Puis, remontée chez elle, Emma se jeta tout à plat ventre sur son lit, et elle y pleura comme un enfant, la tête enfoncée dans l’oreiller.
Aztán visszament a szobájába, ráborult az ágyára, s a hasán feküdve, ugy sirt, mint a gyermek, a ki tehetetlen dühében fejét a párnájába dugja.