В много случаи по-бедните държави възприемат търговските правила като санкции срещу тях и обръщат внимание на неща като общата селскостопанска политика, субсидиите за памука, санитарните и фитосанитарни стандарти и тарифите за внос с по-висока стойност в Европейския съюз.
V mnoha případech se chudší země domnívají, že obchodní pravidla jsou namířena proti nim, a berou v úvahu pouze věci, jako je společná zemědělská politika, subvence na bavlnu, hygienické a rostlinolékařské normy a tarify na dovozy zboží vyšší hodnoty do EU.