Elle arrivait et, avant toute chose, mettait un tablier. Dans l’étroite entrée où se trouvait l’évier qui, on ne sait pourquoi, faisait l’orgueil du pauvre malade, elle allumait un réchaud à pétrole sur une table de bois et préparait le déjeuner qu’elle servait ensuite sur la table ovale de la première pièce.
Amikor az asszony megérkezett, először is kötényt kötött maga elé, és a keskeny kis előszobában, a mosdókagyló mellett - amelyre a szegény beteg, miért, miért sem, olyan büszke volt -, a faasztalon meggyújtotta a petróleumfőzőt, villásreggelit készített, és azt betálalta az első szobába, az ovális asztalra.