»Sie sind toll! Ach, Sie sind toll!« rief sie und lachte mit einem eigentümlichen tiefen Klange leise auf, während er ihren Hals immer noch mehr mit Küssen bedeckte.
Ekkor Léon, Emmának a válla fölött, előbbre hajolt, szerelmesének az arczához, abban a reményben, hogy talán a beleegyezést olvashatja ki a szép szempárból.