Ljewin hatte oft, wenn die klügsten Leute miteinander stritten, die Beobachtung gemacht, daß die Streitenden nach ungeheuren Anstrengungen und einem gewaltigen Aufwande von logischen Feinheiten und von Worten endlich zu der Einsicht gelangten, daß das, was sie sich abmühten, einander klarzumachen, schon längst, schon vom Beginne des Streites an, beiden klar gewesen war, daß aber dem einen dies, dem andern etwas anderes Herzenssache war und sie das, was ihnen Herzenssache war, nicht hatten aussprechen mögen, um es nicht Angriffen auszusetzen.
Levin, még a legokosabb emberek közt való vitatkozásokban is nagyon gyakran megfigyelte, hogy óriási erőlködés, töméntelen sok logikai fínomság és szószaporítás után a vitatkozók végre is annak ébredtek tudatára, hogy azt, a miről oly kitartóan iparkodtak egymást meggyőzni, már réges-régen, a vita elején tudták, de hogy mind a ketten mást szerettek, s hogy mit, azt nem akarták elárúlni, nehogy a rövidebbet húzzák.