In der Tat war der alte Bovary vor zwei Tagen just nach Tisch an einem Schlaganfall verschieden. Aus übertriebener Rücksichtnahme hatte Karl den Apotheker gebeten, seiner Frau die schreckliche Nachricht schonend mitzuteilen. Homais hatte sich die Worte, die er sagen wollte, genauestens überlegt und ausgeklügelt -- ein Meisterwerk voll Vorsicht, Zartgefühl und feiner Wendungen. Aber der Zorn hatte über seine Sprachkunst triumphiert.
Csakugyan az történt, éppen két nappal Emma hazaérkezése előtt, hogy az idősebb Bovary urat, pár perczczel azután, hogy fölkelt az asztaltól, hirtelen megütötte a guta, és pedig úgy, hogy nyomban meghalt; és Károly, a ki igen aggódott, hogy Emmának, a ki oly rendkivül érzékeny, a halálhír még az egészségére is rossz hatással lehet, az óvatosság és gyöngédség nagy túlzásával arra kérte Homais urat, hogy Emmának minél kiméletesebben adja tudtára ezt a borzasztó ujságot, nagyobb vigyázattal, mint ő tehetné.