Unwillkürlich schloß sie die Augenlider, um den Geruch stärker zu spüren. Aber als sie sich in ihren Stuhl zurücklehnte, fiel ihr Blick gerade auf die alte Postkutsche, fern am Horizonte, die langsam die Höhe von Leux herabfuhr und eine lange Staubwolke nach sich zog.
De a mint egy kissé fölemelkedett a székén, egyszerre megpillantotta a messzeségben, valahol a látóhatár széle felé, az ócska postakocsit, a Fecské-t, mely lassan koczogott le a leux-i lejtőn, nagy porfelhőt hurczolva magával. Ebben a sárga kocsiban jött vissza hozzá Léon, számtalanszor; és arra, azon az uton ment el örökre!