Joseph Fox fotograferade gyttjarna som kammade stranden av Londons flod Themsen. Ursprungligen en term för stadens fattiga som skrapade en magra lever genom att leta i flodens lera, har det antagits av en ny ras av skattjägare, ofta beväpnade med metalldetektorer.
Dessa män och kvinnor visar upp sina favoritfynd och diskuterar gyttjans glädjeämnen.
Dave Hiddleston, Limehouse
Dave var länge fascinerad av historia och insamling och upptäckte först gyttjelarking medan han arbetade på Cannon Street och såg människor på stranden i Wellington stövlar.
Hans favoritfynd är ett engelskt tygsigill, som han tror användes för att stämpla tygpåsar som kom genom London omkring 1618.   Den låg i en bränd aska.
Dave sade: " Jag uppmuntrar alltid andra att grumla. Det är en stor flykt från det moderna livets humdrum, och intressant att göra forskning om dina fynd.
"Förutom att du får träffa några riktigt intressanta likasinnade människor."
Edward Sandling, Vauxhall
Ted upptäckte gyttjelarkning av en slump. "Jag gick längs South Bank", sa han, "och jag hoppade över en grind och kom ner till stranden. Man får en känsla av lugn och ro och perspektiven på staden är så olika, bara genom den lilla förändringen av nivå."
Sedan lade han märke till föremålen vid hans fötter, till exempel denna rörstam formad som en hästs hov. Han sade: " Jag har funnit att de är äldre och kanske vackrare, men detta är den som satte igång allt.
"Det är helt vackert. Att hålla den och veta att någon annan rökte den för 150 till 200 år sedan är fantastiskt."
Ted tror att Londons skönhet ligger i det faktum att det inte alla har blivit invallade, och dess tidvatten gör att dessa saker kan hittas på stränderna: " Det curns upp upptäckter varje dag. Varje tidvatten finns det nya saker att hitta."
Det enda han håller ute efter är en Bartmann kanna, dekorerade stengods från Tyskland som användes för att transportera mat, dryck och varor. För Ted, "de inspirerar tankar på mörkt skogbevuxna berg".
Andrea Smith, Rotherhithe Ordförande
Även om hon började först i oktober förra året, tar Andrea sig tid att gå till stranden upp till sex gånger i veckan. Hon använder en metalldetektor, vid sidan av ögonen och en tramp, för att hitta skärvor av keramik som denna, målade med ett pilmönster.
Andrea sade: " Det händer inte ofta att en skärva innehåller båda duvorna.
"Jag har funnit stor glädje, lugn och frid med min själsfrände och bästa vän, min man Iain.  Den här skärvan representerar detta för mig."
Sara Cannizzaro, Vauxhall
Det var det oväntade i gyttjan som lockade Sara till det, i motsats till Londonlivets rutin.
"Jag känner spänningen när jag går längs banken", sade hon. "Det är ett sätt att skapa ordning ur kaos."
Sara har lyckats hitta en bit Bartmann kanna, som - från stänk av koboltblå glasyr - hon har daterat till 1600-20, tillverkad i Frechen.
Hon sa: "Ansiktet som var imponerad på halsen av dessa kannor är ett värdefullt fynd från alla leråkare - alla vill hitta en!"
Mark Smalley, Rotherhithe
Mark plockar stranden i Rotherhithe på grund av områdets historia som den plats där pilgrimer seglade till Amerika, vilket får honom att tro att det är lättare att hitta näringsidkare polletter och hamrade mynt.
Han använder en metalldetektor och förklarar: "Du letar efter de svarta områden där det finns en hel del erosion - det är förhoppningsvis där din historia kommer att vara. Den hårda flocken under håller historien. "
Hans favorit fynd är en kruka skinka lock, som trots att bara viktorianska, är mycket sällsynt eftersom den är intakt.
Det som tilltalar Markus är att det är fridfullt att grumla. "Hela världen surrar över dig och du är bara ur det helt," sade han. "Du är bara i din egen värld."
Alla foton tagna av Joseph Fox.