Emma était accoudée à sa fenêtre (elle s’y mettait souvent: la fenêtre, en province, remplace les théâtres et la promenade), et elle s’amusait à considérer la cohue des rustres, lorsqu’elle aperçut un monsieur vêtu d’une redingote de velours vert.
Emma kikönyökölt az ablakába (gyakran lehetett ott látni: vidéken az ablak helyettesiti a szinházat és a sétateret), s elszórakozva nézte a parasztok sokaságának sürgését-forgását. Egyszerre egy urat vett észre, a kin vadász-kamásli, sárga keztyü és zöld bársony kabát volt.