De temps en temps une brise rafraîchissante éveillée par l'espoir me soutenait et me menait triomphalement au but; mais je ne pouvais pas l'atteindre, même en imagination. Un vent contraire m'écartait de la terre et me repoussait au milieu des vagues.
Olykor úgy tetszett, hogy a vadul csapkodó hullámokon túl az Ígéret Földjének szelíd, dombos tája tűnik fel, és időnként a remény friss szélrohama diadalmasan sodort a boldog cél felé; de a célt nem értem el, még képzeletben sem, mert az ellenszél visszasodort, messzire a parttól.