Mais au crépuscule, lorsque, le menton dans sa main gauche, elle avait abandonné sur ses genoux sa tapisserie commencée, souvent elle tressaillait à l’apparition de cette ombre glissant tout à coup.
De, alkonyat táján, midőn, állát balkezére támasztva, munkátlanul ült, s himzése már érintetlenül hevert ölében, meg-megremegett, a mint ez az árnyék megjelent s elhaladt előtte.