Es lag in seiner Natur, mitteilsam zu sein. Er liebte es, einem Gemüte, das mit der Welt unbekannt war, Bilder und Scenen aus derselben vorzuführen, (ich meine nicht sittenverderbte Bilder und wüste Scenen, sondern solche, welche durch ihre Neuheit fesseln konnten und ihr Intresse von dem großen Schauplatz herleiteten, auf welchem sie spielten) und es war für mich eine reine Wonne, die neuen Gedanken, welche er bot, in mich aufzunehmen; mir die Bilder zu vergegenwärtigen, welche er malte und ihm durch die neuen Regionen zu folgen, welche er eröffnete.
Közlékeny természetű volt; tetszett neki, hogy valakinek, aki még egyáltalán nem ismeri a világot, feltárhatja a világ sokszínűségét és érdekességeit (nem a romlottság, a gonoszság változataira gondolok, hanem arra az érdekességre, amely a helyszín tágasságából fakadt, arra a különös újszerűségre, amely számomra az eseményeket jellemezte), mondom, én élvezettel hallgattam, elképzeltem azt, amiről beszélt, gondolatban követtem őt az ismeretlen tájakon, és soha nem kellett megbotránkoznom, vagy akár csak megütköznöm egyetlen mondatán sem.