Der Pfarrer ergriff das Wort: »Ich weiß sehr wohl: es gibt gute Dramen und gute Theaterschriftsteller. Aber diese modernen Stücke, in denen Personen zweierlei Geschlechts in Prunkgemächern, vollgepfropft von weltlichem Tand, zusammengesteckt werden, diese schamlosen Bühnenmätzchen, dieser Kostümluxus, diese Lichtvergeudung, dieser Feminismus, alles das hat keine andre Wirkung, als daß es leichtfertige Ideen in die Welt setzt, schändliche Gedanken und unzüchtige Anwandlungen.
Tudom - vitatkozott a plébános - hogy vannak jó könyvek és jó írók is; de az nem kevésbbé igaz, hogy ezek a mulatságok, a melyekre különböző nemű személyek gyülekeznek össze, egy világi pompával ékesített s az érzékeket elvarázsló helyiségben, továbbá a pogány öltözetek, a festék, a nagyon is erős világítás és az elasszonyosodott hangok, mindez végre is fesletté teszi a képzeletet, tisztátalan gondolatokat kelt és táplálékot ad minden kisértésnek. Az egyházatyáknak legalább ez a véleménye.