Понякога съм на път да се раздразня от това, че всички неща, без които живеехме в Източна Германия и за които толкова копнеехме през толкова много години, сега се приемат за даденост и преминават почти незабелязани.
Někdy mne až roztrpčuje, že všechny ty věci, bez nichž jsme se ve východním Německu museli obejít a dlouhá léta po nich toužili, jsou nyní brány, jako by byly samozřejmost, a zůstávají téměř nepovšimnuté.