-- Alors, continua Milady, alors je réunis toutes mes forces, je me rappelai que le moment de la vengeance ou plutôt de la justice avait sonné; je me regardai comme une autre Judith; je me ramassai sur moi-même, mon couteau à la main, et quand je le vis près de moi, étendant les bras pour chercher sa victime, alors, avec le dernier cri de la douleur et du désespoir, je le frappai au milieu de la poitrine.
Akkor - folytatta milady -, akkor minden erőm megfeszítettem, arra gondoltam, ütött a bosszú órája; úgy éreztem, én is Judit vagyok: megmarkoltam a kést, összekuporodtam, s amikor láttam, hogy mellettem áll, és felém, áldozata felé nyújtja karját, kitört belőlem a fájdalom s a kétségbeesés jajkiáltása, és mellébe döftem a kést.