J’étais malheureusement fils unique, – meme, durant de longues années, unique enfant, – et j’ai été gâté par mes parents qui, bien que pleins de bonté (mon pere en particulier était la bienveillance meme), ont laissé croître et meme encouragé la tendance que j’avais a me montrer personnel et hautain, a enfermer mes sympathies dans le cadre familial et a faire fi du reste du monde.
Szerencsétlenségemre mint egyetlen fiút (hosszú éveken át mint egyetlen gyermeket), szüleim elkényeztettek. Ők maguk derék emberek voltak (édesapám különösen maga volt a megtestesült jóakarat és kedvesség); mégis engedték, bátorították, szinte nagyra nevelték bennem az önzést és gőgöt, úgyhogy családi körömön kívül nem törődtem senkivel, lenéztem az egész világot, legalábbis igyekeztem lebecsülni minden más ember értelmét és értékét, ha a magaméval hasonlítottam össze.