En effet, elle regarda tout autour d’elle, lentement, comme quelqu’un qui se réveille d’un songe; puis, d’une voix distincte, elle demanda son miroir, et elle resta penchée dessus quelque temps, jusqu’au moment où de grosses larmes lui découlèrent des yeux.
Talán még nem kell kétségbeesni - gondolta. És csakugyan, mintha nem hiába reménykedett volna: Emma körülnézegetett, lassan, mint a ki hosszú és mély álomból ébred fel; aztán, tisztán érthető hangon, a tükrét kívánta, és egy darabig úgy maradt, a tükre fölé hajolva, a mig egyszerre csak nagy könnycseppek hullottak alá a szeméből.