Félmillióan nem fognak nyugdíjat kapni
Az ötvenes években születettek közül félmilliónyian semmilyen vagy csak nagyon alacsony nyugdíjra számíthatnak - derül ki két közgazdász-kutató elõrejelzésébõl. A nyugdíj-megállapítási szabályok 2013-ra várható megváltozása után pedig az induló nyugdíjak nagyjából 15 százalékkal lesznek alacsonyabbak, mint most - írja a Népszabadság.
Optimista forgatókönyvvel számoltunk - szögezi le Augusztinovics Mária, aki Köllõ Jánossal együtt, a Közgazdasági Szemlében megjelent cikkében azt elemezte, hogyan alakul az 1945 és 1959 között születettek - az ötven feletti, nyugdíj elõtt állók - aktív életpályája, s ennek alapján milyen nyugdíjra számíthatnak, és hányan képesek egyáltalán teljesíteni a járadékra jogosító feltételeket. Az optimizmus azt jelenti, hogy javuló foglalkoztatottságot, a munkavállalók képzettségi szintjének emelkedését, a rokkantnyugdíjasok számának csökkenését, és ebbõl következõen a nyugdíjba menetel idejének késõbbre tolódását feltételezték a következõ években.

A kutatók a kiválasztott tizenöt évjáratra 2005-ig rendelkeztek - addigi aktív életpályájukat mutató - kereseti és foglalkoztatottsági adatokkal. A vizsgált korosztályokba a népesség ötöde, valamivel több mint 2,1 millió ember tartozott. 2005-ben 23 százalékuk - az alacsony végzettségûek 35 százaléka - már nyugdíjban volt. Járulékot ennek a tizenöt évjáratnak még 56 százaléka fizetett. Ám ez még nem jelenti azt, hogy mindannyian meg is szerzik az idõskori tb-ellátásra a jogosultságot, ami a jelenlegi szabályozás szerint minimum húszévnyi szolgálati idõt feltételez.

Augusztinovics Mária - Aldous Huxley Szép Új világ címû könyve nyomán - a munkaképes korúakat helyzetük alapján négy kategóriába sorolta, szóhasználatát egyébként ma már a szakértõk és laikusok többsége is átvette. Az Alfák csoportját alkotják azok, akik folyamatos járulékfizetõk, 2001-2005 átlagában a még aktív 45-60 évesek 40 százaléka tartozott ebbe a körbe. A Béták fizetnek ugyan járulékot, de nem az év teljes egészében. Közülük a szerzõk Béta 1-ként jelölték azokat, akik aktív életpályájuk során megszerzik a nyugdíjra jogosító szolgálati idõt, és Béta 2 kategóriába tartoznak, akik idõrõl idõre feltûnnek a járadékfizetõk között, de - feltehetõen - nem lesznek képesek összegyûjteni húszévnyi munkaviszonyt. A Béta 1-ek csoportjába 2001-2005 átlagában ezeknek az évjáratoknak 28 százaléka tartozott, míg a Béta 2-be majdnem 23 százalékuk. És akkor ott vannak még a Gammák, akik az öt év átlagában egyetlen napnyi járadékot sem fizettek. Velük együtt - ezeknek az adatoknak alapján - a még nem nyugdíjasok majd harmada nem szerzi meg az idõskori ellátásra a jogosultságot.

A státusz megváltoztatásának kicsi a valószínûsége, így aki csak idõlegesen tud magának - járulékfizetéssel együtt járó - munkát találni, annak nagyon kicsi az esélye, hogy felküzdje magát akár a Béta 1-ek közé. Nagy viszont a valószínûsége, hogy évtizedekig a Gamma és Béta 2 helyzet között ingázzon. Óvatos becsléssel az elemzõk 2020-ig 250-500 ezerre teszik azok számát, akik egyáltalán nem szereznek jogot nyugdíjra, ha marad a feltételül minimálisan megszabott húszévnyi szolgálati idõ.

Akik jogot szereznek a nyugdíjra, azokra sem biztos, hogy gondtalan öregség vár, mert az ellátás összege várhatóan jóval alacsonyabb lesz, mint a mai friss nyugdíjasoké. Ennek egyik oka, hogy minél több év keresete szolgál a nyugdíj alapjául - hiszen a keresetbeszámítás 1988-tól kezdõdik -, annál nagyobb valószínûséggel kerülnek be az alacsonyabb kezdõ keresetek a számításba. Ezzel - a kutatók szerint - nincs gond, a nyugdíj logikája az életkereseten alapszik.

Sokkal elgondolkodtatóbbnak vélik azt, hogy 2013-tól kiegyenesedik a nyugdíj-megállapítási skála. Jelenleg ugyanis az alacsonyabb szolgálati éveket nagyobb súllyal veszik figyelembe a nyugdíj kiszámításánál, mint a késõbbi éveket. Öt év múlva minden egyes év keresete 1,65-os súllyal esik a latba az ellátás megállapításakor. Ennek következtében a 2013-as nyugdíjszámítási formula az életkereset 60 százalékának megfelelõ ellátási szintet garantál a kezdõ nyugdíjnál, míg ugyanez az arány a 2005-ben alkalmazott formula szerint 75 százalékos nyugdíjat adott. A változások következményeként 250-300 ezren lesznek, azok - állítja Augusztinovics -, akik szert tettek ugyan nyugdíjra, de ennek mértéke nem éri el az átlagkereset 40 százalékát. Amely szint pedig a nemzetközi munkaügyi szervezet normája szerint a megélhetési minimum.

A nyugdíj ráadásul - jó esetben - csak kezdetben garantálja azt, hogy a nyugdíjasnak ne kelljen jóval rosszabbul élnie, mint a hozzá hasonló státuszú és végzettségû munkavállalóknak. Az idõskori ellátásoknak ezt a szerepét nem õrzi meg a nálunk alkalmazott svájci indexálás - ami felerészben a keresetnövekedést és felerészben az inflációt veszi figyelembe az éves emelésnél - illusztrálják példákkal is az elemzõk. Így annak a 62 évesnek, aki induló nyugdíjként az átlagbér 60 százalékát kapja, ellátása húsz év múlva az akkori átlagbér 40 százaléka - tehát a szegénységi küszöb - lesz. Ennél még drasztikusabb hatással járna, ha az indexálás csak az árak emelkedését követné. Ez esetben egy átlagosnak mondható nyugdíj egy évtized alatt az átlagkereset kevesebb mint felére esne, ami mai értéken úgy 50 ezer forintos ellátást jelentene - olvasható a Népszabadságban.
nyugdíj megváltozás elõrejelzés Népszabadság