Jacques Paganel fiel von einer Bewunderung in die andere; unaufhörliche Ausrufe entströmten seinen Lippen, sehr zur Verwunderung des Patagoniers, der es ganz natürlich fand, daß Vögel in den Lüften, Schwäne auf den Weihern und Gras auf den Wiesengründen war.
Jacques Paganel egyik ámulatból a másikba esett; s a patagon nagy csodálkozására minduntalan felkiáltott. A bennszülött természetesen magától értetődőnek találta, hogy a levegőben madarak repdesnek, hogy a tavakban hattyúk fürdőznek, s a síkságot fű borítja.