Elle s’étonnait parfois des conjectures atroces qui lui arrivaient à la pensée; et il fallait continuer à sourire, s’entendre répéter qu’elle était heureuse, faire semblant de l’être, le laisser croire!
Néha magát is meglepte, hogy milyen iszonyú sejtelmek járnak a fejében; és tovább is mosolyognia kellett, folyton azt hallania, hogy mindenki boldognak tartja, úgy tennie, mintha csakugyan az volna, elhitetnie az emberekkel, hogy nem tévednek, ő boldog!