Mais, avec cet équin, large en effet comme un pied de cheval, à peau rugueuse, à tendons secs, à gros orteils, et où les ongles noirs figuraient les clous d’un fer, le stréphopode, depuis le matin jusqu’à la nuit, galopait comme un cerf.
Hanem azért ezzel a lólábbal, mely csakugyan akkora, olyan széles és erős volt, mint egy ló lába, ezzel a ránczos bőrű, kemény inú, nyomorék lábbal, melyen hatalmas ujjakat lehetett látni, s melyen a fekete körmök mintha patkószögeket alkottak volna, Hippolyte, vagy mint Homais nevezte: a strephopodus, reggeltől késő éjszakáig úgy nyargalt, mint a szarvas.