Европейският банков орган, разбира се, в момента се намира между чука и наковалнята: допускането публично, че рискът от обезценка съществува, може да увеличи неимоверно много реалния риск, а отричането му би било направо безотговорно за регулатора.
Evropský orgán pro bankovnictví samozřejmě stojí před těžkou volbou: veřejné uznání, že existuje riziko snížení hodnoty majetku, může udržovat riziko jeho vzniku, ale úplné odmítnutí jeho existence by bylo vzhledem k jeho funkci regulačního orgánu zcela nezodpovědné.