За тази цел тя предлага осем критерия за почвата и климата, които при определена прагова стойност показват строги ограничения за европейското селско стопанство: климатични критерии (продължителни ниски температури или пикови горещини), биофизични критерии (почви с лош дренаж, каменисти, песъчливи или глинести почви; ограничено място за развитие на коренната система, солени почви) и географски критерии (места с много неблагоприятен баланс на влажността или много стръмен наклон на терена).
1698/2005 byla "ostatní znevýhodněná území" definována v souladu s objektivními kritérii. Za tím účelem navrhuje osm kritérií pro půdu a klima, která při překročení určité prahové hodnoty znamenají pro evropské zemědělství velká omezení: klimatická kritéria (dlouhodobě nízká teplota nebo horko), půdně fyzikální kritéria (špatně odvodněné půdy, kamenité, písčité nebo jílovité půdy, malý prostor pro zakořenění, slané půdy) a geografická kritéria (lokality s velmi nevýhodným rozložením vlhkosti či se silně svažitým terénem).