Karl stand ganz starr da, mit offnem Munde, just auf demselben Platz, wo dereinst Emma, bleicher noch als er, aus Verzweiflung in den Tod gehen wollte.
És Károly elámulva, mozdulatlanul állott ugyanazon a helyen, a hol egykor Emma még nála is sápadtabban meredt erre a levélre, hogy aztán, kétségbeesésében a halált keresse.