Je le suivis lentement, tout en cherchant un moyen de délivrance; mais il était lui-même si calme et si grave que j'eus honte de mon trouble: la pensée que ce que je faisais là n'était pas bien ne préoccupait que moi; la conscience de M. Rochester semblait parfaitement calme.
Vonakodva lépegettem mellette, és közben váltig a szabadulás lehetőségén törtem a fejemet. Mr. Rochester olyan komolynak és higgadtnak látszott, hogy elszégyelltem magam, amiért én zavarban vagyok.