Pendant le commencement de mon sommeil, je croyais suivre les sinuosités d'un chemin inconnu; une obscurité complète m'environnait; la pluie mouillait mes vêtements. Je portais un tout petit enfant, trop jeune et trop faible pour marcher; il frissonnait dans mes bras glacés et pleurait amèrement.
Első álmomban egy ismeretlen, kanyargós úton jártam; áthatolhatatlan sötétség vett körül, eső csapkodott, egy kisgyermeket bíztak rám, egy egészen kicsi gyermeket, aki még járni sem tudott, és didergett az én hideg karomban, és keservesen nyöszörgött.