Dryckessång . * ) 
 Skönt sjunker solens rodnande glöd I böljornas skummiga svall , Likt fradgande vin den gnistrar så röd I böljans klara kristall . J bröder , en skål för hvar sol , som flytt Och aldrig kommer igen , Och en skål för den sol , som i morgon på nytt Går upp — en skål ock för den ! 
 Se mången stjerna har slocknat i natt , Och mången gått upp , som ej fanns , Och mången blomma står vissnad och matt , Och mången stått upp uti glans , Och mången rosende mun , som vi kysst , Här söker förgäfves du — En skål för hvar stjerna , som slocknat tyst , Skål för hvarje , som strålar ännu ! 
 Sugom drufvornas fina etheriska doft Här vid stjernornas flammande bloss ! Snart vi sna vi sjelfva och blifva blott stoft , Skall man dricka en skål då för oss ? Kanske — kanske icke — hvem känner det väl ? Hvem känner när — hvar — och af hvem ? I bröder , en skål för den stunden likväl , Och en skål , j bröder , för dem !
TME-DATE TME-DATE