Les «isacas», gracieuses tourterelles grisâtres au plumage strié de blanc, et les cardinaux jaunes s’épanouissaient sur les branches d’arbres comme des fleurs vivantes; les pigeons voyageurs traversaient l’espace, tandis que toute la gent emplumée des moineaux, les «chingolos», les «hilgueros» et les «monjitas», se poursuivant à tire-d’aile, remplissaient l’air de cris pétillants.
Az isacák, a fehérrel csíkozott szürke tollú gerlék meg a piros magvájó madarak élő virágként tündököltek a faágakon; galambok repkedtek és a verébfélék családjának valamennyi tollas népe; a chingolók, az hilguerók és a monjiták egész serege cikázott a levegőben; hangos csiripelésük betöltötte a vidéket.