Kimaradt helyzetek, fájó vereség
Vereséggel mutatkozott be hazai pályán az új szezonban az FC Sopron csapata. A Détári Lajos eltiltott szakvezetõ által a kispad helyett a lelátóról irányított soproni gárda a kupagyõztes Honvédtól kapott ki 1–0-ra.
Lényegében annyi történt, hogy egy rutinos gárda nyert egy fiatal, formálódó együttes ellen vasárnap délután.
Sifter Tamás, a soproniak saját nevelésû játékosa mind a nyitófordulóban Kaposvárott, mind pedig a Honvéd ellen oszlopa volt a teljesen átalakult soproni védelemnek. Pintér Zoltán csapatkapitánnyal egyetemben vezéregyénisége volt a Sopronnak. Így értékelte a vasárnapi, vereséggel végzõdött hazai premiert:
„Abszolút döntetlen jellegû, tipikus egygólos mérkõzés volt, sajnos azt az egy gólt nem mi szereztük. Egy pillanatig sem játszottunk alárendelt szerepet a kupagyõztes ellen, amely gyakorlatilag helyzet nélkül tudott nyerni úgy, hogy egy pontrúgásnál figyelmetlenek voltunk, s ezt ellenfelünk kihasználta. Pedig talán nekünk voltak nagyobb lehetõségeink, gondolok itt elsõsorban Pintér Zoli kapufájára vagy Sira Pista remek lövésére, amelyet bravúrral védett a kapus. A végén pedig Farkas Attila egyenlíthetett volna, sajnos nem sikerült."
Arról az idõszakról, amikor hátrányban volt a soproni csapat, így vélekedett a hátvéd:
„Próbáltunk egyenlíteni, menni elõre, de ekkor látszott, hogy ellenfelünk jelen pillanatban rutinosabb és összeszokottabb csapat, mint mi. Nem szabad elkeseredni, tanulni kell ebbõl a vereségbõl s továbbra is tenni kell mindenkinek a dolgát. Bízom benne, hogy hamarosan összerázódik a társaság, s ez majd az eredményekben is megmutatkozik. Akár már a jövõ héten a Vasas otthonában, ahol bravúrra készülünk, gyõzni akarunk."
Ahogy Kaposvárott, vasárnap a Honvéd elleni meccs után is kerültek a soproni együttessel kapcsolatos feljegyzések a mérkõzés jegyzõkönyvébe. A dokumentum másolata az egyik érintett, Ambrus András alelnök birtokában van, õ tájékoztatott a jegyzõkönyvbe írt játékvezetõi kiegészítésrõl.
Elõször Détári Lajosról szól a feljegyzés. A lefújás után a soproni csapat eltiltott, s a mérkõzés jegyzõkönyvében nem szereplõ vezetõedzõje – a játékvezetõknek nem kell tudni, hogy Simon Tibor halála óta Sopronban a szakmai munka elsõ számú irányítója mindig edzõ –, Détári Lajos a játéktéren odament a játékvezetõkhöz, s annyit mondott: „Köszönöm szépen. Most inkább nem mondok semmit, de mindig ellenünk vagytok a legrosszabb formában."
Ambrus András sokkal sarkosabban fogalmazott az öltözõfolyosón. Az õ véleményét a negyedik játékvezetõ hallotta, majd – mivel nem ismerte személyesen a soproni alelnököt – megkérdezte: milyen minõségben formál véleményt. Innentõl idézzük a jegyzõkönyvet: „Én vagyok a klub alelnöke, és nyugodtan írjátok be a jegyzõkönyvbe, hogy megverettetek minket."
Beírták. Egy nappal a találkozó után kérdeztük az alelnököt, fenntartja-e a véleményét. Nos, Ambrus András fenntartotta, továbbra is állítja, a játékvezetõk ténykedésének szerepe volt a soproni csapat vereségében. Természetesen konkrét esetekre is kíváncsiak voltunk, s Ambrus mondta is. „Az elsõ félidõben Hercegfalvi igen magasra emelt, nyújtott lábbal kis híján lerúgta Ködöböcz fejét. Csak sárga lapot kapott érte, pedig ez jóval brutálisabb szabálytalanság volt, mint amilyenért az elsõ meccsünkön Kaposvárott a román védõnket, Giurát kiállították. Ott szólt a negyedik játékvezetõ, s az õ javaslatára a mi játékosunknál a sárga lapot pirosra változtatta a bíró. A következõ eset bõ negyedórával a vége elõtt történt, amikor Fehér szabálytalankodott Vinczével szemben, aki a földön fekve visszarúgott, tehát törlesztett. Úgy érzem, mindkét esetben – akár a partjelzõ vagy a negyedik játékvezetõ segítségével is, de – jogos lett volna a kiállítás, s ha ezeket így ítéli meg a játékvezetõ, biztosan máshogy alakult volna a mérkõzés, ezért mondtam s tartom fenn, hogy a bírák számunkra kedvezõtlenül befolyásolták a meccs végeredmé-
nyét. Erre utaltam, amikor azt mondtam, megverették a csapatot. A gól elõtt tény, hogy hibáztunk, de a Honvéd helyzet nélkül nyert, a lehetõségek alapján nekünk kellett volna nyerni."
Ambrus András még két dolgot tett hozzá: az egyik, hogy nem érti, mivel érdemelték ezt ki, a másik pedig, hogy annak azért örült, hogy sok nézõ volt kint a mérkõzésen, s a soproni szurkolók értékelték a csapat erõfeszítéseit, ugyanis a vereség ellenére megtapsolták a játékosokat.
Botár László