Die Fahnen, der Trommelwirbel, die vielen Herren in schwarzen Röcken, das Kreuz der Ehrenlegion auf der Brust des Rates, alles das erschüttertere bis ins Herz. Sie stand ganz erstarrt da, sie wußte nicht, ob sie zur Estrade vorlaufen oder enteilen sollte, und sie begriff nicht, warum man sie nach vorn drängte und warum ihr die Preisrichter freundlich zulächelten.
Soha se volt még ennyi ember között, s ezek valamennyien őt nézték; azért, bensejében megriadva a zászlóktól, a dobpergéstől, a frakkos uraktól meg a tanácsos érdemkeresztjétől, megállt és mozdulatlan maradt, nem tudva, hogy előbbre menjen-e, vagy elszaladjon, hogy a tömeg miért tolja előre s hogy az emelvényen ülő urak miért mosolyognak rá.