Cependant, sur l’immensité de cet avenir qu’elle se faisait apparaître, rien de particulier ne surgissait; les jours, tous magnifiques, se ressemblaient comme des flots; et cela se balançait à l’horizon, infini, harmonieux, bleuâtre et couvert de soleil.
És a jövőnek ebben a mérhetetlenségében, mely éberálmában megjelent előtte, semmi különös nem merült fel a látóhatáron; az egymásra következő gyönyörü napok olyan egyformák voltak, mint a hullámok; mindez örök változatlanságban, örök harmóniában tündöklött előtte; a kéklő messzeséget soha se hagyta el a napfény.