Aber für ihn, der sie genau kannte und wußte, daß, wenn er sich einmal auch nur fünf Minuten später hinlegte als gewöhnlich, sie es bemerkte und ihn nach dem Grunde fragte, für ihn, der wußte, daß sie alle ihre Freuden, ihre Lust und ihren Kummer immer sofort mit ihm teilte, für ihn war jetzt von vielsagender Bedeutung die Wahrnehmung, daß sie seinen Zustand nicht bemerken und daß sie über sich selbst kein Wort sagen wollte.
De ő reá nézve, a ki ösmerte őt, a ki tudta, hogy ha csak öt perczczel később is feküdt le a szokottnál, ezt ő már észrevette, és megkérdezte az okát, ő reá nézve, a ki tudta, hogy minden örömét, vídámságát és bánatát tüstént közölni szokta vele, ő reá nézve nagyon sokat jelentett az, hogy most látnia kellett, a mint sehogy sem akar tudomást venni az ő állapotáról, s egy árva szót sem akar elejteni magáról. Látta, hogy a lelke feneke, mely azelőtt mindig tárva volt, most el volt zárva előtte.