Je regardais le tableau placé devant moi, et, rien qu'à voir la maison et la perspective caractéristique de ce domaine,—les murs qui avaient froid,—les fenêtres semblables à des yeux distraits,—quelques bouquets de joncs vigoureux,—quelques troncs d'arbres blancs et dépéris,—j'éprouvais cet entier affaissement d'âme qui, parmi les sensations terrestres, ne peut se mieux comparer qu'à l'arrière-rêverie du mangeur d'opium,—à son navrant retour à la vie journalière,—à l'horrible et lente retraite du voile.
Úgy néztem az előttem nyúló látványra - a csupasz házra s a birtok egyszerű tájrajzára, a zordon falakra, a kifejezéstelen szemhez hasonló ablakokra, a néhány sor sásra és a néhány korhatag fa halvány törzsére, oly tökéletes nyomottságával kedélyemnek, amit semmi más földi érzéshez nem tudok hasonlítani, mint az ópiumszívó másnaposságához - a mindennapi életbe való keserű visszaesésnek, a fátyol lehullásának iszonyatával.