»Kummer habe ich gar nicht«, sagte sie, nachdem sie sich einigermaßen beruhigt hatte. »Aber du kannst dir wohl denken, daß mir alles verächtlich, widerwärtig, zum Ekel geworden ist und zuallererst ich mir selbst.
Nekem semmiféle bánatom sincs, - mondotta, miután kissé lecsillapult, - de tán természetesnek fogod találni te is, hogy undorítónak, visszataszítónak és durvának tűnik föl előttem minden, de legelső sorban én magam.