Това означава, че посочването на минимален брой държави-членки следва да гарантира, че изходната точка на европейския законотворчески процес не е въпрос, който отразява специфичните интереси на отделна държава-членка, а по-скоро е въпрос, който е съгласуван в достатъчна степен с общия европейски интерес.
To znamená, že stanovením minimálního počtu členských států musíme zajistit, aby počátek evropského legislativního procesu nebyl problematikou, v níž se budou odrážet specifické zájmy jednotlivých členských států, ale problematikou, která bude v souladu se všeobecným evropským zájmem.