Ehe ich auf den eigentlichen Zweck der heutigen Versammlung eingehe, sei es mir zunächst gestattet, -- und ich bin überzeugt, Sie sind insgesamt damit einverstanden! -- sei es mir gestattet, sage ich, der Behörden und der Regierung zu gedenken, vor allem, meine Herren, Seiner Majestät, unsers allergnädigsten und allverehrten Landesherrn, dem jedes Gebiet der öffentlichen und privaten Wohlfahrt am Herzen liegt, der mit sicherer und kluger Hand das Staatsschiff durch die unaufhörlichen Gefahren eines stürmischen Ozeans lenkt und dabei jedem sein Recht läßt, dem Frieden wie dem Kriege, der Industrie, dem Handel, der Landwirtschaft, den Künsten und Wissenschaften ...«
"Uraim! Legyen szabad mindenekelőtt (mielőtt rátérek mai összejövetelünk tárgyára, és bizonyos vagyok benne, hogy érzelmeimben önök mindnyájan osztozkodni fognak) legyen szabad, mondom, a köszönet szavaival kezdenem, mert köszönettel tartozunk a közigazgatás vezéreinek, a kormánynak, a fejedelemnek, uraim, uralkodónknak, a hőn szeretett királynak, a kinek figyelmét a közjólétnek egyetlen tényezője és a magán igyekezetnek egyetlen ágazata se kerüli ki, a ki míg egyrészt szilárd és bölcs kézzel vezeti az állam szekerét egy viharos tenger nem szünő veszélyeinek közepett, másfelül tiszteletben tudja tartatni a békét épp úgy, mint a háborut, az ipart, a kereskedelmet, a mezőgazdaságot és a szépművészeteket."