Wenn Leo die beiden nach Tisch so sah: ihn am Kamin, die Hände über dem Bauche gefaltet, die Füße behaglich gegen die Glut gestemmt, die Backen noch rot vom Mahle und die Äuglein in eitel Wonne schwimmend, vor sich das Kind, das auf dem Teppich herumrutschte, und daneben die feinlinige schlanke Frau, wie sie sich über die Lehne seines Großvaterstuhls beugte und ihm einen Kuß auf die Stirn gab, -- dann sagte er sich:
És Léon gyakran láthatta ezt a családi képet: Károly, ebéd után, a kandallónál ül, két kezét a hasán, két lábát a tűzfogón pihentetve; arcza vörös az emésztéstől; szeme ragyog a boldogságtól; a gyermek a szőnyegen mászkál, s a karcsu asszony a karosszék mögül oda hajol férje homlokához és megcsókolja. Gyakran látta ezt a családi képet és így szólt magában: - Őrültség!...