Aber das laute, helle Lachen des Kindes und die Art, wie es dabei die Augenbrauen bewegte, erinnerten sie so lebhaft an Wronski, daß sie, ein aufsteigendes Schluchzen gewaltsam zurückhaltend, aufstand und hinausging. ›Ist wirklich alles zu Ende?
De a gyermek hangos és csengő kaczagása s az a mozdúlat, a melyet a szemöldökeivel csinált, annyira emlékeztette őt Vronszkijra, hogy zokogását visszafojtva, gyorsan fölkelt és kiment. "Hát csakugyan, mindennek vége volna?