Heureusement, Kara-Tété avait emporté dans sa tombe ses meilleures robes de nuit, de chaudes couvertures de phormium dont chacun s’enveloppa sans scrupule, et bientôt les fugitifs, gardés par la superstition indigène, dormaient tranquillement à l’abri des palissades, sur ce sol tiède et tout frissonnant de bouillonnements intérieurs.
Kara-Tete szerencsére legjobb hálóköntöseit és meleg vászonfű takaróit is magával hozta a sírba. A szökevények lelkiismeret-furdalás nélkül a takarókba burkolóztak, s a bennszülöttek babonájának védelmében hamarosan elaludtak a belső forrongástól remegő langyos földön, a kerítés mögött.