Twilight descended over her mind... and, of all the earth's noises, she heard only... the intermittent sobbing of her poor love... as soft and faint as the last echo of a symphony... fading away.
Ajatukset peittyivät hämärään. Kaikista maisista äänistä hän kuuli vain - murheen murtaman miehensä katkeamattoman nyyhkytyksen. Hentona ja vaimeana, kuin kaukaisuuteen häipyvän sinfonian viimeinen kaiku.