Nous avons dit que les jeunes cavaliers recevaient sans honte de leur roi; ajoutons qu'en ce temps de facile morale, ils n'avaient pas plus de vergogne à l'endroit de leurs maîtresses, et que celles-ci leur laissaient presque toujours de précieux et durables souvenirs, comme si elles eussent essayé de conquérir la fragilité de leurs sentiments par la solidité de leurs dons.
Már beszéltünk róla, hogy az ifjú lovagokat nem feszélyezte álszemérem; királyuk kezéből maguk vették át jutalmukat; tegyük hozzá, hogy a könnyű erkölcsnek ebben a korában akkor sem pironkodtak jobban, ha szeretőjükről volt szó: a hölgyek majd mindig értékes, életreszóló emléktárgyakkal lepték meg őket, mintha időt álló ajándékokkal akarnák megelőzni ingatag érzelmeiket.