›Also liebt sie doch mein Kind‹, dachte er, da er die Veränderung ihres Gesichtes beim Schreien des Kindes bemerkt hatte. ›Sie liebt mein Kind; wie kann sie dann mich hassen?‹
"Lám, mégis csak szereti az én gyermekemet, - gondolta Arkágyevics Sztepán, látva, hogy elváltozott az arcza a gyermeksírásra, - az én gyermekemet; hogy' gyűlölhet hát akkor engem?"