Ето защо трябва да се уточни, че сътрудничеството за развитие е единствената политика за външна дейност, която не е предназначена да служи на интересите на Европейския съюз, а служи за защита на интересите на най-маргинализираните и уязвими групи от населението на планетата чрез намаляване на бедността и устойчиво човешко, социално и икономическо развитите - накратко, правото на достоен живот за всички.
Mělo by být proto vysvětleno, že rozvojová spolupráce je jedinou oblastí zahraniční politiky (kromě humanitární pomoci), která nemá sloužit zájmům Evropské unie, ale má hájit zájmy nejvíce marginalizovaných a nejohroženějších obyvatel naší planetyprostřednictvím zmírňování chudoby a prostřednictvím trvalého lidského, sociálního a hospodářského rozvoje - stručně řečeno, práva všech na slušný život.