Minden feladatban meglátja a szépet
Kisgyermekkora óta egészségügyi pályára készült Szabó Istvánné, aki a kardiológia osztályvezetõ ápolójaként ma is örül, hogy ezt a nehéz, de szép pályát választotta. Elkötelezettségét „Sopron szolgálatáért" díjjal ismerték el.
– Kisgyermekkoromban asztmám volt, sokat voltam kórházban, valószínûleg innen ered, hogy mindig is fehér köpenyes, segítõ embernek, ápolónak készültem – mondja a mindig mosolygó, energikus Szabó Istvánné. Altatónõvérként kezdte a pályafutását, aztán dolgozott a rendelõintézetben, majd a tüdõgondozóban volt vezetõasszisztens, késõbb fõnõvér. 2008-ban lett a belgyógyászati mátrix egység vezetõápolója, most pedig a kardiológia osztályvezetõ ápolójaként az õ feladata, hogy a gyógyítás és gyógyulás nehéz folyamatában minden feltétel, eszköz kéznél legyen.
Mindig is fehér köpenyes, segítõ embernek, ápolónak készültem.
– Én készítem el a beosztásokat, az igényléseket, az én feladatom, hogy költséghatékonyan mûködjön az osztály és minden kéznél legyen, amire szükség van az eszközöktõl kezdve a gyógyszereken, kötszereken át a lepedõkig. Ezenkívül részt veszek az osztályos munkában, tehát a betegek mellett is ott vagyok. Szerencsére én minden feladatomban meglátom a szépet és a jót, talán ezért tudom ezt a nehéz munkát ennyi év után is örömmel végezni. Ma sem tudnék mást választani – mondja Piroska nõvér. Számára a legnehezebb, ha elveszítenek egy beteget – az elengedést volt a legnehezebb megtanulnia. De a szomorú órákban azokból a percekbõl tud táplálkozni, amikor viszont megmentettek valakit...
– Egyik szilveszteréjszakán történt, hogy egy beteg fiatal fiút újra kellett éleszteni. Sokat küzdöttünk érte, de sikerült! A tõle kapott idézetet, édesanyja köszönõ szavait azóta is õrzöm – emel ki egy történetet a számtalan közül Szabó Istvánné, aki vallja, a beteg számára fél gyógyulással ér fel, ha a körülötte, érte dolgozók szakértelemmel, emberséggel, kedvesen törõdnek vele. Õt ez vezérli, s a mosolyával bátorít.
Sopron díj soproni hírek hûség nap