Zhou Youguang hjälpte till att uppfinna Pinyin, ett skriftsystem som förvandlar kinesiska tecken till ord med hjälp av bokstäver från det romerska alfabetet.
Detta gör det lättare att lära sig att uttala kinesiska ord, och krediteras med att bidra till att öka läs- och skrivkunnigheten i Kina.
Trots sina prestationer är Zhou fortfarande i stort sett okänd i sitt hemland.
Kanske beror det på att 106-åringen är en trotsig karaktär, som vägrar att ta mycket ära för sitt arbete eller sin pander till det kinesiska kommunistpartiet.
Han är kritisk mot det parti som styr Kina - och tillräckligt gammal för att inte bry sig om vem som lyssnar på vad han har att säga.
"Vad ska de göra, komma och föra bort mig?" sa han i en intervju med BBC i hans glest inredda Peking hem.
Positiva utsikter
Mr Zhous liv har sammanfallit med de flesta av de betydelsefulla händelserna i Kinas senaste historia, eftersom det har gått från kejsardynastin till folkrepubliken till det kapitalistiska kraftverket.
Han föddes 1906 i en rik familj som lyckades förlora sina pengar tre gånger: först i Qing-dynastin, sedan under andra världskriget och slutligen under kulturrevolutionen, en politisk kampanj som inleddes av Mao Zedong.
Trots det lyckades han få en bra utbildning, studera nationalekonomi vid St John's University, en av de bästa utbildningsinstitutionerna i Shanghai på 1920-talet när han var där.
Flera år av hans tidiga liv ägnades åt att arbeta i USA för en kinesisk bank. "Det var på No 1 Wall Street - centrum för imperialismen", sade han och skrattade.
Zhou skrattar mycket, ett resultat av en optimistisk syn. "Det finns bra aspekter på även dåliga saker", sade han.
Det betyder inte att allt i hundraåringens liv har gått hans väg.
Hans dotter dog av blindtarmsinflammation strax före sin sjätte födelsedag och, liksom många intellektuella, blev han förföljd under kulturrevolutionen.
En vanlig form av straff vid den tiden - i slutet av 1960-talet - var att skicka utbildade stadsproffs till landsbygden för att "lära sig av massorna".
Zhou tillbringade flera år med att arbeta på områdena Ningxia, en fattig region i västra Kina.
"Det var slöseri med tid och stoppade mig att göra andra saker", sade han, inte kunna sluta skratta igen.
Trots svårigheter hade Zhou en enorm tur.
När kommunistpartiet tog över i Kina 1949 var han i USA. Han beslöt sig för att tillsammans med många andra återvända för att bygga ett nytt land.
Han blev initialt ekonomiprofessor vid Shanghai Fudan University, men 1955 blev han inbjuden att gå med i en kommitté i Peking för att förenkla det kinesiska språket.
Först gjorde han motstånd och sade att han inte hade någon yrkeserfarenhet på detta område. Han övertalades slutligen att ansluta sig till projektet av en vän.
Det var ett beslut som förmodligen räddade hans liv.
Några år senare lanserade ordförande Mao en av sina första utrensningar, och många av dem som fångades i förödelsen var de som hade återvänt till Kina från utlandet.
"Alla universitetsprofessorer som återvänt från USA var märkta 'Rightists'. Många begick självmord, däribland några goda vänner. Turligt nog missade jag det", sa han.
Det var en av de få ögonblick som Zhou inte skrattade.
Mörk framtid?
Det arbete han gjorde i utskottet inte bara räddade honom, det gjorde det möjligt för honom att ge ett stort bidrag till det kinesiska språket.
När han började arbeta med att utveckla Pinyin kunde 85 procent av kineserna varken läsa eller skriva. Det är bara några procent.
Tidigare försök hade gjorts att romanisera kinesiska tecken, men det system som utvecklats av Zhou och hans kolleger är det som de flesta människor nu använder, och som erkänns internationellt.
"Vi tillbringade tre år med att utveckla pinyin. Folk gjorde narr av oss, skämtade om att det hade tagit oss lång tid att hantera bara 26 brev," sade han.
Efter att ha levt så länge och gjort ett så stort arbete har lingvisten mött mer än sin beskärda del av historiska karaktärer.
En av hans favorithistorier handlar om Puyi, Kinas sista kejsare, som blev en vanlig medborgare under president Mao.
Zhou tillhörde en gång ett kinesiskt organ som ger råd till regeringen, ett arbete som gjorde det möjligt för honom att äta middag på organisationens matsal i Peking.
Under en av landets återkommande livsmedelsbrist åt han där varje dag, och han tog också med sig sin hustru. Detta innebar mer mat hemma för Mr Zhous släktingar.
"Varje dag när jag gick för att äta, fanns det en gammal man bredvid mig. Han var också där med sin fru", sade han.
"Det var Puyi - den sista kejsaren. Tänk, även kejsaren var tvungen att äta där eftersom han inte hade tillräckligt med mat. "
Zhous ålder har också gett honom en lång historisk syn. Han tror att det kinesiska kommunistpartiet inte alltid kommer att styra landet.
"Kina måste frigöra sig från kommunismen. Framtiden kommer att bli mörk om den inte gör det", sade Zhou, som gick i pension vid 85, men fortfarande skriver böcker.
Det är en fördömande kommentar från en man som kom tillbaka till Kina eftersom han trodde på kommunistpartiet när dess ledare sade att de var demokratiska.
Ångrar han någonsin det beslutet?
"Vi trodde på Maos ord. Vi visste inte att när han kom till makten skulle han bli den värsta sortens diktator", sade Zhou.
"Men jag ångrar inte att jag kom tillbaka - det finns ingen mening," tillade han, skrattar igen.
Elever som kämpar för att lära sig kinesiska kanske inte vet det, men deras uppgift har underlättats på grund av en mans arbete.