Il y avait auprès, se cognant à tous les angles, la miniature donnée par Emma; sa toilette lui parut prétentieuse et son regard en coulisse du plus pitoyable effet; puis, à force de considérer cette image et d’évoquer le souvenir du modèle, les traits d’Emma peu à peu se confondirent en sa mémoire, comme si la figure vivante et la figure peinte, se frottant l’une contre l’autre, se fussent réciproquement effacées.
Ugy találta, hogy a megörökített ruha nem annyira izléses, mint inkább feltűnést hajhászó, és hogy a képen Emma tekintete mesterkélten kokett, éppen nem olyan csábító, mint a milyennek Emma képzelhette, ellenkezőleg szánalomraméltóan affektált. Miközben a képet nézegette, emlékezetébe akarta idézni az élő alakot, de Emma vonásai egyre jobban összezavarodtak emlékezetében, mintha az élő alak és a festett alak, egymáshoz surlódván, kölcsönösen elhomályosították volna egymást.