Labourpartiets medlemskap har skjutit i höjden sedan det allmänna valet och Corbyn anser att de flesta av dessa nya medlemmar är hans anhängare.
Hans motståndare hoppas att många kan ha blivit desillusionerade av hans ledarskap.
Men efter att ha tillbringat en dag i Leeds med att träffa nya och äldre medlemmar av det lokala partiet fann jag få bevis för detta.
Om något verkar mr Corbyns anhängare än mer beslutsamma att försvara honom.
Vilka är dessa nya medlemmar, de så kallade "Corbynistas"?
Jag tillbringade tid med fyra av dem: Jane Ingham, 65, en pensionerad rektor, Ged Colgan, 26, en hotellarbetare, Marvina Newton, 30, en lokal välgörenhetschef och Jane Aitchison, som är i 40-årsåldern och är fackföreningsmedlem.
Det som snabbt blev klart var att Jeremy Corbyn inte bara var den främsta orsaken till att de anslöt sig till Labourpartiet, utan att de fortfarande var mycket lojala mot honom.
De tror att Corbyn erbjuder inspiration och förändring.  Tidigare hade Labour blivit alltför lik de konservativa, särskilt när det gäller åtstramningar, säger de.
Jeremy Corbyn representerade en brytning med det traditionella sättet att bedriva politik
"Han är olik alla", säger Marvina. "För mig är det det som är bra med honom. Han talar från hjärtat. "
Vad som också var klart var föraktet alla fyra hade för dessa Labour parlamentsledamöter till synes fast beslutna att motsätta sig Jeremy Corbyn.
– Tyvärr har de varit en del av en typ av politik som inte bara misslyckats med att vinna val utan de har konsekvent haft fel om en hel rad frågor, säger Ged.
Jane, den pensionerade huvudläraren, är på liknande sätt inte imponerad.
"Jag är ganska besviken på MPs. Har alltför många av dem alltför många privilegier och bara åtnjuta privilegiet att vara parlamentsledamöter?"
Och det finns inget att dölja det faktum att dessa nya medlemmar är förberedda för en kamp om labour parlamentsledamöter fortsätter att vägra att stödja Mr Corbyn, om han vinner denna ledarskapstävling.
Ingen nämner D-ordet, deval. Men varningsskyltarna är tydliga.
"Det är helt legitimt för lokala medlemmar att välja vem de vill vara deras kandidat vid nästa val", varnar Ged. "Jag förstår inte varför en MP ska behandlas som ett jobb för livet."
Jane, fackföreningsmedlemmen, håller med.
"De (parlamentsledamoten) känner sig hotade. Vi representerar förändring och Jeremy representerar en enorm förändring och det hotar deras mycket mysiga position."
Hur är det då med partimedlemmar som tjänar längre? Hur ser de på denna tillströmning av pro-Corbyn nya medlemmar?
Borta från stadens centrum i ett av Leeds mer eftersatta områden, Seacroft, ett stenfast arbetsområde, träffade jag två gamla partimedlemmar: Les Wrigglesworth, en före detta gruvarbetare, och Melvyn Burton.
De berömmer både de nya rekryternas energi och entusiasm.
De är dock mer försiktiga över hur engagerade dessa nya medlemmar kommer att förbli i Labourpartiet.
Les säger att de kan bevisa "rätt väder" medlemmar.
Båda är dock avvisande av påståenden om att många av de nya medlemmarna är så kallade "entreprenörer" från trotskistiska och andra hårt vänstergrupper.
Les avfärdar idén som en "röd sill". Han säger att det kan finnas några få entreprenörer, men bara en liten minoritet.
Melvyn tror att de nya medlemmarna kan vara "naiva" i sina åsikter, men de är inte trotskister.
Det är bara en kick shot men mitt intryck är att även de partimedlemmar som inte är anhängare av Jeremy Corbyn är långt ifrån glada över utmaningen till hans ledarskap.
En del betraktar det som en distraktion från de konservativas verksamhet, andra som odemokratiska, andra som en föregångare till ett eventuellt fullständigt inbördeskrig eller till och med splittring i partiet.
Svårigheten är att Corbyn har blivit den klibbiga punkten.
Många parlamentsledamöter i Labour anser att han hotar Labours överlevnad som ett trovärdigt politiskt parti.
Men om de hoppas att medlemskapet är redo att vända sig mot honom - jag hittade dyrbara små tecken på det i Leeds.
Det går inte att dölja förtroendet för Jeremy Corbyns läger om detta ledarskapsval.