Chelsea regerade högst från dag ett, knuffade titeln med utrymme att spara och var säsongens ståtliga lag - både i försvar och attack.
Ligan har belysts av spelare som Alexis Sanchez, anländer till Arsenal och ger ännu mer swagger till Arsene Wenger kultur sida - och kanske en FA Cup vinnare "medalj också - och Philippe Coutinho, som har lyckats den till synes omöjliga bedriften att upstage även den mäktiga Steven Gerrard i Liverpool skeppare sista säsongen på Anfield.
Med så mycket talang att välja mellan har det varit ett svårt beslut - men här är spelarna och chefen, som jag trodde utmärkt och har förtjänat sig en plats i mitt lag för säsongen.
Förenade har en historia av fielding stora målvakter i det förflutna och de sällan kommer bättre än Peter Schmeichel och Edwin Van der Sar. När de stöter på en talang som kan uppträda på den stora scenen med samma mått av ansvarsskyldighet är det viktigt att de behåller honom.
David De Gea är i den klassen och det är viktigt United behålla spanjoren för att vinna troféer i framtiden eller gå vidare till de senare stadierna av Champions League nästa säsong. Skulle De Gea följa Cristiano Ronaldo till Real Madrid, skulle det tyda på att klyftan mellan de två klubbarna är mycket större än United vågar erkänna.
Tydligen Chelseas mest konsekventa spelare under de senaste åren och en viktig medlem i deras defensiva line-up. Branislav Ivanovic är kapabel att spela i vilken position som helst över backlinjen och förmågan att engagera sig i angrepp eller försvar med samma intensitet.
Jag kan inte minnas en enda kampanj under hans tid på klubben där serberna inte har spelat en avgörande roll i de stora spelen. En riktig fara för att attackera pjäser och en krigare i försvar - och en vinnare om någonsin jag såg en.
Jag trodde att den här pojken var över sin bästa 18 månader sedan men återkomsten av Jose Mourinho till Stamford Bridge har fört ett nytt liv till den tidigare England internationalen.
Det finns utan tvekan ingen annan manager i spelet som skulle ha byggt sitt lag runt John Terry och ingen annan kapten som kunde ha lett sitt lag till Premier League titel så effektivt. Terry och Mourinho var säsongens perfekta partner.
Det har funnits några minnesvärda namn som har ockuperat centret tillbaka position för Chelsea genom åren men jag trodde aldrig Gary Cahill skulle vara en av dem. Den hastighet i vilken Cahill har utvecklats till en förstklassig försvarare har varit skrämmande.
Inte sedan liken Ricardo Carvalho och William Gallas har Blues sett så säkra till försvar. Sedan han anlände till bryggan har han vunnit Champions League, FA Cup, Europa League, League Cup och Premier League titel i en non-stop vinnande strimma. Det är imponerande.
Matic är den bästa försäkring Chelsea har undertecknat på flera år. Det finns ingen annan spelare i Premier League som erbjuder den typ av skydd till sina två centrala försvarare som Matic.
Alla krediter till Jose Mourinho, som såg Serbien internationella lämna Chelsea som en nybörjare men hade ingen tvekan om att föra honom tillbaka till Stamford Bridge för den furstliga summan av £ 21m i början av säsongen. För mig är den bästa defensiva mittfältet spelare i världen. Du får verkligen vad du betalar för.
Jag såg en pojke spela för Barcelona under Pep Guardiola vid ett antal tillfällen på Nou Camp och han var imponerande. Sedan han gick med i Arsenal, under ledning av Arsene Wenger, har han blivit mer framgångsrik.
Det råder ingen tvekan i mitt sinne att Alexis Sanchez har tagit Gunners ett steg närmare att lyfta titeln men jag känner att han behöver lite mer hjälp inom viktiga områden om Arsenal är seriösa med att vinna Premier League nästa säsong. Om Wenger inte ger denna hjälp då Sanchez kan frestas att gå med i en klubb som inte är rädd för att stänka pengar för att säkra titeln.
Denna pojke har haft den mest fantastiska säsongen för Liverpool och han ses som en stor del av klubbens framtid under Brendan Rodgers. Så tänk dig vad Philippe Coutinho tänker just nu efter att ha sett Luis Suarez, Steven Gerrard och nästan säkert Raheem Sterling på ett ögonblick.
Vad Rodgers måste göra nu är att sätta stopp för ytterligare avgångar och berätta för Coutinho att han avser att bygga ett team runt Brasilien. Det kan rädda Liverpool och Rodgers från en annan svår säsong.
Grattis till Eden Hazard, vars 20 mål i alla tävlingar bidrog till en Premier League titel och League Cup dubbel.
Utnyttjandet av den mest spännande spelaren i landet kunde inte ha varit bättre erkänt än att bli vald PFA Player of the Year och Football Writers' Association spelare av året. Det råder ingen tvekan om att han är i världsklass men jag undrar om spelaren nu har lust att klättra vidare till samma scen och tävla med den åldrande Cristiano Ronaldo och Lionel Messi om "bästa spelare i världen"? I så fall kan en Champions League-titel nästa säsong vara till hjälp.
Även om Manchester City avslutade Premier League löpare upp, har deras säsong betraktas som en besvikelse. En spelare som inte har besviken är dock Sergio Aguero.
Argentinas internationella gjorde 26 liga mål och kan ha lagt mer till hans stämmer om inte för en rad skador som orsakade betydande störningar för spelaren och laget. Chelsea bör anse sig vara något lyckligt lottade att Aguero och Yaya Toure inte var tillgängliga för att hjälpa staden i deras strävan att behålla titeln på grund av Agueros skador och Toures internationella plikt. Om omständigheterna hade varit annorlunda skulle titeltävlingen ha varit mycket intressantare.
Jag tror inte säsongen kunde ha gått bättre för Harry Kane. Höjdpunkten för mig var 5-3 seger mot Chelsea, som jag tror hade en djupgående inverkan på Mourinho och hur han närmade sig resten av säsongen.
The PFA Young Player of the Year har spelat med sådan smittsam entusiasm att vi alla har känt surret av Kane mania. Hans delaktighet i Englands trupp var helt berättigad av hans produktiva målsättningar för Spurs.
Jag finner det fullständigt obegripligt att Kane nu har ersatts av mindre dödliga i det nationella laget för att spela Republiken Irland och Slovenien och utstationeras till Under-21 för att stärka moralen i gruppen.
Fotbollsföreningen har gjort stora ansträngningar för att argumentera vikten av att utveckla engelska spelare och de belönar sin 30-mål man och mest fantastiska talang med en U-21-kapsyl? Monstruöst!
Mycket få strejkande har lyckats på Stamford Bridge men i samma ögonblick som jag såg Diego Costa spela för Chelsea visste jag att han skulle bli en stor framgång.
En okomplicerad strejkare som inte tar vänligt till att bli mobbad av försvarare, han håller allt enkelt men är lönnmördare-liknande när han går in i straffområdet - en punkt som visades med förödande effekt i 24 utflykter och 20 ligamål denna säsong.
Tyvärr på grund av upprepningen av en besvärande hamstring skada, Spanjorens frånvaro fick Chelsea att förlora sin framkant. Om Mourinho inte kan fixa det som snabbt blir ett problem för Costa och Chelsea, kan det kosta alla parter dyrt nästa säsong.
Mycket då och då en ung manager kommer tillsammans med modet att flytta spelare på, noga välja nya tillägg och placera dem i ett system som gynnar laget samt spelaren. Exceptionella chefer kan göra detta utan minsta avbrott i kulturen i fotbollsklubben och Garry Monk visar sig vara en av dessa chefer.
Swansea hade vissa svårigheter efter Michael Laudrups avgång, så klubbens direktörer satte sin tillit till en av sina egna. En före detta spelare med svanarna, han kapten klubben genom divisionerna med, som han skulle erkänna, ett öga på toppjobbet. Personligen tyckte jag att när jag var 35 kom mötet alldeles för tidigt men jobbet verkar passa Monk bättre än en Savile Row kostym.
Vinn, förlora eller dra, hans eftermatch intervjuer är alltid ärliga och mestadels tempererade. Jag minns bara att han tappade fattningen när han påstod att Victor Moses hade dykt i lådan för Stoke.
En olycklig händelse, men jag förstod hans frustration. Sättet han hanterade den känsliga och något utdragna avfärden av Wilfried Bony till Manchester City med en avslappnad axelryckning och sedan drev Bafetimbi Gomis till en intet ont anande publik var rent geni.
Den yngsta managern i världens mest konkurrenskraftiga liga har visat sig vara ett fantastiskt möte. Han har återigen avslutat i den översta halvan av tabellen för andra året i rad - och gjort det nästan obemärkt.
Han följer några spännande unga chefer på Swansea som Rodgers och Roberto Martinez, som båda har gått vidare för att hantera stora klubbar. Jag känner att Monk snart kan följa i deras fotspår.
Det har varit en fantastisk Premier League säsong.