В случая процесът на съвместно вземане на решения се превръща в процес на съвместно невземане на решения по силата на неизказано вето от страна на Съвета, което не може да се обясни с текст на Договора и което се основава единствено на капризно несъгласие и езотеричен прочит на член 290 от Договора на Лисабон, който описва делегираните актове.
Právě tady se ze společného rozhodování stává společná nerozhodnost, a to kvůli tichému vetu ze strany Rady, které neospravedlňuje žádný výklad Smlouvy a které se zakládá výhradně na vrtošivé nevoli a tajemnému výkladu článku 290 Lisabonské smlouvy, jenž se zabývá akty v přenesené pravomoci.