– Je ne crains rien, Margot, répondit soudain le Maître, qui leva la tête et apparut tel qu’il était à l’époque où il écrivait, racontant quelque chose qu’il n’avait jamais vu, mais dont il savait, sans doute, que cela avait été. Je ne crains plus rien, parce que j’ai déjà tout enduré.
Nem félek semmitől, Margó - válaszolta a Mester, fölemelte a fejét, és Margarita most olyannak látta az arcát, amilyen akkor volt, mikor azt írta, amit soha nem látott, de amiről biztosan tudta, hogy megtörtént. - Semmitől sem félek, mert már mindent átéltem.