Si Charles l’avait voulu cependant, s’il s’en fût douté, si son regard, une seule fois, fût venu à la rencontre de sa pensée, il lui semblait qu’une abondance subite se serait détachée de son coeur, comme tombe la récolte d’un espalier quand on y porte la main.
Talán jól esett volna neki, ha mindezt elmondhatja valakinek. De hogyan fejezze ki ezt a megfoghatatlan rossz érzést, mely ugy változtatja alakját, mint a futó felhő, s ugy kavarog, mint a szél?