Dans les briques, des ravenelles avaient poussé; et, du bord de son ombrelle déployée, madame Bovary, tout en passant, faisait s’égrener en poussière jaune un peu de leurs fleurs flétries, ou bien quelque branche des chèvrefeuilles et des clématites qui pendaient en dehors traînait un moment sur la soie, en s’accrochant aux effilés.
Tégláik között megtermett a sárga ibolya, s a mint Bovaryné, menetközben, nyitott napernyőjének a hegyével hozzá ért a hervadt virágokhoz: finom sárga por hullt szerte. Koronkint a napernyő beleakadt a jerikói loncz vagy a klematisz egy-egy kicsüngő gallyába, levert róla egy kis korhadt vesszőt, s ez fennakadva a csipkerojt szegésében, egy pillanatig ott maradt a selymen.