Оцелелите все още разказват: как между април 1992 г. и април 1993 г. хиляди бежанци, в опитите си да се спасят от набезите на босненските сърби, са се крили в мазета, гаражи и дори в изоставени от сърбите къщи; как са се хранели само с корени; как са били нападнати от бълхи; как, мръзнейки през дългата зима на 1992 г., са се топлели като са горели гуми и пластмасови бутилки; и как телата на загиналите от глад и излагане на опасности са били изяждани от кучета.
Ti, kteří přežili, stále vyprávějí, jak se mezi dubnem 1992 a dubnem 1993 tisíce uprchlíků, ve snaze zachránit se před nájezdy bosenských Srbů, schovávali ve sklepích, garážích i domech, které opustili Srbové; jak měli k jídlu pouze kořínky; jak byli zamořeni blechami; jak se zmrzlí během dlouhé zimy roku 1992 zahřívali při pálení pneumatik a plastových lahví; a jak těla těch, kteří zemřeli hlady nebo zimou, pojídali psi.