Festmények õrzik Sziget múltját
A hétvégén tartották a gyõr-szigeti búcsút, ez alkalomból Szent Rókusra, a templom védõszentjére emlékeztek egy minapi esti misén. Zsebedics József plébános szentbeszédében az oltárképek érdekességeire is felhívta a hívek figyelmét.
– Három nagy pestisjárvány – az 1508-as, az 1620-as és az 1707-es – után vetõdött fel a szigeti templom építésének gondolata – tudtuk meg a kanonoktól. – Az utolsó járvány volt a legveszedelmesebb, megharmadolta a lakosságot. A szigeti plébániatemplom védõszentjéül ezért választották Szent Rókust, aki a XIV. század elején, a franciaországi Montpellier-ben ápolta a betegeket, mígnem maga is megkapta a pestist. Ekkor magányba vonult, hogy ne legyen senki terhére. A legenda szerint magányában egy kutya hordott számára élelmet.
A védõszenten kívül a szigeti templom egyik mellékoltárán látható Borromeo Szt. Károly milánói püspök, bíboros képe. P, hasonlóan Szt. Rókushoz, az 1576-os pestisjárvány idején különös gonddal ápolta a betegeket. A szigeti oltárkép aljára írt latin szöveg: Pro Civitate Deum Precor – A városért kérjed az Istent. A szigeti búcsú alkalmával a helyi hívek azért imádkoztak a két szenthez, hogy korunk nagy pestisétõl, a ráktól mentse meg az Isten az emberiséget.
– A Borromeo Szt. Károlyról festett kép érdekessége, hogy rajta látható az egykori Sziget, a Rábca régi medrével és hídjával, a jelenlegi Híd utcánál volt torkolatával – hívta fel az atya a lokálpatrióták figyelmét. – Még a falu határán fölállított pellengért is megfestette a kép alkotója.
– A régi és nem átépített templomok õrzik a múltat, ilyen a szigeti is – jegyzi meg Zsebedics plébános. A Szt. Rókus- és Szt. Károly-festmények a régi világot ábrázolják, az egykori Sziget falut. „Saxa loquuntur" – tartja a latin mondás: A kövek beszélnek. Mint láthatjuk, nemcsak a kövek, a festmények is beszélnek.