Ma mère était encore très belle: nos filles d'honneur, nos simples femmes de chambre avaient plus de charmes qu'on n'en peut trouver dans toute l'Afrique: pour moi, j'étais ravissante, j'étais la beauté, la grâce même, et j'étais pucelle: je ne le fus pas long-temps; cette fleur, qui avait été réservée pour le beau prince de Massa-Carrara, me fut ravie par le capitaine corsaire; c'était un nègre abominable, qui croyait encore me faire beaucoup d'honneur.
Anyám még nagyon szép volt, udvarhölgyeink, sőt egyszerü komornáink is oly bájosak voltak, hogy egész Afrikában nem lehetett hozzájok foghatókat találni; ami engem illet, én elbájoló voltam a szépség és kellemesség teljes ragyogásában és - még érintetlen voltam: nem sokáig maradtam az; az ártatlanság e virágát, mely a massa-carrarai szép hercegnek nyilt, a kalóz kapitány szakitotta le: ez az utálatos néger még abban a szent hitben ringatta magát, hogy nagyon megtisztelve érezhetem magam.