Detta är det fullständiga uttalandet till förhören från hans systerdotter, Natalie Tennant, å hans brors, Peter Copocs vägnar:
Stephen Paul Copoc föddes den 1 augusti 1968 och var 20 år gammal när han dog i Hillsborough.
Stephen var vår familjs barn och vår mammas ögonäpple. Vår familj bestod av mamma och pappa, jag, Peter, min syster Angela och sedan vår Stephen. Jag var tio år när Stephen föddes. Angela var bara sju år.
Vår pappa tog oss till sjukhuset, så att vi kunde träffa vår nye lillebror. Mamma och pappa sa att Angela och jag kunde döpa honom, och det gjorde vi. Ekonomiskt sett hade vi lite, men våra föräldrar, Agnes och Harold, såg till att det fanns mycket kärlek i vårt hus.
Stephen var en sådan glädje för oss alla. Mamma och pappa fick bara goda rapporter från Stephens skola om hans uppförande och tillämpning på sina lektioner.
Profiler för alla som dog
Stefanus personlighet var sådan att människor omedelbart värmde upp honom, eftersom han hade ett lätt sätt med honom. Han var populär bland lärare och fick vänner, och han hade förmågan att också ha vänner. Vännerna han fick när han var liten var fortfarande hans nära vänner när han dog den hemska dagen.
När vi flyttade från Garston till vårt nya hus i Speke hade Stephen inga problem att anpassa sig till den nya miljön, lära känna våra nya grannar och få vänner på ett enkelt och okomplicerat sätt.
Jag började jobba när jag var 17. Det fanns en affär i Garston som hette Smiths som sålde allt. Den är borta nu. Jag köpte ett tåg till Stephen när jag fick betalt. Han var ungefär nio på den tiden och ville ha en.
Som Angela och jag var så mycket äldre än honom, vi liksom bortskämda honom, eftersom han var en så älskvärd unge. Jag minns att vi båda satte upp tåget tillsammans och att Stephen lekte med det.
Han var så försiktig med sina leksaker. När han hade lekt färdigt med tågsättet, lade han undan det prydligt. Han brydde sig om sina leksaker.
Han brukade följa Angela överallt, även om hon skulle gå ut för att träffa vänner han skulle följa henne och hon skulle klaga till mamma och pappa om att behöva ta 11 honom.
Men en dag berättade någon för Angela att det var en olycka på vägen och att Stephen var skadad. Angela sprang nerför Askungens stig nära vårt hem mot skolan gråtandes.
När hon kom dit, fick hon veta att han inte hade väntat på lollipop damen och fick en bula från en bil. Han var fysiskt frisk, men Angela snyftade och så upprörd över tanken på att Stefanus var skadad.
Angela var så snäll mot Stephen och brydde sig om honom hela sin barndom. Alla hennes vänner kände honom väl, för han var som hennes skugga.
Stephen började intressera sig för fåglar när han var omkring 12 år. Han började studera dem och kunde berätta namnet på de flesta fåglar såväl som deras ägg. Det var också vid den här tiden som han blev intresserad av fiske.
Vi hade kusiner som var ivriga fiskare och de tog honom med till Speke Hall, som är en lantlig miljö i en National Trust egendom mitt i Liverpool. Han älskade att fiska där och visste allt om fisken som bodde i vattnet där.
Han tog sällan med sig fisk hem till mamma och pappa. Det var ett skämt i vårt hus om Stephen fånga fisk, men han föredrog att lägga fisken tillbaka i vattnet.
Vi tror att det var fåglarna och fisket som startade Stephen ville arbeta utanför dörrarna. Han uppskattade att vara utomhus.
Han slutade skolan vid 16 års ålder och studerade för sin stad och gillen i Botany och Horticulture. Han kunde namnge vilken blomma och växt som helst och var perfekt hemma med naturen.
Han sökte och fick jobb hos Liverpool Parks and Gardens i Calderstones Park. Han uppskattade sitt arbete och blev trädgårdsmästare på Sudley Hall i Mossley Hill.
Han älskade sitt arbete, de människor han arbetade med, han njöt av att träffa alla besökare och berätta för dem om trädgårdarna.
När Stephen var 15 år träffade han sin flickvän Jackie. De var mycket kära och förlovade sig med att gifta sig när han dog.
Stephen visste vad han ville ha av livet. Han stod mycket nära vår mamma och hans främsta ambition i livet var att spara tillräckligt med pengar för att köpa ett hus åt våra föräldrar. Han ville inte att de skulle bo i hyrt boende.
Han var mogen och förnuftig för sin ålder. Han tog ut försäkringar ifall något skulle hända honom, eftersom han ville att våra föräldrar skulle ha pengar.
Han brydde sig mycket om sina syskonbarn. När Angelas äktenskap bröt samman och hon var ensam med sina två barn Sean och Carla, Stephen med sin flickvän Jackie brukade sitta barnvakt och leka med barnen, hålla dem roade i timmar.
Han kunde ha varit ute med sina kompisar men visste att Angela behövde vara ensam och att hans familj alltid kom först med honom.
Stephen älskade förstås fotboll. Hans kärlek till fotboll och Liverpool kom från vår pappa. Hela familjen reste runt för att titta på matcherna, men inte sedan 1989.
Efter 1989 gav vi tillbaka säsongens biljetter och vi gick aldrig på en fotbollsmatch igen.
Stephen älskade att spela fotboll också. Han var inte den bästa av spelare, men han var som en encyklopedi när det gällde något om fotboll i allmänhet.
Stephen var ett stort musikfan. Han spelade alltid Pink Floyd och i synnerhet "Shine on you Crazy Diamond". Han älskade alltid Marillion och gick på konserter med sina fyra nära vänner.
Våra föräldrar kom aldrig över Stephens död och hur han dog. Vår bror Stephen var en av livets genuina trevliga killar.
Vår Stephen var bara 20 år, men hade mogenhet och en omtänksam inställning till andra och till och med från ung ålder hade ett givarkort.
Vi saknar Stephen från vår familj och tänker på vad som kunde ha varit för oss alla som familj om Stephen inte hade dött den där hemska dagen. Tack.
Stephen Paul Copoc, en trädgårdsmästare från Liverpool, reste till matchen med tränare med vännerna Anthony Smith och Anthony Burrows, som båda överlevde.