Quand il voyait de loin sa démarche paresseuse et sa taille tourner mollement sur ses hanches sans corset, quand vis-à-vis l’un de l’autre il la contemplait tout à l’aise et qu’elle prenait, assise, des poses fatiguées dans son fauteuil, alors son bonheur ne se tenait plus; il se levait, il l’embrassait, passait ses mains sur sa figure, l’appelait petite maman, voulait la faire danser, et débitait, moitié riant, moitié pleurant, toutes sortes de plaisanteries caressantes qui lui venaient à l’esprit.
Mikor messziről látta nehézkes járását és fűzőtlen csipőjének lágy mozdulását, vagy mikor négyszemközt kedvére nézegette s szeme megakadt a karosszékében hátradülő asszony fáradt testtartásán, akkor nem birt a boldogságával: fölkelt, oda ment hozzá, ölelgette, csókolta, hosszasan simogatta az arczát, kis mamának nevezgette, körül akarta tánczolni vele a szobát s félig nevetve, félig sírva mindenféle gyöngéd ostobaságot mondott neki, a mi éppen eszébe jutott.