Quelquefois il passait devant moi avec hauteur, daignant à peine me saluer légèrement et me jeter un regard froid; d'autres fois, au contraire, il s'inclinait et me souriait avec affabilité.
Ilyenkor megesett, hogy gőgösen és hidegen ment el mellettem, és létezésemről csak egy merev fejbólintással vagy hűvös pillantással vett tudomást, máskor viszont úriemberhez illő meghajlással és nyájas mosollyal üdvözölt.