«Oh! rugissez tant que vous voudrez, s'écria Lord de Winter, mais n'essayez pas de mordre, car, je vous en préviens, la chose tournerait à votre préjudice: il n'y a pas ici de procureurs qui règlent d'avance les successions, il n'y a pas de chevalier errant qui vienne me chercher querelle pour la belle dame que je retiens prisonnière; mais je tiens tout prêts des juges qui disposeront d'une femme assez éhontée pour venir se glisser, bigame, dans le lit de Lord de Winter, mon frère aîné, et ces juges, je vous en préviens, vous enverront à un bourreau qui vous fera les deux épaules pareilles.»
Csak ordítson, ha kedve tartja - kiáltott rá Winter lord -, de a fogára vigyázzon, mert ha harapna, könnyen ráfizet; itt ne is számítson fiskálisokra, akik előre megírják a végrendeletet, sem kóbor lovagra, aki kesztyűt dob elém a szépséges, fogoly hölgy miatt; ám csupán egyetlen intésembe kerül, máris jönnek a bírák, és ítélnek egy arcátlan némber fölött, aki férjes nő létére Winter lordnak, bátyámnak ágyába lopódzik, és ezek a bírák, figyelmeztetem, könnyen a hóhér kezére adják, hogy ne csupán egyik vállán viseljen liliomot.