La nuit, toutes les nuits, je me relevais, j’arrivais jusqu’ici, je regardais votre maison, le toit qui brillait sous la lune, les arbres du jardin qui se balançaient à votre fenêtre, et une petite lampe, une lueur, qui brillait à travers les carreaux, dans l’ombre.
Éjjel, minden éjjel, fölkeltem, eljöttem idáig, és elnéztem, hosszan, ezt a házat, a tetőt, mely csillogott a holdfényben, a kert fáit, melyek az ön ablaka előtt csöndesen hajlongtak, és egy kis lámpát, azt a fényt, mely keresztül hatolt az ablakon, és bevilágitott a sötétségbe.