От него става ясно, че селското стопанство е било използвано като разменна монета за други интереси в проведените преговори в рамките на Световната търговска организация, на последно място интересите на големи промишлени групи и групи за услуги в Европейския съюз.
Jasně ukazuje, že zemědělství bylo využíváno jako eso v rukávu k dosažení jiných zájmů při vyjednávání ve Světové obchodní organizaci, v neposlední řadě k dosažení zájmů velkých evropských skupin v sektoru průmyslu a služeb.