Ensuite il me pria instamment et de la manière la plus affectueuse de ne pas faire le jeune homme:--«Ne va pas te précipiter, me disait-il, au milieu des maux contre lesquels la nature et ta naissance semblent t'avoir prémuni; tu n'es pas dans la nécessité d'aller chercher ton pain; je te veux du bien, je ferai touts mes efforts pour te placer parfaitement dans la position de la vie qu'en ce moment je te recommande.
Boldogságot éreznek, és a hétköznapok tapasztalataiból megtanulják mindezt még érzékenyebben befogadni. Ezek után magához ölelt és a legnagyobb szeretettel kért, ne cselekedjek könnyelmű ifjú módjára, s ne rohanjak olyan ínségbe, melytől a természet, születésem és eddigi sorsom által őrzött.