Les deux amis -- car ils l'étaient -- ne rôdaient plus à l'orifice du puits intérieur, ils n'aboyaient pas et ne gémissaient plus de cette singulière façon qui avait donné, dès le début, l'éveil à l'ingénieur.
A két jó pajtás - mert azok voltak - nem őgyelgett immár a belső kút szája körül, s nem kaffogott, nem nyüszített, nem makogott azon az oly különös módon, amire a mérnök már a kezdet kezdetén fölfigyelt.