C’étaient des airs que l’on jouait ailleurs sur les théâtres; que l’on chantait dans les salons, que l’on dansait le soir sous des lustres éclairés, échos du monde qui arrivaient jusqu’à Emma.
Azokat a zenedarabokat játszotta, a melyeket a színházakban a leggyakrabban hallani, a melyeket a szalonokban mindenfelé énekelgetnek, s a melyek dallamára, ragyogó csillárok alatt, annyian tánczolnak!... A nagyvilág szólt általuk Emmához.