De sitter på de dammiga stegen i en hårsalong, fötter knackar till rytmen av musik.
"Musik är ett nöje för oss", säger Toure.
"Vi kan nu dansa och göra vad vi vill: Vi kan gå tillsammans med kvinnor, vi kan skrika, vi är ungdomarna i Timbuktu, detta är vad vi gillar att göra."
Musik förbjöds enligt den stränga islamiska lagen som militanta islamister införde när de tog över den gamla ökenstaden förra året.
Alla traditionella folklore och ceremonier som gör Malis kultur levande förklarades hädiska.
Andra människor ansluter sig snart till herr Toures lilla sammankomst, och en man erbjuder sig att göra te.
Militanterna förbjöd män och kvinnor att blanda sig offentligt.
Karia Cisse, som passerar förbi med en korg full med rökt fisk på huvudet, tar en kopp.
– Vi kan småprata med våra bröder, vänner och till och med pojkvänner, säger hon.
"Det är ett riktigt nöje, vi är så lyckliga. Jag vill tacka Gud."
Invånare i Timbuktu kan återigen njuta av de enkla saker de var vana vid, innan staden föll under islamistisk kontroll för 10 månader sedan.
De kan också klä sig som de vill. Kvinnor har bytt hela svart niqab, eller hel-face slöja, för färgglada lokala pagnes, en bit trasa lindade runt kroppen för att bilda en kjol.
De flesta bär en tunn halsduk över huvudet, precis som de hade gjort tidigare.
Det finns en otrolig känsla av att folket långsamt kommer tillbaka till livet här.
Men många har också varit snabba med att ventilera den frustration och ilska som byggts upp under månader, vilket de säger kändes som en livstid.
I bilder: Varför Malians nu älskar Frankrike
Scener av plundring på tisdagen avslöjade de djupa interkommunala klagomål och väckte oro om möjliga repressalier attacker.
Dussintals människor var ute på gatorna och bröt sig in i affärer som ägs av etniska araber och tuareger, som de anklagar för att ha samarbetat med de militanta islamisterna.
Vapen och lådor med ammunition drogs ut från åtminstone en butik.
Men de flesta araber och tuareger har redan lämnat Timbuktu i fruktan för våld.
Men det är också dags att avslöja de sår som de militanta har tillfogat.
I stadens centrum hade en lokal bank förvandlats till den islamiska polisens högkvarter.
Symbolen för jihadis - märkt med en koran, ett AK-47 gevär och en cutlass som militanterna hade cementerat in i väggen - har tagits ner.
En liten bankomat som satt fast i byggnaden runt hörnet användes som cell.
Varför känner vi Timbuktu?
På bild: Timbuktu manuskript
"De kastade in mig och piskade mig", säger Salaka Djikke, 25 år.
Ms Djikke greps runt 23:00 på nyårsafton när hon åkte på en romantisk åktur på sin pojkväns motorcykel.
När de kom framför hans hus, såg hennes pojkvän fyra jihadis komma mot dem. Hon såg dem inte och steg av cykeln.
"Han körde iväg och kom undan, men de rusade mot mig och piskade mig."
Djikke dömdes till 95 piskrapp. Det utfördes på en offentlig plats, allt för att bli ertappad med en man som hon inte var gift med.
Hennes pojkvän lyckades fly och nådde huvudstaden, Bamako. Han kunde ha blivit stenad till döds om han hade blivit arresterad.
Trots de ärr hon bär, säger Djikke att hon inte ångrar att hon tog risken.
"Om de inte gjorde dig illa, skulle de skada din syster eller din bror. De terroriserade befolkningen, säger hon.
– Inte ens under Sharia borde det vara ett brott att bli kär i en annan person, säger hon.
Yacouba Toure och ett par av hans vänner har samlats runt hans sprakande radio i Malis historiska stad Timbuktu, strax efter att fransk-ledda trupper fångade den från militanta islamister.