Er ärgerte sich weder über den Anblick zweier Bauernpferde, einer Stute und eines Hengstfohlens, die seine Wintersaat zerstampften (er befahl einem Bauern, dem er begegnete, sie wegzujagen), noch über die dumme, spöttische Antwort des Bauern Ipat, den er getroffen und gefragt hatte: »Nun, Ipat, müssen wir nicht bald säen?« »Vorher müssen wir pflügen, Konstantin Dmitrijewitsch«, hatte ihm Ipat geantwortet. Je weiter er ritt, um so fröhlicher wurde ihm zumute, und allerlei landwirtschaftliche Pläne entstanden in seinem Kopfe, einer immer besser als der andere: an allen Feldern Einfassungen von Weidengebüsch herzustellen, in südlicher Richtung, damit der Schnee darunter nicht zu lange liegenbleibe, das gesamte Land in sechs zu düngende Felder und in drei Reservefelder mit Futterbau einzuteilen, einen Viehhof am äußersten Ende der Feldflur anzulegen und einen Teich zu graben und des Düngens wegen bewegliche Zäune für das Vieh herzustellen.
Még az se haragította meg, hogy egy paraszt gebét meg egy esztendős csődörcsikót látott, a mint a vetésébe gázoltak, (egy szembejövő paraszttal elkergettette őket), a paraszt Ipatnak furcsa és ostoba felelete se bosszantotta, a kivel találkozott, és megkérdezte tőle: - Nos, Ipat, lehet-e vetni nemsokára? - Szántani kell előbb, Dmitrics Konsztantin, - felelt Ipat. - Minél tovább ment, annál jobb kedve kerekedett, s a gazdasági terveknek egész serege, - egyik szebb, mint a másik! - villant meg a fejében: rézsút a déli oldalra cserjékkel szegni be az összes földeket, hogy a hó össze ne verődhessék alattuk; kihasítani vagy hat tagot ugarnak és hármat tartaléknak szénatermelésre, a tag végében aklokat építeni, tavat ásni, s a trágyázás érdekében hordozható karámokat csinálni a marha számára.