»Nicht doch, Mascha; Konstantin Dmitrijewitsch sagt doch nur, daß er nicht daran glauben kann«, suchte Kitty zu vermitteln. Sie errötete aus Teilnahme für Ljewin, und dieser, der das richtig verstand, wollte eben, nun noch mehr gereizt, eine Antwort geben, da kam Wronski mit seinem offenen, heiteren Lächeln dem Gespräche, das unerfreulich zu werden drohte, zu Hilfe.
Dehogy, Masa, Dmitrics Konsztantin csak azt mondja, hogy ő nem tud hinni, - mondotta Kiti, Levin helyett is elpirulva, s Levin ezt megértette, és még jobban fölháborodván, felelni akart, de Vronszkij az ő derült és nyílt mosolyával legott segítségére sietett a társalgásnak, mely már-már kellemetlenné kezdett fajulni.