Det är den tiden på året igen, när vi gör en bedömning av de senaste tolv månadernas toppar och dalar.
Från en nyhetsreporters perspektiv, har det varit några enastående stunder.
Osäkerhet var ett stort problem i många delar av kontinenten 2013.
I början av året såg en stor operation i Mali ledd av franska styrkor för att återta städer och städer som hade tagits över av militanta islamister och Tuareg rebeller.
I stor utsträckning har operationen, som fortfarande pågår, varit en framgång.
Jag kunde inte låta bli att se ironin när Frankrikes president Francois Hollande välkomnades som hjälte och befriare i Mali samma år som Afrikanska unionen markerade 50 år av sin existens.
En del av säkerhetsproblemen i år kommer att dra ut på tiden till 2014.
Konflikten i Centralafrikanska republiken (CAR), som började med ett uppror för att störta ex-Francois Bozize, håller på att förvärras.
2013 kommer också att bli ihågkommen som året ledarna i Sydsudan gav sitt folk den värsta av semestergåvor.
Politiska tvister har fått en militär dimension. För en nation som bara är två år gammal och som hade lidit årtionden av krig innan självständighet, skulle man ha trott att sydsudaneserna inte skulle se det som ett alternativ att slåss mot varandra.
På andra håll i grannskapet besegrades M23-rebellerna i Demokratiska republiken Kongo av arméns och FN:s styrkors samlade ansträngningar.
Men det är fortfarande långt kvar innan alla miliser som opererar i området är undertryckta.
Årets mest uppmärksammade terrorincident ägde rum i Kenya i september.
Jag var i London när jag vaknade upp till nyheten att det var en attack på ett köpcentrum i Nairobi.
Jag kände Westgate. Jag hade varit där flera gånger under mina besök i Kenya.
De första nyheterna jag såg visade inte hur allvarlig krisen var. På kvällen stod det klart att vi hade att göra med en situation som var mycket mer oroande än jag hade trott.
De följande dagarna var enastående. Jag stod framför köpcentret i flera dagar och såg militärfordonen komma och gå och separera ryktet från fiktionen.
Slutligen flyttade de särskilda enheterna in och fick ett våldsamt slut på krisen.
Men det finns många frågor som har lämnats obesvarade: Hur skulle al-Shabab kunna attackera ett köpcentrum mitt i huvudstaden utan förvarning?
2013 var också året då USA:s president Barack Obama återvände till kontinenten.
Sex år efter hans senaste besök fick jag känslan av att en del av entusiasmen för Obama-fenomenet hade avtagit.
Barack Obama besökte Senegal, Sydafrika och Tanzania i ett försök att omkalibrera sina förbindelser med kontinenten.
President Obama kommer att vara värd för ett toppmöte med afrikanska ledare nästa år. Hur annorlunda kommer detta att bli jämfört med toppmötena mellan Kina, Afrika, Indien, Afrika och Frankrike och Afrika? Vi får vänta och se.
Men 2013 har varit ett bra år också. Den ekonomiska tillväxten har varit stabil i många länder. Afrikas medelklass växer.
Om de nuvarande prognoserna håller, kommer Nigeria snart att gå om Sydafrika som kontinentens största ekonomi.
Rwanda utfärdade en statsobligation som var väl övertecknad.
Zimbabwes presidentval fortskred till stor del utan våld.
Ghana, mitt lag, kvalificerade sig för fotbolls-VM.
Men 2013 kommer för alltid att bli ihågkommen som året då en av de största figurerna i modern historia gick bort. På kvällen den 5 december anslöt sig Nelson Mandela till förfäderna.
Det kommer att vara ett av dessa ögonblick som kommer att stanna hos mig. Var var du när du hörde att Mandela hade dött? Jag kommer ihåg att jag satt fast på ett tåg till Paris och messade fram och tillbaka till cheferna i London.
Att täcka begravningen för mig kommer alltid att vara ett speciellt ögonblick. Jag kommer att se tillbaka på det med en känsla av sorg. Men också med tacksamhet. Jag känner mig lycklig över att ha bevittnat den delen av Mandela-historien.
Om du vill kommentera Komla Dumors kolumn, gör det nedan.
I vår serie brev från afrikanska journalister ser BBC Africas Komla Dumor tillbaka på 2013.