Ohne irgendwelche Rücksicht auf Hippolyt, der nebenan auf seinem Lager vor Angst schwitzte, führten die beiden ihre Unterhaltung in diesem Stile weiter. Der Apotheker verglich die Kaltblütigkeit eines Chirurgen mit der eines Feldherrn. Durch diesen Vergleich geschmeichelt, ließ sich Canivet des längeren über die Erfordernisse seiner Kunst aus. Der Beruf des Arztes sei ein Priesteramt, und wer es nicht als das, sondern als gemeines Handwerk ausübe, der sei ein Heiligtumschänder. Endlich erinnerte er sich des Patienten und begann das von Homais gelieferte Verbandszeug zu prüfen. Es war dasselbe, das bereits bei der ersten Operation zur Stelle gewesen war. Sodann erbat er sich jemanden, der das Bein festhalten könne. Lestiboudois ward geholt. Der Doktor zog den Rock aus, streifte sich die Hemdsärmel hoch und begab sich in das Billardzimmer, während der Apotheker in die Küche ging, wo die Wirtin sowie Artemisia neugierig und ängstlich warteten. Die Gesichter der beiden Frauen waren weißer als ihre Schürzen.
És, egy cseppet se törődve Hippolyte-tal, a ki szorongásában vért izzadt takarója alatt, az urak hosszú beszélgetésbe elegyedtek; a gyógyszerész a sebész hidegvérét a hadvezéréhez hasonlította; ez a hasonlat megtetszett Canivetnak, a ki aztán egész előadást tartott arról, hogy hivatása micsoda tulajdonságokat követel. Elmondta, hogy ő úgy tekinti a hivatását, a hogyan az áldozó papnak kell tekintenie a magáét, bár tudatában van annak, hogy a másodosztályu orvosok a közös hivatás becsületét meglehetősen kompromittálják. Végre rá pillantott a betegre is; megvizsgálta azokat a kötőeszközöket, a melyek már a lőcsláb megoperálása alkalmával is szerepeltek, s a melyeket Homais ujra áthozott; azután megparancsolta, hogy keressenek valakit, a ki a műtét végrehajtásánál segítségére legyen, azzal, hogy tartsa a betegnek a lábát. Elküldtek Lestiboudoisért; mikor ez megérkezett, Canivet ur felgyürte az ingujját s megint bement a biliárd-szobába, Homais pedig, a fogadósnéval és Artémise-zel, a kik mind a ketten fehérebbek voltak, mint a kötényük, kinn maradt és fülét az ajtóhoz támasztotta.