With regard to socio-economic issues, he did not put forward anything different, which means maintaining the neo-liberal positions, the proposals rejected by the European Parliament on the Working Time Directive, the Stability and Growth Pact and the neo-liberal Lisbon Strategy, and he ignored the economic crisis and its serious consequences in the social dimension.
Sosiaalis-taloudellisissa kysymyksissä hän ei esittänyt mitään uutta, mikä tarkoittaa sitä, että uusliberaalit kannat, Euroopan parlamentin hylkäämät ehdotukset työaikadirektiivistä, vakaus- ja kasvusopimus ja uusliberaali Lissabonin strategia säilytetään, eikä hän välittänyt talouskriisistä ja sen vakavista sosiaalisista seurauksista.