Emma, qui lui donnait le bras, s’appuyait un peu sur son épaule, et elle regardait le disque du soleil irradiant au loin, dans la brume, sa pâleur éblouissante; mais elle tourna la tête: Charles était là.
Emma, a ki Homaisnak a karján haladt, rátámaszkodva egy kissé kisérőjének a vállára, a messzeségbe tekintett és a nap korongját nézte, melynek vakitó fehérsége átsugárzott a ködön. De a mint mozdult: Károlyt pillantotta meg.