L’ecclésiastique ne se fit point prier; il sortit pour aller dire sa messe, revint; puis ils mangèrent et trinquèrent, tout en ricanant un peu, sans savoir pourquoi, excités par cette gaieté vague qui vous prend après des séances de tristesse; et, au dernier petit verre, le prêtre dit au pharmacien, tout en lui frappant sur l’épaule:
Egy kissé nevettek is, maguk se tudták: miért, annak az ok nélkül való vidámságnak a hatása alatt, mely a hosszas szomorkodás után szokta elfogni az embert. Mikor az utolsó pohár pálinkára került a sor, Bournisien ur a vállára ütött a gyógyszerésznek, és így szólt hozzá: