En même temps, des coquilles, des zoophytes tels qu'étoiles de mer, polypiers, spirifères, jusqu'à des poissons, jusqu'à des lézards, entraînés par les eaux, laissaient sur la houille, tendre encore, leur impression nette et comme « admirablement tirée [1*] ».
Ugyanazon időben így keletkeztek aztán azokkal az erdőségekkel együtt eltemetett csigáknak, zoophyták­nak, tengeri csillagoknak, polipoknak, sugárállatoknak, sőt a vizek által azok közé sodort halaknak, gyíkoknak csodás lenyomatai a még puha kőszénen.5