Sa situation, me disait-il, – et je n’avais nulle peine a le croire, – était des plus genées ; il avait reconnu que le droit était une carriere sans avenir et, si je consentais a lui accorder le bénéfice en question, il était maintenant fermement résolu a se faire ordonner. Mon assentiment lui semblait indubitable car il savait que je n’avais pas d’autre candidat qui m’intéressât spécialement, et je ne pouvais, certainement, avoir oublié le vou de mon pere a ce sujet.
Közölte velem, hogy rendkívül mostoha viszonyok között él (ezt nem is volt nehéz elhinnem). A jogászkodás semmi haszonnal sem járt, s ő most szentül elhatározta, hogy lelkész lesz, ha neki adományozom a kérdéses állást - kétsége efelől alig lehet, hiszen más jelöltem bizonyára nincsen, s nagyra becsült édesapám szándékairól sem feledkezhettem meg.