— Μάλιστα, κύριε, απάντησε ο νέγρος. Αυτή είναι η συνήθεια· μας δίνουν ένα πανένιο βρακί για φορεσιά δυο φορές το χρόνο. Όταν δουλεύουμε στα ζαχαροποιεία κι' ο τροχός μας αρπάξη το δάχτυλο μας κόβουνε το χέρι· όταν αποπειραθούμε να φύγουμε, μας κόβουνε το πόδι· μου τύχανε κ' οι δυο αυτές περίπτωσες. Αυτά κοστίζει η ζάχαρη, που τρώτε στην Ευρώπη.
Igenis uram, válaszolta a néger; az a szokás nálunk, hogy évenként kétszer egy vászon-alsónadrágot adnak öltözetül; és ha a cukorültetvényen dolgozván a malom elkapja egy ujjunkat, akkor levágják büntetésből az egész karunkat; ha kereket akarunk oldani, levágják a lábunkat; ez a két eset jutott nekem is osztályrészül: ilyen áron eszitek ti a cukrot Európában.