I månader har hon motstått att stänga sitt lands gränser och sätta en övre gräns för antalet asylsökande som tillåts till Tyskland trots att de stiger, och ibland rasande, offentliga och politiska påtryckningar för att göra det, bland annat inom sitt eget CDU-parti.
Iron Angie - som hon ibland känner till hemma - visade återigen sin orubbliga beslutsamhet vid gårdagens toppmöte mellan EU och Turkiet och i förgrunden till det.
Det har förekommit mörka muttrar i de tyska medierna som, trots ökande problem hemma i samband med ankomsten av över en miljon asylsökande, den tyska kanslern har tillbringat mer tid i Ankara än Aachen, Berlin eller Köln på senare tid.
Men det fanns ett envist syfte bakom snäckan.
Angela Merkels politiska framtid - och hennes arv, efter ett decennium som tysk kansler - står på spel.
Hon står inför tre viktiga regionala val i helgen, med opinionsundersökningar som förutspår enorma vinster för det anti-invandrande AfD-partiet.
Hon behövde något stort och djärvt i fråga om migration, så att hon kunde undvika att göra en besvärlig U-sväng på sin nationella politik men samtidigt sända ett tydligt budskap till det tyska folket om att hon har situationen i handen.
Missta er inte - det var Tyskland och ingen annan europeisk nation som insisterade på ett toppmöte med Turkiet denna vecka.
Turkiet är nyckeln till att lösa Europas nuvarande migrationskaos. Det är där de flesta flyktingar och andra hoppar ombord på människosmugglares dinghies, riskerar sina liv för att komma in i Europa via de grekiska öarna.
Men förtroendet mellan Turkiet och EU är inte starkt. En "handlingsplan för migration" mellan de två tillbaka i november misslyckades med att ge många resultat.
Det har inte funnits några större tecken på att Turkiet bryter ihop med människosmugglare längs dess kust, och begränsade bevis på de 2,3 miljarder pund, 3,3 miljarder dollar, som EU sedan lovade Turkiet i humanitärt bistånd.
Så Angela Merkel började en ny puff för vad hon hoppades skulle bli en bättre turkisk affär.
Donald Tusk, chef för Europeiska rådet, som företräder alla EU:s medlemsländer i Bryssel, deltog i ansträngningarna (han skulle ju trots allt vara värd för toppmötet) att flyga till Turkiet före måndagens möte.
Men ingen av dessa erfarna politiker var helt förberedda på vad som nu beskrivs som en "turkisk basar" här i Bryssel.
Turkiets premiärminister Ahmet Davutoglu anlände till toppmötet alla leenden för kamerorna.
"Turkiet är redo att arbeta tillsammans med Europeiska unionen", strålade han ut - utan att säga till vilket pris.
Sedan, bakom stängda dörrar, slog han EU med en hel rad ytterligare politiska och finansiella krav:
Redan för några månader sedan slog jag vad om att EU-länderna helt enkelt skulle ha vänt ryggen åt denna höga kravlista och gått sin väg.
Inte nu.
Kansler Angela Merkel är inte den enda som desperat vill lösa migrantkrisen: EU:s trovärdighet håller på att vittra sönder, dess medlemmar har aldrig sett mindre enade ut och Grekland, som sitter fast med tiotusentals stagnerade invandrare utöver att vara belastade med förlamande återbetalningar av skulder i euro, hotar att implodera.
Slutsatsen, för EU, är att avhålla vem som helst och alla från att komma in i dinghies eller försöka på något sätt komma till Europa för att förbättra sina liv. EU hoppas kunna skicka hem alla ekonomiska invandrare och betala för att ta hand om flyktingar i lägren närmare deras.
Väljare över hela Europa säger att de är skrämda av invandrarkrisen. Men hur mycket EU:s ledare och chefer i Bryssel än fruktar för sin framtid, så kan de inte kompromissa med alla sina principer för att få detta problem att försvinna.
Därför slutade inte toppmötet i går. Naturligtvis flög triumferande ord ur munnen på ledare och programföretag över hela Europa - "svängande punkt", "Big Bang" och "breakthrough".
Men det är bara om - och det är en stor om - förslagen skrivs upp och undertecknas vid ett annat invandrartoppmöte nästa vecka - och "om" de sedan genomförs.
Det finns mycket att tänka på.
Har EU råd att blunda för den turkiske presidentens alltmer enväldiga och utan tvekan antidemokratiska beteende i sin brådska att göra ett migrationsavtal?
Strax före toppmötet tog den turkiska regeringen över en av landets bästsäljande tidningar och tårgaserade upprörda demonstranter på till exempel Ankaras gator.
Och hur blir det med de rättsliga konsekvenserna av EU:s massexport av migranter till Turkiet?
FN har varnat för att detta skulle kunna gå emot internationell humanitär rätt, där vissa asylfall måste tas upp här i Europa, säger de. Turkiet har inte asyllagar för till exempel afghaner och irakier, så vad kommer att hända med dessa migranter?
Och sedan har vi de logistiska utmaningarna.
Föreställ dig scenerna - inte bara unga män, utan gamla kvinnor, rullstolsanvändare, gravida mödrar och skrikande barn, många från Syrien och andra problemområden. Efter allt de har gjort för att komma till Grekland, accepterar de ödmjukt att ta sig ombord på en båt eller ett flygplan för att skickas tillbaka till Turkiet?
Och detta är bara några av komplikationerna kring ett avtal mellan EU och Turkiet, strunta i splittringen i Europa när det gäller hur man ska hantera migrationskrisen.
Så på måndagen fick Angela Merkel vad hon behövde för sitt helgval: en tuffing något med löftet om en Turkiet affär i offing.
På ett bekvämt sätt för henne kommer omröstningarna att räknas i Tyskland innan föredraget från toppmötet börjar upplösas offentligt.
"Där det finns en vilja, finns det ett sätt", Angela Merkel har insisterat sedan migrationskrisen exploderade över hela Europa förra året.