År 1975 frågade arbetsmarknadsminister Harold Wilson landet om det skulle stanna kvar eller lämna Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) (den gemensamma marknaden).
Sedan valde Storbritannien att stanna kvar i - men hur kommer folk att rösta den här gången?
Väljarna i folkomröstningen 1975 ser tillbaka på sina beslut och tänker på hur de kommer att rösta senare denna månad.
Jag minns 1950-talet efter kriget och den period av åtstramningar vi hade.
Folk trodde att vi skulle gå med på den gemensamma marknaden för att få bättre affärer med att köpa och sälja varor.
Men jag trodde inte att vi skulle få en rättvis chans.
Jag var sjuksköterska inom hälso- och sjukvården och såg den bli nedsliten, jag såg också en växande användning av billig arbetskraft från utlandet.
Om vi stannar i EU kommer vi att dras ner eftersom vi måste rädda länder i svårigheter som Grekland, Spanien och Italien.
Jag tror att euron är död i vattnet ekonomiskt sett - åtminstone behöll vi pundet.
Politiskt håller vi på att bli en europeisk stat ledd av den största nationen, Tyskland, och allt som min familj kämpade för i kriget kommer att gå förlorat.
Dess tillverkningsbas är större än vår och de kommer att dominera och kommer att bestämma, så jag tror att det är dags att vi är ute.
Jag tror också att europeiska företag kommer att införa sina egna regler som kommer att ersätta våra.
Jag vill inte att våra lagar upplöses - vi har redan gett upp för mycket av vår suveränitet.
Jag är rädd att folk som inte har genomlevt åtstramningarna efter kriget inte kommer att förstå.
De får inte den information som krävs för att göra ett välgrundat val.
Jag anser att vi har det bättre som en stor del av den europeiska marknaden än som en del av den.
Vi handlar mycket med EU och det skulle vara dyrare att komma ut på kort sikt.
Jag är 70 år och har vuxna barn, och jag vill stödja möjligheten att utvidga deras vyer och möjligheter snarare än att begränsa dem.
Mina barn är i 20-årsåldern och de kan arbeta var som helst i EU - en av dem vill arbeta i Tyskland. Detta skulle inte vara något problem om vi är EU-medlemmar.
I Cumbria har EU:s pengar bidragit till att finansiera olika saker i mitt samhälle, som att renovera hamnar i Workington och Maryport och bygga samhällscentrum, och det har varit mycket viktigt för att stödja lokala jordbrukare.
Ett projekt som finansieras av EU har också bidragit till att öka bredbandshastigheten på landsbygden.
Turismen i området har också fått hjälp av EU-medel.
Om vi ger oss av skulle vi behöva hitta all finansiering för projekt - utan det skulle ingenting ha gjorts.
Kulturellt sett känner jag mig europé. Jag har varit i USA ofta men för mig känns det främmande.
Vi har mycket gemensamt med Europa trots språkbarriärerna.
Men det finns saker vi kan lära oss. EU skulle kunna vara mer ansvarigt inför människor.
Det finns en tabell över hur parlamentsledamöterna gör i Europaparlamentet. Vi kan göra något liknande här!
EU är inte perfekt, men vilka institutioner är det? Den kan bara lära sig att göra bättre ifrån sig.
Mitt liv är nu mycket annorlunda än 1975.
Sedan var jag en ogift anställd vid 22 års ålder som just hade blivit husägare.
Nu är jag en 63-årig far- och farförälder och företagsägare.
Jag röstade för att stanna kvar på den gemensamma marknaden eftersom jag trodde att det skulle gynna Förenade kungariket.
Junis folkomröstning är annorlunda eftersom det handlar om att stanna kvar i EU snarare än på den gemensamma marknaden.
Som företagare exporterar jag till Europa - cirka 20-30 procent av handeln med företag sker med kontinenten, men vi handlar också med resten av världen.
Vi är inte med i euron som var ett bra beslut av regeringen.
Men EU bör inte fastställa reglerna för Storbritannien - vi bör vara oberoende.
Jag är emot att EU tar över de regler som vi stiftar i detta land och jag känner att vår självständighet tas ifrån oss.
Jag är också emot ett federalt Europa.
Jag röstade för att komma ut ur EEG 1975 i mitt första tillfälle att avge min demokratiska röst (jag har aldrig missat en omröstning sedan dess).
Men den här gången kommer jag att rösta för att stanna kvar i EU.
Jag hatar hur denna omröstning har dominerats av det konservativa partiet, men jag älskar hur de sliter sig själva i stycken!
Varje försök till försoning efter folkomröstningen skulle vara rent hyckleri.
Jag var 19 år 1975 och minns att jag röstade "in" som vid den tiden handlade om handel och det fanns bara omkring nio länder i det från Västeuropa.
Det lät ganska bra för alla, att handla utan otillbörlig överträdelse i EEG, och jag tvekade inte att rösta ja.
Den här gången slits jag mellan att stanna inne och att komma ut. Nu är EU ett så stort djur att det finns mycket att tänka på.
Jag kan se fördelarna med att vara medlem i EU, men jag oroar mig för organisationens ständigt växande storlek och de problem som följer med detta.
Jag kommer förmodligen att fatta mitt slutliga beslut dagarna före omröstningen.
Vi betalar mycket för det, men vi får ut mycket av det också.
Världen har förändrats på 40 år. Storbritannien är ett annat land nu - det är mer kosmopolitiskt och genom EU är våra dörrar öppna för mycket fler människor.
Min lilla oro gäller migrationsfrågan, särskilt från Östeuropa.
Det har förts en hel del diskussioner hittills och det kommer att intensifieras.
Men bortsett från den udda punkten, båda sidor av argumentet låter rimligt.
Det har framförts många åsikter i motsats till hårda fakta och en hel del spekulationer om vad som kommer att hända om vi röstar på ett visst sätt.
Jag tror att det finns många som är förvirrade.
Om någon kan utfärda ett A4-dokument med för- och nackdelar med hårda fakta som hur mycket vi bidrar till EU mot hur mycket vi får tillbaka till exempel, skulle detta hjälpa människor att bestämma sig.
Sammanställd av Andree Massiah, BBC: s UGC och sociala nyheter team
Torsdagen den 23 juni kommer Storbritannien att rösta i sin första folkomröstning om mer än 40 år om huruvida landet ska förbli medlem i Europeiska unionen (EU).