»Ja, aber nun ohne Scherz«, fuhr Oblonski fort. »Verstehst du: ein Mädchen, ein gutes, sanftes, liebendes Wesen, hat einem Manne alles geopfert und steht nun arm und einsam da.
No, de tréfán kívül, - folytatta Oblonszkij. - Képzeld el, hogy egy nő, egy kedves, szelíd, szerető teremtés, a ki szegény és elhagyatott, mindenét föláldozta neked.