Здравното обслужване обаче не може да се счита за равностойно на всяка друга услуга, предоставяна на вътрешния пазар, а гражданите като пациенти не могат да бъдат свързвани с обикновените потребители. Правото на здраве се реализира с правото на получаване на лечение и грижи, което започва в държавата на произход на дадено лице.
Nicméně zdravotní péče nemůže být považována za rovnocennou s jinými službami, které jsou poskytovány na vnitřním trhu, a občané, jako pacienti, nemohou být přirovnáváni k běžným spotřebitelům; právo na zdraví je realizováno v právu na získání léčby a péče.