Inmitten allgemeiner Achtung zu leben, wenn es auch nur die Achtung einfacher Arbeiter ist, gleicht dem Gefühl »im Sonnenschein, im ruhigen, süßen Sonnenschein zu sitzen«; reine, beruhigende Empfindungen sprießen und knospen unter dem belebenden Strahl.
Ha becsülik az embert, még ha csak egyszerű, dolgozó emberek is azok, akik becsülik, az olyan jó érzés, mintha az ember állandóan napfényben sütkéreznék, és szívében kellemes, derűs érzések bontakoznak ki.