Il y va du bonheur et de l'existence d'Anne et de ses enfants.2 Von mir will ich dabei nicht reden, obgleich auch ich schwer daran zu tragen habe, sehr schwer.« Das klang fast, als drohe er jemandem eine Strafe dafür an, daß er so schwer zu tragen habe. »Und darum, Fürstin, greife ich ohne falsche Scham nach Ihrer helfenden Hand wie nach einem Rettungsanker.
Magamról nem beszélek, bár nekem fáj, nagyon fáj a dolog, - mondotta olyan kifejezéssel, mintha megfenyegetett volna valakit azért, hogy neki fáj a dolog. - Így hát herczegné, én elég lelkiismeretlenül önbe kapaszkodom, mint a menekülés horgonyába.