Les carreaux, chaque matin, étaient chargés de givre, et la lumière, blanchâtre à travers eux, comme par des verres dépolis, quelquefois ne variait pas de la journée.
Az ablakokat minden reggel zuzmara lepte be, s a rajtok átszűrődő napvilág, mely bágyadt volt, mintha fénytelenre csiszolt üvegen verődött volna keresztül, egész nap nem akart erőre kapni.