Nu i 60 - årsåldern är Othman och andra bybor i staden Wana, 35 kilometer nordöst om Mosul, fortfarande beroende av dammen som en viktig källa till vatten och bevattning för sina grödor.
"Livet är vatten", sade Othman, som är stolt över sina kurdiska rötter, och tillägger att hans förfäder har bott i Wana under de senaste 800 åren.
Han satt på en jordhög på kanten av sitt fält, och puffade på en cigarett, sade hans familj hade ryckts upp från staden bara en gång, när militanter från den så kallade islamiska staten (IS) fångade Mosul Dam och Wana i augusti 2014.
IS extremister tvingades retirera från dammen efter 11 dagar, och från ett antal omgivande byar, efter USA-ledda flyganfall och en markoffensiv av kurdiska Peshmerga styrkor.
Othman, klädd i traditionella kurdiska kläder och talade på trasiga arabiska, sade: "Vi kan inte föreställa oss hur livet skulle vara om vi var tvungna att lämna våra hus igen denna gång under hot om den potentiella kollapsen av dammen."
Under Saddam Husseins tid, år 1984, är dammen i dag förfallen till följd av försummelse under de senaste 18 månaderna efter det att kurderna ryckte tillbaka den från IS.
Budgetbrister på grund av nedgången i oljepriserna och den politiska rivaliteten mellan den centrala regeringen i Bagdad och den regionala regeringen i det halvautonoma Irak Kurdistan har hindrat brådskande reparationer.
Det råder också en desperat brist på arbetskraft. Hälften av arbetskraften har lämnat dammen för andra arbeten på grund av att de inte har betalts för upp till fem månader.
Vi hade speciellt tillträde i dammens labyrint av tunnlar för att se de akuta problemen på egen hand.
Föråldrade maskiner används fortfarande för att försöka stabilisera dammens fundament.
Dammens vice direktör, Mohsen Yaqoub, visade oss prover av jord som hade drabbats av erosion.
"Dessa svarta delar är den behandlade cement som används för att injicera i hål och frakturer som skapas av vattnet som ständigt äter bort vid den instabila grunden av dammen," sade han.
– Dammen är i dag i fara på grund av erosion vid den naturliga gipsbasen under vattnet och allvarlig erosion vid flödesportarna.
– Lederna vid de två huvudportarna har förskjutits vertikalt och horisontellt, vilket kan leda till dammens kollaps men vi vet inte när. Det kan hända nästa månad, nästa år eller om fem år. Vi vet faktiskt inte när."
Den irakiska regeringen har i mer än två år kämpat för att ingå ett avtal med ett internationellt företag för att genomföra de välbehövliga reparationerna.
Osäkerhet skrämmer bort budgivare och den ekonomiska krisen har tvingat det oljerika landet att söka hjälp från Världsbanken och viktiga allierade som Förenta staterna.
"Vi har bara tomma löften från det internationella samfundet att reparera dammen", sade Yaqoub, som tidigare var ingenjör på platsen i 28 år.
"Jag träffade de amerikanska rådgivarna och tog med dem på en rundtur inne i dammen. De nickade bara på min detaljerade vetenskapliga förklaring av farorna och de ansträngningar som gjorts av oss för att skydda strukturen."
Mosul och andra nordliga städer i flodens väg skulle vara sårbara om dammen misslyckas. För närvarande säger lokalbefolkningen att de inte är medvetna om några nödvarningssystem för att hantera en potentiell katastrof i väntan.
Och om den här dammen kollapsade, skulle det orsaka omfattande förödelse för hela samhällen längs floden Tigris.
Städer som Mosul, Tikrit, Samarra och ända ner till huvudstaden Bagdad är de mest sårbara. Massiva översvämningar kan döda och göra hemlösa hundratusentals, USA: s departement har varnat.
Frågade vad han skulle göra om dammen misslyckades, fick 22-årige herden Amin Jabouri, som vårdar sina hjordar i närheten, ett omedelbart svar.
"Vi har inget annat val än att bege oss mot en högre mark. Även om det fanns ett larmsystem skulle det inte fungera för oss och vi skulle behöva springa för våra liv."
Othman Mahmoud al-Barazinj är en bonde som har levt i skuggan av Iraks största damm ända sedan den kolossala anläggningen grundades på 1980-talet.