«Vous ne vous étonnerez plus, continua mon maître, qu'hier soir, lorsque je vous ai vue apparaître si subitement, j'aie eu peine à croire que vous n'étiez pas une vision, une voix qui s'éteindrait comme quelques jours auparavant le murmure de la nuit et l'écho de la montagne; maintenant, je vois que vous n'êtes pas une vision, et je remercie Dieu du fond de mon coeur.»
Nem csodálkozhatik rajta - folytatta gazdám -, hogy amikor tegnap este olyan váratlanul felbukkant előttem, nem tudtam elhinni, hogy nem csupán hang és látomás, amely majd éppen úgy elhallgat és szétfoszlik, mint ahogyan az az éjféli suttogás és visszhang elhallgatott és szétfoszlott. Hála a Jóistennek, most már tudom, hogy nem puszta látomás volt.