Le froid qui le pâlissait semblait déposer sur sa figure une langueur plus douce; entre sa cravate et son cou, le col de la chemise, un peu lâche, laissait voir la peau; un bout d’oreille dépassait sous une mèche de cheveux, et son grand oeil bleu, levé vers les nuages, parut à Emma plus limpide et plus beau que ces lacs des montagnes où le ciel se mire.
A hideg meghalványitotta Léont, s ez a halványság arczát még finomabbnak és még érdekesebbnek tüntette fel; a nyakkendőjét testétől elválasztó kissé laza inggallér két széle közül kicsillámlott nyakának a bőre; fülének a formásságát a ráboruló hajfürt nem tudta eltakarni; s nagy kék szeme, mely most a felhők felé tekintett, Emma szemében tisztábbnak és szebbnek tünt fel, mint azok a hegyi tavak, a melyekben az ég tükröződik.