It is very positive to note that our Parliament accepts by an overwhelming majority firstly, that any renationalisation of regional policy would be devastating even to the very existence of the European Union, of which it is a basic connective fabric, secondly, that the so-called statistical effect of enlargement – of any enlargement – would be addressed in such a way as to ensure continuing support for the regions for which it was considered necessary before enlargement, in order not to interrupt their progress towards development, thirdly, that the special regions from the point of view of natural disadvantages will also need to receive special treatment and finally, that the cohesion policy, which is indeed an essential tool to enable the Union to achieve the Lisbon objectives, has provided important results to date.
On erittäin myönteistä huomata, että parlamentin ylivoimainen enemmistö hyväksyy ensinnäkin sen, että kaikenlainen aluepolitiikan uudelleenkansallistaminen olisi tuhoisaa jopa koko Euroopan unionin olemassaololle, sillä aluepolitiikka on pohjimmiltaan unionia yhdistävä side. Toiseksi enemmistö hyväksyy sen, että laajentumisen – tämä koskee kaikkea laajentumista – niin kutsuttuun tilastovaikutukseen puututaan varmistamalla tuen jatkuminen niillä alueilla, joissa sitä pidettiin tarpeellisena ennen laajentumista, jottei niiden kehittyminen keskeydy, ja kolmanneksi sen, että luonnonolosuhteiden aiheuttamista haitoista kärsivien alueiden on saatava erityiskohtelua, ja viimeiseksi sen, että koheesiopolitiikka, joka on todellakin unionille oleellinen väline Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseksi, on tuottanut tähän mennessä merkittäviä tuloksia.