Tapogatózás
Még akkor sem lehet bebizonyítani, hol került hamis valuta a vétlen áldozat kezébe, ha netán hivatalos váltóhelyen kapta. A hatóság szerint azonban az automaták és a hivatalos pénzváltóhelyek biztonságosak.
Nagyon pechesnek kell lenni ahhoz, hogy Magyarországon hamis valutába botoljon az ember - állítja Pataki Tibor, a Magyar Nemzeti Bankhoz (MNB) tartozó és a pénzek eredetiségét vizsgáló Nemzeti Készpénzszakértői Központ vezetője. Külföldi hamis bankóból a központhoz 2004 első félévében mindössze 924 darab érkezett be. A pénzutánzatok 60 százaléka dollár volt, 29 százaléka euró, a fennmaradó 11 százalék pedig valamilyen más valuta. A Magyarországon gyanúsnak tartott bankjegy mindenhonnan az MNB-be kerül, ahol a központ munkatársai mondják ki a végső szót, tényleg hamis-e. Ha az derül ki, valóban álpénzről van szó, a jegybank rendőrségi feljelentést tesz ismeretlen elkövető ellen, a hatóság pedig a bankót mint bizonyítékot - mindenféle kártérítés nélkül - lefoglalja.

Szomor Sándor alezredes, az Országos Rendőr-főkapitányság (ORFK) bűnügyi osztályának vezetőhelyettese szerint a hamis külföldi bankjegyek legnagyobb része gyenge minőségű utánzat, többnyire színes fénymásolat. Profi módon - az igen költséges úgynevezett metszet-mélynyomtatással - szinte csak az amerikai dollárt hamisítják. A régebben gyártott valódi zöldhasúban még kevés biztonsági elem volt, ezért viszonylag könnyen lehetett hamisítani. Profi áldollárból többféle is létezik, de mindegyik nagyon ritka. Ezekkel a bankókkal a laikusokat elég könnyen meg lehet téveszteni, mivel tapogatásos módszerrel nem ismerhetők fel, ám a szakemberek, például a valutapénztárosok tisztában vannak az ilyen áldollárok gyenge pontjaival is, és eszközeikkel, például nagyítóval vagy UV-lámpával könnyedén kiszúrják őket - állítja Pataki Tibor. Azok többsége egyébként, akiknél hamis valutát találnak, azt állítja, a pénzt külföldön kapta valamilyen boltban visszajáróként, és csak kevesen nyilatkoznak úgy, hogy bankjegy-automatából vagy hivatalos pénzváltóhelyen jutottak hozzá. Ha ezt be is tudják bizonyítani, reményük lehet arra, hogy kártérítést kapjanak.

Perdöntőek lehetnének a sorozatszámok, de ezekről sem az automaták, sem a pénzváltók nem adnak igazolást - általában még kifejezett kérésre sem - sehol a világon, így viszont szinte lehetetlen annak igazolása, hogy valóban onnan származik a bankó. Az automaták esetében szakemberek szerint szinte 100 százalékig kizárható, hogy hamis pénzt adjanak ki - igaz, magyar ember ritkán szerez be valutát automatából, legalábbis itthoniból. Az ORFK által vizsgált ügyben egyértelműen bebizonyosodott, hogy a szóban forgó gyenge minőségű bankjegyhamisítvány - a tulajdonos állításával ellentétben - nem származhatott automatából. Az oda kerülő bankjegyek előbb ugyanis a pénzfeldolgozóknál egy intelligens gépi szűrőn mennek keresztül, amely felismeri a nem államtitokként kezelt biztonsági elemek (államtitok például a papír összetétele) többségét, s így ezen a vizsgálaton a hamisítványok szinte kivétel nélkül elbuknak - állítja Jakab Péter, a Magyar Külkereskedelmi Bank bankbiztonsági igazgatója, aki eddig még nem hallott olyan álpénzekről, amelyek meg tudták volna téveszteni a gépeket. Sok pénzintézetnél emellett a pénztárosok is átnézik a bankjegyeket.

A hivatalos engedéllyel működő, nem banki pénzváltóhelyeken - névsoruk megtalálható a Pénzügyi Felügyeletek Állami Felügyelete (PSZÁF) honlapján - nincsenek ilyen gépek, a bankókat viszont ott is olyan valutapénztárosok ellenőrzik, akik valamely, az Országos Képzési Jegyzékben szereplő tanfolyamon vizsgát tettek, így az MNB szerint mind szakértelmük, mind pedig az eszközeik megfelelőek ahhoz, hogy kiszűrjék a pénzutánzatokat. A váltás után bizonylatot adnak arról, hogy milyen árfolyamon és milyen értékben adtak át külföldi fizetőeszközt, ám a bankjegyek sorozatszámáról ügyvitel-minimalizálási okokból nem készítenek feljegyzést, s ezt - bár bevezetésére a hamis pénzek kiszűrése miatt, éppen a pénzváltók kezdeményezésére, voltak korábban kísérletek - jogszabály sem írja elő. Ha mindenki csak néhány bankjegyet váltana ki, az adminisztráció nem jelentene komoly problémát, és ilyen esetekben - bár nem ez a jellemző -, az ügyfél kérésére a valutapénztáros, ha akar, most is adhat feljegyzést a sorozatszámokról. Ám ha kanyarog a sor a pénztár előtt, és az ügyfelek sok apró címletben váltják be a pénzt, a pénztárosnak nincsen erre ideje - tudtuk meg Kósa Zoltántól, a hivatalos pénzváltók most alakuló érdekvédelmi szervezetének, a Magyar Pénzváltók Országos Egyesületének elnökétől.

A rendőrség úgy vélekedik, nehéz elképzelni, hogy jól képzett valutaváltó egy-két pár ezer forintot érő hamis bankjegy miatt rontaná az üzleti hírnevét, sőt veszélyeztetné az engedélyét. Ráadásul ha bebizonyosodik róla, hogy szándékosan adott tovább hamis valutát, két-nyolc év börtön fenyegeti, sőt ha tovább sem adta, csak készült ilyesmire, akkor is két évig terjedő szabadságvesztéssel sújtható. Ha ügyfél viszi be a hamisgyanús pénzt a valutaváltóhoz, a pénztárosnak azonnal le kell foglalnia azt, és értesítenie kell a hatóságot, ugyanis már az is hamis valuta forgalomba hozatalának - vagyis bűncselekménynek - számítana, ha ilyenkor visszaadná az ügyfélnek a bankjegyet.

A PSZÁF fogyasztóvédelmi főosztályához 2002 júliusa óta, amióta ez a szervezet adja ki az engedélyt a pénzváltóknak, nem érkezett be egyetlen panasz sem hamis valuta eladásáról, és Kósa sem hallott még ilyesmiről. Szerinte probléma esetleg az illegális váltóhelyeken fordulhat elő, de ott sem hamis pénzt sóznak rá az ügyfelekre, hanem inkább a forgalomból már kivont bankjegyeket, illetve a kívánt pénzhez hasonló kinézetű, de olcsóbb árfolyamú valutát. Tipikus, hogy euró helyett horvát kunával, illetve cseh korona helyett szlovák koronával csapják be az ügyfelet. Az engedélyes váltóhelyeken vitás esetekben a kötelező kamerás felvétel szolgálhat bizonyítékul, amin az efféle csalás jól látszana, azt viszont a felvételek alapján sem lehet eldönteni, hogy hamis-e az átadott valuta. Ha a vizsgálat egyik fél igazát sem tudja egyértelműen igazolni, a hamis valutát kapott ember jár rosszul: aligha számíthat kártérítésre.

Pataki Tibor azt tanácsolja, hogy külföldi utazás előtt célszerű utánanézni - például az adott ország nemzeti bankjának honlapján - hogyan is festenek az ottani bankók. Amikor pedig az ügyfél kézbe vesz egyet, tapogassa végig a papírt - a metszetmélynyomtatás technológiával készült bankjegyeken lévő recés felületeket ugyanis általában csak a bankjegynyomdák tudják előállítani -, és fordítsa fény felé, hogy ellenőrizze, előbukkan-e az euróban, a dollárban és a valuták többségében kötelező kellékként szereplő vízjel.

HERMAN BERNADETT