M. Lheureux, marchand d’étoffes, qui se trouvait avec elle dans la voiture, avait essayé de la consoler par quantité d’exemples de chiens perdus, reconnaissant leur maître au bout de longues années.
Egy divatárú-kereskedő, Lheureux úr, a ki velök utazott, hogy megvigasztalja Emmát, történeteket beszélt el rég elveszett kutyákról, a melyek évek multán is felismerték gazdáikat.