Вторият пример се отнася до депортирането на роми от Германия, Белгия и Австрия в Косово, с което тези държави са сключили споразумения за реадмисия, въпреки че Върховният комисариат за бежанците на ООН (ВКБООН) в своите указания от 9 ноември, счита, че ромите, населяващи която и да било част от Косово, продължават да са изправени пред сериозни ограничения по отношение на тяхната свобода на движение и упражняването на основните им човешки права [...] и има доклади за заплахи и физическо насилие над тези общности.
Druhým je Německem, Belgií a Rakouskem provedená deportace Romů do Kosova, se kterým tyto země uzavřely dohodu o zpětném přebírání osob, a to i přesto, že UNHCR se ve svých pokynech ze dne 9. listopadu domnívá, cituji, že "Romové přebývající ve kterékoliv části Kosova jsou nadále vystaveni závažným omezením svobody pohybu a užívání základních lidských práv [...] a k dispozici jsou zprávy o výhružkách a fyzickém násilí páchaném vůči těmto skupinám obyvatel."