Quand il faisait beau, on la poussait dans son fauteuil auprès de la fenêtre, celle qui regardait la Place; car elle avait maintenant le jardin en antipathie, et la persienne de ce côté restait constamment fermée.
Mikor az idő szép volt, karosszékében ahhoz az ablakhoz tolatta magát, a mely a Piaczra nézett; mert most már nem szerette a kertet, s a kertre nyíló kettős ablaknak a zsaluja most mindig le volt eresztve.