Die Viehmägde, in aufgeschürzten Röcken, mit den bloßen, noch weißen, von der Sonne noch nicht verbrannten Füßen durch den Schmutz patschend, liefen mit langen Ruten hinter den blökenden Kälbern her und trieben sie auf den Hof hinaus.
A csordás-asszonyok fölkapták a rokolyájukat, s meztelen, fehér lábaikkal, a melyeket még nem barnított volt meg a nap, a sárban gázolva, vesszővel a kezükben futkostak a tavaszi ujjongástól kapatos és bőgő borjak után s terelték őket ki az udvarra.