Elhajózott a kapitány
Bujtor István, a népszerû színész, producer, Balázs Béla-díjas rendezõ, a veszprémi Petõfi Színház igazgatója pénteken elhunyt. Pályatársai, barátai emlékeznek rá.
Szerette az embereket
Korcsmáros György színész-rendezõ: – Nagy ember halt meg, s ezt nem csupán az emberi méretei miatt mondom. Alkotó volt, szellemes, és tudott élni – ezért felháborító, hogy a halál épp õt ragadta el. Rá jellemzõ történetet mesélek el, amit nagyon kevesen tudtak. Gyõri színház-igazgatóságom idején létezett egy alapítvány, amelyet a helyi polgárok hoztak létre azzal a céllal, hogy évente egy-egy színészt megjutalmazzanak. A gyõriek egyik nagy kedvence, Sipka László színmûvész következett volna épp a sorban, amikor az alapítvány megszûnt. Bujtor egymaga kifizette azt az összeget, amelyet a polgárok gyûjtöttek máskor össze... Gyõrt a béke szigetének nevezte, soha nem felejtem el, amikor azt mondta nekem, hogy a gyõri színházban úgy érzi magát, mint a Vígszínházban Várkonyi igazgatása alatt. Szerette az embereket, és szerintem bárkit is kérdeznek meg rajtam kívül, ugyanazt fogják mondani: õk is szerették Bujtor Istvánt.
Remélem, hogy idõvel megtudjuk, mi történt
Szilágyi István színész: – Ha az egészség és a jókedv szobrát meg kellene mintázni, akkor csak róla lehetne. Egyelõre a döbbenet uralja az érzéseimet, és csak remélem, hogy idõvel megtudjuk, mi történt vele.
Talán két héttel ezelõtt hívtam fel a veszprémi színházat, hogy tudakolódjak a hogyléte felõl, de õk sem tudtak többet mondani, mint ami az újságokban megjelent. A család õrizte a betegségével kapcsolatos valamennyi információt. Talán a Bors címû sorozatban kezdõdhetett az a kapcsolat, ami barátsággá érlelõdött idõvel közöttünk. Magam sem tudom, hogyan, talán a sors, a szimpátia és a körülmények hatására egyszer csak nagyon közel kerültünk egymáshoz. Színházban legelõször az általa oly nagyon szeretett Kakukkfészekben dolgoztunk együtt. Ezt az elõadást Kapás Dezsõ rendezte a Vígszínházban. Érdekes, hogy mennyire ragaszkodott ehhez a darabhoz, többször rendezte és játszotta Indiánt. A Csöpi-filmekbe is rendszeresen felkért. Szerencsémre akkor elég jól el voltam látva munkával, és nagyon nehezen tudtunk idõpontot egyeztetni, de õ mindig ragaszkodott a jelenlétemhez, még ha kis szerepekben is.
Egy alkalommal vitorlásversenyt forgattunk a filmben. Tudta, hogy abban az évben nem tudok nyaralni menni, ezért meginvitált engem is a vitorlásversenyre, és összekötöttük a kellemest a hasznossal. Nem vagyok jártas a vitorláséletben, de nagy rendet tartott a hajón.
Neki köszönhetõ a vízi rendõrök egyenruhája
Szerednyey Béla színész-rendezõ: – Premierre készülök, így a hírek elkerültek; de egy füredi vitorlás barátom az elõbb hívott a hírrel. Tudtam, persze, hogy nagyon nagy a baj, István unokatestvérével szinte naponta beszéltünk, de nem tudtunk sokat, csak izgultunk, hogy kibírja a szervezete. De nem bírta. Bujtor István valóban olyan ember volt, aki tenni akart, s nem csak beszélni a világmegváltó tervekrõl. Nem hiszem, hogy sokan tudják, de neki köszönhetõ a vízi rendõrök egyenruhája.

Egyik filmforgatásakor ugyanis nagyon furcsán nézett volna ki, ha a rendõrök az eredeti kék hosszú nadrágban és a szürkés ingben szerepeltek volna, ezért õ a film bevételébõl adott pénzt az új egyenruhára. Azóta is azt hordják a rendõrök. El kell mondani azt is, hogy minden filmjében a vitorlázás népszerûsítése mellett volt, s ezért a vitorlástársadalom is tartozik neki. Remélem, valakinek eszébe jut majd elnevezni róla egy versenyt, én annyit tehetek, hogy kitûzök egy fekete szalagot a hajómra, amely még vízen van.

Rátóti Zoltán színész: – Én rendezõként találkoztam vele (A három testõr Afrikában címû Rejtõ-adaptációban– a szerk.), s a leginkább azért szerettem vele együtt dolgozni, mert színészként pontosan tudta, mikor és hogyan kell szólni a színészeihez. Amikor emberi hangra volt szükség, akkor úgy szólt hozzánk, s ez nem csupán addig volt igaz, amíg forgattunk. Tudtuk, hogy borzasztó betegség támadta meg, de az elmúlt napok híradásainak ismeretében megdöbbentett a mostani hír. Nehéz ilyenkor mit mondani, jó emlékkel gondolok majd vissza rá.
Emberien kezelte legendás hírnevét
A soproni Petõfi Színházban 2006-ban és 2008-ban is fellépett Bujtor István, aki az óriási sikerû Kakukkfészek rendezõje és az indián fõnök alakítója volt. Viczián Ottó azok közül való, akik együtt szerepeltek vele a Kakukkfészekben.
– Bujtor Istvánnal akkor találkoztam elõször a színpadon, amikor nálunk vendégszerepelt és rendezett – emlékezik a színmûvész. – Nagyszerû embernek ismerhettem meg, aki igen szimpatikusan, visszafogottan és emberien kezelte legendás hírnevét. Lenyûgözött Bujtor István személyisége, ilyen értelemben példát mutatott nekünk.
szieszta