Karneválok ideje – farsang
A tavaszhívogatás eredendõ késztetésébõl, a megújulás õsistenes hiedelmeibõl, rituáléiból fakad, népünnepélyekben, bûbájoskodásokban, maskarákba rejtõzõ, szabados kicsapongásokban, féktelen mulatozásokban, és tradicionális párkeresõ bálozásokban él – neve: farsang.
A farsang jellemzõi a tavaszvarázslás és ünneplés õsi kultikus elemei. Az emberek a tánccal az élet újjászületését igyekeztek kijárni, a bõséges lakmározással a természetet akarták hasonlóan bõ termésre serkenteni, az emberek sokasodását a párválasztást segítõ táncalkalmakkal,és szerelemre ösztönzõ, tréfás játékokkal próbálták praktikázni. Ezekbõl az elemekbõl koronként és népenként más és más volt domináns, és a farsangi szokásvilág ettõl színes.
Velencében például már István napján (december 26-án) kezdõdik a mulatozás, ám öreg kontinensünkön jobbára a vízkereszttõl hamvazószerdáig terjedõ idõszakot tekintik farsangnak. De azon belül is differenciálnak. A spanyolok csak Sebestyén napján (január 20-án) kezdik a vigalmat, a rómaiaknál igazi farsangnak, karneválnak csak a hamvazószerdát megelõzõ 11 nap számít, a magyar hagyományok szerinti fõideje a „farsang farka", ami a húshagyókeddet (a böjtkezdetet) megelõzõ hétvégétõl számítódik, a németeknél pedig az „igazi" a pajkosságra épülõ, úgynevezett bolondok keddje. A portugálok által Brazíliába exportált elsõ, 1723-as Rio de Janeiró-i farsangi mulatság világszenzációvá nõtt, elbrazilosodott utóda az európai hagyományokhoz már csak a böjtkezdet közeli idejével igazodik, egyébként a szambaiskolák hivatalos ünnepe lett, földünk legnagyobb utcabálja.
Az ókori római szaturnáliaünnepek, a táncmulatságok, az álarcos felvonulások az olasz karneválokban tovább élnek: Velencében az 1200-as évek végétõl hivatalos a tavaszünnep, jelmezes, álarcos utcai felvonulásokkal és színjátékokkal. A hagyományosan a Szent Márk téren kezdõdõ, több napig tartó, az álarcoktól, maskaráktól misztikus hangulatú, réges-régi szokásokat (például a Campanile tornyából bábut ledobó „angyalröptetést") is megõrzõ vigalom manapság már százezreket vonz, Európa leghíresebb, legpatinásabb mulatsága, üzenete: színjáték az élet, a világ.
A valahai tavaszcsalogató ünneplések egy másik jellegzetes elemét, a díszes kocsik parádéját a nizzai karneválok õrzik.
A németek a húshagyókeddi Narrenfesten tartják maszkabáljukat. Õrzik azokat a tradíciókat is – például a hamvazószerdán rendezett kölni asszonyfarsangnak nevezett vigasságot –, melyen csak nõk vehettek részt.
A magyar asszonyok külön farsangolásait manapság élesztgetik. Ahogyan az azonos szakmában dolgozók régen szokásos farsangoló báljait is – igaz, immáron jobbára jelmez nélkül. Nagyon valószínûtlen viszont, hogy lesz újra fonóbál, vagy újjáélednek a még a múlt században is dívó pendzsomok, házi bálok, batyusbálak, ahová úgymond összehordták az ételt-italt.