Au bout de l’horizon, lorsqu’on arrive, on a devant soi les chênes de la forêt d’Argueil, avec les escarpements de la côte Saint- Jean, rayés du haut en bas par de longues traînées rouges, inégales; ce sont les traces des pluies, et ces tons de brique, tranchant en filets minces sur la couleur grise de la montagne, viennent de la quantité de sources ferrugineuses qui coulent au delà, dans le pays d’alentour.
A látóhatár szélén, a mint megérkezik az ember, az argueil-i erdő tölgyfáit látni, a Saint-Jean-hegy meredek lejtőjével, melyről hosszú és szabálytalan vonalú vörös hasadások kigyóznak alá, le a hegy lábáig. Ezek esőnyomok; s a téglaszín, mely vékony vonalakban futja be a hegyoldal szürke tömegét, a hegyek közt rejtőző bő vasas forrásokból ered.