Сега Парламентът взема решение да запази или снеме имунитет на произволен принцип: в един случай снема имунитет за изразяване на политическо мнение, а в друг случай не го прави, когато става дума за подозрение за укриване на данъци и това се приема за пример на fumus persecutionis.
Parliament now preserves or waives immunity according to how it feels: it waives it for political opinions in one case, but preserves it for suspected tax evasion in another, considering it an example of fumus persecutionis.