Wales på 1200-talet var en blandning av regionala makter. I mitten av förra århundradet var de flesta låglandsområden, särskilt i södra Wales, under engelsk kontroll, i form av anglo-normanbaroner från Marches och över Glamorganshire till Pembroke.
Gwynedd och nordvästra Wales förblev i stort sett oberoende. Welsh prinsar erkände härskaren Llywelyn den store och hans efterträdare Llywelyn ap Gruffudd som den övergripande prinsen av Wales. Men när seklet tog slut, och Edward I av England kom till makten, förändrades maktbalansen när Llywelyn vägrade att hylla Edward.
År 1276 ledde Edward I en invasion in i Gwynedd och tvingade Llywelyn in i landets allra översta hörn, och satte igång med sitt slottsbyggande program. Ett uppror år 1282 ledde till förnyade strider och såg Llywelyn dö. Året därpå var det över, och det engelska herraväldet över Wales blev befäst. Edwards son, den blivande Edward II, skapades till prins av Wales.
I början av 1200 - talet var walesiska folkets språk.
Det var så människor gjorde affärer, levde familjeliv och tillbad. Vid slutet av århundradet gjordes dagliga affärer i allt högre grad på engelska.
Engelska bosättare uppmuntrades att flytta till Wales genom gratis markbidrag och införandet av engelsk lag.
När nybyggarna flyttade in i de mer fruktbara lågländerna, drevs de walesiska talarna i allt högre grad till den högre marken, även om det fanns en övergång mellan de två.
En av de viktigaste förändringarna under 1200-talets lopp var skillnaden i hur människor betalade för saker och ting.
Enligt Dr Mark Redknap, chef för samlingar och forskning inom historieavdelningen på Museum of Welsh Life, började det gamla systemet för "render" förändras.
"Det är rimligt att säga att från omkring slutet av 13-talet var walesiska mer bekant med att använda pengar än de hade varit ett århundrade tidigare," sade han.
"Du hade en ökande användning av mynt medan det finns mycket en bytesekonomi med pre-Norman period, och betalning in natura."
Han sa att skatter till den engelska kungen betalades kontant. Mynt var dock ännu mer i det skede där den faktiska vikten av mynten, till exempel i silver, var det som gav värdet snarare än ett nominellt belopp som trycktes på myntet.
Förutom tionden som betalades till kyrkan hade Llywelyn försökt ta ut skatt på boskap och i stället för militärtjänst. Men det var Edward jag som pressade fram formaliserad skatteuppbörd.
När han dog 1307 hade skatteintäkterna från Wales tredubblats.
Enligt Gerald av Wales var waleserna ett militaristiskt samhälle, som var mer intresserat av att lära sig att kämpa i stället för att plöja sin mark mer än nödvändigt.
Men detta gällde endast fria män: omkring en tredjedel av befolkningen i början av seklet var bundna till en herre och arbetade för dem på stora egendomar.
De vanliga människorna bar enkla kläder: en tunika och tunn mantel.
Även om en stor del av Wales var landsbygd, där stora skogar var en viktig källa till mat och resurser för många, hade normanderna etablerat sig på platser som Carmarthen och Cardiff och i slutet av seklet fanns det omkring 90 småstäder, även om få hade befolkningar över 1.000.
Det är värt att komma ihåg att befolkningen i Wales var liten jämfört med nu, med hela befolkningen som motsvarar dagens Cardiff.
Källor: BBC Historia; St Fagans National History Museum; Folket i Wales ed Gareth Elwyn Jones och Dai Smith
Som den walesiska regeringen publicerar planer på att återinföra walesiska skatter för första gången sedan 1200-talet, BBC News tittar på hur livet var i Wales förra gången det var direkt walesiska beskattning.