Als er zu Ende war, empfand ich eine unbeschreibliche Traurigkeit, anstatt mich besser, ruhiger, aufgeklärter durch seine Rede zu fühlen; denn mir schien es – ich weiß nicht, ob andere dasselbe empfanden, – als ob die Beredsamkeit, welcher ich gelauscht hatte, einer Tiefe entsprang, wo der trübe Bodensatz der Enttäuschung lagerte, wo qualvolle Impulse ungestillten Sehnens und beunruhigenden Strebens tobten.
Amikor véget ért a prédikáció, ahelyett, hogy megkönnyebbültem volna, kimondhatatlan szomorúság fogott el, mert úgy éreztem - nem tudom, másoknak is ez volt-e a benyomásuk, vagy csak nekem -, úgy éreztem, hogy a szónok nem az élő vizek tiszta forrásából merített, hanem a csalódások és kielégíthetetlen vágyak, nyugtalanító sóvárgások zavaros vizéből.