Und jedesmal, wenn ihn aus dem zeitweiligen Zustande des Vergessens ein aus dem Schlafzimmer herüberdringender Schrei aufrüttelte, geriet er in jenen sonderbaren Irrtum, der ihn im ersten Augenblick befallen hatte: jedesmal, wenn er einen solchen Schrei hörte, sprang er auf und lief hin, um sich zu rechtfertigen; und dann fiel ihm unterwegs ein, daß er ja keine Schuld trage, und er wollte sie beschützen und ihr helfen.
És mindannyiszor, valahányszor az önfeledtség pillanataiból egy-egy a hálószobából kihallatszó kiáltás fölriasztotta, beleesett abba a roppant furcsa tévedésbe, a mely mindjárt az első pillanatban is a hatalmába kerítette: mindannyiszor, a mikor egy-egy ilyen kiáltást hallott, felugrott, elkezdett szaladni, hogy igazolja magát, útközben eszébe jutott, hogy hiszen ő nem hibás, de mégis oltalmazni, segíteni akart.