Wenn er ihrem trägen Gange zusah, wenn er das allmähliche Vollerwerden ihrer miederlosen Hüften bemerkte, wenn sie müde ihm gegenüber auf dem Sofa saß, dann strahlten seine Blicke, und er konnte sich in seinem Glücke nicht fassen. Er sprang auf, küßte sie, streichelte ihr Gesicht, nannte sie »Mammchen«, wollte mit ihr im Zimmer herumtanzen und sagte ihr unter Lachen und Weinen tausend zärtliche, drollige Dinge, die ihm gerade in den Sinn kamen.
Mikor messziről látta nehézkes járását és fűzőtlen csipőjének lágy mozdulását, vagy mikor négyszemközt kedvére nézegette s szeme megakadt a karosszékében hátradülő asszony fáradt testtartásán, akkor nem birt a boldogságával: fölkelt, oda ment hozzá, ölelgette, csókolta, hosszasan simogatta az arczát, kis mamának nevezgette, körül akarta tánczolni vele a szobát s félig nevetve, félig sírva mindenféle gyöngéd ostobaságot mondott neki, a mi éppen eszébe jutott.