Eines Tages, als ihre Krankheit am schlimmsten war, hatte sie nach dem Abendmahl verlangt, im Glauben, ihr letztes Stündlein sei gekommen. Während man im Gemach die nötigen Vorbereitungen zu dieser Zeremonie traf, die mit Arzneiflaschen bedeckte Kommode in einen Altar wandelte und den Fußboden mit Blumen bestreute, da war es ihr, als überkäme sie eine geheimnisvolle Kraft, die ihr ihre Schmerzen, alle Empfindungen und Wahrnehmungen nahm.
A mikor még nagyon beteg volt, s egy napon azt hitte, hogy haldoklásának az órája következik, kijelentette, hogy meg akar áldozni; és mialatt szobájában arra készülődtek, hogy a haldoklók szentségét megfelelő környezetben adhassák, fel neki, - mialatt a fiókos szekrényt, melyen egész sereg szirupos üveg hevert, lepellel vonták be és oltárrá alakították át, Félicité pedig georgina-virággal szórta tele a padlót: Emma egyszerre ugy érezte, hogy egy titokzatos hatalom fogja körül, mely egy pillanat alatt megszabadította minden fájdalmától, minden érzésétől, s lelkének minden földi képzetétől.