Elle tirait de l’autre main un pauvre marmot chétif, couvert de scrofules au visage, le fils d’un bonnetier de Rouen, que ses parents trop occupés de leur négoce laissaient à la campagne.
A másik kezébe egy vézna, nyomorult kis teremtés kapaszkodott, a kinek arczát a görvély nyomai borították, egy rouen-i kalaposnak a fia, a kit szülei, minthogy az üzlet nagyon elfoglalta őket, falura adtak dajkaságba.