Парадоксалното е, че в една светска и демократична държава, каквато се предполага, че е Италия, свободата на публично изразяване на мнение се потъпква от органите, за да не се провокира острата чувствителност на папата, докато премиерът Берлускони може да ругае на публични места без това да представлява проблем за църквата.
Je paradoxní, že orgány laického a demokratického státu, za jaký je Itálie považována, potlačují veřejnou svobodu projevu, aby nebyl dotčen papežský jemnocit, zatímco předseda vlády Berlusconi je schopen klít na veřejnosti, aniž by to pro církev představovalo problém.