»Wie könnten wir denn überhaupt noch neue Verhältnisse ausfindig machen?« fragte Swijaschski, der einen Teller saure Milch gegessen, sich eine Zigarette angezündet hatte und nun wieder zu den Disputierenden trat. »Alle nur denkbaren Verhältnisse zu den Arbeitskräften sind wissenschaftlich bestimmt und studiert worden«, sagte er. »Jenes Überbleibsel der Barbarei, die urzeitliche Gemeinde mit gegenseitiger Bürgschaft, zerfällt von selbst; die Leibeigenschaft ist aufgehoben; so bleibt nur die freie Arbeit übrig, und deren Formen sind genau festgelegt und fix und fertig, und die müssen wir annehmen.
De hát hogy' lehetne újabb módozatokat kieszelni? - mondotta Szvijazsszkij, a ki, miután aludttejet ivott, rágyújtott egy szivarkára s megint odalépett a vitázókhoz. - Ma már a munkaerőhöz való minden képzelhető viszony meg van határozva és ki van tanulmányozva, - jegyezte meg. - A barbár kornak maradványa, a kölcsönös kezességre alapított kezdetleges közbirtokosság intézménye magától összeesik, a jobbágyság megszűnt, s így csak a szabad munka van hátra, a melynek a formái teljesen meghatározva, készen állanak, csak élni kell velük.