Lange nachdem die kleinen Vögel ihre Nester verlassen hatten; lange nachdem die Bienen während der süßen Jugend des Tages den Honig aus den Haideblüten gesogen, bevor der Thau noch getrocknet – als die langen Schatten des Morgens kürzer wurden und die Sonne Himmel und Erde erfüllte – da erhob ich mich und blickte umher.
A madárkák már réges-rég kirepültek fészkükből, a méhecskék kora hajnalban, még mielőtt a harmatot felissza a nap, összegyűjtötték a hangamézet, a reggel hosszú árnyékai jócskán megrövidültek, ég és föld napfényben tündöklött, amikor én fölkeltem és körülnéztem.