Samtalet i Europa idag gick snabbt från Brexit till möjligt Frexit (Frankrike röstade för att lämna EU), Swexit (det är Sverige) med mera.
Ledarna för Europas allt mer inflytelserika EU-skeptiska partier köade i dag för att gala över den brittiska omröstningen och göra det till politiskt kapital.
"Det är nu en verklighet för alla. Det är möjligt att lämna EU", proklamerade Marine Le Pen vid Frankrikes nationella front (FN), en ledande utmanare i nästa års presidentval.
Stämningen i Bryssel är förbittrad och missmodig, medan regeringar i hela Europa är rädda.
De känner hettan från arga väljare som delar många av den kritik mot EU som framhävts under Storbritanniens folkomröstningskampanj.
Det är därför du har hört orden "EU" och "reform" sent från någras nervösa munnar som du minst anar, som t.ex. Tysklands Angela Merkel och Donald Tusk, Europeiska rådets Brysselbaserade ordförande.
Eftersom de är så oroliga, förbereder sig EU för att bli tuff med Storbritannien över villkoren och tidpunkten för ett nytt handelsförbindelser.
Det handlar inte om bestraffning - tja, inte mycket.
Det är mer en önskan om att processen ska vara smärtsam att få andra att dra sig ur, medan EU:s ledarskap försöker omgruppera och kanske reformera.
Men det finns också splittringar här som hotar att föra EU ännu längre ifrån varandra.
Frankrike tycker snarare om idén att statuera ett exempel på Storbritannien.
Och Paris kommer att spänna sina muskler betydligt mer nu när Storbritannien har röstat sig ut från att ha en röst vid EU-bordet.
Men länderna i Central- och Östeuropa är inte angelägna om att fjärma Storbritannien.
De förlitar sig på att Storbritannien stöder dem när det gäller att upprätthålla hårda sanktioner mot Ryssland. Och särskilt Polen oroar sig också för sina 800 000 medborgare som bor i Storbritannien.
Tyskland är någonstans mittemellan.
Angela Merkel uppmanade EU-ledarna att inte skynda på att dra några slutsatser om Brexit-omröstningen, eftersom "det bara skulle splittra Europa mer".
Hon är en hängiven europé men hon tycker inte om tanken på ett revolterande Frankrike.
Hon kommer att sakna Storbritanniens konkurrensstrategi för den inre marknaden, dess avsky för EU:s protektionism och det brittiska sinne för humor som hon sägs vara så förtjust i.
Fram till dess att Förenade kungariket formellt meddelar EU:s ledare om avsikten att ge sig av (vilket, till deras irritation, kan ta månader) förblir naturligtvis allt detsamma.
I teorin.
Men nästa veckas toppmöte med EU:s ledare kommer att bli mycket besvärligt för David Cameron.
Inget har förändrats på papperet ännu i Bryssel. Men EU har vänts upp och ner.
Under alla år jag har täckt europeisk politik har jag aldrig sett den här kontinenten så EU-skeptisk eller EU:s framtid så osäker.