Den 17 december 2014 tillkännagav president Barack Obama och president Raul Castro det historiska beslutet att lägga årtionden av fientlighet mot det kalla kriget bakom sig och återupprätta sedan länge frysta diplomatiska band.
Flytten överraskade de flesta.
Men en av de få som visste att det skulle komma var USA:s charge d'Affaires i Havanna, ambassadör Jeffrey DeLaurentis.
– Det var bara en extraordinär dag, som ni kanske kan föreställa er, säger ambassadör DeLaurentis.
"Jag tillbringade mycket tidigt på morgonen med att se utanför Alan Gross", säger han med hänvisning till ett fångbyte som såg en USAID-underleverantör i ett kubanskt fängelse på spionage avgifter utbytte för tre kubanska agenter i fängelse i USA.
Han samlade sedan sin personal vid den amerikanska intressesektionen för att berätta för dem om dÃ©tente.
"Alla utbröt åska applåder och i det ögonblicket visste jag att vi var på en helt ny resa. Man kunde bara känna hur havet förändras."
Det fanns inte mycket tid att uppehålla sig vid nyheterna eller fira.
I januari var ett diplomatiskt uppdrag på hög nivå från Washington i Havanna för den första av flera samtalsrundor mot normaliserade band.
Det fanns några besvärliga frågor på bordet, liksom några inledande praktiska svårigheter.
"Vi hade inte haft denna typ av förhandlingar på över 50 år så vi var uppenbarligen tvungna att utveckla en viss nivå av förtroende och tillit", erinrar ambassadören.
Kuba tog upp sina nyckelfrågor, däribland framtiden för Guantanamo-flottans bas, USA:s ekonomiska embargo på ön och införandet av Kuba på en amerikansk förteckning över statssponsorer för terrorism.
Utrikesdepartementet avlägsnade snart Kuba från denna förteckning och i juli var båda sidor beredda att återupprätta fullständiga diplomatiska förbindelser.
Trodde Washingtons toppdiplomat till Kuba någonsin att det inte skulle hända?
"Nej, det gör jag inte. Jag menar inte att antyda att de problem vi var tvungna att arbeta igenom var enkla eftersom de inte var det," sa han till BBC.
"Men ärligt talat tvivlade jag aldrig på att vi skulle komma till den punkt vi gjorde i juli."
Mindre än en månad senare blev John Kerry den förste utrikesministern som besökte Kuba sedan 1945 och öppnade ambassaden igen.
Ambassadör DeLaurentis betraktar närvaron av de tre marinsoldater som hade sänkt flaggan 1961 som en särskild höjdpunkt.
Han påminner också om blandningen av amerikaner, kubaner och kubaner i publiken när han stod på podiet.
"Vid den tidpunkten insåg jag att det vi egentligen pratade om här var försoning - det är ganska dramatiskt i min verksamhet", tillägger han med ett rysligt leende.
Sedan upptiningen tillkännagavs har invandringen till USA ökat, ofta via Ecuador, och därifrån till USA:s gräns mot Mexiko.
Många kubaner som hoppas kunna fly till USA är rädda för att särskilda invandringsprivilegier de får som kubaner - under "våta fot, torra fot"-politiken och den kubanska anpassningslagen - snart kommer att försvinna nu när de två nationerna blir vänner.
Jag sade till ambassadören att många blivande invandrare nu ser detta som en kamp mot tiden.
"Vi har inga planer på att ändra vår migrationspolitik och det är det budskap som det kubanska folket behöver höra och ta till sig", sa han till mig.
Det kanske är Washingtons budskap, men många kubaner hör det helt enkelt inte.
Omkring 4 500 kubanska migranter är strandsatta i Costa Rica mitt i ett dödläge med Nicaragua över sin väg norrut.
Under tiden har Ecuador återinfört en regel som kräver att alla kubaner ska få visum för att besöka, och läkare har fått höra att de behöver ett särskilt tillstånd för att lämna ön.
Ett uppenbart ingripande mot den yttre migrationen i kölvattnet av upptiningen har börjat.
Det råder inget tvivel om att detta år har varit betydelsefullt på diplomatisk nivå.
Men det viktigaste hindret för "normala" bilaterala förbindelser, upphävandet av det amerikanska ekonomiska embargot mot Kuba, har fortfarande inte inträffat.
Den amerikanska kongressen är det enda organ som kan fatta det beslutet.
President Obama har uppmanat dem att göra det, men vissa kongressledamöter vill att Kuba ska vidta åtgärder mot de mänskliga rättigheterna först.
Som ett resultat, det finns inga fler produkter på stormarknad hyllorna i Kuba än det fanns innan december förra året tillkännagivande och de flesta människor säger att deras månadsinkomster inte har förbättrats heller.
2011: 2,1 % (Latinamerikas genomsnitt: 4,7 %)
2012: 2,1 % (2,9 %)
2013: 2,1 % (2,7 %)
2014: 2,1 % (0,9%)
Prognos för 2015: 2,1 % (0,4 %)
Prognos för 2016: 2,1 % (2,0 %)
Källa: Världsbanken
Det är inte att undra på att många vanliga kubaner säger att de nya diplomatiska förbindelserna hittills inte har gjort någon större skillnad för deras liv.
"Det jag har hört är mycket hopp. Kanske var en del av det initialt orealistiskt när det gäller tempot, säger ambassadören.
"Men jag tror att människor överlag är hoppfulla. Även efter alla dessa år finns det fortfarande en reservoar av goodwill gentemot USA."
Han frågade om han trodde att embargots dagar var räknade, men han intog en typiskt diplomatisk ståndpunkt: "Det är mycket svårt att säga."
Inom ett år kommer det att finnas en annan president i Vita huset.
De republikanska presidentkandidaterna Marco Rubio och Donald Trump har bland annat motsatt sig ett försök att återupprätta diplomatiska band.
USA bröt upp diplomatiska förbindelser med Kuba 1961 efter Fidel Castro och hans bror Raul ledde en revolution störta USA-stödd president Fulgencio Batista. Castros upprättade en revolutionär socialistisk stat med nära band till Sovjetunionen.
Följande år införde USA ett handelsembargo som omfattade nästan all export till Kuba. Detta utvidgades av president Kennedy till ett fullständigt ekonomiskt embargo som innefattade stränga reserestriktioner.
Man uppskattar att embargot har kostat den kubanska ekonomin mer än 1,1 ton dollar och den amerikanska ekonomin 1,2 miljarder dollar per år.
I september meddelade USA lättade restriktioner för affärer och resor med Kuba, den senaste flytten av president Barack Obama för att förbättra förbindelserna med landet.
Amerikanska företag kommer nu att tillåtas öppna platser på Kuba.
Men ambassadören skulle inte dras på loppet för presidentposten.
"Det är min förhoppning att när den som väljs till president går in i Vita huset, kommer han eller hon att bestämma sig för att detta var rätt kurs eftersom det är i USA:s bästa intresse", säger han.
Kanske det, men andra fruktar att det hårda arbete som lagts ned för att återuppbygga det ömsesidiga förtroendet lätt skulle kunna göras ogjort.
Ett besök av president Obama till Kuba innan han lämnar kontoret skulle säkert bidra till att befästa den nya relationen.
Återigen var Charge d'Affaires i Havanna ovilliga att kommentera för långt: "Varje president som har tagit detta historiska steg för att dramatiskt förändra en bilateral relation jag tror skulle överväga (ett besök)."
I så fall kan 2016 vara ännu större på Kuba än förra året.
Det senaste året har kanske varit det viktigaste på Kuba sedan Berlinmurens fall.