Alexei Alexandrowitsch räusperte sich und begann seine Gedanken darzulegen; dabei blickte er nicht seinen Gegner an, sondern wählte sich dazu, wie er es immer beim Vortrage seiner Reden tat, die erste vor ihm sitzende Person aus, einen kleinen, friedlichen alten Mann, der niemals in der Kommission eine eigene Meinung hatte.
Alexandrovics Alexej megköszörülte a torkát, és nem az ellenfelére nézett, hanem, mint beszédeinek elmondásakor mindig szokta, kiválasztotta a hozzá legközelebb ülő bizottsági tagot, - ez alkalommal egy töpörödött, békességes öregecskét, a kinek soha semmi néven nevezendő véleménye se volt a bizottságban, - s elkezdte előadni az észrevételeit.