C’était une sorte d’attachement idiot plein d’admiration pour lui, de voluptés pour elle, une béatitude qui l’engourdissait; et son âme s’enfonçait en cette ivresse et s’y noyait, ratatinée, comme le duc de Clarence dans son tonneau de malvoisie.
Hajlíthatóvá, hozzásimulóvá, romlottá tette. Emma határtalan csodálattal és szinte együgyü ragaszkodással viseltetett Rudolf irányában; az engedelmességben gyönyörűségre lelt; a boldogság kábulttá, zsibbadttá, az ellentállásra képtelenné tette; lelke bele merült ebbe a mámorba, összezsugorodott benne és bele fulladt, mint az a Clarence herczeg, a kit malváziai édesborral teli hordóba fojtottak bele.