Wirklich sah sie sich langsam um wie jemand, der aus einem Traum erwacht. Dann verlangte sie mit deutlicher Stimme ihren Spiegel und betrachtete darin eine Weile ihr Bild, bis ihr die Tränen aus den Augen rollten.
És csakugyan, mintha nem hiába reménykedett volna: Emma körülnézegetett, lassan, mint a ki hosszú és mély álomból ébred fel; aztán, tisztán érthető hangon, a tükrét kívánta, és egy darabig úgy maradt, a tükre fölé hajolva, a mig egyszerre csak nagy könnycseppek hullottak alá a szeméből.