Mrs. Bennet les reçut comme ils pouvaient s’y attendre, pleurant, gémissant, accablant d’invectives l’infâme conduite de Wickham, plaignant ses propres souffrances et accusant l’injustice du sort, blâmant tout le monde, excepté la personne dont l’indulgence malavisée était surtout responsable de l’erreur de sa fille.
Néhány percnyi beszélgetés után valamennyien felmentek Mrs. Bennet szobájába, aki pontosan úgy fogadta őket, ahogy azt tőle várni lehetett: sírt és jajveszékelt, átkozta Wickhamet aljas viselkedéséért, elpanaszolta, hogy ő mit szenved, és milyen kegyetlenül bántak vele; szidott mindenkit, kivéve azt az egy személyt, aki rövidlátó majomszeretetével legfőbb oka volt Lydia minden ballépésének.