Hennes 15-åriga kamp om rättvisa bar äntligen frukt förra veckan, när Bombays högsta domstol bekräftade livstidsdomarna för 11 män som befunnits skyldiga till våldtäkt och mord.
Domstolen dömde också fem poliser och två läkare, som tidigare blivit godkända av domstolen, för att ha förstört bevis.
Landmärket, Bilkis Bano berättade BBC i Delhi på söndag, hade äntligen gett sitt hopp om fred.
"Jag hade alltid fullt förtroende för rättsväsendet och jag är tacksam mot Bombays högsta domstol för ordern. Det är ett mycket bra omdöme och jag är mycket nöjd med det, sa hon till mig.
"Jag tror att den statliga regeringen och polisen var alla delaktiga i brottet, eftersom de anklagade fick full frihet att våldta och plundra", sade hon.
"Jag känner mig hävdad att domstolen har dömt polisen och läkarna också. Jag känner att jag har fått rättvisa."
Bilkis Banos kamp för rättvisa har varit lång och mardrömslik men, säger hon, att ge upp var aldrig ett alternativ.
Det är väl dokumenterat att några poliser och statstjänstemän försökte skrämma henne, bevis förstördes och de döda begravdes utan obduktioner. Läkarna som undersökte henne sa att hon inte hade blivit våldtagen, och hon fick dödshot.
Trots allvaret i brottet och det faktum att hon identifierade sina angripare, de första arresteringarna i fallet gjordes först 2004 efter Indiens högsta domstol överlämnade fallet till federala utredare, Central Bureau of Investigation.
Högsta domstolen godtog också hennes argument att domstolarna i Gujarat inte kunde ge henne rättvisa och överförde hennes fall till en domstol i Mumbai.
Slaget har varit väldigt störande för hennes familj. Under de senaste 15 åren har hon och hennes man Yakub Rasool flyttat hem 10 gånger och flyttat in och ut från Gujarat med sina fem barn.
"Vi kan fortfarande inte åka hem för att vi är rädda. Polisen och statsförvaltningen har alltid hjälpt våra angripare. När vi är i Gujarat, vi täcker fortfarande våra ansikten, vi ger aldrig ut vår adress," sade Rasool.
Attacken mot Bilkis Bano och hennes familj var ett av de mest fruktansvärda brotten under upploppen, som började när en brand på ett passagerartåg i staden Godhra dödade 60 hinduiska pilgrimer.
Hinduiska pöbelhopar skyllde på muslimer för att de startade branden och gick ut på ett rasande anfall, attackerade muslimska områden och förstörde deras egendom.
I tre dagar hade upprorsmakarna fria tyglar, eftersom statsförvaltningen och polisen tittade åt andra hållet. Mer än 1000 människor dog, de flesta muslimer.
Premiärminister Narendra Modi, som då var Gujarat premiärminister, kritiserades för att inte göra tillräckligt för att förhindra blodbadet.
Han har alltid förnekat något orätt och har inte bett om ursäkt för upploppen. En panel i högsta domstolen vägrade också att åtala honom 2013, med hänvisning till otillräckliga bevis.
Men han har aldrig kunnat skaka av sig kritiken helt, med många håller honom ansvarig för morden på hans vakt.
Under årens lopp har domstolarna dömt dussintals människor för deras inblandning i upploppen. År 2012 fängslades en f.d. minister och biträde till Modi i 28 år. Men många andra människor väntar fortfarande på rättvisa.
Femton år senare kämpar Bilkis Bano fortfarande tillbaka tårar när hon berättar den tidens fasa.
Hon besökte sina föräldrar, som bodde i en by som hette Randhikpur, inte långt från Godhra. Hon var 19 år och mor till en treårig dotter, och hon var gravid med sitt andra barn.
"Det var morgonen efter tågelden. Jag var i köket och lagade lunch, när min faster och hennes barn kom springande. De sade att deras hem sattes i brand och vi var tvungna att lämna omedelbart, sade hon.
"Vi gick med bara kläderna vi hade på oss, vi hann inte ens sätta på oss tofflorna."
Inom några minuter hade alla muslimska hem i grannskapet tömts. De 50-od familjer som bodde där hade gått, letar efter säkerhet.
Bilkis Bano var i en grupp på 17 personer som inkluderade hennes treåriga dotter, hennes mor, en gravid kusin, hennes yngre syskon, syskonbarn och två vuxna män.
"Vi gick först till byns rådschef, en hindu, och sökte hans beskydd. Men när pöbelhoparna började hota att döda honom också om han gav skydd till Muslimer, var vi tvungna att lämna."
Under de närmaste dagarna reste gruppen från by till by och sökte skydd i en moské eller uppehöll sig vid de hinduiska grannarnas vänlighet.
Men deras tid tog slut. På morgonen den 3 mars, när de begav sig ut för att bege sig till en by i närheten, där de trodde att de skulle vara säkrare, stoppade en grupp män som reste i två jeeper dem.
"De attackerade oss med svärd och käppar. En av dem ryckte min dotter ur mitt knä och kastade henne på marken, slog huvudet i en klippa."
Bilkis Bano hade skärsår på händer och ben. Hennes angripare var hennes grannar i byn, 12 män hon hade sett nästan dagligen när hon växte upp.
De slet av henne kläderna och flera av dem våldtog henne. Hon bad dem om nåd och berättade för dem att hon var gravid i fem månader, men hennes böner föll för döva öron.
Hennes kusin, som hade fött en flicka två dagar tidigare medan de var på flykt, blev våldtagen och mördad. Hennes nyfödda dödades också.
Bilkis Bano överlevde för att hon förlorade medvetandet och hennes angripare gick och trodde att hon var död. Två pojkar - sju och fyra - var de enda som överlevde massakern.
När hon kom till täckte hon sin kropp med en blodig underkjol, klättrade upp på en kulle i närheten och gömde sig i en grotta för en dag.
"Nästa dag var jag mycket törstig så jag kom ner till en närliggande stamby för att hitta lite vatten. Byborna var först misstänksamma mot mig och kom ut med käppar, men sedan hjälpte de mig. De gav mig en blus och en halsduk för att täcka min kropp."
Hon fick syn på en polisjeep och de förde henne till polisstationen, där hon berättade om sina prövningar.
"Jag är analfabet så jag bad polisen att läsa upp klagomålet när de hade skrivit ner det, men de vägrade att göra det. De tog mitt tumavtryck och skrev vad de ville. Jag kände alla mina angripare och döpte dem. Men polisen skrev inte ner några namn, sa hon.
Nästa dag sändes hon till ett läger i Godhra som var uppsatt för dem som hade fördrivits av upploppen. Det var där hennes man återförenades med henne 15 dagar senare och där de bodde de närmaste månaderna. Hennes ofödda barn överlevde våldtäkten och hon födde senare en dotter.
De senaste 15 åren har varit "mycket svåra", men paret säger att det höga domstolsbeslutet har gett dem ett avslut.
Under de senaste dagarna har jämförelser gjorts mellan Bilkis Banos fall och 2012 års gängvåldtäkt och mord på en 23-årig student på en buss i den indiska huvudstaden Delhi. En dag efter domen i Bilkis Bano-målet bekräftade Högsta domstolen dödsdomarna för de fyra män som anklagades för brottet.
Många har sedan dess frågat om Bilkis Banos fall inte förtjänade dödsstraff för hennes angripare. Åklagare hade krävt dödsstraff för tre av männen.
Bilkis Bano säger dock att hon inte tror på hämnd.
"Båda brotten var lika hemska, men jag tror inte på att ta någons liv. Jag vill inte ha dödsstraff för dem, sa hon.
"Jag vill att de ska tillbringa hela livet i fängelse. Jag hoppas att de en dag kommer att inse hur enormt deras brott är, hur de dödade små barn och våldtog kvinnor.
"Jag är inte intresserad av hämnd. Jag vill bara att de ska förstå vad de har gjort."
Bilkis Bano våldtogs av gäng och såg 14 medlemmar av hennes familj mördas av en hinduisk pöbelhop under 2002 års antimuslimska upplopp i den västindiska staten Gujarat.