Kósa rokonai egyre gyarapodnak
Nem tudni milyen forrásból, de egyre nő Kósa Lajos rokonainak vállalkozás-birodalma. A miniszter egészségügyi nyugdíjas édesanyja tavalyelőtt egy mátészalkai sertéstelep felét vette meg.
Sajátos rokoni találkozó színtere volt 2015 nyarán a Parlamenttől macskaugrásnyira lévő Hold utca egy műemlék jellegű, szecessziós lakóházának első emeletén egy ügyvédi iroda. A házigazda, Fiák István ügyvéd Kósa Lajos három rokonát fogadta: a politikus édesanyjához, Kósa Lajosné Bacskó Katalinhoz a család egy távolabbi ágának két mátészalkai tagja, a mezőgazdász Szilágyi János fiai, Balázs és Gábor csatlakoztak.
Az alkalom arra szolgált, hogy elintézzék a közös cégük ügyeit, Kósáné ugyanis a nagyobbik testvértől nemrégiben megvette a Méker Kft. nevű, főtevékenységként sertéstenyésztéssel foglalkozó cég fele üzletrészét. Hogy a ma 82 éves Kósáné mitől kezdett hirtelen érdeklődni a disznótenyésztés iránt, az rejtély: nyugdíjazását megelőzően védőnőként, majd bölcsődei vezetőként dolgozott.
A két másik Kósa-rokonnak annál több köze volt a sertésekhez. Már a Szilágyi nagypapa is állattenyésztési telepet vezetett, a Méker Kft. elődjének tekinthető családi vállalkozást, a Szalka-Pig Kft.-t pedig még 1994-ben alapította akkori üzlettársával Szatmárhús Kft. néven a korábban téeszelnökként dolgozó Szilágyi János. A céget szorosan családi kézben tartották, 2005 óta nem volt "külsős" tulajdonostársuk.
A bolt nem is ment rosszul: 2012-ben például 315 milliós forgalom mellett 20 milliós üzemi hasznot csináltak. A vállalkozásnak azonban volt egy hátulütője: egy régi hitel miatt likviditási gondjai támadtak. A kölcsönt a disznós cég még a Regionális Fejlesztési Finanszírozó Zrt.-től (RFF) vette fel egy korábbi beruházásra.
Az RFF a hasonnevű holdingvállalat alá szerveződő állami cégcsoport tagjaként kis-és középvállalkozásoknak, valamint önkormányzatoknak biztosított fejlesztési forrásokat, de rettentően rosszul működött, sok kihelyezett hitelük befuccsolt. Így jártak a Szalka-Piggel is, a sertésvállalat 2013-ra nagyjából összeomlott. A korábban 300 millió feletti éves bevételük a tizedére zuhant, az eredményük negatívba fordult, a tartozásaik pedig egy év alatt ötvenmilliós növekedést produkálva 378 milliósra ugrottak. A malacpersely alján mindössze két és fél milliónyi aprópénz csilingelt.
Valaki (vélhetően az RFF) még 2013-ban felszámolási kérelmet nyújtott be a disznós cég ellen, majd jó egy éves csend után összecsaptak a hullámok: a nyíregyházi bíróság 2014 júniusában elrendelte a Szalka-Pig felszámolását. A vállalkozás koronaékszerét, az RFF 220 milliós jelzálogjogával terhelt mátészalkai sertéstelepet a felszámoló dobra verte, de a meghirdetett áron nem volt rá jelentkező. Nagyon úgy tűnt: ha a Szilágyiak tovább akarják vinni a családi üzemet, kisebbfajta csodára, esetleg egy pénzes nagybácsira volna szükségük.
2015 elején azonban egy apró, adminisztratív esemény jelezte, hogy a Szilágyiaknak mégis sikerült valamit összehozni a háttérben. A nagyobbik fiúnak volt még korábbról egy elég gyengén muzsikáló zöldség-gyümölcsös kereskedőcége a szomszédos Jármiban. A Méker Kft. főtevékenységét 2015 februárjában megváltoztatták, méghozzá sertéstenyésztésre. Ezt követte a cikkünk elején felidézett nyári találkozó. Szilágyi Balázs mellé tulajdonosként belépett a testvére és Kósáné asszony is, majd a cég székhelyét átvitték Mátészalkára. 2015 végén örömteli közleményt adott ki a bíróság: októberben a Szalka-Pig meg tudott állapodni a hitelezőivel és tovább működhet.
"Megvette a [Méker] Kft. a sertéstelepet (...) azon az áron, amivel [a Szalka-Pig Kft.] tartozott" - mondta nekünk a megállapodásról Szilágyi Gábor, akit telefonon értünk el.
A kérdés persze az, hogy miből. ("Mindenről én sem beszélhetek" - így Szilágyi). 2014-es beszámolója szerint a Mékernek nevetséges, hetvenezer forintos saját tőkéje, kétszáztízezres eszközállománya volt. 2015 végén - miután Kósáné belépett a vállalatba - viszont már 67 milliós volt a saját tőkéje, javarészt annak köszönhetően, hogy közben valahonnan belekerült 47 milliónyi friss, ropogós forint a kasszába, pedig a cég évközi tevékenysége mínuszos volt. A Mékerben Kósa asszony feles tulajdonrésze mellett Szilágyi Gábornak és Szilágyi Balázsnak van egyaránt 25 százalékos érdekeltsége, de őket a kérdéses időben nyilván nem vetette fel a pénz, különben a családi vállalkozás Szalka-Piget már korábban kihúzták volna a slamasztikából.
És ez még nem minden, elvégre a sertéstelepnek is lehetett valamennyi vételára. Szilágyi Gábor szerint "nem is kevés (...) szerintem a piaci ár felett" - bár a harmincas éveiben járó férfi arra is utalt, a konstrukció részeként a tartozás legalább egy részét átvállalták. A teljes összegről irányadó lehet, hogy a felszámoló 345 milliós irányáron próbálta - sikertelenül - eladni a disznógyárat. Annyi biztos, hogy akárki is finanszírozza a Méker Kft.-t, jó üzletet csinált: a sertésvállalkozás tavaly már 30 milliós tiszta profitot ért el.

A jogszabályok jelen állapota szerint januártól csökken a lakossági áramár. A Magyar Közlönyben megjelent közműhivatali rendelet tanúsága szerint ugyanis mérséklődik a számla úgynevezett rendszerhasználati díjrésze. A rendelet kissé összetett, de piaci szereplők lapunknak megerősítették: az állam januártól forrásokat von el a hálózatoktól. Elméletileg, illetve az uniós szabályok szerint ezt csak akkor tehetnék meg, ha a villamosenergia-rendszer működtetési költségei, például a vezetékek, a transzformátorok, a karbantartás és a szerelők - „piaci árai” esnének. Ennek megállapítása mindig is a központi kézben tartott rezsidíj-megállapítás egzotikus kérdései közé tartozott. Ráadásul a hálózati díj az Európai Unió határozott követelései ellenére gyakorta mutat egyértelmű harmóniát bizonyos politikai igényekkel. Mivel most Orbán Viktor kormányfő – a nemzetközi árak leesése dacára - nem akarja folytatni a rezsicsökkentést, tehát a politikai igény az árak szinten tartása, sokak szerint fura lenne, ha január elsejéig még ne módosítanának tovább az árak belső szerkezetén.

Az elmúlt napok során valamennyi általunk megkérdezett szakértő egyetértett abban, hogy januártól se csökken tovább a lakossági rezsi. Ez azonban csak úgy valósulhat meg, ha az áramszámla másik tétele, vagyis maga az áram mint termék díja, pont ennyivel emelkedik. (Az áram esetében más-más eljárásban állapítják meg – és külön is számlázzák – a termék, illetve annak otthonunkba juttatásának díját. Mivel utóbbi már tudhatóan csökken, a díj csak előbbi tétel hasonló mértékű emelésével tartható szinten.) Így mindenki arra számít, hogy „szokás szerint” egy szilveszter-környéki napon az illetékes miniszter kihirdeti az áram belső „összehasonlító árának” emelését. Ez a tétel lényegében az az ár, amennyiért az áramot az erőművektől összevásárló MVM a lakossági szolgáltatóknak nagykereskedőként továbbértékesíti azt. Eme kissé eldugott tétel mértéke mindig komoly előszobázások tárgya, hisz jelentősen függ tőle az MVM – a legnagyobb állami vállalat – nyeresége. Bár szintje elvben együtt kellene, hogy mozogjon az áramtőzsdékkel, erre nincs pontos szabály és ilyenkor minden fillér számít.

A piaci szereplők tehát arra számítanak, hogy januártól az állam épp annyival növeli az állami MVM bevételi számlatételét, amennyivel csökkenti a hálózatok jussát. Szakértők ennek kapcsán arra is rávilágítanak, hogy épp most szerez irányító részt magának Orbán Viktor földije, Mészáros Lőrinc felcsúti polgármester-vállalkozó a második legtöbb áramot termelő hazai erőműben, a Mátraiban. A korábbi évek során igencsak nyereséges, lignittüzelésű egység eredményei az elmúlt évek során lehanyatlottak. Ennek emelésére például az adna lehetőséget, ha az MVM a jövőben többet fizetne a Mátrai Erőműnek az áramért. Erre például az MVM bevételeinek központi emelése adhat lehetőséget. Így a kormány a hálózatokra fordítható források egy részét akár Mészáros Lőrinc zsebébe is átcsorgathatja.
Az illetékes nemzeti fejlesztési tárca a kérdés kapcsán lapunknak kitérő válaszokkal élt. Azt a sejtést, hogy a termék árának változtatása is várható, annyiban megerősítették, hogy „a január 1-jétől alkalmazandó energiaárak előkészítése folyamatban van”. Ezen kívül a rezsipropaganda megszokott – részint tényszerűen téves – állításait ismételték meg. Arra a kérdésünkre se válaszoltak, hogy várható-e további rezsicsökkentés. Aradszki András energiaügyért felelős államtitkár egy más témájú tájékoztatón újságírói kérdésre úgy fogalmazott: Magyarországon az energiaárak a legalacsonyabbak Európában és ezt fenn fogják tartani. Vagyis a díjak szinten maradnak. (Aradszki András állítása téves: Európában – Oroszországot, Ukrajnát, Szerbiát is beleértve – a magyar energiaárak a középmezőnybe sorolhatóak. Az Európai Unió tagállamai között felméréstől függően a 3.-16. helyen állunk.)
Szakértők mindazonáltal a szabályok szakmailag teljességgel komolytalan kijátszásának tartanák, ha január 1-től pont annyival csökkenne a hálózatokra fordítható díj, mint amennyivel emelnék az áramnagykereskedő – így akár Mészáros Lőrinc – bevételeit.


A jogszabályok jelen állapota szerint januártól csökken a lakossági áramár. A Magyar Közlönyben megjelent közműhivatali rendelet tanúsága szerint ugyanis mérséklődik a számla úgynevezett rendszerhasználati díjrésze. A rendelet kissé összetett, de piaci szereplők lapunknak megerősítették: az állam januártól forrásokat von el a hálózatoktól. Elméletileg, illetve az uniós szabályok szerint ezt csak akkor tehetnék meg, ha a villamosenergia-rendszer működtetési költségei, például a vezetékek, a transzformátorok, a karbantartás és a szerelők - „piaci árai” esnének. Ennek megállapítása mindig is a központi kézben tartott rezsidíj-megállapítás egzotikus kérdései közé tartozott. Ráadásul a hálózati díj az Európai Unió határozott követelései ellenére gyakorta mutat egyértelmű harmóniát bizonyos politikai igényekkel. Mivel most Orbán Viktor kormányfő – a nemzetközi árak leesése dacára - nem akarja folytatni a rezsicsökkentést, tehát a politikai igény az árak szinten tartása, sokak szerint fura lenne, ha január elsejéig még ne módosítanának tovább az árak belső szerkezetén.

Az elmúlt napok során valamennyi általunk megkérdezett szakértő egyetértett abban, hogy januártól se csökken tovább a lakossági rezsi. Ez azonban csak úgy valósulhat meg, ha az áramszámla másik tétele, vagyis maga az áram mint termék díja, pont ennyivel emelkedik. (Az áram esetében más-más eljárásban állapítják meg – és külön is számlázzák – a termék, illetve annak otthonunkba juttatásának díját. Mivel utóbbi már tudhatóan csökken, a díj csak előbbi tétel hasonló mértékű emelésével tartható szinten.) Így mindenki arra számít, hogy „szokás szerint” egy szilveszter-környéki napon az illetékes miniszter kihirdeti az áram belső „összehasonlító árának” emelését. Ez a tétel lényegében az az ár, amennyiért az áramot az erőművektől összevásárló MVM a lakossági szolgáltatóknak nagykereskedőként továbbértékesíti azt. Eme kissé eldugott tétel mértéke mindig komoly előszobázások tárgya, hisz jelentősen függ tőle az MVM – a legnagyobb állami vállalat – nyeresége. Bár szintje elvben együtt kellene, hogy mozogjon az áramtőzsdékkel, erre nincs pontos szabály és ilyenkor minden fillér számít.

A piaci szereplők tehát arra számítanak, hogy januártól az állam épp annyival növeli az állami MVM bevételi számlatételét, amennyivel csökkenti a hálózatok jussát. Szakértők ennek kapcsán arra is rávilágítanak, hogy épp most szerez irányító részt magának Orbán Viktor földije, Mészáros Lőrinc felcsúti polgármester-vállalkozó a második legtöbb áramot termelő hazai erőműben, a Mátraiban. A korábbi évek során igencsak nyereséges, lignittüzelésű egység eredményei az elmúlt évek során lehanyatlottak. Ennek emelésére például az adna lehetőséget, ha az MVM a jövőben többet fizetne a Mátrai Erőműnek az áramért. Erre például az MVM bevételeinek központi emelése adhat lehetőséget. Így a kormány a hálózatokra fordítható források egy részét akár Mészáros Lőrinc zsebébe is átcsorgathatja.
Az illetékes nemzeti fejlesztési tárca a kérdés kapcsán lapunknak kitérő válaszokkal élt. Azt a sejtést, hogy a termék árának változtatása is várható, annyiban megerősítették, hogy „a január 1-jétől alkalmazandó energiaárak előkészítése folyamatban van”. Ezen kívül a rezsipropaganda megszokott – részint tényszerűen téves – állításait ismételték meg. Arra a kérdésünkre se válaszoltak, hogy várható-e további rezsicsökkentés. Aradszki András energiaügyért felelős államtitkár egy más témájú tájékoztatón újságírói kérdésre úgy fogalmazott: Magyarországon az energiaárak a legalacsonyabbak Európában és ezt fenn fogják tartani. Vagyis a díjak szinten maradnak. (Aradszki András állítása téves: Európában – Oroszországot, Ukrajnát, Szerbiát is beleértve – a magyar energiaárak a középmezőnybe sorolhatóak. Az Európai Unió tagállamai között felméréstől függően a 3.-16. helyen állunk.)
Szakértők mindazonáltal a szabályok szakmailag teljességgel komolytalan kijátszásának tartanák, ha január 1-től pont annyival csökkenne a hálózatokra fordítható díj, mint amennyivel emelnék az áramnagykereskedő – így akár Mészáros Lőrinc – bevételeit.

