– Il ment, il ment ! Ô dieux, quel menteur ! marmonne alors Ivan Nikolaïevitch en s’éloignant de la grille.
Hazudik, hazudik, isteneim, hogy hazudik! - mormolja Ivan Nyikolajevics, lassan eltávolodva a kerítéstől. - Nem a friss levegő vonzza a kertbe.