Parce que des lèvres libertines ou vénales lui avaient murmuré des phrases pareilles, il ne croyait que faiblement à la candeur de celles-là; on en devait rabattre, pensait-il, les discours exagérés cachant les affections médiocres; comme si la plénitude de l’âme ne débordait pas quelquefois par les métaphores les plus vides, puisque personne, jamais, ne peut donner l’exacte mesure de ses besoins, ni de ses conceptions, ni de ses douleurs, et que la parole humaine est comme un chaudron fêlé où nous battons des mélodies à faire danser les ours, quand on voudrait attendrir les étoiles.
Mert érzéki ajkak vagy eladó ajkak valaha hasonló szavakat suttogtak a fülébe, nem igen tudott hinni Emma szavainak az őszinteségében; úgy gondolkozott, hogy mind e szép dolgoknak csak a fele igaz, és hogy e tulzásokkal teli beszédek kicsinyes érzéseket takarnak; mintha bizony nem láthatnók minduntalan, hogy a nagyon is teli lélekből az érzés néha a legüresebb metaforákban, s a legelcsépeltebb szólamokban árad ki; mert soha senki se tudja pontosan kifejezni se a vágyait, se a felfogását, se a fájdalmait; mert az emberi szó csak egy repedt üst, a melyen legfeljebb medvetánczoltatásra alkalmas dallamokat verhetünk ki akkor, a mikor szeretnők elérzékenyiteni a csillagokat!