Léon, étourdi par la colère d’Emma, le bavardage de M. Homais et peut-être les pesanteurs du déjeuner, restait indécis et comme sous la fascination du pharmacien qui répétait:
Léon - a kit Emma kifakadásai, Homais fecsegése, de talán a reggeli alkalmával elfogyasztott italok is, egy kissé kábulttá tettek - határozatlanul bámult maga elé. A gyógyszerész szinte rákényszeritette az akaratát azzal, hogy folyton ismételte: