– Non, je n’en peux plus, je suis à bout…, reprit Koroviev en reniflant – quand j’y repense : la roue sur sa jambe… une seule roue pèse dix pounds… Crac !… Je vais m’allonger, essayer d’oublier en dormant… Et il quitta le vestibule.
Nem, nincs erőm, nem bírom tovább... - nyöszörgött Korovjov szortyogva. - Ha eszembe jut, ahogy a kerék a lábát... egy kerék súlya tíz pud... Nyekk!...