Wenn sie an ihren Sohn dachte und an sein künftiges Verhältnis zu seiner Mutter, die seinem Vater davongegangen war, dann packte sie eine solche Angst vor diesem Schritte, daß sie nicht weiter überlegen konnte, sondern nach Frauenart sich nur mit unwahren Gedanken und Worten zu beruhigen suchte, damit nur ja alles beim alten bleibe und sie nicht an die entsetzliche Frage zu denken brauche, was aus ihrem Sohne werden solle.
Mikor a fiára és arra a jövendő viszonyra gondolt, a melyben ez vele, az ő apját elhagyott anyjával lesz, annyira megborzadt attól, a mit cselekedett, hogy nem sokat tünődött, hanem mint afféle asszony, csak azon iparkodott, hogy magát hazug alakoskodásokkal, üres szavakkal megnyugtassa, s csak azon sopánkodott, hogy bár maradna minden a régiben s bár ki tudná verni a fejéből azt a rettenetes kérdést, mi lesz a fiával.