Oroszlánlábas kályha és címeres tégla
Az 59 éves vásárhelyi Fejes Zoltán szinte mindent gyûjt, de a legjelentõsebb az öntöttvaskályha- és téglagyûjteménye. Százéves oroszlánlábas hisnyovici kályha is áll az udvarában, a kerítésre szerelt fapolcokon pedig az 1800-as évek közepébõl származó Kossuth-címeres, valamint 1906-os évszámos téglák sorakoznak.
Színes szódásüvegek, láncos parasztórák, maroklõfegyverek, tarisznyák, téglák és öntöttvas kályhák – ezek azok a holmik, melyeket Fejes Zoltán gyûjt. Az 59 éves vásárhelyi tésztakészítõ udvarában a legjelentõsebb mennyiségben kályha és tégla található, a vasszerkezetekbõl negyven, a falanyagból pedig mintegy százötven áll katonás rendben.
– Még a nyolcvanas években ajándékba kaptam életem elsõ öntöttvas kályháját, egy 1900 körül gyártott oroszlánlábas hisnyovicit. E felvidéki városka mellett még Kalánkán, Teschenben, Ruszkabányán, Sárospatakon és Salgótarjánban készültek ebben az idõben manufakturális módszerekkel vaskályhák – mondta a gyûjtõ.
Mikor Magyarországra 1890-ben bejött a szén, az öntöttvas kályhák szépen a háttérbe szorultak, mivel ezek fatüzelésûek voltak. A szegényebbek körében azonban a negyvenes években újból elterjedt az úgynevezett jancsikályha. A mívesebben kidolgozott oroszlánlábas, oszlop-, szekrény- és reggelizõkályhák szép lassan eltûntek, csak a gyûjtõknél, így például Fejes Zoltánnál találhatunk ma már belõlük néhány egyben maradt példányt.
– A téglagyûjtés is a véletlennek köszönhetõ. Mikor húsz esztendõvel ezelõtt hozzáfogtunk a közel százéves parasztházunk felújításához, különleges téglák kerültek elõ. Kiderült, ezeket egykoron Károlyi gróf Nagymágocs környéki téglagyárában készítették – folytatta Fejes Zoltán.
Ugyanis számos nemesi család saját üzemében készítette az építéshez használatos téglákat. A második világháború elõtt Vásárhelyen is több téglagyár és -égetõ üzemelt. Közülük a legnevezetesebb a Kovács-féle. A Damjanich utcában innen származó tégla is van, ugyanis ez olvasható rajta: K+HMV.
Fejes Zoltán legidõsebb téglája az 1800-as évek közepén készülhetett az 1838-ban Pesten alapított téglagyárban. Erre még a Kossuth-címert is rányomták. Az úgynevezett téglabélyegeken szerepel még a gyártó neve, a gyártás helyszíne, illetve ideje. Az utóbbiból a vásárhelyi udvaron találkozhatunk 1906-ossal is.
Rómaiak hozták hozzánk
Az égetett agyagot a római kultúra terjesztette el Pannónia területén Krisztus elõtt 3500 körül. Tégla szavunk is latin eredetû, a tetõfedéshez használt, égetett cserepet nevezték tegulának. Az újkorban már bélyeggel, felirattal is ellátták a téglákat. A legkorábbi magyarországi évszámos bélyegû téglák Gyõrbõl ismertek. Találtak már 1560-ra, 1561-re és 1571-re keltezett téglákat is.
Hódmezõvásárhely