Трябва обаче да изразя задоволството си, че системата за съвместно вземане на решение увеличи своя обхват и се превърна в нормалната законодателна система; че въпросът за имиграцията вече се разглежда на европейско равнище - надявам се, че Комисията и Съветът го тълкуват по същия начин - а не като проблем на отделните държави-членки, действащи солидарно една с друга; че сътрудничеството с националните парламенти не означава те просто да са пазители, определящи границите, а по-скоро ефективни сътрудници в законодателния процес; и накрая, че направихме връзката с правата на човека, която е изключително важна и в духа на Европейския съюз.
Musím však vyjádřit svoji spokojenost s tím, že systém spolurozhodování byl rozšířen natolik, že se stává obvyklým systémem projednávání právních předpisů, že přistěhovalectví je nyní považováno za evropskou záležitost - doufám, že takto si to vykládají i Komise a Rada - a nikoli za problém jednotlivých členských států a jejich ochoty k vzájemné solidaritě, dále že spolupráce s parlamenty členských států není nahlížena tak, že by tyto parlamenty byly strážci stanovujícími hranice, ale že jsou v legislativním procesu spíše přínosnými spoluaktéry, a nakonec ještě, že je velmi důležité, že se tu objevuje odvolání na lidská práva, která tvoří ducha Evropské unie.