Pastorn och hans familj flydde så småningom från Chibok i september efter upprepade attacker av militanterna. De flyttade till den närliggande staden Mubi tills den också kom under attack nästa månad och nu bor i Minna i nordvästra.
Familjen skrapar nu ett levebröd genom att sälja ved och som Rev Mark berättar för BBC: s Chris Ewokor, de 12 månader sedan bortförandena har känts som "som 10 år".
Sedan bortförandet av Monica och Sarah har vi varit i något slags tillstånd men jag kan inte beskriva det.
Vi kan inte sova. Min hustru [har haft] detta problem med sitt blodtryck, vi har kämpat, ibland när jag kommer och ser henne ensam jag möter henne gråta, ibland kan hon inte äta särskilt när det var i början av tiden precis efter dessa flickor bortförda.
Vi sätter en dag som vi fastar och ber så att Herren ska stärka våra döttrar och alla bortförda Chibok flickor, om de fortfarande lever.
Min biologiska dotter Monica var 20 år då hon blev bortförd, och Sarah Samuel [min adopterade dotter] var 18 år.
Den dagen, den 14 april, var en mycket farlig dag. Jag minns att jag hörde skott. Alla byggnader i Chibok skakade.
Vi har små berg där och de ekade ljudet.
När vi gick till bushen, bad jag dem [min hustru och mina små barn] att fortsätta att gå, men jag såg vad som pågick och såg hur de tände eld på vissa byggnader ända till morgonen.
Jag lyckades komma tillbaka till mitt hus och tog min maskin [motorcykel]. Jag gick i skolan, inga elever var där.
Jag frågade om dem och fick veta att de har tagit våra döttrar, och de visade mig riktningen de gick.
Vi såg att flickorna hade tappat sina halsdukar och tappade skor på vägen.
Så jag använde det som en guide för att följa vart de tog vägen. Någon berättade för mig att min dotter hoppade ut ur fordonet och hon var skadad och hon kunde inte gå. Det uppmuntrade mig att fortsätta att jaga efter dem.
Jag gick till en by som kidnapparna hade satt eld på och passerade genom den. Jag åkte till nästa by och fick veta att kidnapparna hade någon och att det borde gå tillbaka.
Jag gick bara in i busken för att fortsätta leta, och jag träffade två flickor - Sarah Lawan och en dotter till min väktare. Jag tog med dem till huset. De hade hoppat ut ur den stora lastbilen som bar dem - om du hade sett dammet på dem, skulle du ha beklagat dem.
Så det var flickorna som gav mig informationen att de blev kidnappade.
När jag var i Chibok, fanns det några medlemmar av Boko Haram som blandade med oss, så vi fick lite information även om det inte var första hand och vi visste inte om det var sant eller inte.
Jag berättades att min dotter stenades till döden snart efter att ha blivit kidnappad och jag berättade att min dotter hade blivit tillfrågad henne att ta emot profeten Muhammed som hennes frälsare.
Hon vägrade [och] jag fick veta att de grävde ett hål och begravde henne och lämnade hennes huvud utanför och stenade henne till döds.
Men [ett sändebud från regeringen som har förhandlat med Boko Haram] för bara några tre veckor sedan kallade han mig och berättade för mig att mina döttrars namn är bland namnen på de flickor de förväntar sig [att bli befriade] som visar att hon fortfarande lever, enligt vad han berättade för mig. Jag har hopp.
Även om min dotter har stenats till döds, är jag den lyckligaste mannen som har uppfostrat min dotter med den tron.
Jag tror alltid att om det hade varit president Goodluck [Jonathan], försvarsministern eller chefsförsvarsministern eller guvernören i Borno staten eller senatorerna, som hade förlorat en dotter, hur skulle de känna det?
Vid tiden för dessa flickor kidnappades, hade den federala regeringen noga uppmärksammat att de skulle ha räddat dessa flickor.
Jag skyller inte på den federala regeringen, men det är deras ansvar att få tillbaka flickorna.
När jag kommer ihåg framtiden för mina [andra] barn det gör mig att gråta, jag vet inte hur vi kommer att hamna. Sedan kidnappningen har inga av mina barn gått i skolan.
Monica, hon är väldigt snygg i allt och hon ber alltid.
Och en sak som får mig att minnas henne hela tiden, [hon sade] "Pappa jag ber för dig att du kommer att kunna sponsra mig, Jag vill vara en läkare jag vill hjälpa nationen."
Det är alla dessa saker som jag minns - och hennes beslutsamhet.
Dottern och adoptivdottern till pastor Enok Mark var bland de mer än 200 flickor som kidnappades tidigt på morgonen från sin internatskola av Boko Haram militanter i nordöstra Nigeria för ett år sedan.