Son mari, qui était un filateur, s’emporta contre le maladroit; et, tandis qu’avec son mouchoir elle épongeait les taches sur sa belle robe de taffetas cerise, il murmurait d’un ton bourru les mots d’indemnité, de frais, de remboursement.
A kurta ruhaujjas, csupasz nyakú hölgy, érezvén, hogy a hideg folyadék végig csurog a hátgerinczén, úgy kezdett sikítozni, mint egy páva; azt hitte volna az ember, hogy ölnek valakit. Férje, egy fonógyár tulajdonosa, ráförmedt az ügyetlenre; és mialatt az asszony zsebkendőjével törülgette szép, cseresznyeszinü tafota-ruháját, a melyet a mandulatej-foltok eléktelenítettek, a férj fenyegető hangon morogta, dörmögte ezeket a szókat: "kárpótlás... költség... kártérítés..."