Et tes yeux, regarde tes yeux ! On y voit le désert… Et tes épaules, ce faix sur tes épaules… Et les paroles de Marguerite, secouée par les sanglots, devinrent incohérentes.
Nézd, milyen a szemed... üres, üresség tátong benne... és a vállad... meggörnyed súlyos terhe alatt... tönkretettek, megnyomorítottak... - Margaritát fuldokló zokogás rázta, beszéde egyre összefüggéstelenebbé vált.