Me blâmera qui voudra, lorsque j'ajouterai que de temps en temps, quand je me promenais seule, quand je regardais à travers les grilles de la porte la route se déroulant devant moi, ou quand, voyant Adèle jouer avec sa nourrice et Mme Fairfax occupée dans l'office, je montais les trois étages et j'ouvrais le trappe pour arriver à la terrasse, quand enfin mes yeux pouvaient suivre les champs, les montagnes, la ligne sombre du ciel, je désirais ardemment un pouvoir qui me fit connaître ce qu'il y avait derrière ces limites, qui me fit apercevoir ce monde actif, ces villes animées dont j'avais entendu parler, mais que je n'avais jamais vues.
Mondok még egyebet is, amiért talán sokan megszólnak. Ha néha egyedül bolyongtam a parkban, vagy elmentem a kapuig, és végignéztem a kocsiúton, vagy olyankor, amikor Adèle a gyereklánnyal játszott, Mrs. Fairfax pedig befőttet készített a kamrában, és én fölmásztam a harmadik emeletre, s a csapóajtón kibújtam a tetőre, és tekintetemmel végigpásztáztam a völgyeket szegélyező dombok és hegyek ködbe vesző karéját - olyankor bizony nagyon szerettem volna, ha pillantásomnak nem állják útját a hegyek.