La mariée et sa mere ne pouvaient chacune parler avec assez de volubilité et Wickham, qui se trouvait assis a côté d’Elizabeth, se mit a lui demander des nouvelles de toutes les personnes qu’il connaissait dans le voisinage avec un air naturel et souriant qu’elle fut incapable de prendre elle-meme pour lui répondre.
A fiatalasszonynak és édesanyjának szüntelenül pergett a nyelve, Wickham pedig, aki véletlenül Elizabeth mellé került, környékbeli ismerősei iránt érdeklődött, oly fesztelen jókedvvel, hogy Elizabeth egyáltalán nem tudott hasonló hangnemben válaszolni. Úgy látszott, mintha Wickhamnek és Lydiának mindenről a legjobb emlékeik volnának.