Aber je älter er wurde und je genauer er seinen Bruder kennenlernte, um so häufiger kam ihm im tiefsten Grunde der Seele der Gedanke, daß diese Fähigkeit, für das Wohl der Gesamtheit zu wirken (eine Fähigkeit, deren er sich selbst völlig bar wußte), vielleicht gar kein Vorzug, sondern im Gegenteil ein Mangel sei, nicht ein Mangel an guten, ehrlichen, edlen Wünschen und Bestrebungen, sondern ein Mangel an Lebenskraft, ein Mangel an dem, was man Herz nennt, ein Mangel an jenem Streben, das den Menschen zwingt, aus all den zahllosen sich darbietenden Lebenswegen einen einzigen zu wählen und diesem sein ganzes Interesse zuzuwenden.
De a lelke fenekén, minél idősebb lett és minél közelebbről megösmerte a bátyját, annál gyakrabban és gyakrabban megfordult a fejében az a gondolat, hogy a közjó érdekében való munkálkodásnak ez a képessége, a melytől ő magát teljesen megfosztottnak érezte, tán nem is pozitiv tulajdonság, hanem ellenkezőleg, valaminek a hiánya, - nem a jó, a becsületes és nemes vágyak és ízlés, hanem az életerő hiánya, azé az életerőé, a mit szívnek hívnak, s azé a törekvésé, a mely arra indítja az embert, hogy az életnek előtte feltáruló számtalan útja közül egyet kiválaszszon és csakis ez után áhítozzék.