Denk an seine Gefahr – sieh seinen Zustand an, wenn er allein bleibt; vergiß nicht seine wilde Natur; zieh die Ruhelosigkeit, den Leichtsinn in Betracht, der auf die Verzweiflung notwendig folgen muß – besänftige ihn – rette ihn – liebe ihn!
"Könyörülj meg rajta - duruzsolták a fülembe -, gondolj arra, milyen keserves helyzetbe kerül, mennyi veszedelem fenyegeti, ha magára marad. Gondolj makacs és heves természetére, a kétségbeeséssel párosult szertelenségre; vigasztald, csillapítsd, mentsd meg!