Puis ce fut une large avenue brillamment éclairée – la rue Kropotkine –, puis une ruelle, puis la rue Ostojenka, et encore une ruelle, triste, sordide, et éclairée, de loin en loin, avec une extrême parcimonie.
Megint fényesen kivilágított főútvonal következett, a Kropotkin utca, utána ismét sötét sikátor, az Osztozsenka, és újabb sikátor, sivár, mocskos, rosszul világított.