»Ein wunderlicher Geselle!« sagte Stepan Arkadjewitsch zu seiner Frau; dann sah er nach der Uhr, machte vor seinem Gesichte mit der Hand eine Bewegung, die eine Liebkosung für seine Frau und für die Kinder bedeutete, und schritt mit jugendlichem Gange auf dem Fußweg dahin.
Furcsa egy ember! - szólt oda Arkágyevics Sztepán a feleségének s az órájára pillantva, a kezével egy olyan mozdulatot csinált az arcza előtt, mely gyöngédséget akart jelenteni a felesége és a gyermekei iránt és kíczosan ment tovább a gyalogjárón.