Am Hafen, zwischen den Karren und Fässern, in den Strassen und an den Ecken machten die Bürger große Augen ob dieses in der Provinz ungewohnten Anblicks: ein Wagen mir herabgelassenen Vorhängen, der immer wieder auftauchte, bald da, bald dort, immer verschlossen wie ein Grab.
És a kikötő tájékán, a targonczák meg a nagy hordók közepett, és az utczákon, a sarokkövek körül: a polgárok, nagy szemeket meresztve, ámulattal nézték ezt a - vidéken rendkivüli - látványosságot, hogy egy kocsi, melynek rugóra járó, leeresztett függönyei gondosan le vannak kapcsolva, megjelenik ujra meg ujra!... mindig ugyanaz a kocsi!... egy kocsi, mely úgy le van zárva, mint egy sírbolt, és úgy hánykolódik, mint egy tengeri hajó!