Κρατούσε το λάζο στο χέρι και σκότωνε όποιον αντιστεκότανε στη λύσσα του. Τέλος είδα όλες μας τις Ιταλίδες και τη μητέρα μου σκισμένες, σφαγμένες από τα τέρατα, που τις διαμφισβητούσαν. Οι σκλάβοι, οι σύντροφοί μου, οι κουρσάροι μας, στρατιώτες, ναύτες, μαύροι μελαχροινοί, άσπροι, μιγάδες και τέλος ο καπετάνιος μου, όλοι σκοτωθήκανε κ' έμενα εγώ ξεψυχώντας απάνω σ' ένα σωρό πτώματα.
Kapitányom engem maga mögé rejtett, tőr volt kezében és mindenki halálfia lett, ki dühével szembe szállt: végül magam előtt kellett látnom összes udvarnőimet, anyámmal együtt széttépve, szerte szaggatva, elkinozva ama szörnyetegek által, kik mind maguknak követelték őket; a foglyok, társnőim, azok, akik elrabolták őket, katonák, matrózok, feketék, barnabőrüek, fehérek, mulattok s végül az én kapitányom is, mindnyájan ott pusztultak el és én a rémülettől félholtan maradtam ott a haldoklók testein.