Karl fühlte, wie ihn seine Kräfte verließen unter der ewigen Monotonie der Gebete und der Lichter, inmitten des faden Geruchs von Wachs und Meßgewändern. Ein frischer Wind wehte herüber.
Károly már ájuldozott; ez a sok énekszó és sok gyertyaláng ugyanazoknak a hangoknak és ugyanannak a rezgő fényességnek folytonos ismétlődése s mindehhez a tömjénátjárta papi ruhák és a viasz émelyítő szaga - valósággal beteggé tette.