Ljewin schwieg und richtete seine Blicke auf die ihm unbekannten Gesichter der beiden Kollegen Oblonskis und namentlich auf die Hände des eleganten Grinjewitsch mit den langen, weißen Fingern, mit den langen, gelben, an den Spitzen gekrümmten Nägeln und den riesigen, blitzenden Manschettenknöpfen. Diese Hände nahmen augenscheinlich Ljewins ganze Aufmerksamkeit in Anspruch und ließen ihn an nichts anderes mehr denken.
Levin hallgatott és rápislantott Oblonszkijnak két, előtte ismeretlen társára, és különösen a gavalléros Grinyevics kezére, a melynek olyan fehér és hosszú újjai, s ezeken olyan hosszú, sárgás és a szélükön hajlott körmei, a kézelőjén pedig olyan óriási és ragyogó gombjai voltak, hogy ezek a kezek szemlátomást egész figyelmét lefoglalták és megfosztották őt a gondolat szabadságától.