Den berörda lokala myndigheten, London Borough of Tower Hamlets, avvisade en rapport i tidningen Times som sade att fosterfamiljen inte talade engelska. Den ifrågasatte också andra detaljer. Rapporteringsrestriktioner finns för att skydda flickans identitet.
Reality Check har tittat på reglerna kring att fostra barn och vad som händer i praktiken.
Enligt den främjande byrån Tact Care, medan muslimska familjer ibland främjar icke-muslimska barn, är det mindre vanligt för icke-muslimska familjer att fostra muslimska barn.
Det finns ingen officiell statistik om de fostrade barnens religion eller deras vårdare, men vi har viss information om etnicitet.
Regeringens siffror visar att nio lokala myndigheter rapporterade att de inte hade några långtidsvårdare från etniska minoritetsgrupper förra året, men alla rapporterade att de placerade etniska minoritetsbarn i sin uppfostringstjänst.
Under 2015–16 var 84 % av de långtidsarbetslösa vita jämfört med omkring 77 % av de ammade barnen.
Fostervårdare kan få tillgång till utbildning och förväntas visa hur de uppfyller de rättsliga normerna för vård. Till exempel måste den som tar hand om ett sårbart barn visa att de förstår principen om "jämlikhet, inkludering och antidiskriminerande praxis".
När ett barn behöver bo i fosterhem, har ett råd vanligtvis mindre än 24 timmar på sig att hitta ett hem, vilket innebär att det ofta inte finns så mycket val mellan vilken godkänd fostervårdare de placeras med. Det finns också andra faktorer som att se till att barnet är i närheten av skolan.
Det finns mycket få hårda och snabba regler som dikterar vem som kan bli en fostervårdare. Varje individ som ansöker om vård av utsatta barn måste genomgå en omfattande bedömning av ett råd eller en oberoende stödorgan.
Detta kan ta ca 15-20 veckor, under vilken de förväntas tillåta sina hem, livsstil, nuvarande och tidigare relationer att granskas.
De grundläggande kriterier som krävs av de flesta stödorgan och råd är följande:
Ålder, civilstånd, etnicitet och sexualitet kommer inte att utesluta någon från att vara en fostervårdare. Men vissa av dessa faktorer kan beaktas, beroende på de enskilda omständigheterna - den främsta hänsynen är vad som är bäst för barnet.
Så, till exempel, välgörenhet The Fostering Network säger att en enda person kan främja men måste visa att de har ett adekvat stödnätverk. Och en persons religion kommer inte att hindra dem från att fostra, men de kommer att behöva visa hur de kan stödja ett barn av en annan religion än sin egen.
Principerna fastställs i lag i barnlagen 1989, där det står: "Fostervårdare och främjande tjänster bör se till att full uppmärksamhet ägnas åt det enskilda barnets kön, tro, etniska ursprung, kulturell och språklig bakgrund, sexuell läggning och eventuella funktionshinder som de kan ha" och främja vårdare måste vara "informerade, utbildade och säkra" på att hantera dessa frågor.
Detta betyder inte att fostervårdare nödvändigtvis måste ha samma etniska bakgrund eller trosbakgrund som de barn de tar hand om, men de måste vara rustade för att tillgodose barnets kulturella och religiösa behov.
Före 2014 fanns det en princip i adoptionen att barn skulle matchas med familjer med samma etniska bakgrund som sin egen när så var möjligt, men detta krav på att ta vederbörlig hänsyn till saker som ras togs bort på grund av farhågor om att det hindrade barn från att placeras med lämpliga familjer med olika bakgrund.
Det fanns ingen motsvarande princip för främjande.
Läs mer från Reality Check
Följ oss på Twitter
En domare i fallet med en fem år gammal kristen flicka som placerades med en muslimsk fosterfamilj har styrt hon ska bo med sin mormor.