«Felton, dit Milady avec une solennité pleine de mélancolie, Felton, si votre soeur, la fille de votre père, vous disait: «Jeune encore, assez belle par malheur, on m'a fait tomber dans un piège, j'ai résisté; on a multiplié autour de moi les embûches, les violences, j'ai résisté; on a blasphémé la religion que je sers, le Dieu que j'adore, parce que j'appelais à mon secours ce Dieu et cette religion, j'ai résisté; alors on m'a prodigué les outrages, et comme on ne pouvait perdre mon âme, on a voulu à tout jamais flétrir mon corps; enfin...»
Felton - kezdte milady, és szomorúan, ünnepélyesen csengett a hangja -, ha tulajdon húga, apjának leánya így szólna kegyedhez: "Sajnos, meglehetősen szép vagyok, máris tőrt vetettek ifjúságomnak, de én ellenálltam; körülvettek százféle cselszövéssel, aljas erőszakkal, de én ellenálltam, káromolták hitemet, káromolták az Istent, akit imádok, mivel Istenemhez és hitemhez folyamodtam segítségért, de ellenálltam, egyre-másra megaláztak, s amikor látták, hogy lelkemet el nem veszíthetik, eltökélték, hogy örök életemre bemocskolják testem, végül..."