Den 22-årige eleven blev överfallen och rånad av ett gäng ungdomar på en sidogata när han gick i grundskolan.
Det var länge sedan, men han korsar fortfarande vägen om en stor grupp människor kommer hans väg. När allt kommer omkring har alla i hans familj blivit utsatta på ett liknande sätt.
Frankrikes etniska kinesiska befolkning har länge lidit av tillfällig rasism och varit stereotyp som lätta måltavlor för brott. Men de säger att de nu har nått bristningsgränsen.
I augusti dog 49-åriga skräddare och tvåbarnsfar Zhang Chaolin på sjukhus efter att ha attackerats av tre tonåringar. Han hade vandrat på en lugn gata i norra Paris förort Aubervilliers.
Det sägs att Zhang sparkades i bröstbenet och föll och slog huvudet på trottoaren.  Syftet med attacken var att stjäla hans väns väska.
Skräddaren hade inget på sig förutom godis och cigaretter.
Som svar, den 4 september, visade sig minst 15 000 etniska kineser i Paris Place de la Republique att ge utlopp åt sina djupa känslor av osäkerhet.
Frankrike beräknas ha mer än 600 000 invånare och har Europas största kinesiska samhälle. Men de har inte varit i landet så länge som mer framträdande invandrargrupper, däribland de från Afrika.
David föddes i Paris till föräldrar som flyttade från Kina i början av 1990-talet. Han säger att han har blivit tillfrågad offentligt om han äter hundar, och har kallats "vårrullhuvud".
Han har också blivit tillsagd att "gå tillbaka till sitt eget land" och "gå och arbeta med sina små kinesiska händer".
Sådana jibes kan vara bekanta för östasiatiska invandrare och deras ättlingar över hela väst. Som med brittiska kineser säger franska kineser att rasistiska kommentarer till dem tolereras, på ett sätt som de inte är för mer etablerade invandrargrupper.
Men i Frankrike finns det en känsla av att asiatiska invandrare är utsatta för särskilt otäckt våld.
"[Dessa attacker] beror på den tro de har om oss", säger David, som är för rädd för att använda sitt riktiga namn.
Aubervilliers är ett viktigt europeiskt textilcentrum, ett arbetar- och invandrartungt område, där mer än 1.200 mest kinesiska grossister bor. Köpare kommer från när och fjärran för att köpslå om italiensktillverkade rockar och kinesisktillverkade skjortor.
Aktivister säger att minst 100 attacker mot kinesiska medborgare rapporterades i förorten under bara de första sju månaderna i år. Frankrike håller inte statistik baserad på etnicitet, så det är svårt att veta det verkliga antalet incidenter.
Meriem Derkaoui, förortens kommunistiska borgmästare, fördömde Zhangs mord som "rasistisk måltavla".
Gemenskapsgrupper säger att sådana attacker drivs av en uppfattning att kineser är svaga, inte kommer att slå tillbaka och bära en hel del pengar.
Under en rättegång nyligen av tre ungdomar anklagade för 11 attacker i en tre månaders spännvidd i Aubervilliers, de svarande insisterade etnicitet deras mål var bara en tillfällighet. Men när de förhördes av polisen, medgav de enligt uppgift att se kineser som "lätta mål" med pengar på dem.
I intervjuer med BBC, flera etniska kinesiska butiksinnehavare och invånare i Aubervilliers sade att de kände att graden av våld blev värre.
"Det börjar gå överstyr. Situationen hade stabiliserats under de senaste åren, men nu har den brutit ut igen, säger Franky Song, 20, som arbetar i en jeansbutik i CIFA Fashion Business Center. Mellankommunala relationer i området har försämrats, tillägger han.
I detta köpcentrum, hem för några hundra klädgrossister, skulle alla känna någon som hade blivit överfallen, sade han. "Vi har företagen, men inte bygget, så de utnyttjar oss."
Heng, en medelålders dam som har drivit en blomsterhandlare med sin man i Aubervilliers i 17 år, anslöt sig till de senaste protesterna på grund av den "hemska situationen" i förorten. Hennes affär har brutits in två gånger, och hennes försäkringsgivare kommer inte längre att täcka den.
Ilskan hos människor som Franky och Heng är mestadels riktad mot staten, som de säger har misslyckats med att skydda dem. Zhangs död var det sista strået. Det fick ett samhälle som normalt betraktades som tyst inriktat på arbete och familj att ta ställning offentligt.
"Asiska människor är inte vana vid att vara i rampljuset, de gillar att vara i skuggorna", säger Frederic Chau, en välkänd komiker och skådespelare av kambodjansk-kinesisk härkomst. Han har spelat en framträdande roll i kampanjen "Säkerhet för alla", som tidigare anordnade demonstrationer 2010 och 2011.
"Att vara mer än 20.000 människor på Place de la Republique för att göra denna protest - det är inte normalt, för oss, [särskilt] för min mor, min far, mina farbröder.
"Men att göra detta är nödvändigt eftersom vi har fått nog. Vi måste göra något för att förändra mentaliteten i Frankrike."
Som en av de indokinesiska flyktingar som anlände till Frankrike på 1970-talet med laglig uppehållsrätt är Frederic en del av ett etniskt kinesiskt samhälle som anses vara bättre integrerat i det franska samhället än deras kinesiska motsvarigheter på fastlandet.
Frankrikes koloniala historia innebar att några av dessa flyktingar från Laos, Vietnam och Kambodja - många, som Frederic, av kinesisk härkomst - redan talade franska.
Den kinesiska partihandeln i Aubervilliers domineras å andra sidan av invandrare från Wenzhou, en stad i Kinas sydöstra del som är känd för sina entreprenörer. De anlände mestadels i slutet av 1980-talet och början av 1990-talet, med den första generationen kämpar med det franska språket.
Ya-Han Chuang forskade om integrationen av kinesiska migranter för sin doktorsexamen vid Paris-Sorbonne University. Hon säger att i jämförelse med indokinerna har dessa invandrade på fastlandet kämpat för att tillfalla "kulturhuvudstad".
– Det faktum att de tenderar att arbeta i och ärva familjeföretag skapar ytterligare hinder, säger hon.
Men Rui Wang, son till Wenzhounese migranter och ordförande för sammanslutningen av fransk-kinesiska ungdomar, lurar stereotyperna.
Född i Kina men uppvuxen i Frankrike citerar han nonchalant franska filosofer och sociologer som Jean-Jacques Rousseau och Pierre Bourdieu. Han har skrivit till premiärminister Manuel Valls för att varna honom att situationen på platser som Aubervilliers är "explosiv".
Han beskriver hur äkta män av säkerhetsskäl kommer att hämta sina hustrur och barn från tunnelbanestationer och skolor i grupper om fem till sex personer.
I La Courneuve, nära Aubervilliers, är utkikar placerade nära bröllop för att förhindra rån. Säkerhetsinformation och patruller samordnas via appen WeChat messaging.
– Det finns en ilska som har ackumulerats alltför länge, säger Rui.
Föreningens omedelbara krav är enkla: mer polis- och säkerhetsresurser. Sedan demonstrationerna i augusti och september har extra poliser utlovats för Aubervilliers. Enligt Rui har stadshuset inte råd med fler övervakningskameror.
Borgmästaren svarade inte på begäran om kommentarer i dessa frågor.
De senaste protesterna har fångat sällsynt media och politisk uppmärksamhet för en gemenskap oanvänd till rampljuset. Alain Juppe, före detta premiärminister och troligen presidentkandidat, besökte familjen Zhang Chaolin i början av september.
På tal om fransk-kinesiska i området fördömde han de ökande incidenterna med "antikinesisk rasism" och talade om att Frankrike "finner harmoni mellan sina samhällen".
Detta är lika viktigt för Rui. Han vill ha mer stöd från regeringen för sociala projekt som bygger upp kopplingar mellan olika invandrargrupper.
Frederic Chau, skådespelaren, känner likadant. Han beskriver sitt familjehems dörrmatta som en gräns mellan Frankrike och Kina när han växte upp: "Jag förkastade mitt ursprung, jag ville vara vitare än vit".
Nu har han till fullo anammat sitt kambodjanska och kinesiska ursprung och är stolt över dem.
Vad Frankrikes asiater vill nu, säger Frederic, är att betraktas som franska.
När uppfattningar förändras, hoppas de att en känsla av trygghet kommer att följa.
David Liu, en kinesisk fransman, säger att han går runt i Paris med "fruktan i bröstet".