Tout lui parut enveloppé par une atmosphère noire qui flottait confusément sur l’extérieur des choses, et le chagrin s’engouffrait dans son âme avec des hurlements doux, comme fait le vent d’hiver dans les châteaux abandonnés.
Úgy rémlett neki, mintha az egész világot fekete gőzben látná, mely zavarosan, sötéten ott kavarog minden dolognak a külsején; és a bú olyanféle, nem kellemetlen gyász-zenével temetkezett bele a lelkébe, a minőt a téli szél hallat, midőn elhagyott kastélyok ablakain süvít be s üvöltözésével, zúgásával, fütyölésével változatosságban gazdag muzsikát csap.