Постоянният рефрен за липса на свобода на печата е стара новина, както и непрекъснатите и анахронични препратки към италианската ситуация, в която, парадоксално, големите вестници са контролирани от ляво ориентирани медийни групи и информацията се движи свободно, понякога прекалено свободно, в мрежата.
Neustálé opakování toho, že chybí svoboda tisku, je obehraná písnička, stejně jako opakované anachronické odkazy na situaci v Itálii, kde jsou paradoxně hlavní noviny řízeny levicově orientovanými mediálními skupinami a informace se volně, někdy až příliš volně, dostávají na web.