Als ich an jenem Abend zu Bette ging, vergaß ich, in meiner Phantasie das Barmeciden-Souper von heißen Bratkartoffeln und Weißbrot und frischgemolkener Milch zu bereiten, mit dem ich sonst mein inneres Sehnen zu befriedigen pflegte; statt dessen ergötzte ich mich an dem Anblick idealer Zeichnungen, welche ich im Dunkeln sah, alle das Werk meiner eigenen Hand: fein gezeichnete Häuser und Bäume, malerische Felsen und Ruinen, stattliche Viehherden, reizende Malereien von Schmetterlingen, welche halberschlossene Rosen umflogen; Vögel, welche an reifen Kirschen pickten, Nester von Zaunkönigen, in denen perlgroße Eier lagen, während junge Epheuranken sie umwucherten.
Aznap este, amikor lefeküdtem, elfelejtettem gondolatban megsütni a krumplit, megenni a fehér kenyeret és meginni a frissen fejt tejet - ilyen képzelgésekkel szoktam kínzó éhségemet csillapítani -, ehelyett azzal szórakoztam, hogy magam rajzolta képekkel népesítettem be a sötétséget: házakkal és fákkal, festői sziklákkal és romokkal, legelésző nyájjal, rózsabimbók felett lebegő pillangókkal, érett cseresznyét csipegető madarakkal, fészkekkel, amelyekben az ökörszemek apró gyöngyhöz hasonló tojásokat raktak, és ezeket a fészkeket a borostyán zsenge indái koszorúzták.