Но сега, когато интервенционни складове почти няма - а разбираме даже, че трябва да купуваме храна от страни извън ЕС и да използваме бюджета на ОСП за съхранение и разпределяне на тази храна - със сигурност проблемът ще бъде по-добре третиран от социалната политика на държавите-членки.
Avšak nyní, kdy se intervenční zásoby ztenčily - a dozvídáme se, že nyní bychom měli kupovat potraviny dokonce i mimo Evropskou unii a z rozpočtu společné zemědělské politiky hradit uskladňování a rozdělování těchto potravin -, se tato záležitost skutečně stává něčím, co by měly řešit spíše sociální politiky členských států.