Flera timmar hade förflutit . Likt ett par uppskrämda fåglar , hvilka hvart ögonblick frukta att träffas af skyttens skott , sutto fru Emerentia och hennes dotter darrande tillsammans . Deras stumma förtviflan ökade sig för hvarje minut , som närmade dem till middagstimman , tiden för sammanträffandet med deras förolämpade värdinna . ” Jag försäkrar , barn ” , sade modern helt sakta , ” att jag för gud icke begriper hur du kunde våga att säga nej – nej till syster min ! Men himlen vare pris att du egde det modet , ty det måtte jag säga hade varit ett snöpligt slut på vår flyttning och våra förhoppningar , om du skulle ha trädt i brudstol med en hattstofferare ! ” ” Hvad än kusin Johan varit , hade jag ändå sagt nej , ty . . . ” ” Alldeles det , du lilla , ty han hade ändå varit kusin Johan ! ” Blenda endast suckade . ” Nej , mindre än en grefve , aldrasist en baron , tar jag icke till måg . . . Annars är kammarjunkaren en hygglig man . ” ” Tala icke om honom , mamma ! Han – åh , det är rätt skamligt – han har icke mycken aktning för mig . ” ” Icke mycken aktning – du misstar dig säkert , du lilla ! ” ” Men han kan försöka en gång till att ta min hand ! Tant Regine Sofie har upplyst mig om mycket , och gud nåde mig som med så stor otack lönat hennes godhet . . . Men hvad är klockan nu ? ” ” Rätt straxt half 1 – om en timma gäller det ! Jag tror dock aldrig att jag vågar mig ned . . . om hon skulle sätta åt mig . . . ” ” Det gör hon icke : tant är för stolt att skaffa sig sonhustru genom öfvertalande . ” ” Om det vore så väl ! ” ” Hon hoppades ju – och det kan ingen undra på – att tvertom vinna vår djupa tacksamhet . . . Men kors , sådant spring i trapporna . . hvem kommer så häftig ? Ack , min gud , kan någonting ha händt ! ” Något hade verkligen händt , och det ganska olyckligt ändå . Fru Regine Sofie hade fått ett nytt , våldsamt och denna gång ohjelpligt sjukdomsanfall . . . . . . . . Aftonen af samma dag , på hvars morgon Blenda haft det afgörande samtalet med sin tant , var denna stränga , men rättsinniga och hederliga qvinna – icke mera till . Hon hade ej fått tid till några verldsliga anordningar : döden hade , så att säga , öfverrumplat henne ; men det syntes klart att , från det ögonblick då hon insåg detta , hon upphörde att spjerna emot , utan visade det lugn och den fasthet , som man kunde tilltro hennes fasta och i grunden gudfruktiga sinne . Hennes sista ord innehöllo en öm och varm helsning till hennes Johan . Kort förut hade hon i mild ton hviskat till Blenda , som snyftande låg på knä vid sängen : ” Gud hjelpe dig , din stackare – jag kan det icke mer ! ” Och ganska snart fingo de öfvergifna fruntimren lära begripa att deras förträffliga beskyddarinna för alltid var borta . Några dagar efter begrafningen – fru Emerentia och Blenda voro ännu halfs sanslösa af det plötsliga slaget – erhöllo de ett besök af Henriette , hvilken ända från dödsdagen regerat efter sitt behag i sin aflidna svärmoders hus . Hon kom för att , såsom hon ganska deltagande yttrade , efterhöra huru herrskapet nu ärnade ställa sig . ” Ställa oss – min gud , min gud , vi ha icke tänkt på att ställa någonting ! ” utbrast fru Emerentia med illa återhållen förskräckelse . ” Det var på Regine Sofie – gud välsigne och löne henne för all hennes godhet – som vi stackare leto . ” ” Ja , men då hon nu är borta , får väl herrskapet ändå ta något beslut ! ” ” Kanske ” , stammade Blenda , ” är meningen att vi skola flytta med detsamma ? ” ” Åh nej , bevars – vi ha ju ännu en månad till flyttningstiden , och till dess må herrskapet gerna behålla rummet . Men vid den tiden blir hela huset uthyrdt och kanske äfven snart såldt – det kommer dock an på hvad öfverenskommelse bröderna göra , när Johan hinner hem . ” ” En månad ” – återtog fru Emerentia med nyvaknadt hopp – ” ha vi så lång tid på oss , så blir nog råd , fastän jag just icke för ögonblicket ser något . ” ” Om herrskapet blott icke toge det illa , så skulle jag gerna , och efter bästa samvete ge ett råd – och det rådet är äfven Patriks . ” ” Kära hjertandes nämn det – jag följer det genast , om det är godt . ” ” Åtminstone ” , svarade Henriette , icke utan ett visst eftertryck på tonen , ” är det lätt att inse att det är det klokaste , ja till och med kanske det enda verkställbara . ” Med undrande och forskande blickar betraktade våra stackars fruntimmer den , som så bestämdt och med så mycken tillförsigt åtog sig att leda deras öde . ” Jag anser att herrskapet bör . . . ” ” Hvad böra vi ? ” ” Återflytta till er egen ort ! ” Helt bestörta , voro våra damer för ett ögonblick ur stånd till något svar . ” Der man är känd ” , fortfor Henriette , uppmuntrad af denna tystnad , ” der man har lefvat i många år , är det naturligtvis vida lättare att ta sig fram än i en stor främmande stad . Och jag får tillägga att resan kommer att ske på vår bekostnad , och att vi nog skola plocka ihop något smått efter salig svärmor . ” ” Nej se , om det är rådet ” , utbrast fru Emerentia nu med fullt återvunnen fattning , ” så tackar jag för både det och anbudet om respengar , men tar ändå icke emot någondera delen . ” ” Jag måtte säga ! ” ” Himlen bevare mig från att så der snöpligt och skamligt återkomma till ett ställe , der vi nu icke ega det minsta att luta hufvudet intill ! ” ” Nå , om herrskapet har bättre utsigter här , mig obekanta , så gör ni bäst i att begagna dem ! ” ” Vår herre visar oss nog någon . ” ” Det är möjligt , men jag säger uppriktigt , att herrskapet icke bör vänta att vi , som äro öfverhopade af såväl behöfvande slägtingar som de fattige i församlingen , kunna göra några uppoffringar . Det är visst icke behagligt för mig att nämna detta , men det är min pligt att icke lemna er i en villfarelse , som skulle vara otjenlig . ” ” Vi hade i alla fall aldrig kommit att hysa någon sådan ” , svarade Blenda med kufvad förtrytelse och en blossande rodnad på sin kind , ” ty vi förstå ganska väl att , sedan vår älskade beskyddarinna är borta , vi endast ha Gud att lita oss till . ” ” Och den trösten är så mycket värderikare som det icke torde bära sig så lyckligt att det blir flera anbud att förkasta ! ” yttrade Henriette spetsigt . Blendas öga blixtrade , men hon försmådde att yttra sig – hvad ville hon ock hafva sagt ? ” Handelsexpediten , hvars förhållanden svärmor lät efterhöra , är en ganska hederlig och aktningsvärd man , men han har nu rest – således intet hopp från det hållet , ifall någon ånger skulle komma i fråga . Och ännu mindre , fruktar jag , är det värdt att fästa sig vid den tron att en sådan person som Johan skulle förnya det frieri , som hans mor framställde honom ovetande och på hvilket han fått afslag . . . ja ja , sen ut så förvånade och förnärmade som helst : här i huset har ingenting passerat som ej jag vet ! ” ” Jag lemnar derhän ” , utlät sig fru Emerentia med all den högtidliga värdighet , som hon förmodade att hennes salig farmor , ” hon som sett verlden ” , skulle hafva antagit vid ett dylikt tillfälle , ” jag lemnar derhän om det är grannlaga , än mindre beskedligt , att tala med oss stackars värnlösa fruntimmer i denna ton , men det kan jag försäkra att vi hvarken ångra hvad som skett eller eftersträfva att omändra det – enkornas och de faderlösas beskyddare har väl utsett något åt oss ! ” ” Jaså ” , inföll Henriette , ” det är på det sättet herrskapet upptar min välmening ! Jag skall då visst icke besvära hädanefter med hvarken besök eller råd – jag vill blott ge det sista , ehuru jag knappt borde det , och det är att fröken bör akta sig att alltför mycket uppmuntra kammarjunkaren ! Med någon erfarenhet kan man väl förstå hvad mening en sådan herre har med sina små artigheter . . . jag bedyrar att han ibland varit nära att skratta sig förderfvad åt vår lilla oskuld ! ” ” Tyst , barn ” , sade fru Emerentia , då hon såg Blenda , hvars beherrskning nu led till slut , vara färdig att svara , ” tyst , barn – det tillkommer ej en ärbar flicka att ens låtsa förstå dylika vinkar ! Men jag som mor kan säga att , hur fattiga vi än äro , vi dock ha vår heder och att jag icke kan gå in på att höra den så oförsynt angripas . ” Nu uppreste sig Henriette under ett iskallt och förnämt småleende . ” Det syns ” , sade hon vårdslöst , ” att svärmor är borta : jag tror verkligen icke det skulle gått an i hennes tid att taga en sådan ton ! ” ” Jag säger detsamma ! ” inföll vår fru , ännu under inflytelsen af sin starka rörelse . Men då Henriette hunnit till dörren , föll hastigt den stackars qvinnans mod . Med Henriette försvann hennes sista förhoppning om biträde i bekymren – det var Henriette som verkade allt på Patrik , och Patrik var nu den ende , till hvilken man kunde vända sig . ” Kära hjertandes , gå icke med bittert hjerta ifrån oss ! ” Och fru Emerentia fattade ångestfullt i fliken af den unga fruns spetsgarnerade mantilj . ” Jag kom – det må jag sjelf bäst veta – med de bästa afsigter ” , svarade Henriette , ” men mitt bemödande har blifvit så lönadt , att det just icke kan inge mig lust att förnya välmeningen . ” ” Förlåt , förlåt oss , om vi sagt något som varit misshagligt ! Denna sorg ” . . . och nu började fru Emerentia storsnyfta . . . ” denna förskräckliga och hjertslitande sorg har alldeles förvirrat oss ! Vi äro fattiga och hafva visst icke rätt att sträfva emot dem , som vilja oss väl . ” ” Nå , det der låter höra sig ! Och om j ären färdiga att resa – jag bedyrar att en hygglig småstad är vida lämpligare för er än Stockholm – så står mitt anbud om respengar ännu qvar , och likså förnyar jag löftet om en och annan liten hjelp af annat slag . ” Men se , att lemna Stockholm – dit vår frus fantasi i så många år syftat och der ( detta ville hon både lefva och dö på ) någon utländsk hertig , grefve eller lord , hvad det lede , skulle få se Blenda och göra henne till en förnäm dam – det var radikalt omöjligt . Hade man icke der hemma mången gång lefvat på sill och potatis och hafremjölsgröt – och om man också nu var bortskämd , vore det långt bättre att återgå till de gamla vanorna , ja att lefva på en ännu knappare diet , än att öfvergifva de lysande förhoppningar , som i sjutton år föresväfvat henne . ” Jag kan icke , käraste , nådigaste Henriette – på tro och ära , jag kan icke . . . eller säger du annat , Blenda ? ” ” Jag lyder hvad mamma föreskrifver ! ” svarade hon undvikande ; men det märktes nog på både ton och min att hon hellre ville lefva på luft och vatten än lemna Stockholm – hvar , om icke der , skulle hon träffa den , på hvars återseende hon alltid hoppades ! ” Men hvad är det då för lockande i utsigten att sitta här och svälta ? ” ” Svälta – hm ! ” ” Ja , ty äfven om vi fortfarande ville beröfva dem bodens arbete , som förut haft det , så kan väl den förtjensten ändå icke räcka till allting ! ” ” Hjertandes vän , låt oss åtminstone få behålla sömmen , tills vi få flera kunder ! Vi skola annonsera , och så hyra vi oss en liten möblerad kammare . ” Sedan Henriette afhört detta afgörande beslut , kunde ingenting längre qvarhålla henne . Hon försvann med utseende af en vredgad drottning , som förgäfves talat till upproriska undersåter . Lyckligtvis fingo våra betryckta damer ett annat besök på aftonen , nemligen af Patrik , som förklarade dem att , om de ville , de gerna kunde få behålla kammaren öfver vintern . Men då de tvekade att emottaga denna godhet , icke för Patriks , utan för Johans skull ( kunde de åtnjuta hans välgerningar , sedan de genom sitt afslag förolämpat honom ? ) , så lade Patrik sig icke emot deras beslut om flyttning ; men han gjorde det betydligt lättare derigenom att han försäkrade dem , att allt hvad som fans i det rum , de för närvarande bebodde , skulle flyttas med , ty han var fullt öfvertygad att salig mamma velat gifva det åt moster Emerentia . Beträffande sömmen vore det likväl hjertans roligt , om de kunde få någon mera på annat håll , ty . . . Både mor och dotter förstodo halfqväden visa , och när de sågo den hederlige Patriks bryderi emellan sitt goda hjertas föreskrifter och sin hustrus kommando , hastade de att försäkra honom det de nog hoppades finna arbetsförtjenst , emedan de arbetade i flera vägar . ” Och när det kniper på något sätt ” , sade han vid bortgåendet , ” så stöt så oförmärkt på mig ! ” ” Ädla själ ! ” suckade fru Emerentia .
PER TME-TIME OCC PER PER PER OCC PER TME-TIME PER SYMP TME-TIME TME-DATE TME-TIME PER PER PER EVN PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER OCC PER PER PER OCC PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER PER LOC LOC PER PER PER LOC PER OCC TME-TIME PER TME-DATE PER PER PER PER PER PER