Souvent, lorsqu’il restait à lire dans sa chambre, ou bien assis le soir sous les tilleuls du Luxembourg, il laissait tomber son Code par terre, et le souvenir d’Emma lui revenait.
Eleinte sokszor megtörtént, hogy, a mikor a szobájában tanult vagy esténkint a Luxembourg-kert hársfái alatt olvasgatott, a törvénykönyv kiesett a kezéből és gondolatai visszatértek Emmához. De érzése lassankint elgyöngült, és vágya fölé más vágyak halmozódtak.