Tassé sur son pliant, son menton aigu posé sur son poing et une jambe ramenée sous lui, Woland contemplait sans bouger l’immense agglomération de palais, d’immeubles géants, et de masures condamnées à la démolition.
Woland öklére támasztotta hegyes állát, görnyedten ült a taburetten egyik lábát maga alá húzva, úgy nézte merően a paloták, óriási házak és lebontásra ítélt viskók eléje terülő tengerét.