Dies war feige. Zuerst hätte ich an deine Großmut, deinen Edelsinn appellieren sollen, wie ich es jetzt thue – ich hätte mein ganzes Leben der Qual vor dir offenbaren sollen – dir meinen Hunger, meinen Durst nach einem höheren, würdigeren Dasein beschreiben müssen – dir gezeigt haben, nicht meinen Entschluß (das ist ein schwaches Wort), sondern mein namenloses, unwiderstehliches Verlangen treu und innig zu lieben, wo ich treue und innige Gegenliebe finde.
Nemes szívéhez, nagylelkűségéhez kellett volna fordulnom, kiteregetni nyomorúságos életemet, megértetni magával, hogy mennyire éhezem és szomjazom tisztább, emberhez méltóbb élet után. Nem elhatározásomat - milyen gyenge szó! - kellett volna emlegetnem, hanem ellenállhatatlan hajlamomat és vágyamat, hogy hűségesen szeressem azt, aki engem hűségesen szeret.