De vagues paroles, des regrets, des phrases interrompues où elle célébrait les vertus du mort, entrecoupaient ses gémissements, et, dans un suprême paroxysme de douleur, elle s’étendit au pied du tertre, frappant le sol de sa tête.
Jajgatását kusza szavak, sirámok, a halott érdemeit dicsőítő töredékmondatok szakították félbe. Őrjöngő fájdalmában a halom tövébe vetette magát, és fejét a földhöz verdeste.