Mais la figure d’Emma revenait toujours se placer devant ses yeux, et quelque chose de monotone comme le ronflement d’une toupie bourdonnait à ses oreilles: «Si tu te mariais, pourtant! si tu te mariais!»
Emma alakja ujra meg ujra megjelent előtte, s egyhanguan, mint egy pörgettyü búgása, folyvást csak az zúgott a fülében: "Hátha megházasodnál?! S elvennéd ezt a leányt?!"