Charles ne savait que répondre; il respectait sa mère, et il aimait infiniment sa femme; il considérait le jugement de l’une comme infaillible, et cependant il trouvait l’autre irréprochable. Quand madame Bovary était partie, il essayait de hasarder timidement, et dans les mêmes termes, une ou deux des plus anodines observations qu’il avait entendu faire à sa maman; Emma, lui prouvant d’un mot qu’il se trompait, le renvoyait à ses malades.
Emma egyébként, olyan elméleteknek hódolva, amelyek helyességében nem kételkedett, rajta volt, hogy beleszeressen a férjébe. Ha holdvilág sütött s a kertjökben járkáltak, elszavalta előtte mindazokat a szerelmes verseket, amelyeket könyv nélkül tudott, s méla, szomoru dalokat énekelgetett neki, közben egyet-egyet sóhajtva; de ez után épp oly nyugodt maradt, mint amilyen annakelőtte volt, s ugy látszott, Károlyt se igen hatja meg a dolog.