À la classe de musique, dans les romances qu’elle chantait, il n’était question que de petits anges aux ailes d’or, de madones, de lagunes, de gondoliers, pacifiques compositions qui lui laissaient entrevoir, à travers la niaiserie du style et les imprudences de la note, l’attirante fantasmagorie des réalités sentimentales.
Azokban a románczokban, amelyeket a zeneleczkéin énekelt, nem volt egyébről szó, csak aranyos szárnyu kis angyalokról, madonnákról, lagunákról és gondolásokról. Ezek az ártatlan szerzemények a szöveg együgyüsége és a dallam szegényessége ellenére is varázslatosnak tüntették fel előtte a szerelmi érzelgés világát.