Cette fois Felton, tout impassible qu'il était ou qu'il faisait semblant d'être, ne put résister à l'influence secrète qui s'était déjà emparée de lui: voir cette femme si belle, blanche comme la plus candide vision, la voir tour à tour éplorée et menaçante, subir à la fois l'ascendant de la douleur et de la beauté, c'était trop pour un visionnaire, c'était trop pour un cerveau miné par les rêves ardents de la foi extatique, c'était trop pour un coeur corrodé à la fois par l'amour du Ciel qui brûle, par la haine des hommes qui dévore.
Bármily érzéketlen volt is Felton, vagy bármennyire igyekezett is annak látszani, ezúttal hiába hadakozott a fölébe kerekedő titokzatos hatalommal; itt állott előtte ez a bűbájos, hófehér női alak, ez a sugárzó látomás; hol zokogott, hol fenyegetőzött, hol vergődésével, hol szépségével igézte - túl nagy próbatétel volt ez szegény, rajongó lelkének, túl nagy teher eszének, melyet rabláncra vertek az esztelen hit ábrándképei; túl nagy teher volt a szívének, melyet éppúgy marcangoltak az isteni szeretet lángjai, mint az emberek sorvasztó gyűlölete.