Von nun an war ihre ganze Existenz nichts als ein Netz von Lügen. Sie hüllte ihre Liebe darein wie in einen Schleier, damit niemand sie sähe. Aber auch sonst wurde ihr das Lügen geradezu zu einem Bedürfnis. Sie log zu ihrem Vergnügen. Wenn sie erzählte, daß sie auf der rechten Seite der Straße gegangen sei, konnte man wetten, daß es auf der linken gewesen war.
Ettől fogva egész élete csak a hazugságok szövevénye volt, a melylyel, mint valami fátyollal körülburkolta a szerelmét, hogy elrejthesse mindenkinek a szeme elől. A hazugság szükségévé, örömévé, szenvedélyévé vált, úgyannyira, hogy, ha véletlenül azt mondta: "tegnap végig mentem ennek vagy annak az utczának a jobboldalán", bizonyos lehetett benne az ember, hogy az utczának a baloldalán járt.