Avec un haussement léger de ses épaules, Emma l’interrompit pour se plaindre de sa maladie où elle avait manqué mourir; quel dommage! elle ne souffrirait plus maintenant.
Emma könnyedén vállat vont, és nem várva meg, hogy Léon befejezze a szavait, elpanaszolta a betegségét, a melybe majdnem belehalt; kár, hogy nem úgy történt! most már nem szenvedne! Léon azonnal megkivánta a sir nyugalmát, és elmondta, hogy egyszer már közel volt a halálhoz, sőt egy este végrendeletet is írt, a melyben azt az óhajtását fejezte ki, hogy holttestét abba a szép, bársony szegésű lábszőnyegbe takarva temessék el, a melyet Emmától kapott.