De hade känt Andrej Karlov väl, ambassadören sköts ner i Ankara.
Och de kämpade för att hålla tillbaka sina känslor.
"Detta är en stor tragedi för oss alla - för alla ryska människor", sade Larissa Lutkova Turkkan, som arbetar i en rysk kulturförening här.
"Han var en mycket god man - och en lysande diplomat."
Jag frågar om hon förstår vissas ilska mot den ryska regeringen. Hon pausar.
"Jag tror att jag förstår - men det är verkligen svårt att prata just nu."
Ryssland och Turkiet har blivit djupt skakade av mordet på en erfaren diplomat som kollegerna beskriver som tystlåten och professionell.
Och ändå har det inte lett till någon ny kris i de bilaterala förbindelserna som vissa fruktade.
Presidenterna Erdogan och Putin har i stället använt samma språk och kallat det "en provokation" som syftar till att spåra ur och lova att det inte skulle lyckas.
I själva verket skulle den omvänt kunna föra samman Ryssland och Turkiet mot den gemensamma terroristfienden och uppmuntra till ett ökat samarbete mellan två länder som alltid har haft ett besvärligt förhållande.
De rysk-turkiska krigen sträckte sig över fyra århundraden. Och hundra år sedan deras senaste militära sammandrabbning har deras tvist fortsatt, med Ankara och Moskva på motsatta sidor i Syrien.
Turkiet har stött rebellerna mot president Assad, medan Rysslands militära ingripande var avgörande för att stödja Assadregimen. För ett år sedan nådde deras fejd en höjdpunkt när Turkiet sköt ner en rysk bombplan vid gränsen till Syrien.
President Putin kallade det "ett hugg i ryggen av en medbrottsling till terror". Moskva sa att president Erdogans familj drog nytta av oljesmuggling av den så kallade islamiska staten.
Det fanns en verklig möjlighet till en direkt militär konfrontation. I månader blossade temperament - tills president Erdogan skrev ett brev om ursäkt till sin ryska motsvarighet, som delvis drevs av behovet av att locka ryska turister tillbaka till turkiska stränder.
Syrien är orsaken till de varma orden nu. Eftersom västmakterna har sett sitt inflytande på det syriska krigets implod har de praktiskt taget lämnat territoriet för att tillåta Ankara och Moskva, tillsammans med andra, att uppfylla sina respektive mål där.
För Turkiet är målet att driva tillbaka IS och kurdiska miliser och befästa turkiskt inflytande i norra Syrien. För Ryssland har den ryckt tillbaka Aleppo under regimkontroll och säkrat Assad tillsammans med sin egen mäktiga roll. Turkiska tjänstemän förnekar offentligt att det fanns ett quid pro quo mellan Ankara och Moskva men det är allmänt misstänkt, inte minst eftersom Turkiet har varit tyst om Rysslands bombardemang i Aleppo.
Därför är varken den starke presidenten Erdogan eller Putin villig att låta mordet på ambassadören stå i vägen för deras närmande till Syrien.
Men faran för Mr Erdogan är att vissa turkar inte har följt hans uppvärmning till Moskva, visat genom mordet på ambassadören, när revolvermannen skrek "glöm inte Syrien, glöm inte Aleppo - så länge de inte är säkra, kommer du inte att smaka säkerhet".
"Turkiet gick i spetsen för att motsätta sig den syriska regimen", säger Sinan Ulgen, politisk analytiker och ordförande för Edams tankesmedja, "och det kom med högröstad retorik. Detta gjorde många här mycket medvetna om tragedin i Syrien.
"Men när Turkiet går bort från denna aggressiva politik mot Syrien mot en mer realistisk väg och etablerar en gemensam förståelse med Ryssland och Iran, har det orsakat en reaktion i den valkretsen."
Hur mordet påverkar rysk-turkiska relationer kommer delvis att avgöras av den gemensamma utredning som nu pågår.
Om den finner kopplingar mellan revolvermannen och de syriska oppositionsgrupperna, kan den återuppväcka spänningarna i Syrien.
"I så fall skulle Ryssland förvänta sig mer från Turkiet när det gäller att minska stödet till den syriska oppositionen", hävdar Sinan Ulgen. "Det skulle finnas en förväntan från Ryssland och turkiska medborgare att Turkiet borde vara mer disciplinerat för att stoppa infiltration av sådana grupper."
Så det finns en enad, om än skör, front från Ankara och Moskva - för tillfället.
Det grundläggande faktum att hålla ihop dessa två krafter är att Vladimir Putin och Recep Tayyip Erdogan, som saknar många andra vänner i världen just nu, behöver varandra.
Klamrande röda nejlikor närmade de sig den beväpnade polisen som bemannade säkerhetsspärren: fyra ryska kvinnor beslöt sig för att lämna en hyllning utanför sin ambassad.