Vendredi n'était parti que depuis peu de temps quand je le vis revenir en courant et franchir ma fortification extérieure comme si ses pieds ne touchaient pas la terre, et, avant que j'eusse eu le temps de lui parler, il me cria:--«Ô maître! ô maître! ô chagrin! ô mauvais!»--«Qu'y a-t-il, Vendredi? lui dis-je.»--«Oh!
Péntek nem maradt el sokáig. Lélekszakadva rohant hazafelé, és úgy száguldott a cölöpkerítésem fölött, mint akinek a lába nem éri a földet, és mielőtt még faggatni kezdhettem volna, kiabálásba tört ki. - Ó mester!