Étendu sur son lit dans la demi-obscurité de l’orage, le procurateur se servait lui-même des coupes de vin qu’il buvait à longs traits. De temps en temps, il allongeait la main et rompait de petits morceaux de pain qu’il mangeait, gobait quelques huîtres et mâchait du citron, puis buvait de nouveau.
A zivataros sötétségben kerevetén fekvő helytartó tehát maga töltögette a bort serlegébe, nagy, mohó kortyokban ivott, néha-néha a kenyérért nyúlt, apró darabkákat tördelt belőle, s úgy nyelte, időről időre kiszívott egy-egy osztrigát, citromot rágott hozzá, és megint ivott.