Detta är bevisligen falskt. Främre högerpartier misslyckades med att passera ett 5-procentigt hinder för att komma in i parlamentet, även om de, om de hade slagit sig samman och inte delat upp sin röst, förmodligen skulle ha halkat över tröskeln.
Endast en regeringsminister har kopplingar till nationalistiska partier - även om han inte på något sätt är nynazist eller fascist. Och parlamentets talman, Volodymyr Groysman, är jude. Han har den tredje mäktigaste positionen i landet efter presidenten och premiärministern.
Men ukrainska tjänstemän och många i media felar till den andra ytterligheten. De hävdar att Ukrainas politik är fullständigt fascistfri. Även detta är helt fel.
Som ett resultat av detta är frågan om närvaron av extremhögern i Ukraina fortfarande en mycket känslig fråga, en fråga som topptjänstemännen och medierna drar sig för. Ingen vill ge bränsle till den ryska propagandamaskinen.
Men detta övernaturliga förnekande har också sina faror, eftersom det gör det möjligt för ultranationalisterna att flyga under radarn. Många ukrainare är omedvetna om att de existerar, eller ens vad en nynazist eller fascist faktiskt är, eller vad de står för.
Denna hyperkänslighet och stenmurning var på full uppvisning efter att president Petro Porosjenko presenterade ett ukrainskt pass för någon som, enligt människorättsaktivister, är en "belarusiansk nynazist".
Den ukrainska ledaren delade ut medaljer den 5 december till stridande som ihärdigt hade försvarat huvudflygplatsen i östra Donetsk från att tas över av rysk-stödda separatister.
Bland mottagarna var Serhiy Korotkykh, en vitrysk medborgare, till vilken Porosjenko belönade ukrainskt medborgarskap och prisade hans "uppmuntrade och osjälviska tjänst".
Presidentens webbplats visade ett foto av Porosjenko som klappade den vitryske axeln, som var klädd i militär trötthet.
Experter som följer längst till höger har starkt motsatt sig president Porosjenkos beslut.
De säger att Korotkykh var medlem i det högerextremistiska ryska nationella enhetspartiet och också en av grundarna av det nynazistiska nationalsocialistiska samhället (NSS) i Ryssland.
Enligt ukrainska akademiker Anton Shechovtsov, NSS främsta mål "är att förbereda sig för ett raskrig".
Shekhovtsov sade att vitryssarna hade anklagats för inblandning i en bombning i centrala Moskva 2007, och fängslades 2013 i Vitrysslands huvudstad Minsk för att ha knivhuggit en antifascistisk aktivist. Han släpptes senare på grund av brist på bevis.
Även om detaljerna handlade om anklagelser snarare än fakta, om de var fördömande, sade människorättsaktivisten Halya Coynash.
De högsta ukrainska tjänstemännen avvisade sedan som förtal alla påståenden om att Korotkykh hade nynazistiska band.
"Counter-intelligence har ingen information som kan hindra honom från att ta emot ukrainska medborgarskap," sade Valentin Nalyvaychenko, chefen för Ukrainas säkerhetstjänster.
Icke desto mindre är nynazisterna verkligen en fixtur i Ukrainas nya politiska landskap, om än i ringa antal.
Som Korotkykhs fall visar har ultranationalisterna visat sig vara effektiva och hängivna krigare i det brutala kriget i öst mot ryskt understödda separatister och ryska styrkor, vars antal också omfattar en stor grupp från Rysslands yttersta högra sida.
Som ett resultat har de uppnått en grad av acceptans, även om de flesta ukrainare är obekanta med sin faktiska tro.
Den frivilliga Azov-bataljonen är ett exempel på detta.
Drivs av extremisten Patriot i Ukraina organisation, som betraktar judar och andra minoriteter "sub-human" och kräver ett vitt, kristet korståg mot dem, det sport tre nazistiska symboler på dess insignier: en modifierad Wolf's Hook, en svart sol (eller "Hakensonne") och titeln Black Corps, som användes av Waffen SS.
Azov är bara en av mer än 50 frivilliga grupper som slåss i öst, varav de allra flesta inte är extremister, men det verkar ha särskilt stöd från några höga tjänstemän:
Ukrainas medier har varit märkbart tysta i denna fråga.
Nyligen publicerades en omfattande intervju med Troyan, där journalisterna inte ställde några frågor alls om hans nynazistiska förflutna eller politiska åsikter.
Och efter att Unians nyhetsbyrå rapporterade presidentceremonin under rubriken "Porosjenko tilldelade Vitrysslands nynazist med ukrainskt pass", ersattes den snart med en artikel som släckte anklagelserna om extremism.
Unians redaktörer har avböjt att kommentera de två delarna.
Det finns betydande risker för denna tystnad. Experter säger att Azovbataljonen, som har rapporterats i stor utsträckning i väst, har skadat Ukrainas image och stärker Rysslands informationskampanj.
Och även om Ukraina med eftertryck inte styrs av fascister, verkar extremister till höger göra intrång på andra sätt, som i landets poliskår.
Ukrainas medborgare är grovt underinformerade om detta. Frågan är varför ingen vill berätta det för dem.
Ända sedan Ukrainas februarirevolution har Kreml karakteriserat de nya ledarna i Kiev som en "fascistisk junta" bestående av nynazister och antisemiter, som börjat förfölja, om inte utrota, den rysktalande befolkningen.