M. le conseiller, appuyant contre sa poitrine son petit tricorne noir, réitérait ses salutations, tandis que Tuvache, courbé comme un arc, souriait aussi, bégayait, cherchait ses phrases, protestait de son dévouement à la monarchie, et de l’honneur que l’on faisait à Yonville.
A tanácsos ur, mellére támasztva kis háromszögletü, fekete kalapját, ismételte a szives üdvözletet; és Tuvache, ívalakban meggörbülve, szintén mosolygott, hebegett, kereste a szavakat, biztositotta a tanácsos urat a monarchia irányában való hűségéről, végül megköszönte a nagy tisztességet, a mely Yonvillet érte.