«Le soir vint, et avec lui l'obscurité; cependant, si profonde qu'elle fût, mes yeux commençaient à s'y habituer; je vis, au milieu des ténèbres, la table s'enfoncer dans le plancher; un quart d'heure après, elle reparut portant mon souper; un instant après, grâce à la même lampe, ma chambre s'éclaira de nouveau.
Leszállt az est meg a sötétség, de most már lassacskán hozzászokott a szemem; megfigyeltem, a vaksötétben hogyan süllyed föld alá az asztal, s hogyan bukkan fel újra negyedóra múlva a vacsorámmal, hamarosan feltűnt a már ismert lámpa, és szobám ismét kivilágosodott.