Dans l’après-midi, quelquefois, une tête d’homme apparaissait derrière les vitres de la salle, tête hâlée, à favoris noirs, et qui souriait lentement d’un large sourire doux à dents blanches.
Némelyik délután egy fekete pofaszakállas figura jelent meg az utczán: napbarnitotta, örökösen mosolygó férfifej, a melynek fehér fogsorát lehetetlen volt meg nem látni.