La poussière des granges, la potasse des lessives et le suint des laines les avaient si bien encroûtées, éraillées, durcies, qu’elles semblaient sales quoiqu’elles fussent rincées d’eau claire; et, à force d’avoir servi, elles restaient entrouvertes, comme pour présenter d’elles-mêmes l’humble témoignage de tant de souffrances subies.
Ezt a két kezet a csűrök pora, a nagymosások lúgos vize és a gyapjuzsir olyan kérgessé tette, úgy kiforgatta a formájából és annyira eldurvitotta, hogy piszkosaknak látszottak, bár elég részük volt a tiszta vizben; és hozzá szokva, hogy folyton szolgáljanak, folyton dolgozzanak, foglalkozzanak valamivel, mindig úgy voltak, a hogy most: félig nyitva, mintha önkéntelenül tanuskodni akarnának, igen alázatosan, arról, hogy mi mindent állottak ki.