Il marcha d’abord de long en large, à grands pas, gardant le volume ouvert entre ses doigts, roulant les yeux, suffoqué, tuméfié, apoplectique.
Homais előbb le s fel járt a szobában, nagy léptekkel, a könyvet kinyitva tartva a kezében; a szeme forgott, mint annak, a ki majdnem megpukkad a méregtől; az arcza elkékült, mintha a guta kerülgetné.