Sie hätte hundert Augen haben mögen, um sich satt sehen zu können an den Dekorationen, Kostümen, Gestalten, an den gemalten und doch zitternden Bäumen, an den Samtbaretten, Rittermänteln und Degen, an allen diesen Trugbildern, in denen eine so seltsame Harmonie wie um Dinge einer ganz andern Welt lebte ...
Nem győzte eleget nézni a jelmezeket, a díszleteket, a szereplőket, a festett fákat, a melyek minden kis mozgolódásra megremegtek, a bársony baretteket, a köpönyegeket, a kardokat, a képzelet e szerszámait, melyek a szinjáték és a zene harmóniájában ugy tűntek fel, mintha egy más világ levegőkörében szerepeltek volna.