Социалното заклеймяване, което продължава да преобладава по въпроса, и продължаващото разпространение на болестта, с висока смъртност и особено разрушителни последици за най-слабо развитите страни, както и онези в най-тежко хуманитарно положение, трябва да мобилизират състоянието на загриженост и ангажирането на институциите на ЕС и държавите-членки да осигурят наличните ресурси за осъществяване на всеобхватен и ефективен отговор, способен да осигури необходимото хармонизиране на политиките за профилактика и адекватно лечение на заболяването.
Společenská stigmatizace, která v této otázce přetrvává, a pokračující šíření nemoci s vysokou mírou úmrtnosti a zvlášť zničujícími následky pro nejméně vyspělé země a země s nejhorší humanitární situací musí vzbudit zájem a úsilí orgánů EU a členských států, jež musí poskytnout skutečné zdroje pro komplexní a účinný přístup, který dokáže zajistit potřebnou harmonizaci opatření pro prevenci a vhodnou léčbu této nemoci.