"Stall", sade hon, innan utmana någon i rummet för att nämna en betydande förändring som hade ägt rum under de senaste två åren.
Har hon rätt? Har det mycket berömde burmesiska reformprojektet stannat av?
Svaret beror på hur snävt du definierar reformen. När hon talar tänker Suu Kyi politik.
Den politiska förändringstakten har definitivt avtagit.  Delvis beror det på att de enklaste reformerna ägde rum under de första 18 månaderna av Thein Seins ordförandeskap.
I burmesiska sammanhang betyder "lätta" beslut som inte stör armén.
Politiska fångar frigavs, censur av tidningar och internet upphävdes och en (flammerad) lag antogs som tillåter offentliga demonstrationer.
På kort tid hade ett av världens mest välkontrollerade samhällen öppnats på ett sätt som få trodde var möjligt.
Berättelser som är kritiska mot ministrar fanns plötsligt på förstasidan i privata tidningar, och demonstrationer, som till största delen är kopplade till markrättigheter, har blivit nästan dagliga händelser.
Men den tidiga takten av dessa förändringar har inte upprätthållits. Det gick inte.
Så fick reformatorerna slut på ånga? Har Thein Seins projekt nått en vägspärr bemannad av hårt arbetande i den burmesiska armén? Eller så är vi nära slutdestinationen - det vill säga med sanktionerna upphävda och armén fortfarande riktigt ansvarig.
Suu Kyis största frustration är att konstitutionen förblir oförändrad.
Den utarbetades 2008 och befäster militärens kontroll över det politiska livet och garanterar en fjärdedel av platserna i Hluttaw (det burmesiska parlamentet) och ett veto mot eventuella ändringar av konstitutionen.
Detta är vad dess arkitekter stolt kallar en "disciplinerad demokrati".
Oppositionen har fokuserat på de två delar de vill ändra mest.
De är: klausulen som hindrar alla som har utländska familjemedlemmar från att bli president, vilket effektivt hindrar Suu Kyi från att ta makten (på grund av sina brittiska söner) och artikel 436 som ger armén ett veto om författningsändringar.
En stor del av Suu Kyis irritation beror på att den lagstiftande församling som hon anslöt sig till 2012 och därmed legitimerades nu cyniskt används för att omintetgöra hennes ambitioner.
Precis som i mogna demokratier överlämnades ansvaret för utformningen av den konstitutionella reformprocessen till en rad parlamentsutskott.
Med varje kommitté som speglar sammansättningen av den militärdominerade Hluttaw, har de överlagt i månader och levererat helt förutsägbara resultat.
Att ändra "Suu Kyi-klausulen" har avfärdats direkt (som ett hot mot den nationella suveräniteten), medan ändring av artikel 436 kommer att diskuteras i parlamentet, men om armén förblir emot kan det inte ändras på något sätt.
Suu Kyis slimmade förhoppningar om att ta toppjobbet efter valet 2015 vilar nu på en backroom-affär bland högre ledare.
I mångas ögon är det möjligt med en konstitutionell kris denna gång nästa år. Tänk om det parti som vinner flest platser inte kan eller inte vill nominera en president?
Även om förändringarna som Aung San Suu Kyi vill ha mest har stannat upp, det är inte att säga att det inte har varit andra viktiga utveckling.  Det är bara det att de inte direkt involverar ms Suu Kyi.
Ända sedan självständigheten 1948 har Myanmar aldrig haft verklig fred, med etniska minoritetsgrupper som utkämpar gerillakrig mot den Burmandominerade staten.
Under de senaste tre åren har verkliga framsteg gjorts mot vad som skulle vara ett aldrig tidigare skådat nationellt eldupphöravtal. Alla de stora rebellgrupperna har förts in i processen, lockade av löftet om en dialog om en mer federal framtid.
För president Thein Sein, skulle ett fredsavtal vara kröningen av vad som sannolikt kommer att bli hans enda mandatperiod. Olyckligtvis för honom, med ett avtal inom räckhåll, har antalet sammandrabbningar börjat öka igen.
Utanför politiken, särskilt i de stora städerna, förändras människors liv snabbt.
Tack vare nya lagar och förordningar avreglerar Myanmars ekonomi och banksektorer och öppnar sig för omvärlden. BNP-tillväxten är snabb, även om förbättringarna av levnadsstandarden fortfarande ligger långt efter.
På Myanmars gator kämpar för närvarande två nya utländska telefonbolag mot en lukrativ ny marknad.
Efter år då mobiltelefoner och internet var statligt drivna och SIM-kort bevarat av eliten, finns det nu utsikter till låg kostnad data och obegränsad tillgång till information. I sig själv är det en spelväxlare.
Är Myanmarreformens glas halvfullt eller halvtomt?  Det beror snarare på vem du är och vad du dricker.
Vid en presskonferens förra veckan ombads oppositionsledaren Aung San Suu Kyi att göra en bedömning av Myanmars reformprocess.