«Cette fois, malgré mes terreurs, en dépit de mes angoisses, une faim dévorante se faisait sentir; il y avait quarante-huit heures que je n'avais pris aucune nourriture: je mangeai du pain et quelques fruits; puis, me rappelant le narcotique mêlé à l'eau que j'avais bue, je ne touchai point à celle qui était sur la table, et j'allai remplir mon verre à une fontaine de marbre scellée dans le mur, au-dessus de ma toilette.
Most már hiába volt rémület és gyanakvás; mardosó éhség gyötört: negyvennyolc órája nem fogyasztottam ételt; megettem hát egy kis kenyeret meg néhány szem gyümölcsöt, majd eszembe jutott, hogy a mákonyt vízben itatták meg velem ezért hozzá sem nyúltam az asztalon álló kancsóhoz, hanem egy márványfolyókánál töltöttem meg poharam; a folyóka pipereasztalom fölött volt beépítve a falba.