Mais, quand il pensait qu’elle se trouvait là-dessous, et que tout était fini, qu’on l’emportait dans la terre, il se prenait d’une rage farouche, noire, désespérée.
Hanem mikor arra gondolt, hogy Emma ott van, a templom kövezetén, abban a ládában, hogy nemsokára bele teszik a földbe, és hogy mindennek vége: vad, esztelen, kétségbeesett dühre gerjedt.