A teljesen váratlan bejelentés után: mégis, mit szeretne Karácsony Gergely?
A főpolgármester évek alatt szépen felépített imázsa repedezni kezdett. Az is biztos: nem a múzeumok, a kultúra, a felsőoktatás és a hidak embereként vonul majd be Budapest történetébe.
Karácsony Gergely megnyilatkozásaival tökéletesen bizonyítja, hogy korántsem az az idealizált liberális, toleráns, eminens figura, mint amit évek óta sugall róla a progresszív elvtársi sajtó. A miniszterelnököt sértegetni próbáló kijelentése egyszerű bunkóság, az angol nyelvtudásának hiányával pedig azt bizonyítja, hogy nem is az a "jó tanuló", mama kedvence karakter. Épp ennek az ellenkezője lehet az igaz: inkább a lusta, "ráérünk arra még" fajta. Kínos nézni azt a videót, amelyen a külügyminiszternek kellett tolmácsolnia számára egy eseményen. Kényelmetlenül érzi magát, zavarban van, nem érti, mit beszélnek hozzá. A néző pedig szekunder szégyent érez, kellemetlen szituáció. A legnagyobb gond az, hogy most ez a figura miniszterelnök szeretne lenni. Megdöbbentő az önreflexió teljes hiánya. De ezzel együtt mintha a baloldal csodafegyvere az indítógomb lenyomása előtti pillanatban befagyott volna. Talán nem véletlen, hogy csúszott is a Föld körüli pályára állítása.

A valóságban persze a cselekedetei határozzák meg Karácsony kvalitásait is. Nézzük tehát, hogy mire is építhetne egy újabb miniszterelnök-jelölti kampányban (az előzőt 2018-ban már elbukta) a Zuglót öt évig vezető, Budapestet pedig másfél éve - legalábbis hivatalosan - irányító Karácsony Gergely. Hogy a folytonosan építkező Orbán Viktort mivel is szeretné legyőzni? Ezt egyelőre senki nem tudja, hiszen a miniszterelnökkel szemben az ő politikai múltjában nehéz találni bármilyen átadott nagyprojektet. (És akkor a képességeiről nem is beszéltünk.) Pedig öt évig volt kerületi polgármester, és immár másfél éve főpolgármester. Annyit azért még a rajongói is bevallhatnak maguknak csendben, hogy Karácsony nem épp egy építkező típus.

Évekig küzdött például azért, hogy a Városliget maradjon szlömös, szemetes, elhagyatott terület, hiszen minden erejével azon van, hogy ne épüljön meg itt a múzeumi központ. Az áldásos tevékenysége miatt a kortárs képzőművészet számára nem adhat majd itt otthont az Új Nemzeti Galéria, de ugyancsak ellenzi a magyar műszaki géniuszokat és a jövőkutatás értékeit bemutatni hivatott Magyar Innováció Háza felépítését is. Ugyancsak keresztbe feküdt a Városligeti Színház újjáépítésének is. A bolsik az 50-es években lerombolták, a libsik nem engedik az újjáépítését; méghogy nincs ideológiai folytonosság közöttük...

Karácsonyt mit érdekli holmi múzeum meg színház? Neki, úgy tűnik, a kultúrára sincs szüksége.

Ugyanígy ellenzi az utóbbi évtizedek legnagyobb felsőoktatási beruházását. Most az kattant be neki, hogy szó sem lehet a világ 34. legjobb egyeteme, a Fudan többmilliárdos budapesti campusalakításáról. Észérveket nagyon nem hallani a tényleg hi-tech beruházás megakadályozása elleni kampányban, csak az unos-untalan hangoztatott politikai blablát. Hogy így meg úgy kommunisták a kínaiak - persze a világ legnagyobb és legeredményesebb kapitalistái, tíz-húsz éven belül a világ vezető szuperhatalma lesznek -, miközben a Fudannak a legnagyobb amerikai, ausztrál, brit egyetemekkel van együttműködési megállapodása. Talán ez sem véletlen, a fényes Nyugaton vajon miért nem tiltakoznak ez ellen? Mert a kínaiak barátsága nekik is fontos. Akkor miért ne legyen fontos nekünk is?!

Természetesen Budapesten sem "foxi-maxit", hanem közgazdasági, műszaki, orvosi és társadalomtudományi karokat alapítanának. Tehát a nyugati világban is elismert, sztenderd, ámde a legmagasabb elismertségű felsőoktatási tevékenységet folytatnak majd nálunk is. A világ legjobb előadói, amerikai, német, francia professzorok tanítanak Sanghajban, ahol sok nyugati diák is tanul. De mit számít Karácsonynak, hogy több ezer külföldi hallgató vinné jó hírét az általa vezetett városnak, mit számít, hogy a fudanos diákok (és tanárok) itt költenék el a pénzüket? Mit számít, hogy az egyetem más kínai és ázsiai beruházásokat is vonzana az országba? Budapest és a magyar egyetemek, a tudományos élet és a közélet is csak gazdagodna egy ilyen intézménnyel. Nem és nem!

De nézzünk a kultúra és a felsőoktatás mellett egy másik, a baloldal számára a politikai szlogenek szintjén oly népszerű területet is. Karácsony - ahogy balos elvtársai - az elmúlt tíz évben az egészségügyért szinte minden nap elmorzsolt egy könnycseppet. Persze ez is a színészi alakítása része, hiszen Budapest vezetőjeként már a kezdetektől támogathatta volna a dél-budai szuperkórház megépítését. Ehelyett mit mondott? Ahogy a kormány akarja, ő abban a formában bizony nem kér ebből a szuperkórházból.

Mindemellett a magát harcos zöld forradalmárnak beállító polgármesternek hosszú hónapokat vett igénybe, hogy drágábban újíttassa fel a Lánchidat, mint az elődje. A hídépítés nem épp az erőssége: az elmúlt hetekben hímez-hámoz a Galvani-híd támogatásával kapcsolatban is. Feltételeket szab, húzza az időt. Pedig nem az általa a Nagykörútra felfestett biciklisávok, hanem ez a híd segítene igazán a belvárosi autóforgalom csökkentésében. Környezetvédelem? Hát ennyi.

Summa summárum, a baloldali miniszterelnök-jelöltnek a facebookolás mellett a legnagyobb erőssége a destruktivizmus. Ahhoz tényleg nagyon ért, hogy elmagyarázza: mit és miért ne építsenek meg kormánytámogatással Budapesten.

Azt tudjuk tehát, hogy mi mindent nem szeretne Karácsony Gergely. De hogy mit is szeretne a hatalmon kívül, arra nincs válasz.

Pindroch Tamás
Itthon Karácsony Gergely