Sobald sie allein waren, beglückwünschte Lheureux Emma in ziemlich eindeutigen Worten zur Erbschaft und schwatzte dann von gleichgültigen Dingen, vom Spalierobst, von der Ernte und von seiner Gesundheit, die immer »so lala« sei.
Nem akarta, hogy anyja megtudja a váltó-históriát; félt, hogy aggódni fog, s hogy nyugtalanságát az ő felvilágositásai aligha fogják eloszlatni. Lheureux ur, mihelyt a beszélgetésnek már nem volt idegen hallgatója, s szabadon nyilatkozhatott, azzal kezdte, hogy igen érthető szavakkal, szinte leplezetlenül, szerencsét kivánt Emmának az örökséghez.