In so doing, it is jeopardising the social rights of people with 10, 20 or 30 years’ service, it is treating them like a disposable product to be thrown away after use, and it is overlooking the actual budgetary savings of around 25% that these workers achieved with unpaid work.
Näin tehdessään se vaarantaa 10, 20 tai 30 vuotta palveluksessaan olleiden henkilöiden sosiaaliset oikeudet, kohtelee heitä kuin kertakäyttöistä tuotetta, joka heitetään pois käytön jälkeen, ja ylenkatsoo noin 25 prosentin tosiasiallista talousarviosäästöä, jonka työntekijät ovat saaneet aikaan palkattomalla työllä.