette Soundtrack To A Death och det var bara ett beat band - men Jo Winey spelade det på Radio 2, och sedan Huw Stephens gjorde det album för veckan på Radio 1. Det var väldigt konstigt.
Men jag tror att det var när jag började utveckla mitt eget sound och jag tror att folk började stämma in på det.
Hur skulle du beskriva det ljudet?
Det här är alltid den frågan jag fruktar! Men det krävs allt som jag älskar med hip-hop och elektronisk musik och maskerar ihop det i inramningen av lo-fi, orientalisk-influerad beat musik.
Är flöjtdelen i Lotus Eater ett prov?
Jag skrev det, faktiskt.
Det är otroligt. Det låter som det kommer från en dammig gammal bit vinyl.
Det är vad som är bra med det, tror jag, eftersom du kan skriva en del och retroaktivt göra det lo-fi och få det att låta som ett prov. Det är något jag älskar att göra.
Den låten skulle passa perfekt på en film soundtrack - speciellt en Quentin Tarantino film. Närmar du dig musik visuellt?
Så klart och tydligt. Jag började inte skriva mitt debutalbum förrän jag hade sorterat omslagskonsten. Det är en del av hela processen. Den första musik jag verkligen älskade var Gorillaz och jag tror att hur visualerna spelade in i musiken och berättade en historia var mycket viktigt för mig.
Lustigt att du nämner Tarantino. Jag har två affischer i mitt rum - den ena är av White Stripes och den andra är Pulp Fiction.
Strängarna på Love For That betonar verkligen känslorna i sången. Är de levande instrument?
Ja det är de - och jag tror att jag kommer att göra det mycket mer på skivan. Det gör det bara ganska speciellt att höra fören röra sig på strängarna.
Det är coolt att få folk att komma ihåg att även om elektronisk musik uppenbarligen produceras elektroniskt så är det fortfarande riktig musik.
Ditt album ska vara klart under de första månaderna 2016. Är den klar?
Jag är halvfärdig. Som jag jobbar brukar allt gå ihop i sista minuten. Det kallas att falla ut ur kärleken till och det har en historia båge till det.
Är det ett konceptalbum?
- Ja, det gör jag. Men för mig, när jag hör orden "begrip album", betyder det att musiken inte är så bra men det finns en riktigt cool idé bakom den. Jag vill träffa målet för riktigt bra musik och riktigt meningsfullt lyriskt innehåll.
Du har redan spelats på dagtid radio - är ambitionen att gå över till mainstream?
Om du går in i detta förväntar sig en nummer ett single då är du en pop artist - och jag tror inte att jag är en pop artistâ € € ] ännu.
I slutändan är min personliga ambition bara att göra riktigt, riktigt, riktigt bra musik som är kulturellt relevant och står för tidens test. Det är allt jag vill.
Sovrum pop artist Mura Masa har kommit gemensam femte i BBC Music Sound från 2016 med R&B-gruppen WSTRN.