«J'aimais aussi les bonbons à cette époque, mademoiselle Eyre; je croquais des pastilles de chocolat et je fumais alternativement, regardant défiler les équipages le long de cette rue à la mode, voisine de l'Opéra, lorsque j'aperçus une élégante voiture fermée, traînée par deux beaux chevaux anglais, et qu'éclairaient en plein les brillantes lumières de la ville. Je reconnus la voiture que j'avais donnée à Céline.
Csokoládébonbont ropogtattam - igen, Eyre kisasszony, bocsássa meg azt a barbárságot -, felváltva szivaroztam, és csokoládét ropogtattam, és közben a fogatokat is néztem, amelyek az előkelő utcákon a közeli Opera felé igyekeztek. Egyszerre egy elegáns, csukott kocsiban, amely elé két gyönyörű angol ló volt fogva, a fényesen világított utcán tévedhetetlenül felismertem azt a fogatot, amelyet én adtam Céline-nek.