Hon hade kommit beredd att erkänna sina misstag och be om ursäkt till den samlade skaran precis som några timmar tidigare hade hon bett om ursäkt till kabinettet.
Det hade varit hennes beslut att kalla valet, och hennes ledning av kampanjen som vacklade och i vad som beskrevs som den mest mänskliga prestation de hade sett under ganska lång tid, Theresa May sade ledsen, gång på gång.
"Vi såg människan, inte Mayboten", "det var första gången på sju veckor hon inte sade stark och stabil", mer gripande för Tories MPs som kom överens med varandra, "om hon hade kampanjat så hade vi vunnit".
De blev jublade, lättade kanske, över att hon i kväll hade lyckats med det, för att visa ånger över den olycka som hennes beslut att bege sig till landet hade släppt lös, lättade också över att hon reste sig till detta speciella tillfälle som verkar kunna lugna nerverna tillräckligt för att undvika möjligheten att partiet störtar in i ett annat ledarskapsval och därmed eventuellt ytterligare ett allmänt val som de skulle kunna förlora.
Känslan av omedelbar fara för hennes ledarskap har bleknat. Men medan hennes fiender inte andas ner hennes hals, är de fortfarande i rummet.
En MP berättade för mig att hon inte ställdes några hårda frågor men avsiktligt tog sig tid att ta alla av dem, för att visa villig, "hennes strategi har varit att ta så många frågor som finns".
Det är som det avsnittet i West Wing där presidentkandidaten Vinick var i djupa problem, så han tog oändliga frågor tills pressen äntligen tröttnade och gick hem - ursäkta om den amerikanska serien inte är din sak, men det är en besatthet av ganska många Westminster typer.
Även om det är offentligt i kväll är det gjort sak för Tories att vara tillfredsställande på skivan prisa premiärministern, privat är det svårt att hitta en enda MP som tror att hon kommer att ta partiet till nästa allmänna val.  PM överlever första slaget om kontroll
Det är dock också mycket svårt att hitta en enda ledamot som vill släppa loss ännu mer potentiellt kaos genom att utlösa en valtävling, för att inte tala om ett allmänt val.
Men det är omständigheterna, snarare än nyupptäckt uppryckande, för statsministern som har räddat henne.
En före detta minister sa till mig "att ha en Tory premiärminister är mycket viktigare än vårt eget sår slicka". En annan minister berättade på medellång sikt att det är "svårt att se hur" statsministern kan stanna.
Theresa May har överlevt den första striden om vad som kommer att bli en kamp för att behålla kontrollen. Valet har rättat till balansen, inte bara mellan de två huvudpartierna, utan också mellan Tory-ledaren och hennes parti.
Och statsministern vet det, mest talande också säga till hennes riksdagsledamöter ikväll, "Jag ska tjäna så länge du vill ha mig". Knappast ett djärvt uttalande av en ledare som känner att de bestämmer, men ett erkännande av att andra kommer att bestämma när deras tid är ute.
I den något svettiga kommittékorridoren utanför Tory MPs möte ikväll, var parlamentsledamöter köa för att berömma premiärministern.