(S. 621.) »Meine theuren Gefährten, unser Leben und das dieser armen Frauen gehört ja Gott. Ist es des Himmels unerforschlicher Rathschluß, daß wir morgen sterben sollen, nun, so werden wir es als Menschen voller Muth, als Christen thun, und bereit sein, furchtlos vor den höchsten Richter zu treten.
Ha úgy van megírva, hogy holnap meg kell halnunk, haljunk meg bátran, keresztényként, készen arra, hogy félelem nélkül jelenjünk meg a legfőbb bíró előtt. Isten lelkünk mélyére lát, s tudja, hogy nemes cél vezetett bennünket.