Mais celui-ci, d’une voix de plus en plus forte, continuait à reconnaître ses fautes, puis tout à coup – Nicanor Ivanovitch, alors, n’y comprit plus rien – il s’adressa à quelqu’un qui n’était pas sur la scène, répondit lui-même à la place de cet absent, et se mit à s’appeler tantôt Monseigneur, tantôt Baron, tantôt père, tantôt fils, tantôt « vous », tantôt « tu ».
A színész pedig egyre emeltebb hangon szavalt, és végképp zavarba ejtette Nyikanor Ivanovicsot, mert hirtelen megszólított olyan személyeket, akik nem is voltak jelen a színpadon, aztán még válaszolt is maga-magának a távollévő helyett, miközben magát hol hercegnek, hol bárónak, hol apának, hol fiúnak szólította, hol tegeződve, hol meg magázódva.