Im Verlauf seiner Predigt gab der Geistliche solche Bilder von der Sanftmut, dem ehrenhaften Lebenswandel und den vielversprechenden Talenten der verlorenen Durchgänger, daß jedermann, sich einbildend, diese Porträts zu erkennen, Schmerz empfand bei dem Gedanken, daß er gegen all das bisher blind gewesen sei und an den armen Jungen beständig nichts als Fehler und Flecken gesehen hatte.
A beszéd folyamán a tiszteletes úr olyan élénk színekkel ecsetelte az elveszett fiúk kedvességét, erényeit és sokat ígérő képességeit, hogy mindenki keserűen emlékezett vissza elvakultságára és arra, hogy mennyire félreismerte szegény fiúkat, és csak gonoszságukat és hibáikat akarta észrevenni.