«Injustice! injustice!» criait ma raison excitée par le douloureux aiguillon d'une énergie précoce, mais passagère. Ce qu'il y avait en moi de résolution, exalté par tout ce qui se passait, me faisait rêver aux plus étranges moyens pour échapper à une aussi insupportable oppression; je songeais à fuir, par exemple, ou, si je ne pouvais m'échapper, à refuser toute espèce d'aliments et à me laisser mourir de faim.
Micsoda igazságtalanság! - mondta az eszem, amelyet a gyötrelmes élmények, ha csak átmenetileg is, koromat meghaladó tisztánlátásra riasztottak, az ugyancsak felajzott elszántság pedig azt sugallta, hogy próbáljak valamiképpen kiszabadulni az elviselhetetlen zsarnokság alól - például megszökni, ha lehet, vagy nem enni, nem inni, s akkor legalább meghalok.