Putyin életet lehelt a NATO-ba
Akár megsértették a felek az egymással kötött szerzõdésüket, akár nem, az biztos, hogy a hétvégén tartott varsói csúcs nem segítette a NATO és Oroszország közötti bizalomépítést. Moszkva addig provokált Ukrajnában és a Baltikumban, hogy 4 ezer katonát kap a közvetlen szomszédságába. Megnéztük azt is, miként reagált erre – hivatalosan és a sajtóban.
Ahhoz képest, hogy korábban voltak olyan vélemények, amelyek szerint semmi érdemleges nem várható a NATO varsói csúcstalálkozójától, mert a szövetség legfontosabb tagja, az Egyesült Államok négy hónapon belül elnököt vált – és Barack Obama minek ígérgessen az utódja nevében –, talán az egyik legígéretesebb találkozón vagyunk túl.

Ezúttal ugyanis várható, hogy az eddig is szépen megfogalmazott nyilatkozatokat konkrét cselekvések követik. Vagyis a mostani csúcs 139 pontos zárónyilatkozata kézzel fogható intézkedéseket tartalmaz.

Erõsödõ keleti szárny

Csak hogy a legfontosabbakat említsük:

-   2017 elejétõl, rotációs rendszerben mintegy 4 ezer NATO-katona érkezik Lengyelországba és a három balti államba, országonként egy-egy jelentõs NATO-tagállam vezetésével (errõl bõvebben itt olvashat).
-   400 bolgár katona (és esetleg még lengyelek) érkeznek Romániába.
-   2017-tõl – több, a NATO déli és a keleti szárnyához tartozó országhoz hasonlóan – Magyarországon is létesül elõretolt vezetésirányítási törzselem (NFIU), amelynek feladata az adott országba érkezõ NATO-csapatok és a helyi haderõ együttmûködésének koordinálása.

-   Folytatódó támogatás Ukrajnának területi integritásának hangsúlyozásával.
-   Elvi hozzájárulás a Földközi-tengernek az EU-val (és esetleg egy legitim líbiai kormánnyal) együttes ellenõrzéséhez.
-   2020 végéig Afganisztánban marad a NATO, hogy a helyi fegyveres erõk kiképzését segítse.

A legnagyobb figyelem a NATO keleti szárnyának megerõsítésére irányul, hiszen ez – annak ellenére, hogy a zárónyilatkozat a párbeszéd fontosságát is hangsúlyozza – egyértelmûen az Ukrajna elleni orosz agresszióra adott válasz. Ráadásul úgy, hogy formálisan nem sérti meg az 1997-es NATO–Oroszország szerzõdést, amely az állandó támaszpont-létesítést kifogásolja.

Egész pontosan így: "a NATO megismétli, hogy a mostani és a várható biztonsági környezetben  az együttmûködési képesség, az integráció és a megerõsítési képesség biztosításával kivitelezi a kollektív védelemmel kapcsolatos és más misszióit, nem pedig állandó és jelentõs harcoló erõkkel."

Ez már nem a Clinton–Jelcin-druzsba

Sietve ismételjük meg, hogy a szerzõdés az 1997-es biztonsági helyzetben fogant, nem pedig 2014-ben, amikor Oroszország annektálta egy szuverén szomszédjának jelentõs részét, és napi rendszerességgel sérti meg a NATO-hoz tartozó három balti ország légterét. Vagyis a fenti idézet kreatív értelmezésével akár az állandó támaszpontok létrehozása is indokolt lenne, hiszen a biztonsági környezet egész biztosan változott.

Arról nem beszélve, hogy a szerzõdésben emellett feketén-fehéren az szerepel, hogy a felek nemcsak egymás, hanem minden ország függetlenségét és területi egységét tiszteletben tartják. Vagyis amikor Oroszország az 1997-es szerzõdés megsértését rója fel a NATO-nak, valójában nyitott kapukat dönget, hiszen még ha a – NATO által kész tényként kezelt – ukrajnai jelenlétét nem is ismeri el, a Moldovába és fõleg Grúziába ékelt bábállamaival nem épp területi egységet tart tiszteletben.  Lesz mit megbeszélni a NATO–Oroszország Tanács szerdai ülésén.

Tobzódtak a szimbólumok

Moszkva persze reagált. Marija Zaharova külügy szóvivõ szerint ahelyett, hogy a modern kihívásokkal foglalkozna, a NATO a „keleti fenyegetés” illúziójával volt elfoglalva, és démonizálja Oroszországot, hogy igazolja a keleti szárny katonai megerõsítését.  Apropó Zaharova: félreérthetetlen üzenetként a varsói csúcs elõestéjén krími sajtóértekezleten ismertette az orosz külpolitikai credót, ráadásként pedig az arteki úttörõtáborban csobbant a Fekete-tengerbe.

Egy nappal késõbb pedig – a balti NATO-jelentét bejelentését megelõzve – Vlagyimir Putyin 542 fõvel, 1 885 371-re emelte az orosz hadsereg összlétszámát.

Szimbolikában Varsóban a lengyel-ukrán tandem domborított, amikor a május végén két orosz hírszerzõre elcserélt ukrán pilótanõ, Nagyija Szavcsenko Petro Porosenko ukrán elnök mögött tûnt fel a NATO–Ukrajna Bizottság ülésén, elõtte pedig a szejmben ünnepelték.

Köszönjük az újraélesztést!

„Ez nem hidegháború, hanem egy új valóság” – állapítja meg hétfõi kommentárjában a Kommerszant címû orosz napilap, amely szerint az ukrajnai eseményekkel az addig önmagát keresõ NATO-ba Oroszország új életet lehelt. „Persze háborúzni senki sem akar, de ez pont az az eset, amikor a körülmények erõsebbek. (...) Folytatódni fog az izmozás” – írja a lap.

A Vedomosztyiban Aszimmetrikus dialógus címmel jelent meg szerkesztõségi cikk, amely szerint bár a NATO törekszik a párbeszédre, a varsói csúcs záródokumentumában 23 helyen említik Oroszországot. „A NATO-csúcs és az arra adott orosz reakció a fontos dolgokhoz szükséges kompromisszumokhoz vezetõ kommunikációs csatornák elégtelenségérõl, illetve nagyfokú kölcsönös bizalmatlanságról árulkodik”  – írják, majd pozitív fejleményként a moszkvai Carnegie Központ véleményét idézik: Oroszország elégedett lehetne, hogy a NATO nem siet Ukrajna és Grúzia felvételével.
Varsó Lengyelország NATO Vlagyimir Putyin Barack Obama Ukrajna Petro Porosenko Oroszország