M. de Troisvilles, comme s'appelait encore sa famille en Gascogne, ou M. de Tréville, comme il avait fini par s'appeler lui-même à Paris, avait réellement commencé comme d'Artagnan, c'est-à-dire sans un sou vaillant, mais avec ce fonds d'audace, d'esprit et d'entendement qui fait que le plus pauvre gentillâtre gascon reçoit souvent plus en ses espérances de l'héritage paternel que le plus riche gentilhomme périgourdin ou berrichon ne reçoit en réalité.
Troisville úr - a család neve Gascogne-ban ma is Troisville -, vagy, ahogy párizsi tartózkodása során ezt a nevet saját maga megváltoztatta: Tréville úr valóban ugyanúgy vágott neki az életnek, mint D'Artagnan, vagyis üres zsebbel, de vakmerőségben, szellemességben és értelmességben oly busás fedezettel, ami bármelyik ágrólszakadt gascogne-i kurtanemest a remény sokkal dúsabb kincseivel ruházza fel - ha már az atyai örökségből egyébre nem telik -, mint amennyit a leggazdagabb périgord-i vagy berryi nemes úrfi kaphat csengő aranyban.