We were aware of the problems of the Canary Islands when we negotiated the accession of our country to the European Community and the successive Treaties, up until Amsterdam, and the constant concern to always take that special situation into account was reflected in the special Protocol 2 of the Act of Accession of Spain and Portugal, back in 1985, in Council Regulation (EEC) 1911/ 91, which approved the said Protocol, and in section 2 of article 299 of the EC Treaty, which describes the outermost regions of the Union, with special mention of the Canary Islands and lays down the very flexibility in the application of general rules in certain vulnerable cases which we are discussing today.
Me, jotka neuvottelimme Espanjassa maamme liittymisestä Euroopan yhteisöihin ja myöhemmistä perustamissopimuksista aina Amsterdamin sopimukseen asti, tiedostimme Kanariansaarten ongelmat ja halusimme koko ajan, että sen erityisasema otettaisiin huomioon. Tämä näkyi jo vuonna 1985 tehdyssä Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjan pöytäkirjassa 2, neuvoston asetuksessa (ETY) N: o 1911 / 91, jossa hyväksyttiin kyseinen pöytäkirja, ja EY: n perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa, jossa kuvataan unionin syrjäisiä alueita ja mainitaan erityisesti Kanariansaaret ja jossa määrätään, että yleisiä sääntöjä täytyy soveltaa riittävän joustavasti tietyissä herkissä tapauksissa, kuten nyt käsittelemässämme tapauksessa.