Man saß bereits zwei und eine halbe Stunde bei Tisch, nicht ohne Mitverschulden der bedienenden Artemisia, die in ihren Holzschuhen saumselig über die Dielen schlürfte, jeden Teller einzeln hereinbrachte, allerlei vergaß, jeden Auftrag überhörte und immer wieder die Türe zum Billardzimmer offen ließ, die dann krachend von selber zuklappte.
Már vagy harmadfél órája ültek az asztalnál, mert Artémise, a szolgáló, egy cseppet se erőtette meg magát, hanem csak nagylomhán sétáltatta posztóval szegett, kopott lábbelijét, minden tányérért külön ment, elfelejtette, a mit mondtak neki, nem hallotta meg, ha hívták, s minduntalan nyitva hagyta a biliárdszobába nyiló ajtót, mely aztán nagy zajjal csapódott a falhoz.