Vare sig han är på den formella menyn eller inte, kommer Snowden säkert att färga deras samtal och den presskonferens som följer.
Angela Merkels resa till USA skiljer sig markant från hennes senaste besök i Washington i juni 2011.
På den tiden var det en statsmiddag under vilken Barack Obama presenterade medaljen om frihet för henne.
Han talade om ett produktivt partnerskap med Angela Merkel, en av de få världsledare som han har etablerat en varm förbindelse med. Hon kallade honom mer än en gång "älskling Barack".
Denna veckas möte är mycket kortare och kommer att vara alla affärer.
För tre år sedan talade ledarna om den arabiska våren i Tunisien, Egypten, Libyen och Syrien och G8-insatserna för att stödja dessa demokratiska övergångar.
De upprepade sin önskan att nå fram till förhandlade uppgörelser om de svåra utmaningar som det iranska kärnenergiprogrammet innebär. De diskuterade den pågående förändringen av den militära strategin i Afghanistan och behovet av att övervinna handelshindren och påskynda den ekonomiska tillväxten.
Tre år senare är de politiska utsikterna mycket olika, men lyckligtvis inte alla dåliga.
Till exempel pågår inte bara förhandlingar med Iran, det finns en rimlig chans att de kommer att lyckas. Kriget i Afghanistan håller på att ta slut.
Det afghanska presidentvalet går förvånansvärt bra. Den som ersätter president Hamid Karzai kommer troligen att gå med på en uppföljning av Nato-uppdraget där.
Den mest brådskande regionala omvandlingen är inte Mellanöstern, där en arabisk vår, med undantag för Tunisien, har blivit en humanitär mardröm, utan Ukraina, där Rysslands president Vladimir Putin redan har övervakat omdragningen av den europeiska kartan och kan vara upprörd över mer.
Det finns inte längre ett G8, utan ett G7, som försöker samordna sanktioner som medför kostnader för Vladimir Putin samtidigt som effekterna på den europeiska ekonomin minimeras, inte så lätt som vissa föreslår.
Kostnaderna för Vladimir Putin ökar, även om rampen inte är lika brant som punkteringar och till och med vissa regeringstjänstemän på den här sidan Atlanten skulle föredra.
Denna vecka införde USA en ny omgång sanktioner mot Rysslands högteknologiska sektor och EU följde snabbt efter.
En sådan samordning är viktig eftersom hissen med tiden kommer att bli mycket tyngre i Europa. Landets integration med Ryssland är större än USA:s.
Barack Obama gör rätt i att ha tålamod samtidigt som han utövar ett starkt tryck på EU att gå bortom sin komfortzon.
Angela Merkel är inte bara avgörande för meningsfulla europeiska åtgärder, hon är den enda västliga ledare som har verklig potential att påverka Vladimir Putin. Obama-Putin-förhållandet har träffat en tegelvägg.
Hon anländer till Washington utan tvivel med att en tysk-ledd europeisk övervakningsgrupp hålls av separatister i Sloviansk, Ukraina.
Hon har all rätt att förvänta sig att Ryssland ska använda sitt inflytande för att få dem frigivna. Det faktum att de inte är ett tydligt tecken på dess avsikt att ytterligare trappa upp krisen.
I Washington kommer Angela Merkel också att träffa chefen för Internationella valutafonden, Christine Lagarde. Även om krisen handlar om att få Vladimir Putin att dra sig tillbaka handlar det om att Kiev måste stå upp och att väst ska återlösa Ukrainas beslut att integrera sig med väst.
Ett viktigt steg för att lösa krisen är att göra det möjligt för Ukraina att genomföra ett fritt, rättvist och legitimt val den 25 maj. Detta är målet för Vladimir Putins agitation, att manipulera förhållanden som gynnar Rysslands intressen och undergräver Kievs.
Väst behöver en jämförbar spelplan för att hjälpa Ukraina att stå upp en ny regering som Ryssland inte kan misskreditera.
Mötet bör beröra de långsiktiga strategiska konsekvenserna av krisen. USA har gjort ett effektivt arbete för att lugna Nato-allierade när det gäller deras ömsesidiga säkerhetsintressen. Natostyrkornas närvaro i Polen och de baltiska staterna är ett välkommet uttryck för detta åtagande.
Barack Obama och Angela Merkel kommer att diskutera det transatlantiska partnerskapet för handel och investeringar, som står inför motvindar i både Europa och USA. Det skulle vara bra att göra energin till en central del av dessa handelsförhandlingar.
Flera europeiska länder, däribland Tyskland, är starkt beroende av rysk energi, vilket ger Vladimir Putin ett viktigt inflytande under den nuvarande krisen.
Som USA:s utrikesminister John Kerry berättade för en konferens i Atlantic Council denna vecka, har USA ett nytt energikort i sin politiska arsenal. Krisen i Ukraina är ett perfekt tillfälle att diversifiera Europas energikällor under det kommande årtiondet.
Ryssland och Ukraina kommer att dominera diskussionen, men Angela Merkel har inte råd att ignorera Snowdenfrågan och inte heller Barack Obama.
Detta är det första formella mötet mellan de två ledarna sedan avslöjanden om att US National Security Agency övervakade hennes mobiltelefon. Amerikanerna får inte underskatta den inverkan som denna fråga har haft i Europa.
Européerna har välkomnat de reformer som Obama och kongressen överväger. Även om frågan har avvikit från rubrikerna, måste Washington fullfölja den.
Merkel har själv föreslagit att det krävs mer än ett möte för att reparera den skada som Edward Snowdens uppenbarelser har orsakat. Detta möte är ett nödvändigt steg i denna process.
PJ Crowley är tidigare biträdande utrikesminister i USA och nu professor i praktik och kollega vid The George Washington University Institute of Public Diplomacy & Global Communication
När tyska förbundskansler Angela Merkel sätter sig ner för lunch på fredag med USA: s president Barack Obama, Vladimir Putin och Ukraina kommer att vara huvudrätten, och Edward Snowden centrum.