und heute abend nahm diese Stimme einen noch feierlicheren Ton an – seine Bewegungen und Gebärden nahmen eine tiefere Bedeutung an, als er so inmitten seines Haushaltes dasaß, während der Maimond durch die unverhängten Fenster schien und das Kerzenlicht fast überflüssig machte; als er dasaß über die große alte Bibel gebeugt und aus ihren Blättern die Vision des neuen Himmels und der neuen Erde beschrieb – sagte, wie Gott kommen würde, unter den Menschen zu wohnen, wie er alle Thränen von ihren Augen trocknen würde und versprach, daß der Tod nicht mehr sein würde, noch Leid, noch Geschrei, noch Schmerzen sein würden, weil das erste vergangen.
Ma különösen ünnepélyesen zengett a hangja, ahogy ott ült háznépe körében (a májusi holdfény a függönytelen ablakon át olyan világossággal árasztotta el a szobát, hogy szinte fölöslegessé tette az asztalon égő gyertyát), ahogy ott ült a nagy, öreg biblia fölé hajolva, és felolvasta az új égről és az új földről szóló jövendölést - hogy Isten leszáll az emberek közé, és minden könnyet eltöröl, és nem lesz többé halál a földön, sem gyász, sem kiáltás, sem fájdalom, mert az előbb említett dolgok elmúlnak.