Det goda är kisel-28, och fysiker i USA har räknat ut hur man producerar det med 40 gånger större renhet än någonsin tidigare.
Ännu bättre, de kan göra det i labbet i stället för att förlita sig på prover som gjordes för tio år sedan i en stor, återanvänd plutoniumfabrik i S:t Petersburg.
Detta lovar att lösa ett allvarligt försörjningsproblem inom kvantdatorforskning.
Flera av de mest lovande systemen för att bygga en kvantdator är baserade i kisel. En som har fått mycket uppmärksamhet lagrar "qubits" i atomer av ett annat element, som fosfor, inbäddat i ett litet lager av ultra-ren kisel-28.
Qubits är kvantutbytet för bitar - de enor och nollor som representerar information inuti en konventionell dator. De lovar att införa en ny era av datorer eftersom de samtidigt kan koda en en och en nolla, vilket möjliggör otroligt snabba och komplexa beräkningar.
Svårigheten för kiselbaserade konstruktioner är att normal kisel innehåller en hel del atomer som inte är kisel-28. Nästan 8% av en kommersiell kiselwafer består av andra isotoper som kisel-29, vilket skulle orsaka störningar i ett kvantchips.
"Det leder till dekoherens, vilket är ungefär som ADD i datorer", förklarade Dr Joshua Pomeroy, en av fysikerna bakom det nya arbetet, från National Institute of Standards and Technology i Maryland.
Forskare inom detta område, liksom Dr Pomeroy, har förlitat sig på off-cuts av berikad kisel-28 som alla började i Ryssland.
Anläggningen i S:t Petersburg är en anrikningsanläggning för plutonium, som inrymmer gascentrifuger i industriell skala och som beställdes 2004 av tyska forskare, för att producera ett prov av kisel-28 med 99,99% renhet.
Detta prov användes för att kristallisera 5kg av sakerna, till en kostnad av cirka en miljon euro, för en internationell ansträngning att beräkna Avogadros antal från 1kg, perfekta sfärer av kisel-28.
Avfallsmaterial från detta projekt har sedan dess nästan varit den enda globala källan till denna högkvalitativa kisel.
Dr Pomeroy förklarade att kvantgemenskapen "inte kan befalla resurserna" för att beställa den typen av produktion. "Det är tur att Avogadro-projektet existerade", berättade han för BBC.
"Så det finns en sorts nervositet - när de avslutar äntligen, och de inte köper något mer av det, vad ska vi göra?"
Men Dr Pomeroy och hans kollegor har nu visat att små mängder kisel-28, berikat till en aldrig tidigare skådad 99.9998%, kan produceras med hjälp av utrustning som redan finns i många labb.
De hanterade bedriften med kit som normalt används för masspektrometri - en teknik för att identifiera ett ämne baserat på vikten av de olika atomer det innehåller. Genom att pumpa kiseljoner genom ett stort magnetfält kan de olika isotoperna (atomer av kisel med olika vikter) separeras från varandra, eftersom tyngre atomer avleds mindre av magneten än lättare atomer.
Dr Pomeroy sa att detta var en oväntat enkel lösning. – Vi hade det som ofta händer inom vetenskapen, nämligen att vi hade en apparat vars syfte hade nått sitt slut. Och vi hade ett problem som behövde lösas, och vi gifte oss med dem."
De tunna filmerna av kisel-28 som hans team kan producera är mycket, mycket rena - men också mycket små.
"Det är mycket svårare att producera stora mängder", medger dr Pomeroy, "men särskilt i forskningsfasen är dessa mängder i stort sett onödiga."
Trots vissa kontroversiella kommersiella initiativ förblir kvantdatorer i första hand ett forskningsområde. Och enligt Dr Pomeroy, är den nya metoden mer än kapabel att leverera tillräckligt av ren kisel för forskare att testa sina konstruktioner.
Det är viktigt att forskare runt om i världen skulle kunna göra det i sina egna labb.
"Vi inser att vi inte behöver producera en hel wafers värde av kisel-28 som är berikat", sade han. "Vi behöver bara göra tillräckligt för att isolera datorn från resten av våfflan."
Gruppens forskning publicerades i Journal of Physics D.
Följ Jonathan på Twitter
I en kvantdator räcker det inte med ren kisel - bara en viss typ av kiselatom duger.