Вторият ми въпрос е следният: не считате ли, че психологията на обсадена крепост в Израел, която в миналото беше движеща сила на неговата външна политика, сега е много по-малко оправдана, защото заплахата, създавана от режими, които в момента се превръщат в демократични, е много по-слаба и още защото демократичните режими не воюват едни срещу други?
Má druhá otázka je následující: nedomníváte se, že psychologie obležené pevnosti, která byla v minulosti v Izraeli hnací silou zahraniční politiky, je nyní podstatně méně ospravedlnitelná, protože hrozba představovaná těmi, kteří se stávají demokratickými režimy, je mnohem menší, a také protože demokracie nechodí do války proti sobě navzájem?