«Pardon, mon cher monsieur Bonacieux, si j'en use avec vous sans façon, dit d'Artagnan; mais rien n'altère comme de ne pas dormir, j'ai donc une soif d'enragé; permettez-moi de prendre un verre d'eau chez vous; vous le savez, cela ne se refuse pas entre voisins.»
Bocsásson meg, kedves Bonacieux úr, de nem udvariaskodom tovább - mondta D'Artagnan. - Ha az ember nem alszik, pokolian megszomjazik, s én is úgy érzem, menten szomjan halok: engedje meg hát, hogy egy pohár vizet igyak itt uraságodnál; jó szomszéd ezt igazán nem tagadhatja meg.