– Eh bien, moi, continua Marguerite en se penchant un peu plus au-dessus du jardin, je suis seule, comme vous le voyez, je m’ennuie, je regarde la lune et j’écoute cette valse…
Én, amint látja - folytatta Margarita, és egyre jobban kihajolt az ablakon -, egyedül ülök itt, búsulok, nézem a holdat, és a valcert hallgatom...