Quand Mr. Bennet s’était marié, il n’avait pas considéré l’utilité des économies. Naturellement, il escomptait la naissance d’un fils, par quoi serait annulée la clause de l’« entail », et assuré le sort de Mrs. Bennet et de ses autres enfants. Cinq filles firent l’une apres l’autre leur entrée en ce monde, mais le fils ne vint pas. Mrs. Bennet l’avait espéré encore bien des années apres la naissance de Lydia. Ce reve avait du etre enfin abandonné, mais il était trop tard pour songer aux économies. Mrs. Bennet n’avait aucun gout pour l’épargne, et seule l’aversion de Mr. Bennet pour toute dépendance les avait empechés de dépasser leur revenu.
Amikor Mr. Bennet megházasodott, teljesen fölöslegesnek érezték a takarékoskodást, hiszen úgyis fiuk fog születni. S mihelyt nagykorú lesz a fiú, a kötött birtok is felszabadul, s az özvegy és a fiatalabb gyermekek majd gond nélkül élhetnek. Öt leány jött egymás után, de a fiú egyre késett, bár Mrs. Bennet még sok évvel Lydia születése után is bízott a jövetelében. Végre felhagytak a reménnyel, de akkor már késő lett volna takarékoskodni. Mrs. Bennetnek semmi érzéke nem volt a gazdálkodáshoz, s csak férje független, elvonult életmódjának köszönhették, hogy nem keveredtek adósságba.