Hans mormor erbjöd honom en tallrik druvor, men hon minns inte om Faizan hade det. En bondes son satte sedan på sig sin feran, den ylleliknande manteln Kashmiris, och gick lugnt och stilla till söndagslektionerna.
Några timmar senare låg Faizan död nära en solbakad skollekpark, omgiven av bar valnöt och pilträd. Paramilitära soldater, enligt ögonvittnen, hade skjutit honom i bakhuvudet.
Han bar på ett paket kex och återvände hem på en ljus, knasig morgon när han stötte på en skara lokalbefolkningar som protesterade mot indianstyret nära skolan, där val genomfördes för ett parlamentsval.
Ögonvittnen säger att fyra skott ringde ut ur envåningen, squat school byggnad som, enligt vissa rapporter, var pelted med stenar kastade av demonstranter från en kulle ovanför och från vägen framför.
Faizan stannade möjligen för att ta reda på vad uppståndelsen handlade om, och blev träffad av en kula. Två grannar sprang fram till hans hem för att leverera nyheterna. Hans mor hade sprungit ner till lekplatsen, kramat om hennes blödande son och låtit andra ta honom till sjukhus.
"Jag visste att han var borta", sa Zarifa.
En hjärtskärande video inspelad av en bybo på sin mobiltelefon några minuter efter mordet visar en gråtande man som krälar den döda pojken, blod strömmande nerför hans trasiga ansikte, i ett packat fordon tar honom till närmaste sjukhus. Där förklarade läkarna honom död.
Faizans sista resa spelas in på en annan mobiltelefonvideo: hans lilla ram, dragen i vitt, vilande något på en sjukhussäng, bärs genom ett hav av gråtande, upprörda sörjande personer som prisar sin senaste "martyr". Sent på eftermiddagen sänktes hans kropp ner i graven nära hans by, Dalwan.
Faizan var bland de åtta människor som dödades på söndagen när paramilitära soldater avfyrade kulor och hagelgevär mot dem som protesterade mot indianstyret vid vallokaler nära Srinagar, sommarhuvudstaden. Valmyndigheterna säger att omkring 170 personer, däribland 100 säkerhetspersonal, skadades i omkring 200 fall av stenbål och våldsamma protester på dagen.
Valdeltagandet i söndagsvalet var ett avskyvärt 7,1 procent - det lägsta på årtionden - och kom som ett enormt bakslag för regionens huvudpartier.
Soldaterna hade förts in från andra stater för att säkra vallokaler och kan ha varit oförberedda på att hantera "protester och provokationer" i ett komplext konfliktområde som Kashmir, berättade en högre tjänsteman för mig.
Enligt en rapport hade polisen anmält klagomål mot de paramilitära styrkorna för att ha skjutit in folkmassorna.
Separatistiska grupper hade avvisat valet och uppmanat väljarna att bojkotta söndagens opinionsundersökning, som ägde rum efter att en politiker avgick över vad han beskrev som den indiska regeringens anti-folkdagordning.
Desillusionerade väljare - även på relativt fredliga platser som Dalwan där folk visade sig entusiastiskt rösta i tidigare val - höll sig i allmänhet borta.
Varför Faizan dödades en dag när de lokala väljarna förkastade omröstningen är oklart.
Av allt att döma var han inte att kasta stenar eller slunga misshandel på soldaterna. Enligt en rapport sköt polisen tårgasskal för att hålla demonstranterna borta från den tomma vallokalen, men soldaterna öppnade eld.
Vad det än är så blev Faizan ännu en hemsk statistik i Kashmirs ändlösa tragedi.
En bild tagen av hans vän på sin mobiltelefon under deras vinterlov visar den blyga pojken - "han brukade ofta toppa sin klass, och han var mycket kunnig om världen," vännen sade - klädd i en yllemössa och kragejacka, kikar oeasily in i kameran.
"Han var tyst och studios, han gjorde bra ifrån sig i skolan. Han spelade cricket, och räknade [tidigare indisk kapten] MS Dhoni som sin favorit cricketer. Han ville bli läkare, berättade en kusin, när jag besökte familjen.
Sorg är priset man betalar för kärlek. Zarifas klagan över sin döde son fyllde den stilla luften inne i ett tält utanför deras hem, där lokala kvinnor hade samlats för att sörja.
"Min son, min son, var hittar jag dig nu?" Hon grät om och om igen.
Sedan klev hon ut ur tältet, gick in i sitt hem och förenade sig med sin man i ett förtvivlat, kallt rum. Han satt där, stoisk och bedövad, omgiven av sörjande, och stirrade vakant på pastellens rosa väggar. Rummet hade en röd matta och röda fönstergardiner.
"En martyrs blod går aldrig förlorat", sa Fayaz Ahmad Dar. "En dag kommer oskyldigas blod att hjälpa oss att vinna vår frihet [från indianstyret]."
En kort tystnad följde. Zarifa bröt den och beklagade förlusten av sin son.
"Jag tittar på dina böcker, jag tittar på dina skolväskor. Hur ska jag röra dina böcker igen, min son? Alla pratade om din intelligens, hur du skulle svara på varje fråga med så mycket vett."
Utanför gymnasiet - Enter to learning, Leave to serve, dess motto, är ingraverad på väggarna - en grupp unga män samlades senare på dagen. Deras ögon såg i vrede. De talade om frustration, alienation, desperation, förödmjukelse och hopplöshet.
De sa att de hade förlorat sin livsfruktan. De insisterade på att de hjälpte rebeller eftersom "de är våra bröder och inte dödar civila" och "kämpar för frihet".
Mer än hälften av dem räckte upp sina händer när de tillfrågades om de hade huggna stenar vid indiska styrkor.
"Vi är inte säkra i våra egna hem, vi är inte säkra på gatorna. De dödar små pojkar nu. Livet är osäkert, säger Feroze Ali, en skoltjänsteman.
Bara sedan februari har omkring två dussin civila dödats under eldstrider mellan beväpnade rebeller och säkerhetsstyrkor. Säkerhetsstyrkorna har anklagat civila för att hjälpa rebeller att fly.
Armén säger att den har försökt nå ut och engagera sig med civila genom sina 29 skolor, ungdomsklubbar och cricketturneringar.
Nyligen ansökte omkring 19.000 unga Kashmiri-män om några hundra lediga platser i armén.
"Proklamation och panik kan leda till olyckor. Säkerhetsstyrkor skjuter ofta när de ställs inför livshotande situationer. Men att skydda civila förblir vår främsta prioritet i denna situation. När en civilperson dör sårar det oss, sa en officer till mig.
Regionen har upplevt ökad spänning och ökad oro sedan juli när inflytelserika militanta Burhan Wani dödades av indiska styrkor. Mer än 100 civila förlorade sina liv i sammandrabbningar med demonstranter under en fyra månader lång nedstängning, inklusive en 55-dagarskurvor, i den restiva Muslim-majoritet dalen.
Kashmir tycks uppenbarligen stå på randen till ett öppet offentligt uppror mot det indiska styret.
Många säger den federala regeringens nära nog fullständiga brist på engagemang och dialog med lokala intressenter och Pakistan, en fullständig misstro mot den lokala regeringen och en brist på utveckling och jobb har lämnat de flesta människor jittery och alienated.
Militansen fortsätter att ligga på låg Ebb - det finns uppskattningsvis 250 militanter i staten nu av vilka 150 är lokala - jämfört med flera tusen under toppen av uppror på 1990-talet.
Men unga Kashmiris - mer än 60% av männen i dalen är under 30, och mer än 40% av männen i Kashmir är arbetslösa - är rastlösa och arga. De lokala politiska partierna riskerar att "bli irrelevanta", som en ledare för ett oppositionsparti berättade för mig.
"Detta är den värsta situation som jag har sett. Tidigare var det en rörelse som leddes av militanterna. Nu leds den av folket, säger Feroze Ali, 35 år, lärare.
"Indien måste vara orolig, väldigt orolig för det här."
Dagen 12-åriga Faizan Fayaz Dar dog, vaknade han upp på morgonen i sin kulle hem i Budgam i indiska-administrerade Kashmir, tog en kopp saltat te, reciterade Koranen och krukmakare runt i köket där hans mor tillagade frukost för familjen.