Athos se leva, marcha vers son ami d'un pas lent et solennel, l'embrassa tendrement, et, comme il éclatait en sanglots, il lui dit de sa voix si noble et si persuasive:
Athos felállt, lassan, ünnepélyesen odament, gyengéden átölelte a fiatalembert, s amikor az felzokogott, nemes, meggyőző hangján így csitította: