L’Aveugle s’affaissa sur ses jarrets, et, la tête renversée, tout en roulant ses yeux verdâtres et tirant la langue, il se frottait l’estomac à deux mains, tandis qu’il poussait une sorte de hurlement sourd, comme un chien affamé.
A Vak letérdepelt, hátra vetette a fejét, s vadúl forgatva zöldes szemét, kiöltötte a nyelvét; aztán mind a két kezével dörzsölni kezdte a gyomrát, és ekközben valami tompa vonítást hallatott: a kiéheztetett kutyák vonítanak így.