« Il y avait des objections sérieuses contre la jeune fille, » avait dit le colonel Fitzwilliam. Ces objections étaient sans nul doute qu’elle avait un oncle avoué dans une petite ville, et un autre dans le commerce a Londres. « A Jane, que pourrait-on reprocher ? se disait Elizabeth. Jane, le charme et la bonté personnifiés, dont l’esprit est si raisonnable et les manieres si séduisantes ! Contre mon pere non plus on ne peut rien dire ; malgré son originalité, il a une intelligence que Mr. Darcy peut ne point dédaigner, et une respectabilité a laquelle lui-meme ne parviendra peut-etre jamais. » A la pensée de sa mere, elle sentit sa confiance s’ébranler. Mais non, ce genre d’objection ne pouvait avoir de poids aux yeux de Mr. Darcy dont l’orgueil, elle en était sure, était plus sensible a l’infériorité du rang qu’au manque de jugement de la famille ou voulait entrer son ami. Elizabeth finit par conclure qu’il avait été poussé par une détestable fierté, et sans doute aussi par le désir de conserver Bingley pour sa sour.
"Igen súlyos kifogások merültek fel a hölgy ellen" - ezek voltak Fitzwilliam ezredes szavai -, s e súlyos kifogások valószínűleg abból álltak, hogy Jane egyik nagybátyja vidéki ügyvéd, a másik meg londoni kereskedő. - Jane ellen - kiáltott fel Elizabeth - senki sem emelhet kifogást.... hiszen ő csupa báj és jóság! Nyílt eszű, művelt teremtés, a modora megnyerő. Apám ellen sem hozhatnak fel semmit... megvannak ugyan a bogarai, de olyan tehetséges ember, hogy maga Darcy is megirigyelhetné, becsületességben pedig valószínűleg sohasem versenyezhet vele. - Ha anyjára gondolt, kissé megingott az önbizalma, de nem akarta elhinni, hogy ez a szempont lényegesen befolyásolná Darcyt; meg volt győződve arról, hogy az előkelőség hiánya új rokonságában mélyebben sértené Darcy büszkeségét, mint az értelem hiánya. Végül arra a következtetésre jutott, hogy Darcyt részben a legrosszabb fajta gőg irányította, részben az a kívánság, hogy a saját húga számára tartsa meg Bingleyt.