-- Pauvre petite femme! pensa-t-il avec attendrissement. Elle va me croire plus insensible qu’un roc; il eût fallu quelques larmes là-dessus; mais, moi, je ne peux pas pleurer; ce n’est pas ma faute.
Szegény asszonyka! - gondolta, némiképpen elérzékenyedve. - Azt fogja hinni, hogy érzéketlenebb vagyok, mint a kőszikla; egy pár könnycsepp kellett volna erre a levélre, de hiába, nem tudok sírni, s ki tehet róla, hogy nem tudok?!... Vizet öntött egy pohárba, bele mártotta az ujját, s a nedves ujjáról egy nagy cseppet ejtett le a levélre.