C’était un besoin, une manie, un plaisir, au point que, si elle disait avoir passé, hier par le côté droit d’une rue, il fallait croire qu’elle avait pris par le côté gauche.
A hazugság szükségévé, örömévé, szenvedélyévé vált, úgyannyira, hogy, ha véletlenül azt mondta: "tegnap végig mentem ennek vagy annak az utczának a jobboldalán", bizonyos lehetett benne az ember, hogy az utczának a baloldalán járt.