Aber wenn er daran dachte, daß sie dort unter dem Leichentuche lag, daß alles zu Ende war, daß man sie nun in die Erde scharrte, da faßte ihn wilde Wut und schwarze Verzweiflung.
Hanem mikor arra gondolt, hogy Emma ott van, a templom kövezetén, abban a ládában, hogy nemsokára bele teszik a földbe, és hogy mindennek vége: vad, esztelen, kétségbeesett dühre gerjedt.