La vapeur du soir passait entre les peupliers sans feuilles, estompant leurs contours d’une teinte violette, plus pâle et plus transparente qu’une gaze subtile arrêtée sur leurs branchages.
Az esti pára, mely a nyárfák között gomolygott, a még levéltelen fák körvonalait kissé elhomályosította violás színével; ez a violás színü pára halványabb és átlátszóbb volt, mintha egy nagy, s igen finom fátyol akadt volna fel a gallyakon.