Anfangs unterhielten sie sich von Emmas Krankheit. Sie versuchte mehrfach, dem Gespräch eine andere Wendung zu geben, indem sie die Bemerkung machte, sie fürchte, Herrn Leo könne das langweilen. Darauf erzählte dieser, er müsse sich in Rouen zwei Jahre tüchtig auf die Hosen setzen, um sich in die hiesige Rechtspflege einzuarbeiten. In der Normandie mache man alles anders als in Paris. Dann erkundigte er sich nach der kleinen Berta, nach der Familie Homais, nach der Löwenwirtin. Mehr konnten sie sich in Karls Gegenwart nicht sagen, und so stockte die Unterhaltung. Aus der Oper kommende Leute gingen vorüber, laut pfeifend und trällernd:
Először Emma betegségéről beszélgettek, bár Emma időnkint bele szólt Károly hosszú elbeszélésébe, mert attól tart - úgymond - hogy ez a tárgy untatni fogja Léon urat; azután Léon mondta el, hogy két évet fog tölteni Rouenban, egy olyan közjegyző mellett, a kinél nagy az ügyforgalom; mert egészen bele akarja gyakorolni magát a mesterségébe, s Normandiában a közjegyzőket másféle ügyek foglalkoztatják, nem olyan természetüek, a minők a párisiakat. Majd a kis Bertáról kérdezősködött, aztán a Homais-családról és Lefrançois mamáról; és minthogy a férj jelenlétében nem volt egymáshoz egyéb mondanivalójuk, a társalgás már nemsokára akadozni kezdett.