Gleich als wenn er auf Frankreich gar keine Rücksicht mehr zu nehmen hätte, (und wirklich konnte er dessen überhoben sein, nachdem die Spanier den Franzosen das Königreich Neapel abgenommen hatten, und nunmehro beide Theile sich um seine Freundschaft bewerben mußten) erklärte er sich zum Herrn von Pisa, worauf Lucca und Siena fallen mußten, theils wegen der Eifersucht gegen Florenz, theils aus Furcht; Florenz selbst hatte keinen Ausweg. Wenn dies gelungen wäre (und es mußte in dem nämlichen Jahre gelingen, in welchem Alexander starb), so erwarb er solchen Namen und solche Kräfte, daß er für sich selbst bestehen konnte, ohne von dem Schicksale oder der Macht eines Andern abhängig zu sein, sondern ganz allein von eigner Macht und Tapferkeit.
Minthogy Franciaországtól nem kellett tartania, hiszen a franciák már elvesztették a királyságot, és a spanyolokkal egyetemben barátságára szorultak, megtámadta Pisát. Ezután Lucca és Siena rögtön megadta magát, részint a firenzeiek iránt érzett irigységéből, részint félelemből; és a firenzeiek számára sem volt menekvés; és ha szándékait sikerrel végrehajtja – s ez abban az évben történt, amikor Sándor meghalt –, olyan erőre tesz szert, és annyi megbecsülést vív ki magának, hogy a saját lábán is megállt volna, nem függött volna többé mások szerencséjétől és erejétől, hanem csakis a saját hatalmától és tehetségétől.