Die Bedienerin aber, statt sich zu fürchten, hob bloß einen in der Nähe der Tür befindlichen Stuhl hoch eimpor, und wie sie mit groß geöffnetem Munde dastand, war ihre Absicht klar, den Mund erst zu schließen, wenn der Sessel in ihrer Hand auf Gregors Rücken niederschlagen würde. »Also weiter geht es nicht?« fragte sie, als Gregor sich wieder umdrehte, und stellte den Sessel ruhig in die Ecke zurück.
A bejárónő azonban nem ijedt meg, csak fölemelt egy széket az ajtó mellől, és kitátott szájjal megállt, világosan közölve szándékát, hogy csak akkor fogja becsukni a száját, amikor a kezében tartott székkel lesújt Gregor hátára. - Na, mi van, nem jössz? - kérdezte, amikor Gregor visszafordult, aztán nyugodtan letette a széket a sarokba.