Pâle comme une statue, et les yeux rouges comme des charbons, Charles, sans pleurer, se tenait en face d’elle, au pied du lit, tandis que le prêtre, appuyé sur un genou, marmottait des paroles basses.
Károly, vele szemben, az ágy lábánál állott, fehéren, mint egy szobor; a szeme vörös volt, mint két tüzes üszök; már nem sirt. A pap, féllábbal térdepelve, halkan mormolta a haldoklók imádságát.