Законите на ЕС изискват също от държавите-членки да преценяват поотделно молбите за убежище и ако е необходима международна защита, те са длъжни съгласно правото на ЕС да се съобразят с това, както и с принципа за забрана на връщането (non-refoulement), в смисъл да не се връща лице в страна, ако има възможност това лице да бъде подложено на преследване или да му бъде сериозно навредено.
Právní předpisy EU požadují, aby členské státy posuzovaly žádosti o azyl individuálně, a bude-li v daném případě zapotřebí mezinárodní ochrana, pak to musí podle právních předpisů EU respektovat a musí rovněž dodržet zásadu nenavracení, tj. nevrátit osobu do určité země, mohla-li by být vystavena pronásledování nebo by jí hrozila vážná újma.