Sok az eszkimó
A minisztériumok számának radikális csökkentését, a szegénység elleni harc fokozását és az arctalan bürokrácia visszaszorítását ígérte első nyilatkozataiban Mihail Fradkov múlt héten kinevezett orosz miniszterelnök. Feladata - moszkvai elemzők szerint - Putyin államfő programjának megvalósítása.
Az orosz parlament alsóháza a múlt héten megszavazta a Vlagyimir Putyin államfő által jelölt Mihail Fradkov miniszterelnöki kinevezését, és ezzel a jelek szerint beindult egy olyan láncreakció, melynek során a minisztériumok, illetve az állami tulajdonban lévő nagyvállalatok vezetése is átalakul. Egyelőre mindenki csak latolgat, milyen intézményeket, hivatalokat, és azon belül kiket fognak érinteni a még csak nem is körvonalazódó intézkedések.

Élethalálharcot robbant ki minden bizonnyal az államapparátusban a Putyin által meghirdetett és Fradkov által ígért változtatás: az első beszámolók szerint a minisztériumok számát 23-ról 17-re, a miniszterelnök-helyettesi posztokét hatról egyre csökkentik, és néhány hónap alatt ezerről mintegy hatszázra redukálják a közvetlenül a kormánynak dolgozó tanácsadók és egyéb alkalmazottak számát. Az állami cégek vezetői közül elsősorban az energiatermelő- és elosztó, illetve a közlekedési vállalatok főnökei aggódhatnak a legjobban, elemzők szerint az új kormányfő jelentős átalakításokat tervez ezeken a területeken.

A kormányban a legnagyobb változás két "szuperminisztérium" létrehozása lesz. A gazdasági tárcákat és szövetségi hivatalokat érintő reform részeként összevonják a gazdaságfejlesztési és kereskedelmi minisztériumot, a monopóliumellenes minisztériumot, az ipari, a tudományos és technológiai tárcát, valamint az állami statisztikai bizottságot, a mérés- és szabványügyi hivatalt, továbbá a korábban az ipari minisztérium alá tartozó védelmi vállalatokat. A másik, infrastruktúrával foglalkozó tárcában az eddig önálló távközlési, közlekedési, illetve vasútügyi minisztérium kerül egyszemélyi irányítás alá.

A miniszterelnöknek egyetlen helyettese lesz a reformpártiként ismert Alekszandr Zsukov, a duma költségvetési bizottságának korábbi elnöke személyében. Megőrizte posztját a pénzügyminisztérium és a gazdasági tárca élén a szentpétervári liberálisok két vezéralakja, Alekszandr Kudrin, illetve German Gref is. Az elnök mellett működő nemzetbiztonsági tanács titkári székében a Jelcin-klánhoz kötődő Vlagyimir Rusajlót felváltó Igor Ivanov külügyminiszter utóda Szergej Lavrov, Oroszország eddigi ENSZ-nagykövete lett. A belügyminisztériumot Putyin a Kaszjanov-kormányban miniszterhelyettesként fungáló, de eredetileg KGB-s Rasid Nurgalijevre bízta, a kancelláriaminiszter pedig egyik legközelebbi embere, Dmitrij Kozak lett. Továbbra is védelmi miniszter maradt Putyin másik bizalmasa, Szergej Ivanov.

A kabinet karcsúsítása fontos eleme a bürokrácia ellen hirdetett harcnak, az új miniszterelnök szervezőképességében megbízó Putyin elnök az utóbbi hónapokban többször is hangsúlyozta, a március 14-ei - egyesélyes - elnökválasztás után minden eszközzel fellép a csinovnyikok túlzott hatalmának megnyirbálása érdekében. Az új kormány fontos feladata lesz az adózási fegyelem megjavítása is, az így növekvő költségvetési bevételekből a kabinet részben a szegénység elleni harcot kívánja finanszírozni.

Az államfő kezében gyakorlatilag ugyan korlátlan hatalom összpontosul - a miniszterelnök mellett a parlament alsóházában kétharmados többséggel rendelkező Egységes Oroszország (JeR), valamint az állami tulajdonban lévő országos tévécsatornák és a kormányzók többsége is Putyin szövetségesének tekinthető -, ám elemzők szerint kérdéses, hogy a saját befolyásukat féltő, sokszor korrupt bürokratákat sikerül-e legyőznie. Vlagyimir Rizskov, a dumában megmaradt kevés liberális képviselő egyike szerint Putyin Oroszországában, ahol nincs ellenzék, nincs független parlament, és korlátozzák a sajtószabadságot, nem lehet megnyerni a korrupció és a csinovnyikok elleni harcot. "A hatalmaskodók önkényétől csak a rendszeres hatalomváltás és a szabad médiumokban megjelenő bírálatok menthetik meg az ország polgárait. Jelenleg ebből semmi sincs Oroszországban" - idézte a politikust a Jezsenyegyelnij Zsurnal című hetilap.

A gazdaság átalakításának felgyorsítása is fontos feladat. Bár a hazai össztermék (GDP) tavaly 7,3 százalékkal növekedett, és néhány év alatt az infláció harmincról 12 százalékosra mérséklődött, az orosz konjunktúra továbbra is szinte csak a fő exportcikkeknek számító nyersanyagok - elsősorban a kőolaj és földgáz - világpiaci árának alakulásától függ: tavaly például az összexport 56 százalékát tették ki a szénhidrogének, további húsz százalékot pedig egyéb nyersanyagok adtak. Bár a hivatalos orosz statisztikák szerint a GDP-nek csak hét százaléka termelődött meg az energiaszektorban, a Világbank Moszkvában dolgozó elemzői egy napokban nyilvánosságra hozott tanulmányban bebizonyították, hogy a 434 milliárd dollárt kitevő tavalyi GDP-ben legalább 17-19 százalékos az olaj- és gáztermelés súlya. A különbséget az adja, hogy az orosz statisztikák a kereskedelemben rejtik el az olajtermelésben keletkezett érték jelentős részét: az adóterheket csökkenteni akaró kitermelők ugyanis általában a valós értéknél alacsonyabb áron adják tovább a nyersolajat a hozzájuk kötődő - sokszor külföldön bejegyzett offshore cégként tevékenykedő - kereskedelmi vállalatoknak, amelyek végül piaci áron adják tovább a nyersanyagokat.

Egyoldalú fejlődésre utalnak az ipari termeléssel kapcsolatos statisztikák is. Bár 2003-ban nyolc százalékkal emelkedett az ipar teljesítménye, a növekedés elsősorban a dinamikusan fejlődő olajkitermelésben és csővezeték-építésben használt berendezések gyártásából származott, miközben az átlagosnál lassabban bővül a könnyűipar és a vegyipar teljesítménye. A Világbank adatai szerint, ha az olajárak tavaly nem emelkedtek volna az előre jelzettnél jóval gyorsabban, az orosz növekedési ütem nem haladta volna meg a 4-5 százalékot.

Aligha lesz hosszú életű elemzők szerint a Fradkov-kormány. Az államfői akarat végrehajtójának tekintett politikus moszkvai források szerint legfeljebb három évig marad hatalmon, és 2007-ben, egy évvel az újabb elnökválasztás előtt - ha addig nem változtatják meg a jelenleg érvényben lévő alkotmányt, mely szerint egy személy egymás után háromszor nem töltheti be az államfői posztot - Putyin utódjelöltje veszi majd át a kormányfői posztot. "Fradkov kinevezésével a kormány elvi értelemben is elvesztette politikai jelentőségét, és minden hatalom az elnöki adminisztráció kezében összpontosult. Ez ellentétes az alkotmánnyal" - idézték moszkvai lapok Nyikolaj Zlobint, az amerikai Védelmi Kutatások Központjának elemzőjét. A kormányfőnek valószínűleg akkor is mennie kell majd, ha külső vagy belső okok miatt a reformok nem haladnak olyan gyorsan, mint azt Putyin szeretné.

NÉMETH ANDRÁS / MOSZKVA