In dieses Bettchen nahm ich auch stets meine Puppe mit; jedes menschliche Wesen muß etwas lieben, und da mir jeder andere Gegenstand für meine Liebe fehlte, fand ich meine Glückseligkeit darin, ein farbloses, verblaßtes Gebilde zu lieben, das noch häßlicher als eine Miniatur-Vogelscheuche war.
Az ágyba mindig magammal vittem a babámat is. Az embernek szeretnie kell valakit, és szeretetre érdemesebb lények hiányában én ezt a kopott "faragott képet" szerettem és dédelgettem, pedig olyan ágrólszakadt volt, mint egy kis madárijesztő.