Unterdessen aber flackerte am Fußende des Bettes in Jelisaweta Petrownas geschickten Händen wie das Flämmchen über einem Nachtlämpchen, noch unsicher, das Leben eines menschlichen Wesens, das vorher noch nicht da war und das ebenso wie alle anderen, mit demselben Rechte und demselben persönlichen Interesse, zu leben und seinesgleichen zu zeugen bestimmt war.
S ekközben ott az ágy lábánál, Petrovna Lizaveta avatott kezeiben, mint a lámpa fölött a kis lángocska, libegett egy olyan emberi lénynek az élete, a ki annakelőtte nem volt, s a ki éppen olyan joggal és a maga jelentőségének ugyanolyan tudatával fog ezentúl élni és hozzá hasonlóknak életet adni.