Emma mordait ses lèvres blêmes, et, roulant entre ses doigts un des brins du polypier qu’elle avait cassé, elle fixait sur Charles la pointe ardente de ses prunelles, comme deux flèches de feu prêtes à partir.
Emma bele harapott vértelenné vált ajkaiba, és a polypház egy ágasbogas darabkáját, melyet letört, ujjai között forgatva, égő, szúró tekintetét, ezt a lecsapni kész két tüzes nyilat, rászegezte Károlyra.