Тогава, вместо да приемаме правило след правило, които след това се оказват "недостатъчни", и предвид "незадоволителните резултати до момента", защо просто не се занимаем с проблема в дълбочина, като променим правилата, отнасящи се до свободата на движението?
Mohli bychom pak říci, že by místo přijímání jednotlivých pravidel, jež se později ukáží být nedostatečná, a řešení výsledků, s nimiž dosud nejsme spokojeni, bylo jednodušší vrátit se k podstatě problému a změnit pravidla svobody pohybu?