Valami groteszk
"Van abban valami groteszk, ha a hitelességi válsága miatt népszerûsége mélypontjára került kormány attól lesz hitelesebb, hogy zavargások törnek ki ellene, és a közrend védelmezõjeként léphet fel."
Van abban valami groteszk, ha a hitelességi válsága miatt népszerûsége mélypontjára került kormány attól lesz hitelesebb, hogy zavargások törnek ki ellene, és a közrend védelmezõjeként léphet fel.
Ennek a visszás helyzetnek az az oka, hogy az események sikeresen viszonylagosították az eredeti válságot okozó kérdést. Helyes-e, ha olyan politikusok hajtanak végre megszorításokat, akik részben elõidézõi a válságnak, és másfél évnyi pénzfecsérlõ idõhúzás, majd a választók félrevezetése révén jutottak ismét hatalomra? Ezt a kérdést a parlament egy bizalmi szavazással letudta, és ezzel két egyformán elõnytelen választás elé állította az állampolgárok többségét. Elfogadják a parlamentarizmus szabályait, és rosszkedvûen tudomásul veszik, hogy a demokráciának annyi morális tartalma van, amennyit a parlamenti többség meghagy. Vagy nem hajlandók elfogadni, hogy a hatalom megõrzésének technikái elõbbre valók legyenek, mint a közbizalom, és akkor nem maradt más, mint a tehetetlen elutasítás, amelybõl mérséklettõl és felelõsségérzettõl függõen az otthoni morgolódástól az utcai zavargásokig bármi lehet.
Éppen ez a mostani helyzet csapdája. A parlamenti többség vezetõi, akik elmulasztották a hitelességi válság megoldását, úgy tekintenek erre a tehetetlen elutasításra, mintha elõzmények nélküli lenne, és pusztán a politikai szembenállásból következnék. Lényegében a velük egyet nem értõket a közképviseleti erények és a rend közötti rossz választás elé állították. Aki a rendet választja, bizonyos fokig megalkuszik a hazugsággal. Aki pedig nem a rendet, az tüntet, kiabál vagy morog, rosszabb esetben utcakõvel dobál. E rossz választási helyzetben, amit elõidézett, a kormánynak is felelõssége van a radikalizálódásban.
Ami a másik oldalt illeti, a Fidesz ellenzéki szerepének lényege, hogy kiutat kínáljon a morális válságból. Politikai érdeke, hogy a parlamenti politizálásban tartsa a hitelességi és felelõsségi problémát, de az utcán csak veszíthet, ha szerepét összemoshatják a felforgatással, s még inkább pár száz rendbontóval. Veszíthet azért is, mert minél kiszámíthatatlanabbak az utcai szereplések, annál inkább romlik azoknak a demonstrációknak az esélye, amelyek a megszorításokat veszik célba. A Fidesznek sokkal konkrétabb megoldásokkal kell jelentkeznie a reformok kérdésében – ahhoz, hogy ellenzéki szerepét betölthesse.
Számolnia kell azzal, hogy az államháztartási válsággal akkor is meg kell küzdeni, ha a morális válság elhúzódik, és rossz érzésként állandósul a társadalomban. Azzal is számolnia kell, hogy a gazdasági probléma a jövõben inkább fogja foglalkoztatni az embereket, mint a felelõsségé, és hiába képvisel számon kérõ morális álláspontot egy ellenzéki erõ, ha neki magának nincsenek – akár kompromisszumkész – széles körben elfogadott javaslatai a reformokra.