Dans cette conjoncture, Thalcave n’avait qu’à attendre les événements, et il attendit, à demi couché, la tête reposant sur les mains, les coudes appuyés aux genoux, l’oeil immobile, dans la posture d’un homme qu’une anxiété subite vient d’arracher au sommeil.
Ilyen körülmények között Thalcave nem tehetett egyebet, mint hogy bevárja a fejleményeket; várt tehát, állát tenyerébe támasztotta, térdére könyökölt; úgy kuporgott rezzenés nélkül, mint akit valami hirtelen nyugtalanság riasztott fel álmából.