«Alors, reprit celui-ci, fou, désespéré, décidé à se débarrasser d'une existence à laquelle elle avait tout enlevé, honneur et bonheur, mon pauvre frère revint à Lille, et apprenant l'arrêt qui m'avait condamné à sa place, se constitua prisonnier et se pendit le même soir au soupirail de son cachot.
Szegény bátyám - folytatta a hóhér - félőrülten, kétségbeesetten visszatért Lille-be; eltökélte, hogy leveti magáról az élet nyűgét, miután ez a nő a becsületét is, boldogságát is elrabolta; a városban megtudta, hogy engem ítéltek el helyette, jelentkezett a börtönben, és még aznap este felakasztotta magát a cellarácsra.