Beim Beginn seiner Rede hatte Miß Temple zu Boden geblickt; jetzt aber sah sie gerade vor sich hin, und ihr Gesicht, welches von Natur bleich wie Marmor war, schien auch die Kälte und Unbeweglichkeit dieses Materials anzunehmen; besonders ihr Mund schloß sich so fest, als hätte es des Meißels eines Bildhauers bedurft, um ihn wieder zu öffnen, und auf ihrer Stirn lagerte eine versteinerte Strenge.
Temple kisasszony eleinte, mikor Mr. Brocklehurst beszélni kezdett, lesütötte szemét, de most egyenesen nézett maga elé, és arca, amely természettől fogva márványfehér volt, éppen olyan hideg és kemény lett, mint a márvány. A száját olyan erősen összeszorította, hogy az ember szinte azt gondolta: csak egy szobrász vésőjével lehetne szétfeszíteni.