The Court noted that, although the prohibition applied to the offer of services rather than the services themselves, this did not pre­clude the application of Article 59, which did not require that there be a specific recipient for the services in the first place.
Tuomioistuin totesi ensiksikin, että se, että este koskee palvelujen tarjoamista eikä itse palveluja, ei estä EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan soveltamista, eikä tätä voida asettaa riippuvaiseksi tietyn palvelun ennalta tiedossa olevan kohteen olemassaolosta.