Noch immer dreht sich auf der Kirchturmspitze die weiß-rot-blaue Fahne aus Blech, noch immer flattern vor dem Laden des Modewarenhändlers zwei Kattunwimpel im Winde, noch immer schwimmen im Schaufenster der Apotheke häßliche Präparate in Glasbüchsen voll trübgewordnem Alkohol, und ganz wie einst zeigt der alte, von Wind und Wetter ziemlich entgoldete Löwe über dem Tore des Gasthofes den Vorübergehenden seine Pudelmähne.
A bádog-trikolor még most is ott forog a templomtornyon; a divatárus boltnak az ajtaja fölött ma is ide-oda lengeti a szél a két karton-lobogót; a gyógyszerész foetusai, a melyeket egy-egy nagy darab taplónak nézne az ember, iszapos borszeszszel teli üvegeikben, ott állnak, a hol régen; s a vendéglő kapuja felett látható öreg oroszlán, mely a sok esőtől már színét vesztette, még egyre mutogatja a járókelőknek pudli-frizuráját.