Finney, som tjänade 76 kapsyler för sitt land, anses vara en av de största spelarna England någonsin producerat.
"Såna som Bill Shankly och Tommy Docherty avgudade honom", sade före detta England försvarare Jimmy Armfield.
Docherty, som spelade med Finney, sade: "Han var den bästa spelaren jag någonsin sett, tillsammans med Lionel Messi."
"Jag tittar mycket på Barcelona och när jag ser Messi blundar jag och ser Tom. Jag menar allvar när jag säger att Messi är dagens Tom Finney.
"Precis som Finney, Messi blir alltid illa tilltygad, men klagar inte och bara reser sig och går vidare med spelet."
Finney spelade i tre VM mellan 1950 och 1958, och är gemensam sjätte på Englands all-time scoring lista med 30 mål, tillsammans med Nat Lofthouse och Alan Shearer.
"Jag hade turen att ha träffat honom när jag var på lån på Preston och han var inte bara en England stor men en sann gentleman", sade före detta England kapten David Beckham.
Borta från den internationella rampljuset, Finneys ödmjuka natur och rykte som en klubba man älskade honom till supportrar överallt.
Preston föddes, han tillbringade hela sin 14-åriga karriär med sin hemstad klubb och bar deras berömda vita remsa över 400 gånger.
"De två orden gick alltid tillsammans - Preston och Finney," tillade BBC Radio 5 live pundit Armfield.
"Jag minns att jag tog FA-teamet till Fjärran Östern. Vi var i Hongkong och nån frågade var jag bodde. Jag sa Blackpool och de frågade hur man kommer till Blackpool? Jag sa, du får ett tåg och byter om på Preston. Så fort jag sa Preston sa han "ah, Tom Finney".
"När han slutat spela, gjorde han några reportage för en söndagstidning och han brukade täcka matcher. Jag spelade för England i Cardiff mot Wales och blev skadad.
"Jag minns att Walter Winterbottom frågade mig: "Hur ska du komma hem?" Jag fladdrade och just då knackade Tom på dörren till omklädningsrummet, kom in och frågade om jag ville att han skulle släppa av mig.
"Det slog mig då. Han behövde inte göra det, men han hade varit en spelare och jag hade spelat mot honom. Inte mer än så."
"Preston har förlorat sin favoritson, en man som gav Prestonians stolthet över den plats de kommer ifrån. Det var som om lite av den aktning och respekt i vilken Finney hölls bortgrävd på dem alla.
"Min pappa insisterade alltid på att han kände honom. Alla i hans generation gjorde det, och därför tog jag lätt på hans ord. En dag gick jag genom stadens centrum med min farsa när jag såg Finney gå mot oss. Han såg upp när våra vägar korsades och, med vad jag är säker på i dag var en antydan till erkännande, såg min pappa fyrkantig i ansiktet och önskade honom god morgon.
"Sir Tom, du kommer att bli saknad."
Läs Paul Fletchers hyllning
Finney gjorde 187 liga mål för North End och var bekväm att ockupera någon position över den främre linjen.
Även lag silverware undvek honom som han slutade som en liga tvåa i 1953 och 1958, liksom en förlorande FA Cup finalist i 1954, var han två gånger namngivna Football Writers' Player of the Year.
"Om Tom skadades och kunde inte spela, Preston skulle fördröja namnge laget till efter kl 14 på en lördag eftersom grindarna skulle halvera om han inte var på lagprotokollet," tillade Docherty, som själv spelade över 300 gånger för klubben.
"Om Gareth Bale är värd 100 miljoner pund skulle sir Tom vara värd mycket mer än det på dagens marknad. I själva verket finns det inte tillräckligt med pengar i fotboll för att köpa honom."
För att markera hans bortgång bar Prestons spelare svarta armband och skjortor med namnet "Finney" på baksidan - liksom deras respektive truppnummer - för sin hemmadragning med Leyton Orient på lördag.
"I min tid som Preston manager brukade han komma in på en fredag morgon och han skulle sitta där och tillbringa hela morgonen signering autografer och böcker," sade Craig Brown, som ledde klubben mellan 2002 och 2004.
"Jag vet att han tog hand om sin bortgångna fru Elsie när hon var sjuk och han ville flitigt inte ta in hjälp - han ville göra allt själv. Detta var en man av yttersta kaliber och värdighet."
Howard Kendall, som senare skulle leda Everton, anslöt sig till Preston som skolpojke strax efter Finneys pensionering 1960 och erinrar sig den vägledning som klubbens legend erbjöd honom.
"Han var så viktig för Preston laget att han spelade trots att bära skador," sade Kendall, som 1964 blev den yngsta spelaren att spela i en Wembley FA Cup final vid 17 års ålder.
"Ett mycket viktigt råd han gav mig var att aldrig göra samma sak. Han sa "det är inte antalet spel du spelar i en säsong som räknas, det är antalet säsonger du spelar".
"Bill Shankly sa en gång att när det gällde att jämföra Sir Tom med Sir Stanley Matthews, skulle han välja Sir Tom. När Shanks sa det, var du tvungen att lyssna."
Finney blev riddare 1998 och fortsatte, enligt Armfield, att älska spelet.
Sir Bobby Charlton, Englands rekordmålgörare, beskriver Finneys bidrag till engelsk fotboll som "omätbart", men många tidigare spelare reflekterar över hans uppförande utanför planen som en definierande egenskap.
Före detta England midfielder Rodney Marsh, som spelade för Fulham, QPR och Manchester City under 1960- och 70-talen, sade Finney representerade en annan era.
"Han kom från en tid av gentleman fotbollsspelare där de alltid var ordentligt klädda, bar en jacka och slips och agerade därefter", sade han.
"De skulle gå till spelen med fansen, och vi kommer aldrig att se det igen.
"Jag har alltid haft högsta möjliga respekt för Tom Finney. Det var som att vara i storhetens sällskap."
Tributer har betalats till före detta Preston North End och England yttern Tom Finney, efter hans död vid 91 års ålder.