1. The singing is terrific, particularly whenever Hudson belts out a number (and there is really no other way to describe her powerhouse vocals). But the story is trite and predictable, if heartfelt.
2. Works - as a musical and as a drama. It's a story that hits a universal chord: that forgiveness is the antidote to anger and the beginning of renewed connection.
3. Seeing Black Nativity is like an early Christmas gift. The best thing that to say about this powerful story brought to life by a first-rate cast is hallelujah.
4. A timeless parable as memorable for its spiritual music as for its moving message about the importance of faith and family.
5. Corny, but well-acted -- with some players showing surprising singing chops -- and heartfelt.
6. For anyone who prefers their assertive homilies to crust over like a syrupy sweet, this loose adaptation of Langston Hughes's beloved holiday tradition will come on like a dream fulfilled.
7. Defiantly simple, like earlier stage pageants based on Langston Hughes' Christmas play, Kasi Lemmons' "Black Nativity" gains power through its directness.
8. To call it preachy isn't necessarily a critique; the entire film is essentially built around a closing sermon.
9. This story of seasonal healing ultimately feels too predictable and heavy-handed to bring much uplifting Christmas cheer.
10. Jennifer Hudson sings like an angel but the movie is not up to that level storywise.
What is the consensus?
It's sweetly amiable and solidly performed, but Black Nativity suffers from director Kasi Lemmons' heavy-handed treatment of its celebrated source material.
1. Sången är fantastisk, särskilt när Hudson spänner ut ett nummer (och det finns egentligen inget annat sätt att beskriva hennes powerhousesång). Men historien är banal och förutsägbar, om än innerlig. 2. Fungerar - som musikal och som drama. Det är en historia som träffar ett universellt ackord: att förlåtelse är motgiftet mot ilska och början av förnyad koppling. 3. Att se Svart Födelse är som en tidig julklapp. Det bästa att säga om den här kraftfulla historien som en förstklassig rollbesättning väckte till liv är halleluja. 4. En tidlös liknelse som är lika minnesvärd för dess andliga musik som för dess gripande budskap om trons och familjens betydelse. 5. Corny, men välaktad -- med några spelare som visar överraskande sjungande kotletter -- och innerlig. 6. För den som föredrar att deras självsäkra homilies skars över som en sirapssöt, kommer denna lösa anpassning av Langston Hughes älskade semestertradition att ske som en dröm som uppfylls. 7. Trotsigt enkla, som tidigare scenskådespel baserade på Langston Hughes julpjäs, får Kasi Lemmons "Black Nativitet" kraft genom sin direkthet. 8. Att kalla det predikan är inte nödvändigtvis en kritik; hela filmen är i huvudsak uppbyggd kring en avslutande predikan. 9. Den här berättelsen om säsongsläkning känns i slutändan för förutsägbar och tunghänt för att ge mycket upplyftande julglädje. 10. Jennifer Hudson sjunger som en ängel men filmen är inte upp till den nivån storywise. Vad är samförståndet?
1. The song is amazing, especially when Hudson spans out a number (and there is really no other way to describe her powerhouse vocals). But history is banal and predictable, albeit fervent. 2. Works - as a musical and as a drama. It is a story that strikes a universal chord: that forgiveness is the antidote to anger and the beginning of renewed connection. 3. Seeing Black Birth is like an early Christmas present. The best thing to say about this powerful story that a first-class cast brought to life is hallelujah. 4. A timeless parable that is as memorable to its spiritual music as to its moving message of the importance of faith and family. 5. Corny, but well-respected -- with some players showing surprisingly singing chops -- and heartfelt. 6. For those who prefer their confident homilies to be cut over like a syrup sweet, this loose adaptation of Langston Hughes' beloved holiday tradition will take place as a dream fulfilled. 7. Despitely simple, as previous stage performance based on Langston Hughes' Christmas play, Kasi Lemmon's "Black Nativity" gains power through his directness. 8. Calling that sermon is not necessarily a criticism; the entire film is essentially built around a closing sermon. 9. This story of seasonal healing ultimately feels too predictable and heavy-handed to provide very uplifting Christmas joy. 10. Jennifer Hudson sings like an angel but the film is not up to that level storywise. What is the consensus?
Den är ljuvt älskvärd och gediget framförd, men Svart nativitet lider av regissören Kasi Lemmons hårdhänta behandling av dess hyllade källmaterial.
It is sweetly lovable and solidly performed, but Black nativity suffers from director Kasi Lemmon's rough-handed treatment of its celebrated source material.