De nouveau, Elizabeth resta un moment silencieuse et pensive ; puis elle s’exclama : – Traiter ainsi le filleul, l’ami, le favori de son pere !… Elle aurait pu ajouter « un jeune homme aussi sympathique » ! Elle se contenta de dire : – et, de plus, un ami d’enfance ! Ne m’avez-vous pas dit que vous aviez été élevés ensemble ?
Elizabeth ismét elmélyedt gondolataiba, majd egy idő múlva felkiáltott: - Hogy bánhatott így atyjának keresztfiával, barátjával, kedvencével! - Szerette volna hozzátenni: "S egy olyan fiatalemberrel, mint ön, akinek az arcáról sugárzik a szeretetreméltóság!" -, de csak ennyit mondott: - Aki gyermekkori játszótársa volt, s akihez - úgy emlékszem, ezt mondta ön - a legszorosabb barátság fűzte.