Подкрепям позицията, че настоящите икономически ограничения и разпоредбите на Договора от Лисабон може да помогнат на държавите-членки да правят по-интелигентни разходи за отбрана чрез обединяване и споделяне на по-голяма част от техния отбранителен капацитет, бюджет и изисквания, постигайки същевременно по-голяма сигурност за гражданите, въпреки че в действителност икономическата и финансовата криза се отразяват на бюджетите за национална отбрана, програмите и силовите структури и затова, повече от година след влизането в сила на Договора от Лисабон, все още няма ясни признаци за всеобхватен подход на ЕС след Лисабон, който да спомага за преодоляване на традиционните процедурни и институционални пречки.
Podporuji názor, že současná úsporná opatření a ustanovení Lisabonské smlouvy mohou členským státům pomoci k inteligentnějším výdajům na obranu tím, že budou sdružovat a sdílet větší část svých obranných kapacit, rozpočtu a požadavků, a současně dosáhnout větší bezpečnosti pro své občany, ačkoliv je pravda, že hospodářská a finanční krize má dopad na vnitrostátní rozpočty na obranu, na vojenské programy a struktury, a proto není více než rok po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost jasné, jak bude vypadat postlisabonský holistický přístup EU umožňující překonat tradiční procedurální a institucionální překážky.