Bovary cherchait un patard au fond de sa bourse; et, sans paraître comprendre tout ce qu’il y avait pour lui d’humiliation dans la seule présence de cet homme qui se tenait là, comme le reproche personnifié de son incurable ineptie:
Bovary aprópénzt kotorászott elő az erszényéből; és semmi jelét nem adva annak, mintha tudná, hogy ennek az embernek már a puszta jelenléte is mily megalázó rá nézve, mintha nem értené meg, hogy ez az ember egy eleven szemrehányás, mely némán vádolja az ő gyógyíthatatlan ügyefogyottságát: