« Il passe un sacré savon à quelqu’un, on dirait… », pensa le comptable effaré. Mais à ce moment, son regard tomba sur un spectacle d’un tout autre genre dans un fauteuil de cuir, la tête renversée sur le dossier, un mouchoir trempé serré dans la main, sanglotant sans retenue, gisait, ses longues jambes étendues jusqu’au milieu de la pièce, la secrétaire personnelle de Prokhor Petrovitch, la belle Anna Richardovna.
“Valakit lehord, vagy mi?” - tűnődött a főkönyvelő zavartan, s amikor körülnézett a titkári szobában, még jobban meghökkent: egy bőrfotelban, fejét a karosszék hátára hajtva, a szépséges Anna Ricsardovna, Prohor Petrovics személyi titkárnője ült, vagy inkább hevert, lábát csaknem a szoba közepéig nyújtva,