Det finns en 19 km (12 miles), två-lane dubbel transport motorväg som förbinder Ghanas huvudstad Accra till hamnstaden Tema.
Den här vägen råkar också vara den jag måste ta för att få ut mig ur Accra på vägen till min by.
När motorvägen öppnades 1965 och flera år senare var det nationens stolthet och glädje.
År 2008 visade en undersökning att i genomsnitt 65 200 fordon färdades på vägarna varje dag och jag är säker på att detta antal har fördubblats sedan dess.
Förra månaden kollapsade en del av vägen och det har varit totalt kaos.
Det är rimligt att säga att detta inte kom till någon som en överraskning - alla såg det komma, det har förekommit klagomål på radion, men det fanns inga pengar för att göra ordentliga reparationer eller utföra regelbundet underhåll, eller så fick vi veta det.
Katastrofarbeten, som vi har fått höra kommer att ta 21 dagar att slutföra, pågår. Jag är säker på att det kommer att kosta mer än de pengar vi inte behövde göra de regelbundna reparationerna.
Det finns en hängbro över floden Volta vid Adomi som förbinder den östra delen av Ghana med resten av landet.
Jag måste också använda bron för att ta mig till min by. Bron byggdes 1956 och när jag var ung fann jag den vördnadsbjudande. Den har en båge som sträcker sig omkring 245 meter och stiger till omkring 219 meter vid kronan.
År 2008 var bron tvungen att stängas flera timmar varje dag under en sexmånadersperiod för nödreparationsarbeten.  Det sades då att inga reparationer hade gjorts på bron sedan den byggdes.
År 2011 meddelades det att bron skulle stängas under ett år för större reparationer. Inget hände.
I april förra året gjordes ett liknande tillkännagivande och de planerade avslutningsdatumen gick utan ord.
Bron stängdes förra månaden och kommer att hållas stängd i två år för större reparationer. Jag har ingen aning om kostnaden, men jag tvivlar inte på att vi betalar krisavgifter.
Och denna inställning kan man också se på andra håll.
Om du ser ett hus målas någonstans i Ghana, kan du säkert anta att någon har dött och det kommer en begravning i det huset.
Om du blir sedd måla ditt hus, kommer folk förbi och frågar om du har en begravning.
Regelbundet underhåll av strukturer är inte en av våra starka sidor. Det är ett ämne som är mycket älskat av tidningsredaktörer och regeringstjänstemän.
Det finns regelbundna ledare och tal som beklagar denna brist på en underhållskultur. Vi kan aldrig hitta några pengar för att måla eller göra något regelbundet underhåll men när någon dör hittar vi pengarna.
En del av anledningen till att ghanianerna har döda kroppar på bårhuset så länge innan de begravs är för att vi måste måla huset eller ibland bygga ett helt nytt för att kunna ge ett passande avsked till de avlidna. Vi föredrar nödfrekvenserna.
Men jag kanske borde sluta gnälla om begravningarna. När allt kommer omkring betyder ett dödsfall i varje hus att varje hus blir målat.
Det finns många hem i byar runt om i landet där elen har kopplats bort eftersom det inte finns några pengar att betala avgifterna - när det väl är ett dödsfall, kommer räkningen att betalas, komplett med återkopplingsavgiften och alla andra straffavgifter.
När bron är på väg att kollapsa ska vi hitta pengarna. Vi föredrar helt enkelt krisavgifterna.
I vår serie brev från afrikanska journalister beklagar den ghananske författaren Elizabeth Ohene, en före detta regeringsminister och medlem av oppositionen bristen på en underhållskultur i Ghana.