Il crut voir une ombre derrière la fenêtre, dans la chambre; mais le rideau, se décrochant de la patère comme si personne n’y touchait, remua lentement ses longs plis obliques, qui d’un seul bond s’étalèrent tous, et il resta droit, plus immobile qu’un mur de plâtre.
Mintha az egyik ablak mögött, a szobában, valami árnyékot pillantott volna meg; de a függöny, mely ki volt kapcsolódva a függönytartóból, - a hogy olyankor szokott lenni, a mikor senki sincs mögötte, - olyan lassan rezegtette hosszú, görbe ránczait, mint a mikor csak a szellő lebegteti; aztán a ránczok egyszerre mind felpattantak és kibomlottak, s ettőlfogva a függöny olyan egyenes és olyan mozdulatlan maradt, mint egy gipszfal.