Il pressait Lucie dans ses bras, il la quittait, il revenait, il semblait désespéré: il avait des éclats de colère, puis des râles élégiaques d’une douceur infinie, et les notes s’échappaient de son cou nu, pleines de sanglots et de baisers.
Karjaiba szorította Luciát, ott hagyta, visszatért hozzá, kétségbeesettnek látszott: hirtelen ki-kitört belőle a tomboló harag, majd végtelenül lágy, elégikus hörgéseket hallatott, és az énekhangok, melyek csupasz nyakából előkerültek, tele voltak zokogással és csókkal.