Dès que commence à se rapprocher, dès que commence à grandir et à se teinter d’or l’astre qui jadis était monté plus haut encore que deux gigantesques flambeaux à cinq branches, Ivan Nikolaïevitch devient nerveux, inquiet, il perd l’appétit et le sommeil, il attend que la lune s’épanouisse.
Amint közeledni érzi, amint növekedni és bearanyozódni látja az égitestet, mely egykor a két ötágú gyertyatartó felett tündökölt, nyugtalankodni, idegeskedni kezd, elveszíti álmát és étvágyát, csak azt várja, hogy megteljék a hold.