Sie bildete sich ein, sie sei Rudolfs Frau, seine treue Gattin. Immerwährend träumte sie von seinem dunklen welligen Haar, seiner braunen Stirn, seiner kräftigen und doch eleganten Gestalt, von dem ganzen so klugen und in seinem Begehren doch so leidenschaftlichen Menschen.
Ilyenkor, tökéletesen olyan arczot mutatva, a minőt a jó feleség, az erényes asszony, lázas gyönyörűséggel gondolt arra a szép fekete hajra, mely egyetlenegy fürtben borul a napbarnította homlokra, - arra az erős és mégis karcsú, férfias alakra, - egyszóval arra az emberre, a ki oly eszes és tapasztalt, s a ki szerelmi vágyában mégis oly tüzes, oly szenvedélyes!