Можем ли да бъдем сигурни, че поколение от деца, които прекарват повече време с непознати, отколкото със собствените си родители, един ден ще бъдат също толкова склонни да поемат отговорност за старите, болните и хората с увреждания, колкото сме ние днес?
Jsme si jistí, že generace dětí, které stráví víc času s cizími lidmi než s vlastními rodiči, bude jednoho dne stejně ochotná převzít zodpovědnost za staré, nemocné a hendikepované, jako jsme dnes my?