-- L’Aveugle s’écria-t-elle. Et Emma se mit à rire, d’un rire atroce, frénétique, désespéré, croyant voir la face hideuse du misérable, qui se dressait dans les ténèbres éternelles comme un épouvantement.
És kaczagásba tört ki, rettenetes, őrjöngő, kétségbeesett kaczagásba. Azt képzelte, hogy maga előtt látja az iszonyatos arczú nyomorultat, a kinek alakja szörnyű rémlátomásként meredt fel előtte az örök sötétségben.