M. Lheureux, en effet, prêtait sur gages, et c’est là qu’il avait mis la chaîne en or de madame Bovary, avec les boucles d’oreilles du pauvre père Tellier, qui, enfin contraint de vendre, avait acheté à Quincampoix un maigre fonds d’épicerie, où il se mourait de son catarrhe, au milieu de ses chandelles moins jaunes que sa figure.
Ide, ennek a pénzes szekrénynek az örvényébe vándorolt többek között Bovaryné arany láncza; és itt tartotta Lheureux azt a fülbevalót is, melyet a szegény Tellier apótól vett el, a ki, miután Lheureux elárvereztette mindenét, Quincampoixban egy kis szatócsboltot nyitott, a hol, tüdőbajával küzködve, keservesen élte le utolsó napjait, viaszgyertyái között, melyek nem voltak olyan sárgák, mint az arcza.