L’Aveugle tendait son chapeau, qui ballottait au bord de la portière, comme une poche de la tapisserie déclouée.
A Vak bedugta a kalapját, s ez úgy rázkodott a kocsiajtó szélén, mint ha a kárpitozásnak, melynek a szögei kihullottak, azon a helyen valami kidudorodása volna.