Une mer immense, libre, étincelante, s’étendait devant son étrave, et Jacques Paganel, la saluant d’un geste enthousiaste, se sentit ému comme le fut Fernand de Magellan lui-même, au moment où la _Trinidad_ s’inclina sous les brises de l’océan Pacifique.
Végtelen, csillogó, nyílt tenger terült el előttük, s Jacques Paganel, aki elragadtatott mozdulattal üdvözölte, olyan meghatottságot érzett, akár hajdan maga Fernand Magellán, midőn Trinidad nevű hajójának vitorláiba először kaptak bele a csendes-óceáni szelek.