Ach, nachts, Nacht für Nacht habe ich mich erhoben und bin hierher geeilt, um Ihr Haus zu schauen, Ihr Dach im Scheine des Mondes, die Bäume in Ihrem Garten, die ihre Wipfel vor Ihrem Fenster wiegen, und das Lampenlicht, den hellen Schimmer, der durch die Scheiben hinausleuchtete in das Dunkel!
Éjjel, minden éjjel, fölkeltem, eljöttem idáig, és elnéztem, hosszan, ezt a házat, a tetőt, mely csillogott a holdfényben, a kert fáit, melyek az ön ablaka előtt csöndesen hajlongtak, és egy kis lámpát, azt a fényt, mely keresztül hatolt az ablakon, és bevilágitott a sötétségbe.