Un vieillard aux cheveux blancs comme la neige, sans un seul fil noir – un vieillard qui, l’instant d’avant, était encore Rimski –, se rua vers la porte, tourna la clef, ouvrit le battant et s’élança dans une course éperdue le long du couloir obscur.
A szobában egy galambősz aggastyán maradt, kinek fején egyetlen szál fekete haj sem volt található; az aggastyán, aki nemrég még Rimszkij volt, az ajtóhoz szaladt, benyomta a biztosítózárat, kitárta az ajtót, és rohanvást megindult a sötét folyosón.