По отношение на правото на писмен и устен превод в директивата просто се повтаря едно вече съществуващо задължение на държавите-членки, предвидено в Конвенцията за правата на човека на Съвета на Европа, така че тя не съдържа изискване за нещо извънредно.
Pokud jde o právo na tlumočení a překlad, směrnice pouze opakuje existující povinnost členských států zakotvenou již v Úmluvě o lidských právech Rady Evropy, takže nevyžaduje nic mimořádného.