Først mange år etter krigen orket Steinmann å snakke om skrekkopplevelsene i Auschwitz, om brorens død, om de mange som ble sendt rett i gasskamrene, om dødsmarsjen han ble tvunget ut på sammen med over 60.000 andre gjenlevende fanger da Den røde armé nærmet seg våren 1945, og om hvordan han på nasjonaldagen 17. mai endelig greide å ta seg til Danmark og senere videre til Norge.