With regard to the first and second questions, Ireland and the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland maintain that it is not possible for there to be direct discrimination within the meaning of Directive 2000/43, so that the direct- ive is inapplicable where the alleged discrimination results from public statements made by an employer concerning its recruitment policy but there is no identifiable complainant contending that he has been the victim of that discrimination.
Ensimmäisen ja toisen kysymyksen osalta Irlanti ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta väittävät, että kyse ei voi olla direktiivissä 2000/43 tarkoitetusta välittömästä syrjinnästä eikä tätä direktiiviä täten sovelleta, kun väitetty syrjintä johtuu työnantajan työhönottopolitiikkansa osalta esittämistä julkisista lausumista mutta kun asiassa ei voida yksilöidä henkilöä, joka väittää joutuneensa tällaisen syrjinnän kohteeksi.