Bei allen ihren »Extravaganzen« (die Spießbürger von Yonville nannten das so!) sah Emma keineswegs unternehmungslustig aus. Im Gegenteil.
Bármilyen könnyelműnek tünt fel Emma (a yonville-i asszonyok annak mondták): vidámnak azért nem látták soha; hozzá szokott, hogy a szája szélét egy kicsit összehúzza, s idővel mindig ott lehetett látni ajkai körül a keserüségnek azt a vonását, mely oly gyakran von redőt a vén lányok s ama férfiak arczára, a kiknek a nagyravágyása soha se talált kielégülést.