Au coup de marteau d’Emma, Charles, qui l’attendait, s’avança les bras ouverts et lui dit avec des larmes dans la voix:
A kalapácsütésre, melylyel Emma otthon bekopogtatott, Károly, a ki már várta, a karjait kitárva sietett feléje, és, sírástól fojtogatott hangon, igy fogadta: