Er stand in der Vorhalle, riß sich unter heftigen, zuckenden Bewegungen des langen, hageren Halses einen Schal ab und lächelte in einer seltsam kläglichen Art. Als Konstantin dieses stille, ergebungsvolle Lächeln sah, da fühlte er, daß ihm ein Krampf die Kehle zusammenpreßte.
Hosszú nyakával rángatózva állt ott az előszobában, s miközben lecsavarta magáról a kendőjét, furcsán, szánalmasan mosolygott. Mikor Levin ezt a békességes és alázatos mosolyt megpillantotta, úgy érezte, hogy görcs szorongatja a torkát.