Och en av dessa grupperingar är den evangeliska flygeln - en djupt konservativ grupp som kommer att spela en så viktig roll i Iowa, den första staten att rösta i februari nästa år - och därför oproportionerligt viktig. Så du kommer att säga saker som denna kristna gemenskap i Mellanvästern vill höra. Du ska göra saker som inte är för subtila. Du kanske t.o.m. petar lite på dem.
Donald Trump gick på scen i helgen och höll fast bibeln hans mamma hade gett honom. Det var en ny rekvisita för honom att använda. Det är politik. Du gör vad du måste göra. Men det finns också linjer du bara inte korsar. Och under de senaste två dagarna, två av republikanerna hoppfull, verkar det, har gjort just det - en snubblade över linjen, den andra hoppat över den så ohyggligt att det orsakar efterklangar.
Den lilla resan över linjen kom från den tidigare nämnda Mr Trump som misslyckades med att korrigera en frågeställare som hävdade att Obama inte var amerikan, var inte en kristen - men var en muslim.  Mr Trump, under eld, svarade att det inte var upp till honom - han hade inget moraliskt ansvar att stå upp för presidenten. Okej, men du kan rätta till en ren lögn. Inte?
Det fullskaliga språnget över linjen som skulle ha gjort en olympisk lång hoppare stolt kom från den milda, hittills Mr Nice av denna ras, Dr Ben Carson. Han tillfrågades på Meet the Press om hans tro skulle spela någon roll. Om du inte har hört det kommer jag att skriva ut hela utbytet här med Chuck Todd intervjuaren, bara så att du kan se att kommentarerna inte tas ur sitt sammanhang.
Borde en presidents tro betyda något? Bör det vara viktigt för väljarna?
Jag antar att det beror på vad den tron är. Om det är oförenligt med USA:s värderingar och principer. Och naturligtvis, om det passar inom Amerika och överensstämmer med konstitutionen, inga problem.
TODD: Så tror du att islam är förenligt med konstitutionen?
Nej, det gör jag inte. Jag skulle inte förespråka att vi satte en muslim som ledare för denna nation. Det håller jag absolut inte med om.
Och bara så att vi kan ta itu med den sakliga punkt som Dr Carson tar upp, låt oss bara hålla oss kvar en stund till om vad som är och vad som inte är konstitutionellt. Artikel 6 är ungefär lika explicit som du någonsin kommer att hitta: inget religiöst test kommer någonsin att krävas som en kvalifikation till något kontor eller offentligt förtroende under USA.
Jag vet inte om Dr Carsons ord kommer att stärka hans position bland basen efter en något bristfällig föreställning i den republikanska debatten förra veckan på Ronald Reagan Library - men hur är det med känslorna hos de tre miljoner muslimer som bor i Amerika? Hur kommer det att kännas att ha en seriös politisk person, någon som strävar efter att leda denna nation, i huvudsak säger att vara muslim är oamerikansk?
Dessa människor som dag ut och dag in tjänar sina samhällen, stöder sina familjer, berikar sina medborgares liv och gör Amerika till den framgångsrika smältdegel som det är. Barn som reciterar trohetseden på morgonen i sina skolor och går till sin moské eller kyrka eller synagoga på kvällen på helgen? Är inte det vad Amerika handlar om?  Vilken del av "en nation under Gud, odelbar, med frihet och rättvisa för alla" får inte dr Carson?
Hur annorlunda är inte dr Carsons kommentarer från tidigare generationer av bigotter, rasister och apologer som skulle säga att det aldrig kan finnas en afroamerikan som president, katolik, eller någon annan minoritet som du kan peka ut.
Det är värt att se tillbaka på det stora arbete som det republikanska ledarskapet gjorde efter partiets nederlag i 2012 års allmänna val, och orsakerna till att folk hade undvikit det. En av slutsatserna i detta stora forskningsprojekt, som kallas Tillväxt- och Möjlighetsprojektet, var följande:
"Den allmänna uppfattningen om partiet är rekordlåg. Unga väljare kastar allt mer blicken på vad partiet representerar, och många minoriteter tror felaktigt att republikaner inte gillar dem eller vill ha dem i landet. När någon kastar sina ögon på oss, är det inte troligt att de öppnar sina öron för oss."
Jag var i Kalifornien för den andra republikanska debatten förra veckan, och för att vara ärlig trodde jag att Dr Ben Carson seglade i lite av en tom farkost. Jag kunde inte minnas något anmärkningsvärt som han hade sagt. Nu ser vi att det finns nåt i kärlet, förutom honom. Och det är inte särskilt trevligt. Det kommer att bli intressant att se hur mycket press det kommer att finnas för honom att gå plankan, eller kartlägga en mycket annorlunda kurs.
Jag är ingen riktig nolla. Jag vet att tävlingen för den republikanska nomineringen innebär att samla stöd från din bas, de olika klaner som kommer att avgöra vilken av de hoppfulla blir kandidaten.