Защо 15 параграфа са посветени на свободата на религията, основно насочени към християните, а само шест - на свободата на изразяване?
Proč máme 15 odstavců o svobodě náboženského vyznání, a to především zaměřených na křesťany, a pouze šest odstavců věnovaných svobodě projevu?