Avec ses bandeaux noirs, ses grands yeux, son nez droit, sa démarche d’oiseau, et toujours silencieuse maintenant, ne semblait-elle pas traverser l’existence en y touchant à peine, et porter au front la vague empreinte de quelque prédestination sublime?
Simára fésült és kétfelé választott hajával, nagy szemével, egyenes orrocskájával és most már mindig csöndes járásával, mely a madarak járására emlékeztetett, úgy tünt fel, mintha a nélkül élné végig az életet, hogy érintkezésbe jutna a külső világgal, mintha alig lépne rá a földre; és homlokán mintha valamely magasztos végzetnek, talán a másvilági szebb jövőnek titokzatos, nem könnyen fölismerhető jelét lehetett volna észrevenni...