Da der Fürst also nicht auf solche Art freigebig sein darf, daß es in die Augen falle und bekannt werde, so muß er den Ruf des Geizes nicht fürchten. Mit der Zeit wird er schon wieder für freigebig gelten, wenn man sieht, daß bei seiner Sparsamkeit die gewöhnlichen Einkünfte zureichen; daß er die Kosten eines Krieges, womit er etwa überzogen wird, bestreiten kann, ohne die Unterthanen zu beschweren, so daß er am Ende freigebig gegen den großen Haufen ist, dem er das Seinige läßt, und geizig nur gegen die Wenigen, die nichts von ihm erhalten.
Ezért a fejedelemnek, ha a bőkezűség erényét saját kára nélkül gyakorolni nem tudja, hogy mégis elismerjék, ha óvatos, nem kell a fösvénység hírétől óvakodnia, mert idővel egyre inkább bőkezűnek tartják, látva, hogy helyes gazdálkodása következtében elegendő a jövedelme, hogy támadóit visszaveri, hogy vállalkozásokba foghat alattvalóinak szipolyozása nélkül; olyannyira, hogy végül is mindazokkal szemben, akiktől nem vesz el, bőkezű, és ezek számosak; és fösvény azokkal szemben, akiknek nem ad, azok pedig csekély számúak.