Enfin il leva la tête, fixa son regard d'aigle sur cette physionomie loyale, ouverte, intelligente, lut sur ce visage sillonné de larmes toutes les souffrances qu'il avait endurées depuis un mois, et songea pour la troisième ou quatrième fois combien cet enfant de vingt et un ans avait d'avenir, et quelles ressources son activité, son courage et son esprit pouvaient offrir à un bon maître.
Végre feltekintett, sasszemét a fiatalember egyenes, nyílt, értelmes vonásaira szegezte, egy hosszú hónap szenvedéseit olvasta le könnyszántotta arcáról, és immár harmad- vagy negyedízben ötlött eszébe, milyen szép jövő várhatna a fiúra, hiszen még alig huszonegy éves, és mennyi hasznot hajtana ügyes gazda kezében a tettereje, bátorsága, eleven esze.