Emma le vit qui disparaissait entre la double ligne des bancs, marchant à pas lourds, la tête un peu penchée sur l’épaule, et avec ses deux mains entrouvertes, qu’il portait en dehors.
Emma utána nézett és látta, mint tünik el a két padsor között, nehézkesen lépegetve, egy kicsit előre görbülve, két kezét és karját kiterjesztve.