Der Leser war überzeugt, daß sein Name bereits in dem Lebensbuche des Lammes geschrieben stehe, und er sehnte sich nach der Stunde, wo er Einlaß finden würde in die Thore der Stadt, in welche die Könige auf Erden ihre Heiligkeit bringen, die keiner Sonne noch des Mondes bedarf, daß sie in ihr scheinen, denn die Herrlichkeit Gottes erleuchtet sie und ihre Leuchte ist das Lamm.
Mint aki tudja, hogy neve már beíratott a Bárány könyvébe, s mint aki alig várja az órát, melyben befogadják a Városba. A Városba, ahová a föld királyai viszik el az ő dicsőségüket és tisztességüket; a Városba, amelynek nincs szüksége a napra, sem a holdra, hogy világítsanak benne; mert az Isten dicsősége megvilágosítja, és annak szövétneke a Bárány.