Skeptikerna insisterar på att tillväxten till stor del har varit arbetslös och fördjupat ojämlikheten i ett redan hierarkiskt samhälle.
Den optimistiska vederlägger denna dystra tes och tror att den stigande tidvattnet har lyft alla båtar.
Som exempel pekar de på uppkomsten av en liten men växande klass av dalit (tidigare känd som oberörbara, den lägsta i Indiens eländiga kasthierarki) miljonärer.
Så mycket att dalitaktivister som Chandra Bhan Prasad kallar det en "gyllene period" för daliter där "materiella markörer ersätter sociala markörer".
Studier har också visat att löneklyftan mellan daliter och andra kaster har minskat och deras ställning har förbättrats. Det finns till och med en Dalit Indian Chamber of Commerce and Industry.
Men ny forskning av Lakshmi Iyer, Tarun Khanna och Ashustosh Varshney målar upp en mindre rosig bild.
I relationen mellan kast och entreprenörskap har forskarna funnit att planerade kaster och stammar, de mest missgynnade grupperna i hinduismens hierarki, ägde mycket små företag trots ett decennium av stark ekonomisk tillväxt och en lång historia av positiva åtgärder.
Gruvuppgifter från 2005 års ekonomiska folkräkning, som omfattade mer än 42 miljoner företag, fann man att schemalagda kaster ägde endast 9,8 % av alla företag i Indien 2005, långt under deras andel på 16,4 % av den totala befolkningen.
De planerade stammarna ägde endast 3,7 % av icke-jordbruksföretagen, trots att de var 7,7 % av befolkningen.
Ägandet av företag bland OBC:s - en akronym för Andra Backward Castes eller "mellankasten" som "antingen lider av den extrema sociala och ekonomiska diskrimineringen av de schemalagda kasterna, eller åtnjuter de sociala privilegierna för de övre kasterna" - har vuxit.
OBC omfattar 41 % av Indiens befolkning. Deras medlemmar ägde 43,5 % av alla företag 2005 och stod för 40 % av sysselsättningen utanför jordbruket.
Detta är en anmärkningsvärd prestation med tanke på att positiva åtgärder för denna grupp infördes i stor utsträckning först under 1990-talet.
Mönstret med ett ojämförligt lågt ägande av företag bland de mest missgynnade grupperna, fann forskarna, är inte specifikt för någon region eller stat i Indien.
Även i stater som Kerala, Andhra Pradesh, Tamil Nadu och Maharashtra som var bland de första att ha sociala rörelser för att få slut på kastdiskriminering är ägandet av företag lågt.
Stater med stor befolkning i missgynnade grupper visar också att de är underrepresenterade i ägandet av företag.
Forskarna säger att det kan finnas en mängd skäl - kastdiskriminering i sig (medlemmar av andra kaster vägrar att arbeta med de lägsta kasterna), brist på kunskap, analfabetism och problem med att säkra finansiering.
"Alla dessa faktorer", säger de, "kan förhindra schemalagda kaster från att komma in i industrier som har betydande stordriftsfördelar."
Tillväxtmöjligheterna begränsas av skillnader i arbetsnätens storlek - planerade kastägare tycker att det är lättare att arbeta med schemalagda kastarbetare.
Jag frågade dr Varshney, som undervisar vid USA:s Brown University, om resultaten verkligen kom som en överraskning, med tanke på att djupare sociala förändringar i samhällen som Indien tar mycket tid.
Han sa att han inte var det.
"Jag bör dock tillägga att historien om Dalit miljonärernas uppgång inte heller är liten. Även om den är numeriskt obetydlig är den politiskt, ekonomiskt och socialt mycket betydelsefull, berättade han för mig.
Med tiden, tror han, uppkomsten av daliter "kan mycket väl bli jämförbar" med uppkomsten av Nadars - en sydkast - i Tamil Nadu.
Fram till för cirka 150 år sedan dömdes Nadars - mestadels "toddy tappers" - till en nästan oåtkomlig status. Idag är de ett ledande näringsliv i staten och finns i alla klasser.
Jag frågade Dr Varshney om ökad representation i politiken hade något att göra med högre ägande av affärer för olika kastgrupper? Jag nämnde exemplet med den allt mer inflytelserika OBC-ledda politiken i landet.
"Oavsett om det händer är det oklart. Korrelationen existerar utan tvekan, men orsakerna är fortfarande att redas ut, "sade han.
Jag undrade också varför årtionden av positiva åtgärder och mer än två decennier av ekonomisk liberalisering fortfarande inte hade släppt lös entreprenörsenergi bland de mest missgynnade.
"Sådana omvandlingar kan ta lång tid", sade han. "Nadarernas uppgång tog till exempel nästan åtta till tio decennier, beroende på hur man definierar uppgången."
Historien om Indiens ekonomiska uppsving domineras av två motstridiga berättelser.