Quelques citoyens, secourus par eux, leur donnèrent un aussi bon dîner qu'on le pouvait dans un tel désastre: il est vrai que le repas était triste; les convives arrosaient leur pain de leurs larmes; mais Pangloss les consola, en les assurant que les choses ne pouvaient être autrement: Car, dit-il, tout ceci est ce qu'il y a de mieux; car s'il y a un volcan à Lisbonne, il ne pouvait être ailleurs; car il est impossible que les choses ne soient pas où elles sont, car tout est bien.
Néhány polgár hálából, amiért kimentették őket, ebédet adott nekik, amilyet ebben a helyzetben adni lehetett: meg kell adni, hogy szomoru ebéd volt; a vendégek könnyeikkel öntözték kenyeröket, ámde Pangloss vigasztalta őket, meggyőzően bizonyitva be, hogy a dolgok folyása nem lehet másforma; »mert, mondá, mindez a lehető legjobb; mert ha egyszer Lisszabonban vulkán van, ez semmiképen sem lehet másutt; mert lehetetlen, hogy a dolgok ne ott legyenek, ahol vannak, mert hiszen minden jól van.«