War es denn nicht ein jugendliches Gefühl, das er jetzt empfand, als er, aus dem Walde an einer anderen Stelle wieder an den Rand heraustretend, in dem hellen Lichte der schrägen Sonnenstrahlen Warjenkas anmutige Gestalt in dem gelben Kleide und mit dem Körbchen erblickte, wie sie leichten Schrittes an dem Stamm einer alten Birke vorüberging, und als dieser Eindruck von Warjenkas Erscheinung bei ihm in eins zusammenfloß mit dem des gelben Haferfeldes, das, von den schrägen Strahlen übergössen, ihn durch seine Schönheit überraschte, und hinter dem Felde mit dem des alten Waldes, der, mit gelben Flecken gesprenkelt, sich in der blauen Ferne verlor?
Talán nem maga a fiatalság volt az az érzés, a melyet most tapasztalt, a mikor más oldalról megint az erdő szélére jutván, a nap ferde sugarainak káprázatos fényében Varenyka kecses alakját, sárga ruhában, kosárkával a karján megpillantotta, a mint könnyed léptekkel suhant el egy nyírfa mellett, s a mikor ez a Varenyka látása által okozott benyomás összeolvadt benne a ferde sugarak fényében úszó sárguló zabvetés és mögötte a sárgás színeket játszó s a kéklő távolba beolvadó szálas erdő képével, mely valósággal elragadta őt a szépségével.