Elle le trouvait charmant; elle ne pouvait s’en détacher; elle se rappela ses autres attitudes en d’autres jours, des phrases qu’il avait dites, le son de sa voix, toute sa personne; et elle répétait, en avançant ses lèvres comme pour un baiser:
Kedvesnek találta Léont; nem tudott ettől a képtől szabadulni; visszaidézte emlékezetébe, hogy előbb, más napokon, milyen volt a megjelenése s melyek a mozdulatai, hogy mit mondott és hogyan mondta, hangjának a csengését, egész alakját; és összecsucsorítva a száját, mintha csókra nyujtaná, ujra meg ujra elsuttogta: - Igen, kedves! kedves!...