Aber als er vom Arzt zurückgekehrt war und wieder Zeuge von Kittys Leiden wurde, da begann er immer häufiger: »Herrgott, vergib uns, hilf uns!« zu stöhnen und zu seufzen und die Augen zu erheben, und er fürchtete, er werde es nicht aushalten können, sondern losweinen oder davonlaufen müssen: so entsetzlich war ihm zumute.
De mikor az orvostól visszatért és megint tanújává lett Kiti szenvedésének, mind gyakrabban kezdte ismételgetni: "Uram segíts, ne hagyj el," elkezdett sóhajtozni, ég felé emelte a fejét és rémület fogta el arra a gondolatra, hogy nem állja ki tovább, hanem sírva fakad, vagy megszökik. Annyira gyötrődött.