Er kleidete sich nicht aus, sondern ging mit seinem gleichmäßigen Schritte hin und her, über den schallenden Parkettfußboden des Eßzimmers, das nur durch eine Lampe erleuchtet war, über den Teppich des dunklen Salons, wo ein Lichtschimmer nur von seinem eigenen großen Bilde widergespiegelt wurde, das, erst kürzlich angefertigt, über dem Sofa hing, und durch das Zimmer seiner Frau, wo zwei Kerzen brannten und ihr Licht über die Bilder ihrer Verwandten und Freundinnen und über die hübschen, ihm längst wohlbekannten Sächelchen auf ihrem Schreibtische verbreiteten.
A nélkül, hogy levetkőzött volna, szokott egyenletes lépteivel járt föl és alá az egyetlen lámpával világított ebédlő recsegő parkettjén, a sötét fogadószoba szőnyegén, a melyben csak a pamlag fölött függő, s nemrég készült arczképről verődött vissza egy kis fény, és a felesége szobájában, a melyben két szál gyertya szórt gyér világosságot rokonainak és barátnőinek az arczképeire, és az íróasztalán heverő s jól ismert apró csecsebecsékre.