Sa figure n’exprimait rien que la satisfaction de soi-même, et il avait l’air aussi calme dans la vie que le chardonneret suspendu au-dessus de sa tête, dans une cage d’osier: c’était le pharmacien.
Ábrázatán nem látszott egyéb, csak a magamagával való nagy megelégedés: olyan nyugodtan és derülten nézett a világba, mint az a tengelicz, mely a feje fölött lévő fűzfa-kalitkában vígan szökdécselt le s fel, jobbra-balra. Ez a himlőhelyes arczu ember: a gyógyszerész volt.