Madame Homais aimait beaucoup ces petits pains lourds, en forme de turban, que l’on mange dans le carême avec du beurre salé: dernier échantillon des nourritures gothiques, qui remonte peut-être au siècle des croisades, et dont les robustes Normands s’emplissaient autrefois, croyant voir sur la table, à la lueur des torches jaunes, entre les brocs d’hypocras et les gigantesques charcuteries, des têtes de Sarrasins à dévorer.
A normandiai pogácsa a középkor eledeleinek utolsó, ránk maradt példánya; talán még a keresztes hadjárat idejéből származó eleség. Régente ezzel laktak jól a hatalmas termetü, kemény izmú normannok, a kik, ha a sárga szurokfáklyák világa mellett asztalhoz ültek, a füszeres borral telt kupák és a mindenféle sertéshús óriási halmai között szerették ott látni a sok turbán-alakú pogácsát is, a melyekben szaraczén-fejeket láttak, s a melyeket e látomásnak megfelelő rengeteg étvágygyal emésztettek meg.