Работата не бива да приключва със секторни инструменти: един за сферата на защита на потребителите, друг за сферата на антитръстовото право, трети за капиталовия пазар, може би още един за околната среда, а защо не и още един за социалните въпроси, всички противоречащи си взаимно, всички навлизащи в правните системи на държавите-членки и в края на краищата водещи до правна бъркотия, която вече не може да бъде овладяна от нито един практикуващ адвокат.
Nesmíme se spokojit jen s některými nástroji: jeden pro oblast ochrany spotřebitele, jeden pro oblast antimonopolního zákona, jeden pro oblast kapitálového trhu, jiný zase pro životní prostředí, případně pro sociální záležitosti, které si budou navzájem protiřečit, přičemž všechny budou narušovat právní systémy členských států a vést k takovému právnímu zmatení, které se stane nezvladatelné.