Ich lehnte mich gegen einen Pfeiler der Veranda, zog meinen grauen Mantel fest um mich zusammen und indem ich versuchte, die Kälte, die mich von außen schmerzte, und den unbefriedigten Hunger, der von innen an mir nagte, zu vergessen, gab ich mich ganz der Beschäftigung hin, zu beobachten und nachzudenken.
A veranda egyik oszlopának támaszkodtam, szorosan magam köré csavartam a szürke köpenyt, megpróbáltam elfeledkezni a hidegről, amely kívülről kínzott, s az éhségről, amely belülről gyötört, és átadtam magam a szemlélődésnek és a gondolkozásnak.