«Le temps n’est plus, messieurs, où la discorde civile ensanglantait nos places publiques, où le propriétaire, le négociant, l’ouvrier lui-même, en s’endormant le soir d’un sommeil paisible, tremblaient de se voir réveillés tout à coup au bruit des tocsins incendiaires, où les maximes les plus subversives sapaient audacieusement les bases...»
"Mert elmult immár az az idő, uraim, a midőn a közegyenetlenség és a pártviszály vérrel boritotta be utczáinkat és tereinket, a midőn a birtokos, a kereskedő, s maga a munkás is, békés álomra hajtván fejét, attól remegett, hogy nemsokára a vészharang szavára kell felriadnia, - a midőn a felforgató eszmék vakmerően aknázták alá a társadalom alapjait..."