D’étranges pensées jaillirent alors dans la tête malade du poète. « Voilà un exemple de vraie chance… » Rioukhine se dressa de toute sa taille à l’arrière du camion, leva la main et toucha, on ne sait pourquoi, l’homme de bronze qui ne touchait personne. « … Quoi qu’il ait entrepris dans sa vie, quoi qu’il lui soit arrivé, tout a été à son avantage, tout a tourné à sa gloire !
Furcsa gondolatok kavarogtak fáradt elméjében. - “Íme, itt az igazi siker iskolapéldája... - motyogta, felállt a kocsiszekrényben, kihúzta magát, és fenyegetően nyújtotta ki karját a légynek sem vétő bronzember felé. - Akármit csinált életében, bármi történt vele, minden a hasznára vált, minden a hírnevét támogatta! De hát mit csinált?