«Pardieu! se dit d'Artagnan, auquel la nièce du théologien revenait à l'esprit; pardieu! il serait drôle que cette colombe attardée cherchât la maison de notre ami.
Hűha! - gondolta D'Artagnan, és egyszeribe eszébe jutott a teológusprofesszor unokahúga - talán csak nem a mi kedves barátunk házát keresi ez az elkésett éji madárka.