Cette recherche, pensait-elle, n’était qu’un mérite de plus; et dans l’orgueil de sa dévotion, Emma se comparait à ces grandes dames d’autrefois, dont elle avait rêvé la gloire sur un portrait de la Vallière, et qui, traînant avec tant de majesté la queue chamarrée de leurs longues robes, se retiraient en des solitudes pour y répandre aux pieds du Christ toutes les larmes d’un coeur que l’existence blessait.
Ezzel a még eredménytelen erőlködéssel - gondolta - csak még több érdemet szerez; és áhítatosságára büszkén, azokkal a hajdani, híres hölgyekkel hasonlítgatta össze magát, a kiknek a dicsőségét La Vallière egy arczképe kivántatta meg vele, s a kik, oly példás fenséggel hurczolva maguk után hosszu ruháiknak paszománttal szegett uszályát, a remeteségbe vonultak, hogy az élet nyilaitól megsebzett szívöknek minden könnyét Krisztus lába elé ontsák.