Thaouka, surtout, montrait une vaillance que ni les fatigues ni les besoins ne pouvaient diminuer; il franchissait comme un oiseau les canadas desséchées et les buissons de curra-mammel, en poussant des hennissements de bon augure.
Különösen Thauka viselkedett hősiesen; sem a fáradtság, sem a szomjúság nem törte meg, oly könnyedén repült át a kiszáradt canadákon, curra-mammel bokrokon, mint a madár, s közben reménykedve nyerített.