Aber ich erwachte stets und fand, daß es bittere Täuschung gewesen; und ich war einsam und verlassen – mein Leben dunkel, trübe, hoffnungslos – meine Seele dürstete, und niemand reichte ihr einen erquickenden Trunk – mein Herz hungerte, und die Nahrung blieb ihm versagt.
De hiszen mindig föl kellett ébrednem a sivár valóságra, vigasztalan elhagyatottságomra, reménytelen, sötét, magányos életemre. Lelkem szomjúhozott, és nem volt mivel oltanom szomjúságát, szívem éhezett, és nem volt mivel táplálnom.