Elle n’avait pas assez d’yeux pour contempler les costumes, les décors, les personnages, les arbres peints qui tremblaient quand on marchait, et les toques de velours, les manteaux, les épées, toutes ces imaginations qui s’agitaient dans l’harmonie comme dans l’atmosphère d’un autre monde.
Nem győzte eleget nézni a jelmezeket, a díszleteket, a szereplőket, a festett fákat, a melyek minden kis mozgolódásra megremegtek, a bársony baretteket, a köpönyegeket, a kardokat, a képzelet e szerszámait, melyek a szinjáték és a zene harmóniájában ugy tűntek fel, mintha egy más világ levegőkörében szerepeltek volna.