Er stand hinter ihr, die Schulter an die Logenwand gelehnt. Von Zeit zu Zeit schauerte Emma zusammen, wenn sie den warmen Hauch seiner Atemzüge auf ihrem Haar spürte.
Ime, most megint itt ül mögötte, vállával a páholy falához támaszkodva, egészen közel hozzá, úgy hogy Emmán időnkint könnyed borzongás futott át, a mikor érezte, hogy Léon orrlyukainak meleg lehellete bele hatol a hajába.