In seinem Herzen sagte er sich mit aller Bestimmtheit und Festigkeit, daß er jetzt, wo er seine Schuld ihrem Manne gegenüber gebüßt hatte, verpflichtet sei, ihr zu entsagen, und sich in Zukunft niemals zwischen die Reuige und ihren Mann stellen dürfe; aber er war nicht imstande, den Schmerz über den Verlust ihrer Liebe aus seinem Herzen zu reißen, nicht imstande, jene Augenblicke des Glückes, die er mit ihr genossen, damals aber so wenig zu schätzen gewußt hatte, aus seinem Gedächtnisse wegzuwischen, die Erinnerung daran verfolgte ihn jetzt mit ihrem ganzen zauberhaften Reize.
Azt, hogy most, miután a férjjel szemben megvezekelt a bűneiért, le kellett mondania Annáról, s hogy soha többé nem állhat oda ő és az ura közé, azt szilárdan elhatározta volt a szívében; de nem tudta kitépni szívéből az ő szerelmének az elvesztése fölött érzett sajnálkozását, nem tudta kitörülni emlékezetéből a boldogság ama perczeinek emlékét, a melyeket vele átélt, a melyeket akkor oly kevéssé tudott megbecsülni, s a melyek most egész varázsukkal üldözték őt.