Emma disparaissait dessous; et il lui semblait que, s’épandant au dehors d’elle-même, elle se perdait confusément dans l’entourage des choses, dans le silence, dans la nuit, dans le vent qui passait, dans les senteurs humides qui montaient.
Emma eltűnt alatta; és Károlynak úgy tetszett, mintha Emma lassankint eloszlanék, elszóródnék, mintha csöndesen, észrevehetetlenül, átömlenék, átsugárzódnék a köröskörül lévő dolgokba, a csöndbe, az éjszakába, a szélbe, mely tova vonúl, és a nedves párákba, melyek felszállanak a földről.