Ce pauvre piano, qui lui avait causé tant de vaniteuses satisfactions, le voir s’en aller, c’était pour Bovary comme l’indéfinissable suicide d’une partie d’elle-même!
Hogy elvigyék tőlük ezt a szegény zongorát, mely hiuságának már annyi örömet szerzett, mely házuknak a büszkesége volt! - ettől a gondolattól Károly megriadt. Ugy rémlett neki, mintha Emma ezzel elveszítené énjének egy részét... mintha ezzel valami öngyilkosság-félét követne el.