Även om en sådan händelse borde ha förutsetts och planerats, sade panelen, fann gapande hål i säkerhetsstandarder och nödförfaranden.
Här följer en översikt över viktiga citat, resultat och rekommendationer från den 88-sidiga sammanfattningen av rapporten från den oberoende undersökningskommissionen för kärnkraftsolyckor.
Jordbävningen och tsunamin den 11 mars 2011 var naturkatastrofer av en omfattning som chockade hela världen. Även om olyckan i Fukushima Daiichi-kärnkraftverket utlöstes av dessa katastrofala händelser kan den inte betraktas som en naturkatastrof. Det var en djupt konstgjord katastrof - som kunde och borde ha förutsetts och förhindrats...
Vår rapport katalogiserar en mängd fel och uppsåtlig försumlighet som lämnade Fukushima anläggningen oförberedd för händelserna den 11 mars. Och den undersöker allvarliga brister i svaret på olyckan av Tepco, tillsynsmyndigheter och regeringen.
För all den omfattande detaljrikedom som betänkandet ger är det som detta betänkande inte till fullo kan förmedla - särskilt inte till en global publik - det tänkesätt som stödde försumligheten bakom denna katastrof. Det som måste medges - mycket smärtsamt - är att detta var en katastrof "Made in Japan".
Dess grundläggande orsaker finns i den japanska kulturens inrotade konventioner: vår reflexiva lydnad, vår motvilja att ifrågasätta auktoritet, vår hängivenhet för att "hålla fast vid programmet", vår gruppism och vår ökaraktär.
(Ordförande Kiyoshi Kurokawa)
Samstämmighet och bristande styrning
Tepco Fukushima Nuclear Power Plant olyckan var resultatet av samverkan mellan regeringen, tillsynsmyndigheterna och [privat anläggningsoperatör] Tepco, och bristen på styrning av nämnda parter. De svek effektivt nationens rätt att vara säker från kärnkraftsolyckor. Därför drar vi slutsatsen att olyckan uppenbarligen var "mangjord"...
Vi tror att grundorsakerna var organisations- och regleringssystemen... snarare än frågor om kompetensen hos någon specifik individ.
[Alla parter] misslyckades med att korrekt utveckla de mest grundläggande säkerhetskraven - t.ex. att bedöma sannolikheten för skador, förbereda sig för att hålla inne indirekta skador från en sådan katastrof, och att utarbeta evakueringsplaner för allmänheten vid allvarlig strålningsutstrålning.
Organisatoriska problem inom Tepco
Om det hade funnits en högre nivå av kunskap, utbildning och inspektion av utrustning i samband med allvarliga olyckor, och om det hade getts specifika instruktioner till arbetstagarna på plats om undantagstillståndet inom den nödvändiga tidsramen, skulle en effektivare olycksreaktion ha varit möjlig... Avsnitten i diagrammen i handboken för allvarliga olyckshändelser saknades.
Katastroffrågor
Regeringen, tillsynsmyndigheterna, Tepco-ledningen och Kantei (premiärministerns kansli) saknade förberedelser och tankegångar för att effektivt kunna hantera en olycka av detta slag. Ingen av dem var därför effektiv när det gällde att förhindra eller begränsa följdskadorna.
I den kritiska perioden strax efter olyckan förklarade Kanti inte omedelbart ett undantagstillstånd. Den regionala insatsgruppen för kärnsäkerhet var avsedd att vara kontakten mellan Kanti och operatören, med ansvar för att hålla Kanti informerad om situationen på plats. I stället kontaktade Kanti Tepcos högkvarter och Fukushima-platsen direkt och störde den planerade befälsordningen.
Evakueringsfrågor
Kommissionen drar slutsatsen att de boendes förvirring om evakueringen berodde på tillsynsmyndigheternas försumlighet och misslyckande under årens lopp med att genomföra lämpliga åtgärder mot en kärnkatastrof samt på att tidigare regeringar och tillsynsmyndigheter inte vidtagit några åtgärder med inriktning på krishantering. Det krishanteringssystem som fanns för Kanti och tillsynsmyndigheterna bör skydda allmänhetens hälsa och säkerhet, men det misslyckades i denna funktion.
Den centrala regeringen... underlät att förmedla olyckans allvar... [Only 20% av invånarna i staden som är värd anläggningen visste om olyckan när evakuering från 3 km zonen beordrades kl 21:23 på kvällen den 11 mars.
Det rådde stor förvirring om evakueringen, orsakad av långvariga order om skydd på plats och frivilliga evakueringsorder. En del invånare evakuerades till områden med höga doser eftersom information om strålningsövervakning inte tillhandahölls.
Fortsatta folkhälso- och välfärdsfrågor
[R]esesidenter i det drabbade området kämpar fortfarande med effekterna av olyckan. De fortsätter att ställas inför allvarliga problem, bland annat hälsoeffekterna av strålningsexponering, förskjutning, upplösning av familjer, störningar i deras liv och livsstil och förorening av stora delar av miljön. ... och
Kommissionen drar slutsatsen att regeringen och tillsynsmyndigheterna inte är helt engagerade i att skydda folkhälsan och säkerheten, att de inte har agerat för att skydda invånarnas hälsa och återställa deras välfärd.
Ungefär 150 000 människor evakuerades som svar på olyckan... Otillräcklig evakueringsplanering ledde till att många invånare fick onödig strålningsexponering. Andra tvingades flytta flera gånger, vilket ledde till ökad stress och hälsorisker - inklusive dödsfall bland allvarligt sjuka patienter.
"Om det ens hade varit ett ord om ett kärnkraftverk när evakueringen beordrades, kunde vi ha reagerat rimligt, tagit våra värdesaker med oss eller låst in huset innan vi hade gått. Vi var tvungna att springa med bara kläderna vi hade på oss. Det är en sådan besvikelse varje gång vi helt kort får återvända hem bara för att få reda på att vi har blivit rånade igen." (Kommentar av en invånare i Okuma, från rapportbilagor)
Regulatorfel
Regulatorerna övervakade eller övervakade inte kärnsäkerheten... De undvek sitt direkta ansvar genom att låta operatörerna tillämpa bestämmelserna på frivillig basis. Deras oberoende från den politiska arenan, de ministerier som främjar kärnkraft och operatörerna var ett hån. De var oförmögna och saknade sakkunskap och engagemang för att garantera kärnkraftens säkerhet.
Fel på operatören
Tepco fullgjorde inte sitt ansvar som ett privat företag, istället lydde och förlitade sig på regeringen byråkratin i Meti, den statliga myndighet som driver kärnkraftspolitiken. Samtidigt manipulerade det den mysiga relationen med tillsynsmyndigheterna för att ta bort tänderna från reglerna.
Brister i lagar och andra författningar
Lagar och förordningar om kärnenergi har bara reviderats som tillfälliga åtgärder, baserat på faktiska olyckor. De har inte granskats på ett seriöst och omfattande sätt i linje med de åtgärder som vidtagits för att hantera olyckor och skydda en internationell standard. Till följd av detta har man inte tagit itu med förutsebara risker.
De befintliga bestämmelserna är i första hand inriktade på att främja en kärnenergipolitik och inte på allmän säkerhet, hälsa och välfärd. Det otvetydiga ansvar som verksamhetsutövarna bör ha för en kärnkraftskatastrof har inte specificerats. Det fanns inte heller någon tydlig vägledning om de närstående parternas ansvar i händelse av en nödsituation.
Inga "kosmetiska lösningar"
Att ersätta människor eller byta namn på institutioner kommer inte att lösa problemen. Om inte dessa grundorsaker är lösta, kommer förebyggande åtgärder mot framtida liknande olyckor aldrig att vara fullständiga...
Den underliggande frågan är den sociala struktur som resulterar i "regleringsfångst" och den organisatoriska, institutionella och rättsliga ram som gör det möjligt för individer att rättfärdiga sina egna handlingar, dölja dem när det är obekvämt, och inte lämna några register för att undvika ansvar.
En japansk parlamentarisk panel har avkunnat ett domslut efter att ha undersökt olyckan vid kärnkraftverket i Fukushima som följde på en jordbävning och tsunami den 11 mars 2011.