Kusch dich, Crack!« rief Stepan Arkadjewitsch seinem Hunde zu, der sich kratzte und das ganze Heu zerwühlte. Er war augenscheinlich von der Richtigkeit seiner Anschauung vollständig überzeugt und sprach daher ruhig und ohne Überstürzung. »Aber du hast die Grenze zwischen ehrenhafter und unehrenhafter Arbeit nicht festgelegt.
Feküdj, Krak! - kiáltott rá Arkágyevics Sztepán a kutyájára, mely vakarózás közben fölforgatta az egész szénát, - de nyilván meg lévén győződve a maga igazáról, ezt higgadtan és nyugodtan mondta. - De te nem jelölted meg a becsületes és a becstelen munka között az elválasztó vonalat.