Nach dem Ankleiden besprengte sich Stepan Arkadjewitsch mit Parfüm, zupfte die Manschetten zurecht, steckte mit den ihm geläufigen Bewegungen in die einzelnen Taschen die Zigaretten, die Brieftasche, die Zündhölzer, die Uhr mit doppelter Kette und Berlocken, schüttelte das Taschentuch auseinander und fühlte sich nun sauber, wohlduftend, gesund und körperlich munter, trotz seinem Unglück. Auf jedem Bein sich ein wenig hin und her wiegend, ging er in das Eßzimmer, wo der Kaffee bereits auf ihn wartete und neben dem Kaffeegeschirr seine Briefe und die von der Behörde eingelaufenen Akten lagen.
Arkágyevics Sztepán miután felöltözött, behintette magát illatszerekkel, kihúzta az inge kézelőit, megszokott mozdúlataival beledugdosta zsebeibe a szivarkáit, a pénztárczáját, a gyufát, kettős lánczon függő és fityegőkkel ékes óráját, szétrázta a zsebkendőjét, s minden szerencsétlensége ellenére is tisztának, illatosnak, egészségesnek és testileg fürgének érezvén magát, könnyedén imbolyogva bement az ebédlőbe, a hol a kávéval együtt már vártak rá a levelek és a törvényszéktől érkezett iratok.