»Es ist seltsam,« fuhr er fort, »daß ich, während ich Rosamond Oliver so grenzenlos, so wild, mit der ganzen Glut einer ersten Leidenschaft liebe, deren Gegenstand so unendlich schön, anmutig und bezaubernd ist – dennoch zu gleicher Zeit das ruhige, klare Bewußtsein hege, daß sie mir keine gute Gattin sein würde; daß sie nicht die Lebensgefährtin ist, welche zu mir paßt; daß ich dies schon innerhalb eines Jahres nach unserer Heirat empfinden würde, und daß auf die Seligkeit eines einzigen Jahres das Elend und die Reue eines ganzen langen Lebens folgen würden.
Különös - folytatta Mr. St. John -, hogy amíg ilyen őrülten, az első szenvedély forróságával szeretem Rosamond Olivert, és tudom róla, hogy tündéri szép, bájos, elragadó, ugyanakkor csalhatatlanul meg vagyok győződve arról is, hogy nem lenne nekem való feleség, nem az, akit Isten élettársnak rendelt mellém; és hogy erre, ha megesküdnénk, egy éven belül ráeszmélnék, és tizenkét hónapi boldogságért egy élet boldogtalanságával kellene fizetnem.