»Gar keine«, erwiderte Wronski lachend und zeigte seine lückenlosen Zahnreihen. »Verzeihung!« fuhr er fort, nahm ihr das Opernglas aus der Hand und begann über ihre entblößte Schulter hinweg die gegenüberliegende Logenreihe zu mustern. »Ich fürchte, lächerlich zu werden.«
Semmiféle, - mondotta Vronszkij mosolyogva és sűrű fogait mutogatva. - Bocsánat, - tette hozzá, s miután kivette a kezéből a látcsövet, meztelen vállain keresztül elkezdte nézegetni a szemközti páholysort, - Attól tartok, hogy nevetségessé teszem magamat.