Det 21:a århundradets efterföljare till de röda gardena är inte en fysisk närvaro. Efter kaoset i kulturrevolutionen och tragedin med massakern i Peking 1989 får ungdomar inte demonstrera i Kina.
Men en del jagar nu sina fiender på nätet. Den underliggande vreden påminner. Instinkten för hot är densamma. Trots alla sina styrkor och sitt engagemang i världen är Kina återigen offer för politiska grupptänkande och rädsla.
Den senaste utlösaren är ett tal av en kinesisk student på ett amerikanskt campus. Den 21 maj, vid ett officiellt evenemang, hyllade Shuping Yang den friska luft och yttrandefrihet hon hade funnit vid University of Maryland.
Videoklippet av hennes tal blev snabbt viralt och utlöste ett utgjutande av ilska från andra kinesiska elever i USA och kritiker hemma. Shuping Yang bad snabbt om förlåtelse och sa att hon inte hade för avsikt att förringa sitt land. Men det var inte tillräckligt för att stoppa översvämningen av "Jag är stolt över Kina" inlägg anklagar henne för lögner och bedrägeri, eller online "mänskliga kött sökningar" för att gräva upp inkränkande information om henne och hennes familj.
Naturligtvis finns det goda skäl att vara stolt över Kina och varje kinesisk medborgare har rätt att räkna upp dem. Bara under den senaste veckan, Kina har skickat en dränkbar djupt in i Mariana Trench och dess världsmästare go spelare Ke Jie tog på AlphaGo AI datorprogram och nästan slå det. Varje dag visar vanliga kineser den energi, talang och det hårda arbete som deras landsmän bör vara stolta över.
Men att vara stolt över Kina innebär inte att förneka en annan kinesisk medborgare rätten till en åsikt. Faktum är att Shuping Yang själv sa att hon också var stolt över sitt budskap om ursäkt.
Det ironiska är att själva bakslaget mot henne bara har tjänat till att få henne att peka på bristen på yttrandefrihet i hennes hemland. Det har också belyst en konflikt mellan ett engagemang för yttrandefrihet i västländer som är värdar för stora grupper av kinesiska studenter och den kinesiska regeringens och vissa av dess medborgares växande beslutsamhet att yttrandefriheten bör begränsas när det gäller att tala om Kina, även utanför kinesiska gränser.
Yttrandefrihet är varje samhälles återkopplingsslinga. Det betyder just friheten att säga vad som är annorlunda eller vad som till och med kan förolämpa. Naturligtvis har olika samhällen en annan syn på hur mycket av detta som är lämpligt. Men om Kinas yttrandefrihet inte går längre än att papegoja ledaren och angripa dem som vågar tala från ett annat manus, så lurar dess ande i skuggan av Mao-eran.
Vilket för oss till ordförande Xi och hans ledarskap. På engelska kallas Xi Jinping vanligtvis president Xi. Men hans makt kommer från att vara ledare för kommunistpartiet och sedan han tog till sig den rollen för fem år sedan har han kollapsat distinktionen mellan parti och regering och dramatiskt krympt utrymmet för yttrandefrihet.
All offentlig debatt, vare sig det gäller media, den akademiska världen, juristyrket eller online, är en skugga av vad det var 2012. Det är nu förbjudet att diskutera universella värden eller liberal demokrati.  Istället måste Kina högljutt förena sig kring kommunistpartiets ledning och "berätta Kinas historia med tillförsikt".
Förtroende är förståeligt. Under Xi Jinpings första femårsperiod har Kina blivit världens näst största ekonomi och en allt mäktigare militärmakt. Men när ordförande Xi uppmanar journalister, tankesmedjor och diplomater att "berätta Kinas historia med tillförsikt" menar han inte att berätta hur man vill och med sin egen nyans. Studenter utomlands är en särskilt viktig röst i denna kör. Det anges kinesiska regeringens politik att "sammanställa det stora antalet studenter utomlands som en positiv patriotisk energi".
Och så när University of California San Diego meddelade att det skulle vara värd för ett tal av Tibets andliga ledare Dalai Lama nästa månad, den lokala kinesiska studenter och Scholars Association rådfrågade diplomater och hotade "tuffa åtgärder för att beslutsamt motstå skolans orimliga beteende". Vid Durham University i Storbritannien försökte de kinesiska studenterna och Scholars Association, återigen med stöd av den kinesiska ambassaden, att hindra en debatt från en kritiker av Kinas religiösa politik och mänskliga rättigheter.
Denna veckas mobilisering mot Shuping Yang, komplett med kommentarer i ledande statliga medier, är en del av denna kampanj för "positiv patriotisk energi".
Allt detta orsakar en del förväxlingar på de berörda campusen. Elever från länder med en tradition av yttrandefrihet kan känna irritation med någon som kritiserar sitt hemland i ett offentligt tal, men deras instinkt är vanligtvis att rycka bort det eller skämta. På samma sätt när kinesiska statliga medier distribuerar studenter från västländer prisar Kina och dess politik, blir sådana individer inte hat siffror för upprörda studentföreningar eller nationella tidningar.
Det beror på att liberala samhällen tar meningsskiljaktigheter för givna. I USA, Europa och Australien exkorierar medborgarna regelbundet sina egna regeringar och berömmer andra länder i medierna och på satiriska TV- och radioprogram. De protesterar också mot sina ledare.
Det är viktigt för Peking att dessa vanor inte gnuggas bort. Så i ordförande Xis era ökar antalet kinesiska studenter som studerar utomlands, men deras tolerans av olika åsikter om Kina minskar.
I ett avseende är detta förbryllande. Till stor kostnad har unga kineser valt att flytta från gränserna för Kinas tätt kontrollerade utbildningssystem till den "färska luften" av campus som värnar om tolerans och som erbjuder alla verktyg för att utforska en rad olika berättelser av sin egen plats i världen genom läsning och debatt. Men det är inte så förbryllande om man tar hänsyn till dessa elevers tidigare ideologiska utbildning, pressen på dem att utföra akademiskt, och den kinesiska statens ständigt närvarande och vaksamma öga.
Spänningen kommer sannolikt att växa mellan de liberala värdena på västerländska campus och den "positiva patriotiska energin" hos det växande antalet kinesiska studenter på dessa campus. Men själva styrkan i reaktionen på Shuping Yangs frihetstal säkerställer att hennes ord kommer att fortsätta att eka.
Det är ju inte bara västerländsk kultur som hedrar en lojal opposition. Den är fast förankrad i Kinas historiska minne också. Respekten genljuder under århundradenas lopp för ämbetsmän och soldater i det kejserliga och den nyare kommunistiska eran som trotsade bannlysning eller död för att våga tala sanning till makten.
Så var #stolt över Kina med alla medel, men gå inte tillbaka till det röda gardets frenesi, och kom ihåg att i alla stora civilisationer är patrioterna, vars minnen består, ofta de som älskar sitt land tillräckligt för att peka ut dess brister.
För ett halvt sekel sedan samlades miljoner av ordförande Maos röda vakter i möten på Himmelska fridens torg för att sjunga sloganer och vifta med sina röda böcker av hans citat i en uppvisning av lojalitet mot den store Helmsmans idéer.