»So! Das ist dann eben die doppelte Moral,« eiferte er. »Die eine: die kleinliche, herkömmliche, die der Leute, die in einem fort ein andres Gesicht zieht, immer Ach und Weh schreit, im trüben fischt und auf dem Erdboden kriecht.
Csakhogy kétféle erkölcs van - felelt Rudolf. - A kicsinyes, az, a melyet a közmegegyezés nevez erkölcsnek, az emberek erkölcse, a földhözragadt erkölcs, a mely folyton változik, mindig alant jár, lármázik és vonít, mint az ostobáknak az a gyülekezete, a melyet maga előtt lát.