Imaginez-vous, mes amis, un continent dont les bords, et non le centre, se sont élevés primitivement au-dessus des flots comme un anneau gigantesque; qui renferme peut-être à sa partie centrale une mer intérieure à demi évaporée; dont les fleuves se dessèchent de jour en jour; où l’humidité n’existe pas, ni dans l’air, ni dans le sol; où les arbres perdent annuellement leur écorce au lieu de perdre leurs feuilles; où les feuilles se présentent de profil au soleil, non de face, et ne donnent pas d’ombre; où le bois est souvent inc_ombu_stible; où les pierres de taille fondent sous la pluie; où les forêts sont basses et les herbes gigantesques; où les animaux sont étranges; où les quadrupèdes ont des becs, comme l’échidné et l’ornithorynque, et ont obligé les naturalistes à créer spécialement pour eux le genre nouveau des monothrèmes; où le _kanguroo_ bondit sur ses pattes inégales; où les moutons ont des têtes de porc; où les renards voltigent d’arbre en arbre; où les cygnes sont noirs; où les rats font des nids; où le «bower bird» ouvre ses salons aux visites de ses amis ailés; où les oiseaux étonnent l’imagination par la diversité de leurs chants et de leurs aptitudes; où l’un sert d’horloge et l’autre fait claquer un fouet de postillon, l’un imite le rémouleur, l’autre bat les secondes, comme un balancier de pendule, où l’un rit le matin quand le soleil se lève, et l’autre pleure le soir quand il se couche!
Képzeljenek el, barátaim, egy kontinenst, melynek eredetileg partjai emelkedtek ki roppant gyűrűként a habokból, melynek középső része talán egy félig elpárolgott beltengert zár magába, melynek folyói napról napra apadnak, ahol a nedvesség a levegőben és a talajban egyaránt ismeretlen, ahol a fák évente kérgüket hullatják le leveleik helyett, ahol a falevelek nem lapjukkal, hanem élükkel fordulnak a napnak, és nem vetnek árnyékot, ahol a fa gyakran eléghetetlen, ahol a kövek elolvadnak az esőben, ahol alacsonyak az erdők, és hatalmasra nő a fű, ahol különös állatok élnek, ahol a négylábú állatoknak csőre van, mint a hangyászsünnek meg a kacsacsőrű állatnak, melyek számára a természettudósoknak meg kellett alkotniuk a csőrös emlősök rendjét; ahol a kenguru szökdécsel egyenlőtlen hosszúságú lábain, ahol a birkáknak disznófeje van, ahol a róka fáról fára száll, ahol fekete a hattyú, ahol fészket rak a patkány, ahol a bower bird, a lugasrakó madár valóságos fogadótermekben látja vendégül szárnyas barátait, ahol a madarak minden emberi képzeletet felülmúlóan sokféleképpen énekelnek, s igen sok ügyességről tesznek tanúságot: az egyik úgy ketyeg, mint az óra, a másik úgy csattog, mint az ostor, a harmadik a köszörű hangját utánozza, a negyedik mint ingaóra veri a másodperceket; ahol az egyik kacag napfelkeltekor, a másik meg sír napnyugtakor!