Men strax norr om den lilla marknadsstaden Korem, ljusa gröna fält och prydligt terrasserade bergssluttningar omger en stor sjö, och i det helt nya lokala sjukhuset, är avdelningen reserverad för allvarligt undernärda barn allt utom tom.
Utländskt bistånd är ett notoriskt svårt företag - och mycket kritiserat.
Men om du letar efter resultat, då detta stora klimatförändringar utmanade land, ledd av en enormt ambitiös och allvarligt auktoritär regering, är värt ett besök.
Under det första årtiondet av detta århundrade minskade antalet etiopier som levde i fattigdom med en tredjedel.
Under de senaste fem åren har barnadödligheten minskat med två tredjedelar.
Det finns goda skäl att förvänta sig att trenden kommer att fortsätta.
"För två år sedan - innan sjukhuset byggdes - skulle detta barn ha dött", sade en ung läkare, Betgel Mekonnen, som sjuksköterskor matade en utmärglad ettåring med befäst mjölk.
"Vi är tacksamma mot Storbritannien och det internationella samfundet för deras hjälp, men jag tror att vi kommer att bli självförsörjande om fem eller tio år", sade han.
Det är en känsla av förtroende man hör ofta i ett land vars ekonomi har växt med nästan 10% per år i ett decennium.
227 dödsfall bland barn per 1 000 år 1984, 64 år 2013
BNP-tillväxten 1984: -2,85 % (en minskning), 10,5% 2013
BNP per capita 1984: $205;$568 i 2014
Befolkning 1984; 39,5 miljoner; 96,5 miljoner 2014
Källa: Världsbanken
Etiopiens profil
Är Etiopiens byggnadsboom en maskering av fattigdomen?
Har brittiska företag missat tåget i Etiopien?
Denna vecka kommer en stor konferens i Etiopiens snabbt växande huvudstad, Addis Abeba, att diskutera sätt att finansiera ambitiösa nya internationella utvecklingsmål - med ett växande fokus på att förbättra den lokala skatteuppbörden, och bekämpa olaglig kapitalflykt, över hela Afrika.
För närvarande ger brittiska skattebetalare över 300 miljoner kronor om året för att hjälpa till att bekämpa fattigdomen i Etiopien.
"Detta är en plats där du kan se dina pengar uppnå något", säger Tim Conway, som arbetar i Etiopien för Storbritanniens Department for International Development (DfID).
"Utvecklingsprocesser skapar alltid vinnare och förlorare, men de allra flesta delar i tillväxten. Vi har lärt oss att inte ifrågasätta regeringens ambition för mycket eftersom de ganska ofta har överskridit vad vi trodde var möjligt, sade han.
Men Etiopien, liksom det lilla landet i närheten av Rwanda, ställer en del svåra frågor till demokratiska länder med goda avsikter.
Båda länderna har uppnått en anmärkningsvärd ekonomisk tillväxt i samband med en ofta mycket repressiv styrelseform.
Kritiker anklagar givare för att i tysthet ignorera kränkningar av de mänskliga rättigheterna eller till och med indirekt uppehålla dem.
Mr Conway erkände att det fanns många "hårda argument" med Etiopiens regering, och "det finns politik vi inte stöder, och kommer inte att göra det".
Men han lovordade ett bilateralt partnerskap som "är verkligen ganska effektivt".
Det tydliga hoppet på båda sidor är att Etiopien med de rätta, hållbara projekten kan avvänja sig från utländskt bistånd inom en överskådlig framtid.
I närheten av den lilla byn Bahari Hatsra strax utanför Korem fann vi 40-åriga Admassie Mekonen som gick hem med en enkel träplog på axeln, efter en dags arbete på den lilla åkern hyr han ut.
Under de senaste fyra åren har han, hans fru och 10-åriga dotter dragit nytta av ett delvis brittiskt finansierat program som betalar Mr Admassie en månadslön på omkring 20 pund ($31) under den sex månader långa "matklyftan" säsongen före skörden, när familjen har uttömt sina leveranser.
I gengäld arbetar han med en mängd olika offentliga projekt, som valts ut av samhället - terracing bergssluttningarna, till exempel för att förhindra jorderosion.
Programmet är en del av en ny övergång från att ge utländska biståndspengar för att stödja enskilda regeringar, och i stället lägga det direkt i händerna på de fattiga.
"Det är hundratusentals mantimmar varje år... det är restaurerat landskapet", säger Mr Conway.
Men de utmaningar som ligger framför oss är fortfarande betydande.
Etiopiens befolkning är på väg mot 100 miljoner, och en fjärdedel lever fortfarande i extrem fattigdom.
När Admassie satt framför sitt enkla trä- och lerhus, sade han att kontantbetalningarna ibland hade räddat hans familj från svält. Men han ifrågasatte om han någonsin skulle klara sig utan dem.
"Jag äger ingen mark. Jag hyr mina åkrar. Jag måste ge hälften av skörden till ägaren som betalning.
"Jag kan jobba hårt nu, men jag oroar mig för vad som kommer att hända när jag blir äldre. Jag måste åka till staden för att hitta arbete, sa han.
Regnet har återigen varit fattigt i detta bergiga hörn av nordöstra Etiopien - platsen för hungersnöden 1984 där hundratusentals människor svalt ihjäl.