Die Fürstin bat Warjenka, noch etwas zu singen, und Warjenka sang ein anderes Lied, ebenso fließend, untadelig und schön, während sie in gerader Haltung neben dem Klaviere stand und mit ihrer mageren, gebräunten Hand den Takt darauf angab.
A herczegné megkérte Varenykát, hogy énekeljen még valamit és Varenyka épp oly símán, gondosan és szépen elénekelt egy másik dalt, miközben egyenesen állott a zongora mellett és sovány, napbarnított kezével ütötte rajt' a taktust.