Wenn sie das Köpfchen graziös neigte und ihr die blonden Locken über die rosigen Wangen fielen, dann sah sie so reizend aus, daß ihn unendliche Zärtlichkeit ergriff, eine Freude, die nach Wehmut schmeckte, wie ungepflegter Wein nach Pech.
Pedig olyan kedves és csinos volt, olyan jó kis gyermek, és fejecskéje olyan bájosan hajolt a játéka fölé, míg nagy, szőke haja szabadon omlott le rózsás arczocskájára - hogy Károlyt, mikor így, maga mellett látta, végtelenül édes érzés szállotta meg; nagy gyönyörűség járta át szívét, de gyönyörűségébe keserűség vegyült, a minőt olyankor érez az ember, ha ama, rosszúl készített édes borok egyikét issza, a melyeken megérezni a gyanta ízét.