Ljewin kam immer mehr und mehr zu der Empfindung, daß alle seine Gedanken über die Ehe, seine Träumereien darüber, wie er sein Leben gestalten wolle, daß das alles kindisch gewesen sei und daß die Ehe etwas sei, was er bisher nicht begriffen habe und jetzt noch weniger zu begreifen vermöge, obwohl es sich an ihm selbst vollziehe. Ein Zittern stieg ihm in der Brust immer höher und höher, und Tränen, die sich nicht wollten zurückhalten lassen, traten ihm in die Augen.
Levin mind jobban és jobban érezte, hogy mind az ő eszméi a házasságról, mind az ő ábrándjai arról, hogyan és miképpen fogja az életét berendezni, mindezek nem voltak egyebek gyerekességnél és hogy ez valami olyas, a mit ő mindezideig nem értett meg és most még kevésbbé ért, bárha éppen most ment keresztül rajta; mind jobban erőt vett lelkén a remegés, és tolakodó könnyek gyűltek a szemébe.