Ce discours plut à Cacambo; on aime tant à courir, à se faire valoir chez les siens, à faire parade de ce qu'on a vu dans ses voyages, que les deux heureux résolurent de ne plus l'être, et de demander leur congé à sa majesté.
Cacambonak megnyerte tetszését ez az okoskodás: szivesen járja be az ember a világot, aztán eldicsekszik övéi között és fitogtatja tapasztalatait; két jámbor utasunk megelégelte a boldogságot és elhatározta, hogy engedélyt kér ő felségétől a távozásra.