Въпреки това рекламата не трябва да се идеализира - тя може да включва нелоялни практики, да нахлува в общественото пространство (например чрез билбордове), както и в частното (чрез нежелана електронна поща), да е насочена към уязвими лица (като например деца и свръхзадлъжнели физически лица), да създава потенциални пречки за навлизане на вътрешния пазар (където необходимите разходи за реклама са прекалено високи) и да изкривява вътрешния пазар (като кара потребителите да купуват стоки или услуги, които обикновено не биха купили).
Reklama by však neměla být idealizována, neboť v ní dochází k nekalým praktikám, zamoření veřejného prostoru (např. ve formě reklamních billboardů) i soukromého prostoru (např. ve formě nevyžádané elektronické pošty), cílenému zaměřování se na zranitelné skupiny osob (jako jsou děti a příliš zadlužené osoby), vytváření potenciálních překážek bránících přístupu na vnitřní trh (v případech, kdy jsou nezbytné náklady na reklamu příliš vysoké) a narušování vnitřního trhu (nákupu zboží a služeb, které by si spotřebitelé běžně nekoupili).