So stieg sie einmal am Tage in die Küche hinunter, aß ihr Mittagsmahl, rauchte eine kleine Pfeife in der Ofenecke und ging dann zurück, ihren Topf mit Porter zu ihrem Privat-Trost in ihren eigenen, düsteren, oberen Schlupfwinkel mit sich nehmend.
Napjában csak egyszer ment le a konyhába, ott ette meg az ebédjét, elszívott egy pipát, aztán fogta a söröskancsóját, az ő saját külön vigasztalóját, és már fordult is vissza a sivár, emeleti odúba.