Elle s’en ennuya, n’en voulut point convenir, continua par habitude, ensuite par vanité, et fut enfin surprise de se sentir apaisée, et sans plus de tristesse au coeur que de rides sur son front.
Aztán, nem akarván megvallani magának, hogy már beleunt ebbe, előbb puszta megszokásból, majd hiuságból, tovább busongott, s egyszerre azon vette észre magát, hogy teljesen lecsillapodott, s hogy annyi szomoruság sincs a szivében, mint redő a homlokán.