Scot hade redan skapat en framgångsrik karatekarriär, tillbringat sex år på den internationella scenen, och sedan kom nära en 2006 vinter olympisk kaj i bobsleigh, innan vinna rodd guld på London 2012 Paralympics.
Men nu vill Smith representera Storbritannien i en fjärde annorlunda sport - och slå på vägen vid Rio 2016 som en cyklist.
Född med en klubbfot, var han tvungen att lära sig att gå i speciella gipskast, innan han genomgick akut spinal kirurgi 2010, vilket innebär att han var tvungen att lära sig att gå om igen innan han fortsatte att vinna guld i sitt hem Paralympics.
Livet handlar om hinder - det är hur vi kommer över dem som definierar vilka vi är
Nu förbereder han sig för sin första seriösa cykeltävling på International Para-cycling Cup, en tredagars händelse som börjar i Newport, Wales, på fredag.
"Jag hoppas att det är början på min resa till Rio," Smith berättade BBC Radio Berkshire.
"Att vara i Rio i en annan sport skulle vara speciellt, så med det i åtanke min första tävling är på velodromen i Wales som gäst ryttare i 1 km och 4 km jakt."
Den 35-årige, som slog sig ihop med Pamela Relph, Naomi Riches, James Roe och cox Lily van den Broecke för att vinna blandade coxed fyra guld, pensionerade sig från rodd efter London 2012 på grund av försämrad hälsa.
Men Smith, född i Dunfermline och nu bosatt i Aviemore, är van vid att övervinna motgångar i jakten på idrottslig ära, har fötts med båda fötterna vända bakåt, och hade ben upprepade gånger brutits och återställts för att rätta till problemet som barn.
Ändå växte han upp till "förälska sig" i karate.
Efter att ha beslutat att sex år av "beat ups" var tillräckligt, Smith gav atleter ett försök - och han visade sig till och med ha tempo att brinna.
Men det finns vissa biverkningar av att ha en fot som nästan amputerades vid födseln.
"Jag gav mig av i friidrott och tog till 400m, men på grund av mina fötter kunde jag inte springa runt böjarna och slutade splittra och har stressfrakturer hela genom min högra fot och upp mitt högra ben och in i mina höfter," sade han.
Efter att ha fötts med en klubbfot tillbringade Smith de tre första åren av sitt liv med att få benen brutna och återställda för att korrigera sin fotpassning. Vid 15 års ålder tävlade han internationellt som en brittisk karate junior. År 2002 var han sedan bromsman i ett brittiskt VM-bobsleigh-lag.
När skadan slutade hans bobsleigh karriär, vände han sig till rodd och tävlade snart internationellt som en del av en "adaptiv" blandad coxed fyra besättning.
Tillsammans med de sporter som Smith tävlade om Storbritannien, vann han också en shinty junior skotsk titel, tävlade i Österrike, Frankrike och Nya Zeeland i skidåkning och hävdade en East of Scotland 400m atletisk titel.
"Jag var inte massivt långsam, jag sprang omkring 49 sekunder under mitt första år i sporten så jag trodde bara att det var bara en annan dröm borta.
"Det var då det slog mig - jag hade buggen och ville verkligen bli en olympier. Jag tänkte aldrig släppa det och det blev lite av en besatthet."
Av en slump satte han en dag på TV:n och såg Bobsleighing. Det fanns inga kurvor, han fantiserade sig själv springa i en rak linje på is och gick för det.
Han var bromsman för den brittiska fyraman bob som föll en hundradel av en sekund för att klara sig till vinter-OS i Turin.
Sedan en mystisk nackskada, en ständig smärta som tros ha orsakats av överträning, slutligen tvingade honom att ge upp bobsledding.
Han kallar insikten att hans fot klassificerade honom för Paralympics en "glidande dörr" ögonblick i hans liv och valde sedan att ta upp rodd.
Och det är inte bara för att det speciella sportäventyret började med VM seger 2009 och slutade på toppen av podiet på Eton Dorney.
Snarare var det team fysioterapeut Patrick Dunleavy upptäckt 2010 att det var något som inte var helt rätt när manipulera hans ryggrad.
Läkare undersökte och upptäckte att den mystiska nackskadan i själva verket var en tumör lika stor som en tennisboll inbäddad i hans övre ryggrad, bakom hans hals.
"Allt jag tänkte på var att jag behövde vara i London. Jag skapade aldrig ett team med den [tumören] i mig. Men med det tas ut det fanns inget som hindrar mig från att komma till London," Smith sade.
"Det finns komplikationer med kirurgi ibland och jag fick en blodpropp inuti ryggmärgen. När de skickade hem mig till Ascot vaknade jag en morgon och blev paralyserad från nacken och neråt. Jag rusades tillbaka till sjukhuset för en ny operation."
Mediauppspelning stöds inte på den här enheten
Efter sin andra operation var han tvungen att lära sig att gå igen, inte att Smith skulle låta något sådant hindra honom från att uppnå sina paralympiska drömmar.
"Jag minns bara att jag låg där och tänkte att jag fortfarande kommer att vara i London och vinna guld." Jag menade det inte på ett arrogant sätt. Jag ville bara det, så mycket och skulle göra vad som helst för att komma till startlinjen."
Ärrvävnad från denna livshotande ryggradsoperation - med kirurger som valde att gå genom framsidan av halsen och runt hans luftstrupe och stämband för att komma åt ryggraden - så småningom ledde till hans pensionering från rodd och nu innebär nya problem.
Han har även planer på att cykla runt i världen, men efter att ha bjudits in till prov med GB cykel laget han erkänner sin aptit på konkurrens är långt ifrån nöjd.
"Min enda kärlek är att dra på den GB topp och tävla - det är att ett ögonblick när du tävlar och din puls är över 170 och du ger det allt," sade han.
"Jag vet inte riktigt vad framtiden håller i sig, jag måste gå in för fler skanningar för att se vad som händer med ärrvävnaden eftersom om det fortsätter att växa till samma storlek som tumören kommer det att orsaka samma problem.
"Livet handlar om hinder - det är hur vi kommer över dem som definierar vilka vi är."
Intervju med BBC Radio Berkshires Adrian Williams.
Livshotande kirurgi, brutna ben och en livstid av hinder har inte stoppat Paralympisk mästare David Smith skrotning, plaska och glida sin väg till toppen.