Om du har ätit en handfull kryddiga kycklingvingar i Angola nyligen eller kanske polerat av en citronig "yassa poulet" i Senegal, finns det en god chans att din kyckling reste en bit innan den hittar sin väg till din tallrik.
Det beror på var du bor i Afrika, men kycklingar flyttar alltmer - i frysar - från Brasilien, Tyskland eller andra EU-länder till kontinenten.
Importen av kyckling till Afrika söder om Sahara tredubblades mellan 2004 och 2014, enligt uppgifter från det amerikanska jordbruksdepartementet.
Här är en titt på orsakerna bakom den enorma ökningen och vad som kan göras för att hjälpa göda upp kontinentens fjäderfäindustri - i fyra punkter:
1) Varför kycklingar inte kor?
Afrika har en växande befolkning, som beräknas fördubblas till 2,5 miljarder fram till 2050, och med detta har det kommit en ökad efterfrågan på konsumtion av kött, särskilt av en sort.
"Chicken är det första valet av kött för de flesta afrikaner", säger Kevin Lovell, verkställande direktör för Sydafrika Fjäderfäförbundet.
Den högre kostnaden för nötkött och några av de religiösa restriktionerna kring fläskkött i delar av Afrika bidrar till att förklara preferensen för kyckling, säger han.
Allteftersom fler människor flyttar till staden, börjar deras kostvanor förändras och de är mer benägna att välja kött från en lokal snabbmat gemensam, eller en av de globala kedjor som har ökat över hela kontinenten under de senaste åren.
Den snabba livsmedelskedjan Kentucky Fried Chicken har nu mer än 700 butiker i Afrika, verksamma i 13 länder.
– Köttproduktionen har inte kommit ifatt efterfrågan... som drivs både av befolkningsökningen men också av urbaniseringsfenomenet, förklarar Kalastous Juma, professor i internationell utveckling vid Harvarduniversitetet.
Och tillväxten är verkligen fenomenal. År 2030 förväntas 50 % av afrikanerna, som uppgår till mer än en halv miljard, bo i städer, en ökning från 36 % år 2010, enligt Världsbankens beräkningar.
2) Hungriga fåglar
Många afrikaner kommer att känna till "road löpare" kyckling, som ofta kan hittas på bakgården roaming fritt.
Dessa fåglar tenderar att mata sig själva och är kända för att vara tuffa men välsmakande.
Som ett sätt att försörja familjen eller göra en liten inkomst tenderar dessa låginsatta fåglar att göra jobbet.
Men när det gäller intensivt jordbruk är en stadig tillgång på kycklingfoder som består av majs och soja av avgörande betydelse.
Men svaga jordbrukssystem i Afrika innebär att foder ofta måste importeras till en hög kostnad, vilket hindrar jordbrukarnas ansträngningar att öka sin spannmålsproduktion.
Napoleon Oduro, är en ghanansk fjäderfä- och äggodlare med en 500-fågelfarm, några timmar utanför huvudstaden Accra.
Han säger mig att den importerade foder han förlitar sig på kostar honom $ 25 (Â £ 20) för en påse på 50 kg (110 lb).
Och när varje fågel äter omkring 2,5 kg foder per månad, säger han att kostnaderna snabbt kan bli oöverkomliga.
3) Uppfödning av en "superkyckling"
Det är inte bara den höga kostnaden för foder, utan det faktum att de flesta afrikanska kycklingar behöver mer av det än sina medfåglar på utvecklade marknader.
Afrikanska jordbrukare har inte samma tillgång till slaktkycklingar, fåglar som föds upp och föds upp för köttkonsumtion.
– Många myndigheter som arbetar i Afrika försöker komma på vad de kallar lokalt anpassade raser, men det är alltid ett halvt svar eftersom dessa fåglar aldrig kommer att omvandla djurfoder till mat lika effektivt som de moderna förbättrade västerländska raserna, säger Mr Lovell.
Professor Juma nedvärderar detta till brist på forskningsanläggningar, vilket gör det svårare att stödja avelsprogram på kontinenten.
Han nämner Kenya, där omkring 80 procent av fjäderfäproduktionen bygger på mindre produktiva traditionella raser, som ett utmärkt exempel på problemet.
Men det finns några goda nyheter på den här fronten.
Projektet African Chicken Genetic Gains är på uppdrag att föra "mer produktiva kycklingar till afrikanska småbrukare".
Under ledning av International Livestock Research Institute (ILRI), och med stöd av de djupa fickorna från Bill och Melinda Gates Foundation, syftar det till att förbättra den genetiska sammansättningen av afrikanska kycklingar.
Initiativet, som ursprungligen rullas ut i Etiopien, Nigeria och Tanzania är en del av vad Microsoft grundaren har kallat sin "stora satsning" på kycklingar, som också innehåller ett löfte om att donera 100.000 fåglar till familjer och samhällen i världens fattigaste nationer.
Topptips från afrikanska kycklingodlare:
"Jag började för sju år sedan med 400 broilers och 300 lager men insåg att det var dyrare att underhålla broilers.  Uppfödning foder är också tufft, mina kycklingar kan konsumera 300kg mat per dag! Men från mitt företag skickade jag mina tre barn till skolan och köpte en bil.
Tips: " Om du vill börja smått, börja med broilers, de är billigare och om sex veckor kommer du att sälja. Och om du odlar slaktkycklingar och lager se till att de hålls separat."
"Att hitta en marknad är en utmaning, det finns stora internationella företag som översvämmar marknaden med billiga kycklingar och kväva lokala jordbrukare från att växa. Kostnaden för foder är hög och ibland tjuvar bryta sig in i mina pennor."
Tips:"Du kan sälja dina kycklingar i fyra veckor, men det är bättre att vänta i sex veckor, köttet är bättre, kycklingarna tyngre."
"Mina lokala kycklingar attackeras regelbundet av örnar och sjukdomar. Det är inte lätt att få behandling. Dålig nederbörd gör det svårt att odla föda. Den finns till salu men är dyr. Men från mitt företag har jag skickat mina två pojkar till college och två flickor till gymnasiet."
Tips: "För att skydda dina brudar från örnar färgar jag dem himmelsblå för att dölja dem."
" 2011 började jag med 50 000 kycklingar, min gård har nu vuxit till ett företag som har minst 400 anställda. Vi står inför många utmaningar – bankerna är inte intresserade av utlåning och med kreditåtstramningen har kostnaderna för råvaror för vårt foder nästan fördubblats."
Tips: "Var redo att spendera mer på kycklingar från ansedda kläckerier även om din grannes gård säljer billiga kycklingar."
4) Import dilemma
Ett av de största hindren för jordbrukare i Afrika är strömmen av import från Brasilien, Europa och USA.
De som arbetar inom den afrikanska fjäderfäsektorn satte ned detta till en preferens för vitt kött i västländerna.
– I Europa vill framför allt de flesta människor äta bröstkött och de kommer att betala mycket mer för bröstkött i en stormarknad än de skulle betala för mörkt kött [vingar, lår och ben] och denna skillnad gör att företaget kan göra en vinst och sälja det mörka köttet för mindre än det kostar att producera det, säger John Lovell.
"När det kommer till Sydafrika, Ghana, Angola eller någon annanstans i Afrika, orsakar det ett problem eftersom de lokala bönderna inte kan konkurrera."
I ett försök att stärka den lokala produktionen har olika regeringar i Afrika, däribland de i Botswana, Nigeria, Namibia och Swaziland, försökt ta itu med frågan genom att införa importrestriktioner.
Botswana, som har mer än tre decennier av kraftiga importrestriktioner för fjäderfän bakom sig, producerar nu tillräckligt med kycklingar för att föda sitt eget folk.
Men den har också den dyraste frusna kycklingen i regionen, enligt färsk forskning, med kritiker som uppmanar regeringen att öppna upp marknaden för konkurrens för att sänka priserna.
Oduro har samma problem med priserna: "Kunderna kommer att säga att det vi producerar här i Ghana är dyrt jämfört med den importerade kycklingen."
Men den ghananska jordbrukaren kritiserar regeringen för bristen på intervention och säger att den har misslyckats med att investera och stödja sin sektor under många år.
"Vi är inte emot import, vi ropar på en politik som kommer att göra Ghanas jordbrukare konkurrenskraftiga."
De bästa odlingstipsen producerade av Joab Frank Chakhaza
Med en växande aptit på kyckling i Afrika undersöker BBC Africas Kim Chakanetsa varför kontinenten inte producerar tillräckligt med fåglar för att föda sig själv.