»Ach was!« unterbrach ihn die Löwenwirtin verächtlich. »Vor dem Bettelvolk hat unsereiner noch lange keine Angst! Lassen Sies nur gut sein, Herr Apotheker! Solange der Goldne Löwe bestehen wird, sitzen auch Gäste drin! Wir verhungern nicht! Aber Ihr geliebtes Café Français, das wird eines schönen Tages die Bude zumachen! Oder vielmehr der Gerichtsvollzieher! Ich soll mir ein andres Billard anschaffen? Wo meins so bequem ist zum Wäschefalten! Und wenn Jagdgäste da sind, können gleich sechse drauf übernachten! Nee, nee ... Wo bleibt nur eigentlich der langweilige Kerl, der Hivert!«
Az olyan koldusoktól, mint ő, még nem fogunk megijedni! - fakadt ki a vendéglősné, egyet rándítva kövér vállán. - Legyen nyugodt, Homais ur, a mig az Arany oroszlán megvan: vendégei is lesznek. Nekünk, hála istennek, még van egy pár garasunk a ládafiában, mig a Franczia kávéház-at nemsokára be fogják csukni, s ön egy szép napon arra ébred, hogy biliárd helyett zárt ajtót talál ott, a zárt ajtón pedig árverési hirdetményt! Más biliárdot vegyek? - folytatta olyan hangon, mintha nem is Homais urhoz szólna, csak magában beszélgetne - hát nem elég kényelmes ez?!... Vadászat idején hat utas is elhál rajta, s milyen jó, a mikor a kimosott fehérnemüt ki kell teritgetni!... De hol a pokolba marad az a lajhár?! - Kicsoda?