Er blickte nach ihrer hohen Frisur mit dem langen, weißen Schleier und den weißen Blüten, nach dem hochstehenden, gefältelten Kragen, der so recht jungfräulich ihren schlanken Hals an den Seiten verhüllte und vorn offen ließ, nach der erstaunlich schmalen Hüfte, und Kitty erschien ihm reizender als je, nicht als ob diese Blüten, dieser Schleier, dieses aus Paris bezogene Kleid etwas zu ihrer Schönheit hinzugefügt hätten, sondern weil trotz dieser kunstvollen Pracht ihrer Gewandung der Ausdruck ihres lieben Gesichtes, ihrer Augen, ihrer Lippen unverändert der ihr eigene Ausdruck von Unschuld und Wahrhaftigkeit geblieben war.
Ránézett hosszú, fehér fátyollal és virágokkal elborított magas hajviseletére, magosan fölálló ránczos gallérjára, mely különös szűziességgel takarta el két oldalról és hagyta szabadon előlről szép, hosszú nyakát, és meglepően karcsú derekára, s úgy tetszett neki, hogy Kiti szebb, mint valaha, nem azért, mintha ezek a virágok, ez a fátyol, ez a Párisból hozatott ruha csak valamelyest is fokozták volna a szépségét, hanem azért, mert ruházatának mesterkélt pompája ellenére is kedves arczának, tekintetének és ajkainak a kifejezése most is csak az ártatlan egyeneslelkűségnek volt a kifejezése.