Az etikus hacker: bûncselekmény vagy szakma?
Erõteljes bírói mérlegelést igényel az, hogy az összes körülményre tekintettel megállapítható-e a cselekmény társadalomra veszélyessége, mely a bûncselekmény megvalósulásához a törvény értelmében elengedhetetlen – mondta el az Origónak a D.A.S. JogSzerviz szakértõje.
Nagy port kavart annak a fiatal informatikus hallgatónak az ügye, aki 2017-ben biztonsági rést fedezett fel a Telekom számítástechnikai rendszerén – ismertette dr. Heinrich Renáta.

Az információt jelezte ugyan a szolgáltatónak, azonban az ügyészség vádat emelt ellene. Már magában az is vita tárgyát képezi, hogy létezik-e etikus hacker, és ha igen, kit tekintünk ilyennek?

A hazai jog nem definiálja a hacker fogalmát

Egyik oldalról a kérdés egyértelmûnek tûnik, hiszen az interneten az „etikus hacker" kifejezésre keresve nem csupán számos képzést, tanfolyamot, de akár álláshirdetéseket is találhatunk (méghozzá nem is névtelen oldalak vagy intézmények körében).

Nyilvánvaló, hogy szerzõdések nem jöhetnek létre olyan célra, mely jogszabályba ütközik vagy annak megkerülésére irányul. Ugyanakkor épp ennek kapcsán ütötte fel fejét az érv, miszerint csak az tekintheti magát etikus hackernek, aki kifejezetten szerzõdést köt arra, hogy informatikai biztonsági problémákat térképezzen fel.

Noha elsõ látásra értelemszerûnek tûnik ez a megállapítás, a hazai jog semmilyen módon nem definiálja az etikus hacker fogalmát, így ez a megközelítés nem áll feltétlenül stabil alapokon.

Mi számít jogosulatlan tevékenységnek?

Ugyanakkor a bûncselekmény törvényben szabályozott tényállását vizsgálva egyértelmû, hogy aki jogosulatlanul, a biztonságot szolgáló technikai intézkedések megsértésével vagy kijátszásával lép be információs rendszerekbe, vétség miatt valóban büntetendõ.

A törvényi tényállás ismeretében elképzelhetõ, hogy a fenti, foglalkoztatási érvet használók arra következtetnek: jogosulatlan belépés, illetõleg a technikai intézkedések kijátszása nem állhat fenn akkor, ha szerzõdés alapján például egy vállalat azt kéri a foglalkoztatottól, hogy saját biztonsági réseket keressen.

Tekintettel arra, hogy több más jogintézményhez hasonlóan a jogalkotásnak itt is nehéz a technika fejlõdésével lépést tartania, az etikus hackerkedés kérdése általános jelleggel nem zárható le, a fent említett konkrét ügyben pedig végképp nem adható teljes mértékben megnyugtató válasz.

A D.A.S. JogSzerviz szakértõje szerint erõteljes bírói mérlegelést igényel az, hogy az összes körülményre tekintettel megállapítható-e a cselekmény társadalomra veszélyessége, mely a bûncselekmény megvalósulásához a törvény értelmében elengedhetetlen.
dr. Heinrich Renáta D.A.S. JogSzerviz