Emma hatte »Paul und Virginia« gelesen und in ihren Träumereien alles vor sich gesehen: die Bambushütte, den Neger Domingo, den Hund Fidelis. Insbesondre hatte sie sich in die zärtliche Freundschaft irgendeines guten Kameraden hineingelebt, der für sie rote Früchte auf überturmhohen Bäumen pflückte und barfuß durch den Sand gelaufen kam, ihr ein Vogelnest zu bringen.
Olvasta Pál és Virginiá-t és sokat álmodozott a bambusznád-házacskáról, a néger Domingoról és Fidélről, a kutyáról, de legkivált arról az édes barátságról, amelylyel egy jó kis bátyóka viseltetik kis barátnője iránt, akinek piros gyümölcsöt szed toronynál magasabb, óriási fákról, vagy madárfészket hoz, mezitláb szaladva a fövenyben.