Er war längere Zeit nicht imstande, etwas zu sagen, nicht weil er fürchtete, der Erhabenheit seiner Empfindung durch ein gesprochenes Wort Eintrag zu tun, sondern weil er jedesmal, wenn er etwas sagen wollte, fühlte, daß ihm statt der Worte Tränen des Glückes kommen würden.
Levin sokáig nem tudott szólni, nem annyira azért, mintha attól tartott volna, hogy szavaival érzelmeinek a magasztosságát leszállítja, mint inkább azért, mert a hányszor csak akart valamit mondani, mindannyiszor úgy érezte, hogy szavak helyett a boldogság könnyei törnek ki belőle.