Тази ситуация може да бъде противопоставена на делото Keller, в което Първоинстанционният съд твърди, че увеличение от 7 милиарда италиански лири на 80 милиарда италиански лири, които дадено предприятие може да притежава като дълготрайни материални активи, за да попадне в рамките на одобрена схема за помощ, представлява съществено изменение, за което Комисията трябва да бъде уведомена.
The situation here can be contrasted with Keller where the Court of First Instance held that an increase from 7 billion ITL to 80 billion ITL in the maximum fixed assets an undertaking was permitted to hold in order to come within an approved aid scheme, constituted a substantive amendment that should have been notified to the Commission.