Dieses Gasthaus war bereits bei diesem Entwicklungszustande angelangt; der alte, verabschiedete Soldat in seiner schmutzigen Uniform, der an der Haustür eine Zigarette rauchte und einen Pförtner vorstellen sollte, und die gußeiserne, durchbrochene, düstere, unerfreuliche Treppe, und der Kellner in schmutzigem Frack mit seinem ungehobelten Wesen, und der Speisesaal mit dem verstaubten Strauß aus Wachsblumen als Tischschmuck, und der Schmutz, der Staub und die überall sichtbare Nachlässigkeit, und dazu noch eine gewisse neumodische, eisenbahnmäßige, selbstzufriedene Geschäftigkeit in diesem Gasthause; all das wirkte auf Ljewin und seine Frau nach dieser ersten Zeit ihres Ehelebens überaus abstoßend, namentlich auch, weil der trügerische Eindruck, den das Gasthaus zunächst machte, ganz und gar nicht zu der Wirklichkeit stimmte, die sie dann vorfanden.
Ez a fogadó már belejutott volt ebbe az állapotba; az a mocskos egyenruhába bújtatott katona, a ki az ajtóban czigarettázott és a kapus szerepét játszotta, a léghuzatos, sötét és kellemetlen vas-lépcső, a pecsétes frakkban bizalmaskodó pinczér, a közös étterem, az asztal közepén díszelgő poros viasz-bokrétával, a nagy por, piszok és rendetlenség mindenfelé, s evvel együtt az az újszerű és öntudatos, bizonyos tekintetben a vasutas világra emlékeztető éber pontosság, mely a fogadóban tapasztalható volt, Levinékben, fiatal házaséletük után, a legnyomasztóbb érzést keltették, különösen az által, hogy az a hazug benyomás, a melyet a fogadó keltett, sehogyan se fért össze avval, a mi benne reájuk tényleg várakozott.