” Nå , äro vi klara nu , min lilla gumma ? ” ropade Patrik , i det han sprang ur rum och i rum efter sin hustru för att påskynda henne . ” Kära Patrik , du begriper då ingenting ! ” ” Det har du sagt mig tusen gånger så visst som en , min vän ! ” ” Och får väl ännu säga det tusen gånger . . . Det är en hel hop saker som jag måste uträtta i sista stund . . såsom t. ex . den här sändningen till din moster – tror du att det rangerar sig sjelft allt det der ! Jag försäkrar att jag ruinerat alla mina förråder , endast för att göra dig till viljes . ” ” Hvad du ändå är god , min lilla Henriette , när man förstår sig på att ta dig rätt ! ” sade Patrik och kastade en öfvermåttan lycksalig blick på sin äkta hälft . ” Jag tror minsann att han vill säga artigheter åt sin egen hustru ! ” ” Bara sanningen ! Jag hade väntat invändningar , angående det der till moster , men du har i dag , och i går också , varit en riktig engel ! ” Henriette smålog behagligt . ” Nå , det är ju icke mera än min pligt att uppfylla dina önskningar . ” ” Det är väl så det , men det gaf du förr icke mycket akt på . Nej , tacka vill jag , som du nu är ! Också sade jag i går till Johan att jag är . . . gissa hvad ? ” ” Har jag tid att gissa ! ” ” Det är så sant det ! ” ” Men jag kunde ändå vilja veta . . . ” ” . . . hvad jag sade till Johan ? Ser du ! Ni äro alltid nyfikna . . . . Nå , jag sade bara att jag var den lyckligaste man i hela Stockholms stad , och att ingen har en sådan liten rar hustru . ” ” Det är bra , min vän , mycket bra . . Men hvad gör då Johan som icke kommer – han narrar oss väl icke på ressällskapet ? ” ” Nej , för tusan , nog vet han bättre ! Han har skickat sina saker hit , allt är påpackadt och vi hemta honom i förbifarten . ” ” Godt ! ” ” Således finner du att det blott är på dig vi vänta , och om du tänker på att det i morgon – sjelfva julafton – är rätt obehagligt att komma fram för sent , så vet jag visst att du drifver på en smula ! ” ” Jag är ju färdig , jag har slutat allting – jag trodde att vi väntade på Johan . ” ” Och der kommer han ” , utbrast Patrik . . . ” så nu har du icke honom till förevändning . ” ” God morgon , mitt herrskap ! Huru gå era klockor – eller var kanske icke meningen att vi skulle komma ut före middagen ? ” Så ljöd helsningen . Henriette fick knappt syn på sin svåger , innan hon ropade åt honom : ” Kors , så otålig du ser ut i dag , min bäste Johan ! Minsann ligger det icke flere förebråelser för mitt lilla söl i din min , än i alla Patriks : ’ seså , Henriette , är du färdig nu ? ’ eller : ’ Henriette , Henriette , kommer du då aldrig , din stygga ’ ! ” ” Den som är van vid resor , är van vid punktlighet , min lilla svägerska – och nu ha hästarna stått förspända mer än en och en half timma . ” ” Och lika lång tid har väl du gått påpelsad hemma och väntat ? ” ” Åh nej , så alldeles okunnig om fruntimrens punktlighet är jag ej heller att jag föreställde mig det vi skulle komma ut på första timman efter beställningen ; men nu , då det led mot slutet af den andra , tyckte jag att jag kunde förfoga mig hit för att ge dig en liten lexa öfver den kristliga barmhertigheten . ” ” Då du blir gift , min bror ” , sade Patrik skrattande , ” får du lära dig att hvarken lita på deras barmhertighet eller minne af klockslag – förbanna mig , om jag icke tre timmar förrän vagnen väntades börjat schasa på Henriette , så hade vi icke nu fått se henne med hatten på . . . Nej se , sådan liten satunge till söt hatt – den har jag icke sett förr . Ärnar du resa med den , min engel ? ” ” Visst gör jag det – i en täckvagn har man på sig hvad som helst . ” ” Katten i det ! ” ” Jag ville dessutom icke dra med mig mer än en ask , efter du icke tål dylikt bagage , och du bedt mig spara på det . ” ” Hör du , Johan , skaffa dig en sådan hustru , om du kan leta upp henne . . . Hon är också en smula vacker i den hatten . . . Hvar har du köpt den , mitt sockerhjerta ? ” ” Hvar skulle jag väl köpa mina hattar annorstäds än hos Folkers ! ” Och stående framför spegeln , böjde Henriette – förmodligen för att dess bättre kunna böja panaschen – sin välformade kropp i så många olika rörelser fram och tillbaka , att man knappt kunde hafva begärt mer af en dansös . Och efter hatten kom ordningen till den svarta sidenpelisen , hvilken icke gaf mindre anledning till plastiska ställningar . Johan , som haft ögonen fästade på fönstret , vände sig nu om , tog upp lorgnetten och började bekika sin svägerskas toalett med all den uppmärksamhet , som han visste smickrade henne . ” Syperbt – man måste medgifva att du förstår att kläda dig ! ” Henriette rodnade af glädje . Men Patrik tillade : ” Så förstår hon också all förstöra pengar . . . nånå , en skall väl veta af att en är gift – det kostar alltid att ha en vacker hustru ! ” Om Henriette nu befunnit sig ensam med sin man , skulle hon utan allt krus erinrat honom att en hustru , som sjelf fört pengar i boet , äfven egde rätt att använda dem ; men i stället yttrade hon med den täckaste nigning : ” Mina herrar , jag är färdig . . och jag har klädt mig på tio minuter ! ” Efter ännu ytterligare tio minuter satt sällskapet i vagnen . Och så bar det af . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . Men man hade icke hunnit längre än till Jerfva , då Patrik började beklaga sig öfver att det var ” f-n så tråkigt ” att sitta så der inpackad . ” Dessutom ” – tillade han då ingen svarade – ” är det icke lif i någon af er ! ” och han lät klagande den sömniga blicken vandra från brodern till hustrun , hvilka sutto midt emot honom . ” Jag grubblar på ett fallisemang , som jag tror mig i dessa dagar få underrättelse om , och hvilket kommer att ge mig en svår stöt ! ” sade Johan . ” Och jag ” , yttrade Henriette , ” är trött efter mitt stökande hemma . ” ” Men på det viset får ju jag , som hvarken är trött eller har något att grubbla på , och ej heller kan sitta och tiga , rasande ledsamt – förbanna mig jag nånsin funderar på en olycka innan den är skedd , ty det kunde lätt hända att jag oroat mig förgäfves , och när den är skedd , tjenar grubbel till platt ingenting : då söker jag hjelpa den så godt jag kan . ” ” Du är ganska lycklig som har så många ressurser i ditt lynne ! ” Johan svarade med förströdd ton , och tillslöt derefter sina ögon för att fundera på ” fallisemanget ” – eller något annat . ” Och ingen cigarr får jag väl heller försöka att sticka fram med ? ” Patrik lät under synbar otålighet cigarrfodralet voltigera fram och åter mellan fingrarna . ” Hvarför icke – om du vill qväfva mig , så står det dig fritt ! ” svarade Henriette med rösten hos en primadonna , som vid tredje aktens slut gör sig färdig att falla i svimning . ” Kors , hvad knäfveln är nu i olag ? Den här gången kan det ej vara skorna som klämma , efter du har ytterkängor . Men visst är att du alls icke varit lik dig , sedan du satte dig i vagnen . ” ” Än se ’ n ? ” ” Jag skall säga er , mitt herrskap , att ni är rätt odrägliga , begge två , och att jag , för att få vara i sällskap med min cigarr och friska luften , helt simpelt går och sätter mig på kuskbocken . ” Sagdt och gjordt . Några ögonblick sednare hade Patrik klifvit upp bredvid kusken ; och blossande af hjertans grund , började han språka med denne , ej vidare störd af en enda tanke angående orsaken till Henriettes förändring . Inuti vagnen fortfor emellertid tystnaden . Och det var denna tystnad som , snarare än Patriks cigarr , slutligen skulle hafva qväft Henriette , om hon ej helt oförmodadt utbrustit i en snyftning . ” Hvad i himlens namn står på ? ” frågade Johan , i det han , uppvaknande ur sina egna tankar , vände sig mot sin upprörda granne . ” Är du sjuk . . har du glömt något . . eller . . . ” ” Var så god och inspara dina reflexioner öfver en så obetydlig person som jag ! Jag har icke begärt din uppmärksamhet . ” ” Huru ? ” ” Hvad för huru ? ” ” Äro vi nu ovänner igen ? ” ” Ovänner – jag måtte säga . . jag vet just icke om vi någonsin varit vänner ! ” ” Sannerligen jag heller vet det så noga . . men jag skulle önska att vi vore det , ty det är temligen tråkigt att så här oförskyldt råka ut för ditt dåliga lynne ! ” ” Jaså , det är oförskyldt ? ” ” Icke annat jag vet . ” ” Nå ja , det fins vissa varelser som man kan bemöta hur som helst ! ” ” Hvad vill det säga ? ” ” . . som man ej ens anser sig vara skyldig vanlig aktning och icke en gång så mycken höflighet , som det obetydligaste fruntimmer har rätt att fordra . ” ” Min bästa Henriette , du förvånar mig ! Hvari har jag då försyndat mig – ifall det händelsevis skulle vara jag som mot min vilja framkallat dina tårar ? ” ” Och det frågar du ? ” yttrade Henriette med en ton af det djupaste förakt . ” Ja visst – och nu väntar jag tåligt på svaret , om du behagar gifva det . ” ” Men jag ärnar icke svara ! Du kan förolämpa mig så mycket du vill , men du kan icke tvinga ett ord öfver mina läppar , då jag föresatt mig att tiga ! ” Och aftagande den eleganta hatten – den hon nu utan misskund slängde på sitsen framför sig – knöt hon en svart shalett kring hufvudet och kastade sig sedan tillbaka mot vagnshörnet . Om Henriette med denna lilla scen haft den beräkningen att göra någon större effekt , så kostade det utan tvifvel oerhördt på henne att se Johan snart med samma orörlighet som förut försjunka inom sig sjelf . Ännu hade ej en qvart förflutit , då han tycktes hafva glömt att någonting passerat . . ja , han syntes till och med glömma att han icke var ensam , ty han suckade flere gånger på detta sätt , som tillkännager själens djupare rörelser . Det kunde gerna hafva fortfarit så ända till Barkarby , om Henriette älskat den passiva rol , som hon utförde . Men passivitet hörde , som man vet , icke till denna unga frus karakter . Hastigt reste hon sig upp och började , knackande på glasrutorna , af alla krafter att ropa : ” Patrik , Patrik ! ” Men vagnens buller och Patriks samtal med kusken förtog derute allt annat ljud . ” Vill du Patrik något ? ” frågade Johan , i det han utsträckte handen för att få upp fönstret . ” Jag ärnade blott fråga honom , om han ej nu tänker erbjuda dig cigarren och kuskbocken – de måtte begge vara särdeles lifgifvande ! ” ” Hade du ingenting annat att säga honom ? ” ” Var icke det nog ? ” ” Det var till och med alldeles för mycket , ty om du tillåter , sitter jag långt heldre qvar . ” ” Åh ja , man suckar och grubblar mera beqvämt i en tillsluten vagn ! ” ” Du har rätt . ” ” Man störes der af ingenting , icke ens af tanken på sin granne – ty ingen menniska lär väl genera sig för sin halfbrors hustru . ” ” Aha , det är åter något i olag ? ” ” Man kan till och med , om man så vill , begagna den fördelen , att glömma bort det hon visat sig nog narraktig att gråta öfver en förolämpning , som säkert icke var ondt menad , emedan man ej det ringaste gaf akt på henne . ” ” Är det då verkligen möjligt , min lilla Henriette , att du gret af den orsaken ? ” Hon svarade ej . ” Och min synd bestod deruti att jag , utan afsigt , försummade att roa dig ? ” ” Jag har ej en så orimlig fordran som den , att du skall roa mig ; men . . . ” ” Hvad för men ? ” ” Allt ifrån det vi lemnade vår husport , har du ej af dig sjelf . . . ” ” Vidare ? ” ” . . talat ett enda ord till mig , och du kunde ju straxt på stund glömma att jag var . . . ledsen . . bedröfvad . ” ” Men , min sötaste svägerska , du hör ju att det var en ofrivillig försummelse ! ” ” Så mycket sämre ! ” ” Jag var så helt och hållet inne i mina tankar , att jag råkade förgäta din behagliga närvaro . ” Detta var värre än allt annat : han ville icke ens fatta att en frivillig försummelse kunde hafva förlåtits . Det finnes omständigheter , då det räknas en man till heder att vara oartig mot ett fruntimmer , såsom t. ex . ifall han ej har något annat val för att bevara sitt hjertas hemlighet . Men tyvärr syntes ej denna ursäkt kunna lämpas på Johan . Att Henriette insåg detta , visade ock hennes svar : ” Åh , du behöfver alldeles icke uppgifva den saken – det syntes nog , och jag skulle vilja våga mitt lif på att den orsak , som hindrade dig att minnas mig , var mycket angenäm . ” ” Du gör mig högst nyfiken – och du förbinder mig , om jag får veta denna orsak ? ” ” På ett villkor ! ” ” Låt höra ? ” ” . . att du säger mig sanningen ! ” ” Jag lofvar det . ” ” Du tänkte på ett annat fruntimmer ? ” ” Ah , menar du det ? ” Den unge mannen uttalade dessa ord i en icke alldeles obesvärad ton , och den rodnad , som dervid öfvergöt hans kinder , kom Henriette att spritta till . Hon hade icke sjelf satt den ringaste tro till sin gissning , som hon yttrat endast för att bli vederlagd , men nu ansåg hon den likväl fullt besannad , och den förfärliga och vilda smärta , som denna visshet förorsakade henne , kom henne att blekna så starkt , att Johan förskräckt lutade sig ned och upplyfte hennes hufvud , hvilket sjunkit mot bröstet . ” Henriette ! ” ” O , tyst . . . det är ingenting ! Det behöfs intet svar . . . Du var så glad i förgår , du visade dig lycklig – ah , min gud , hur jag kunde bedraga mig : i dag suckar du ! ” ” Jag tror verkligen att du yrar ! Jag måste ha upp fönstret – du behöfver frisk luft . ” ” Smäda , krossa mig med detta iskalla hån , men försök ej neka att du suckat , och att du suckat för en qvinna ? ” ” När du frågar så , finner jag icke nödigt att svara hvarken ja eller nej . Jag vet dessutom icke om jag suckat , men om så skett , är ju det en naturlig rättighet , hvilken hvar och en eger ! ” ” Men vet du att den , som icke vill yttra hvarken ja eller nej , samtycker ? ” Johan teg . ” Åh , allt bättre – du svarar med tystnad , hvilket vill säga att du öppet erkänner , att ditt hjerta ej mer är i ditt våld ! ” ” Henriette , Henriette ! ” ” Nåväl , hvad är det att förtiga – är det en sak som jag bryr mig om . . kan du verkligen vara nog inbilsk och förmäten att föreställa dig det ? ” ” Nej , min bästa svägerska . . gud bevare mig från en sådan synd ! Då först skulle jag förolämpa dig på ett sätt , mot hvilket min förra förseelse , att icke hålla dig sällskap , vore en verklig bagatell . ” ” Ack , hvad du är bitter ! ” ” Nej nej , det är icke min afsigt . . . Och eftersom du nödvändigt vill veta sanningen . . . ” ” Nåväl ? ” ” . . så skall jag säga dig att jag verkligen tänkte på ett fruntimmer . . . ” ” Ha ! ” ” . . som jag lärde känna under min resa . ” ” Under din resa ? ” återtog Henriette med ett djupare och förmodligen lättande andedrag . ” Förlåt – jag trodde . . jag föreställde mig , att du varit nog lättsinnig att , så här straxt efter vår goda mammas död , ha blifvit kär i något fruntimmer i Stockholm . ” ” Om jag rönt det intryck , som du tycks taga för afgjordt , så rönte jag det åtminstone långt innan mammas död . . . Men en stackars resande har icke mycken tid på sig att ordna sina intryck . ” ” Detta intryck torde då kanske redan vara på väg att förblekna ? ” ” Nu blir du nästan väl sträng i dina frågor , och jag nödgas fritaga mig från pligten att gå längre i mina svar – detta likväl med all upptänklig aktning för ditt vänskapsfulla deltagande . ” ” Åh , var lugn : jag tänker ej vidare besvära ” . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . I detta ögonblick stannade vagnen , och Patrik , som öppnade dörren , förkunnade att man ändtligen var vid Barkarby . ” Jag är så hungrig ” , sade han , ” att jag ärnar äta upp en half skinka och ett helt tjog ägg – jag hoppas att de så här dagen före julafton ha godt om mat . . . Vill du ha kokt mjölk med skorpor , min snärta ? ” ” Ah , låt mig vara , jag vill hvarken ha din mjölk eller dina skorpor ! ” ” Hur i herrans namn står det nu till – värre än när jag lemnade er . . hvad har du gjort åt Henriette , Johan ? ” ” Jag har försyndat mig , och jag erkänner att jag med fullt skäl fallit i onåd . ” ” Hur då ? ” ” Jag har ej , såsom min pligt fordrat , kunnat roa min lilla svägerska . ” ” Det har du dina dumma funderingar att tacka för – besitta det fallisemanget som skull förstöra nöjet af vår resa ! ” ” Låt oss bara komma in ! ” ” Ja ja , min pulla , och se ’ n skall jag sitta hos dig och roa dig jag – jag hörde några helvetes så roliga historier af skjutsbonden , som jag skall berätta dig . ” ” Usch ! ”
PER PER PER PER TME-DATE TME-DATE PER TME-DATE PER PER LOC PER TME-DATE TME-DATE PER PER TME-TIME TME-TIME PER TME-DATE PER PER PER PER PER PER PER PER ORG-COMP PER OCC PER PER PER PER LOC PER PER PER PER PER PER SYMP OCC OCC PER PER PER PER PER PER PER PER PER LOC PER PER PER PER OCC PER PER PER PER PER PER PER PER TME-DATE TME-DATE PER PER PER PER LOC PER LOC TME-DATE PER PER OCC