Въпреки това във всички случаи жилищната политика неизменно продължава да се формира като реакция на национални, регионални, и по-специално местни условия; или с други думи - това е класически случай на област на политиката, в която се прилага субсидиарността, в която не е необходимо наднационално регулиране и в която не съществува такова регулиране.
Přesto bude bytová politika v každém případě i nadále reakcí na vnitrostátní, regionální a především místní poměry; jinými slovy se jedná se o klasický případ politické oblasti, v níž platí zásada subsidiarity, není třeba nadnárodní regulace a vlastně žádná taková právní úprava ani neexistuje.