Omkring två dussin behemoter identifierades, alla med massor över hundra gånger solens.
Fyra var kända tidigare, inklusive den anmärkningsvärda kolossen katalogiserad som R136a1, som är 250 gånger så massiv som vår hemstjärna.
Men den nya undersökningen finner många fler av de super-objekt i en tät plats av himmel i det stora Magellanic Cloud.
"I bara en liten bit av denna satellit galax, ser vi kanske ett par dussin stjärnor med mer än 100 solmassor, varav nio är i en stram kärna bara några ljusår över," förklarade Prof Paul Crowther från Sheffield University, Storbritannien.
"Men att två dussin tal - det är förmodligen mer än är i hela Vintergatan Galaxy för denna typ av stjärna," sade han BBC News.
Observationerna kommer inom kort att publiceras i månadsmeddelandena från Royal Astronomical Society.
De bygger på tidigare arbete rapporterade 2010 som först beskrev R136a1 - den mest massiva och mest lysande stjärna som identifierats hittills.
I den studien användes data som huvudsakligen samlats in av ett markbaserat teleskop i Chile.
Denna uppföljande forskning använde pinsharpupplösningen och ultraviolett känsligheten i det kretsande Hubbleteleskopet för att reta upp ännu mer detaljer.
2010 såg astronomer fyra monsterstjärnor inklusive R136a1 i den centrala kärnan. Tack vare Hubble, upptäcker de ytterligare fem.
Stjärnorna är inte bara extremt massiva, utan de är också extremt ljusa. Tillsammans överglänser dessa nio stjärnor vår sol med en faktor på 30 miljoner, sade Prof Crowther.
"Eftersom de är så massiva, är de alla nära sin så kallade Eddington gräns, vilket är den maximala ljusstyrka en stjärna kan ha innan den sliter sig isär; och så de har fått riktigt kraftfulla utflöden. De sprider massa i en rimlig takt av knopar, "astronomen adderade - upp till en Jord massa av gasformigt material per månad.
Frågan är varför detta trånga hörn av rymden, som ligger i Tarantulanebulosan i LMC, har så många jättar.
Prof Crowther tror att det beror på att gasen och dammet i regionen har komprimerats när det stora Magellanic Cloud har omringat kanten av Vintergatan. En sak är säker - ingen av dessa monsterstjärnor kommer att finnas i mer än några miljoner år. Att bränna så ljust är att bränna kort.
"En hel del av dessa stjärnor kommer att vara i binärer (i par), och när de dör de kommer att producera svarta hål, som kommer att slå samman någon gång i den dunkla och avlägsna framtiden. Och när de gör det kommer de att producera gravitationsvågor.
"Den första upptäckten av gravitationsvågor [rapporteras av Advanced LIGO förra månaden] var från sammanslagningen av ett par 30-solar-mass svarta hål. De kom förmodligen från 100-sol-mass stjärnor."
Jonathan.Amos-INTERNET@bbc.co.uk och följ mig på Twitter: @BBCAmos
Hubble har sonderat en koppling av monsterstjärnor runt 170.000 ljusår bort på kanten av vår Vintergatan Galaxy.