Aber Mr. Rochester besaß in so reichem Maße die Macht, glücklich zu machen – so glaubte ich wenigstens – daß es schon ein köstliches Mahl war, von den Brosamen zu kosten, welche er armen, fremden, verirrten Vögeln wie mir hinwarf.
De Mr. Rochester, az én meggyőződésem szerint, csak úgy árasztotta a boldogságot, lakomájának morzsáival is jóllakhatott a magamfajta kósza, idegen madár.