Un de mes amis, un de mes amis, entendez-vous bien! pas moi, dit Athos en s'interrompant avec un sourire sombre; un des comtes de ma province, c'est-à-dire du Berry, noble comme un Dandolo ou un Montmorency, devint amoureux à vingt-cinq ans d'une jeune fille de seize, belle comme les amours.
Egyik barátom, úgy ahogy mondom, egyik barátom, nem én! - kezdte Athos, s mindjárt meg is állt, komoran elmosolyodva - egy gróf a mi tartományunkból vagyis Berryből, nagynevű nemes úr, mint a Dandoló vagy a Montmorency, huszonöt éves fejjel megszeretett egy tizenhat éves lányt, aki szép volt, mint egy angyal.