Die Fluren waren menschenleer. Rudolf hörte nichts als das taktmäßige Rascheln der Halme, die er beim Gehen streifte, und das ferne Gezirpe der Grillen im Hafer.
A mezőn nem járt senki, s Rudolf nem hallott egyéb hangot, csak azoknak a fűszálaknak, a melyeket lába félre taposott, mindig ugyanabban az ütemben hallatszó zörgését, suhogását, és messzebbről, a zab között meglapuló tücskök czirpelését.