Emma unterbrach ihn mit einem leichten Achselzucken und begann von ihrer Krankheit zu sprechen, an der sie beinah gestorben wäre. Wie schade! meinte sie, dann brauche sie jetzt nicht mehr zu leiden.
Emma könnyedén vállat vont, és nem várva meg, hogy Léon befejezze a szavait, elpanaszolta a betegségét, a melybe majdnem belehalt; kár, hogy nem úgy történt! most már nem szenvedne! Léon azonnal megkivánta a sir nyugalmát, és elmondta, hogy egyszer már közel volt a halálhoz, sőt egy este végrendeletet is írt, a melyben azt az óhajtását fejezte ki, hogy holttestét abba a szép, bársony szegésű lábszőnyegbe takarva temessék el, a melyet Emmától kapott.