«J'étais écrasée de fatigue; l'insomnie brûlait mes yeux; je n'avais pas osé dormir un seul instant: le jour me rassura, j'allai me jeter sur mon lit sans quitter le couteau libérateur que je cachai sous mon oreiller.
A fáradtság teljesen összetört; álmatlanságtól égett a szemem; egyetlen percet sem aludtam, nem mertem elaludni; a napfény valamelyest megnyugtatott, s az ágyamra vetettem magam, a kést azonban, szabadulásom eszközét, megtartottam, és elrejtettem a párnám alá.