-- En vérité, ma mère? et pourtant il le faudra, s'écria la voix impérieuse de Blanche, en se tournant sur le tabouret du piano, où jusque-là elle était demeurée silencieuse à examiner de la musique; je suis curieuse d'entendre ma bonne aventure.
Ugyan, dehogynem, édes jó mamám - hallatszott Blanche fölényes hangja. Blanche megfordult a zongoraszéken, ahol idáig csendesen ült, és látszólag kottákat nézegetett. - Én nagyon szeretném megtudni, hogy milyen sors vár rám.