Detta är det fullständiga uttalandet till de frågor som lästes av hans son, Stephen Clark, å hans mor Jacqueline Gilchrists vägnar:
Jacqueline Gilchrist talar å familjen Clarks vägnar.
Joseph Clark kom från en stor familj. Han hade fem bröder och en syster. Han var den tredje äldste och älskade alltid att umgås med sin längre familj när han växte upp.
"Oey" var en ganska blyg pojke som gillade att spela fotboll och gå ut med sina kompisar och bröder. Han stod mycket nära sina syskon, liksom hans mamma och pappa.
Profiler för alla som dog
Han älskade när hans familj hade stora sammankomster. Han fick träffa de släktingar han inte hade träffat på ett tag. Till och med hans fastrar och farbröder älskade honom.
Joseph, som också var känd som Oey, spelade fotboll för två lokala lag och var känd för att vara en snabb ytter. Ett av de lag han spelade för var Hackspetten Bar FC.  Folk kommenterade alltid hur bra en spelare han var, även om han bara sparkade en boll om med sina kompisar.
Oey och jag träffades 1978. Jag var 16 år och Oey var 18. Vi bodde runt hörnet från varandra.
"Känns förälskade"
Vi träffades på en klubb och blev då förälskade. Vi älskade varandra till bitar, och sedan, fyra och ett halvt år efter att vi träffats, hade vi vår första son Josef, som föddes den 31 augusti 1982.
Tyvärr förlorade vi Joseph den 15 oktober när han bara var sex och en halv vecka gammal. Oey var förkrossad.
Stephen föddes två år senare, den 22 mars 1984. Oey var över månen och var så glad att han hade en son. Han kallade honom BB. De spelade alltid fotboll tillsammans och åkte ut på båtar uppför Mersey.
1989 födde vi en liten flicka Jennifer. Hon var liten. Oey var rädd för att hämta henne.
Morgonen den 15 april 1989, den hemska dagen, var en av de gånger han hämtade henne innan han lämnade huset. Han hade spelat fotboll med Stephen utanför medan han höll Jennifer i armarna och svingade henne i luften.
Hans kompisar kom i bilen för att gå till matchen, så han gav oss alla en kyss och sa "Vi ses senare" och han gick. Det var det sista han sa till oss eftersom han aldrig kom tillbaka från matchen.
Han var bara 29 år med hela sitt liv framför sig.
"Lycka till"
Oey var anställd av IBL i Liverpool och njöt av sin tid där.
Vi saknar alla Oey väldigt, väldigt mycket. Livet har aldrig varit detsamma sen han dog den hemska dagen. Hela våra liv förändrades och jag kom aldrig över det och vi är fortfarande i livet. Jag är fortfarande likadan från den dagen.
Oey skulle ha varit stolt över sina barn nu när de är vuxna. Stephen minns mycket om honom, går till matcher med sin far och njuter av den tid som de tillbringade tillsammans.
Han älskade Liverpool Football Club och jag vet att han var väldigt stolt över att kunna ta sin egen son till matcherna på Anfield.
Oey har tre vackra barnbarn, som han aldrig fick chansen att träffa. Den äldste, Josef, föddes på nyårsafton,2005. Lee föddes 2008 och hans barnbarn Daisy föddes den 27 juli 2012 men Daisy levde tyvärr bara 12 dagar innan hon gick bort.
Josef älskade livet till fullo. Han hade alltid tur och hade ett leende på läpparna. Han saknas av oss alla som hade turen att ha känt honom.
En tvåbarnsfar från Liverpool, Joseph Clark var en gaffeltruck förare och körde till matchen med sin bror Stephen Clark och David Roberts, som båda överlevde, och en annan vän, Alan McGlone, som också dog i tragedin.