Ние преобръщаме не само 300 години правово разбиране на териториална отговорност, тоест, че едно престъпление е отговорност на територията, където е било извършено; ние се връщаме към предмодерната идея, че личностите, които постановяват законите, не трябва да носят отговорност пред хората, живеещи според тях, а единствено пред своята собствена съвест.
Nevracíme se pouze o 300 let zpět k právnímu pojetí územní odpovědnosti, které říká, že trestný čin spadá do odpovědnosti území, kde byl spáchán, vracíme se rovněž k představě předmoderní doby, podle které by lidé rozhodující o právních předpisech neměli být odpovědní vůči lidem, jež jsou jim podřízeni, ale spíše pouze vůči vlastnímu svědomí.