Il fallait que mes membres fatigués et tremblants parcourussent un long chemin avant d'atteindre à une habitation humaine; il me fallait implorer la froide charité pour obtenir un abri et forcer la sympathie mécontente des indifférents. Il me fallait subir un refus presque certain, sans que mon histoire fût même écoutée, sans que mes besoins fussent satisfaits.
Fáradt, remegő lábammal még hosszú utat kell megtennem, amíg csak emberi lakóhely szomszédságába nem érkezem. Hidegszívű jótékonykodástól kell várnom, hogy fedélhez juttasson; kelletlen részvétet kell kikényszerítenem, rideg visszautasítást megkockáztatnom, mielőtt történetemet egyáltalán meghallgatják, arról, hogy segítenek, nem is beszélve.