A páriák példájával segítenének a romákon
Levegõnek nézik õket, nem esznek velük együtt, de most már legalább nem kell felsöpörniük maguk után. Õk az indiai páriák, akiknek sorsát vizsgálták magyar szakemberek a helyszínen, hogy aztán kamatoztassák a tudást a magyarországi romák felemelésében. Kérdés azonban, hogy mire mennek ezzel nálunk, ahol a kirekesztésnek sokkal kifinomultabb technikái alakultak ki.
"Évszázadok óta megfélemlítik, megvetik és irigylik õket" - így írt az Indo-Asian News Service újságírója az Európában, közelebbrõl Magyarországon élõ cigányokról. A cikk szerint a romák az indiai érinthetetlen, kitaszított réteghez, a dalithoz (más néven páriához) hasonló diszkriminációval küzdenek. A kaszton kívüli, tehát az elõjogok öröklõdésén alapuló indiai kasztrendszeren kívül rekedt dalitok (róluk részletek keretes anyagunkban) és a magyar romák között azért vont párhuzamot az indiai hírügynökség, mert nemrég egy háromfõs magyar delegáció járt az indiai Mahárástra államban.

A delegáció célja az volt, hogy az érinthetetlenek felzárkóztatására tett kísérletekbõl gyûjtsön ötleteket a hazai romaprogramokhoz. Errõl Borovszky Tímea, az oktatási tárca esélyegyenlõségi fõigazgatóságának vezetõje beszélt az indiai újságírónak. "Részben azért választottuk Indiát, mert a romák, illetve a dalitok kirekesztése nagyon hasonlít egymáshoz" - nyilatkozta. A delegáció tagjai szerint az indiai helyzetre hasonlít a magyar társadalom viselkedése. "Magyarországon a többség inkább elbújna, csak ne lássák együtt cigányokkal, lenézi õket és kitér elõlük. Nem szívesen szolgálják ki õket a szállodákban, és nem kapnak megbecsült munkát" - mondták az Indo-Asian News Service-nek.

Nem is veszik emberszámba

"Az indiai újságíró azt kérdezte tõlem, a cigányok Európa dalitjai-e. A megállapítás találó, hiszen itt is, ott is létezik a kirekesztés, a megkülönböztetés, és egyértelmû a hátrányos helyzet is" - mondta Borovszky Tímea fõosztályvezetõ az [origo]-nak. Szerinte mindkét helyen él például a kirekesztés név, külsõ jegyek alapján.

Az [origo] által megkérdezett indológus és Indiában élõ magyarok szerint viszont van azért különbség a dalitok és a hazai romák helyzete között. A dalitokat a hinduk tisztátalannak tartják, és nem hajlandók velük együtt étkezni vagy akár egy helyiségben tartózkodni. Régebben még a földet is fel kellett söpörniük maguk után, és kolomppal kellett jelezni, ha megérkeztek egy településre, ezeket azonban már nem várják el tõlük.

Ehhez hasonló bánásmódot sosem tapasztalhatnak a magyarországi romák - mondták Indiában élõ magyarok. "A cigányságot messze nem úgy kezelik Magyarországon, mint itt a dalitokat, hiszen õket egyszerûen nem veszik emberszámba" - mondta az [origo]-nak egy Indiában élõ magyar férfi. "Ehhez itt kell élni, anélkül nem lehet megérteni" - mondta egy szintén Indiában élõ nõ. "Õk inkább az otthontalanokhoz hasonlítanak. Itt nem csak a kasztonkívülieket kezelik borzasztóan, hanem az alacsony kasztokba tartozókat sem veszik emberszámba. Az otthoni romákat senki nem kezeli így, a rasszizmus egészen más, mint alulra születni egy ilyen társadalomban" - magyarázta. "Nem hiszem, hogy valaha roma élt olyan szörnyû viszonyok között, mint a kasztonkívüliek vagy akár az alacsonyabb rendbe tartozók."

Azt Borovszky is elismerte, hogy az életszínvonalban nagyok a különbségek, és Indiában ma még sokan nyíltan kijelentik például, hogy dalitokat nem alkalmaznak. Dezsõ Csaba indológus szerint viszont más különbség is van. "Az összehasonlítás sántít, mert a kasztrendszernek nagyon erõsek a vallási gyökerei. A vallás okozta szegregációt pedig sokkal nehezebb felszámolni" - vélte.

Magyar-indiai kapcsolat

Magyarország és India két éve indított közös projektet, amely a hátrányos helyzetûek oktatásával kapcsolatos - mondta Borovszky. A háromfõs delegáció nyolcnapos tanulmányútját ugyan az oktatási tárca (OKM) fizette - fejenként 700 ezer forintba került -, de a szervezést a helyi kapcsolattartók vállalták. Az ötletgazda pedig egy magyarországi buddhista közösség, a Dzsai Bhím Közösség volt (õket nem sikerült elérnünk). A szervezet középiskolákat tart fenn Magyarországon a romák számára - ilyen például a sajókazai Ámbédkar Gimnázium. Az iskola a nevében is vállalja az indiai dalit polgárjogi harcos, Babaszáheb Ambédkar örökségét. Korábban a szervezet kereste a kapcsolatot az OKM-mel, ahogy a tavaly Magyarországon járt indiai delegáció is. Az együttmûködés miatt utazhattak Indiába a minisztériumi tisztségviselõk.

A magyar delegáció tagjai azt mondták az indiai újságírónak: több olyan programot is megismertek Indiában, amelyeket érdemes lenne Magyarországra is átültetni. Ilyen például a book bank rendszer, amelynek keretében a dalit gyerekek nem csak rövid idõre, hanem az egész tanévre kapnak kölcsön tankönyveket, szótárakat, kötelezõ olvasmányokat - ezt az egy példát említette az [origo]-nak Borovszky Tímea fõosztályvezetõ. Az élményeket még át kell gondolni, megbeszélni, hogy mi válhat be ezen kívül Magyarországon - tette hozzá. A fõigazgató szerint protokollon kívüli élményeket kerestek Indiában: beszéltek dalit családokkal, jártak iskolákban, buddhista templomokban, megnézték, hogyan váltak be az érinthetetlenek felemelését célzó állami programok.

Az indiaiak igyekeznek

Az indiai kormányok hatalmas erõfeszítéseket tettek az érinthetetlenek felzárkóztatására (a dalitok kitaszítottságáról lásd keretes írásunkat), ezért mára sokat javult a helyzetük, legalábbis a vidékies Indiánál szabadabb légkörû városokban. Az állam megpróbálja minél nagyobb részüket bevonni az oktatásba, és kvóták alapján az állami állások egy részét a dalitok töltik be. Indiának volt már dalit származású elnöke is, K. R. Narajanan - sorolta kérdésünkre Dezsõ Csaba, az ELTE indoeurópai tanszékének oktatója. 1956 óta pedig milliószámra tértek át a buddhista hitre a dalitok legnagyobb vezetõjük, Babaszaheb Ámbédkar hatására, a buddhizmusban ugyanis nem létezik kasztrendszer.

Prabha Tirmare professzor, a mumbaii College of Social Work professzora pedig elmondta: több indiai törvényt is hoztak a kasztonkívüliek és a kitaszított törzsek kirekesztése ellen - az áldozatok akár egy kormányhivatalhoz is fordulhatnak problémáikkal, és az indiai kormányok egyértelmûen támogatják a pozitív diszkriminációt. Ennek alapján a dalitok helyet kapnak a közigazgatásban, és van politikai képviseletük. A társadalom egésze ugyanakkor nagyon nehezen mozdul - ebben egyetértettek az általunk megkérdezett indológusok.

Nem hasonlítunk

A roma kisebbséggel foglalkozó programokban itthon sincs hiány, ezek azonban nem sok eredményt hoztak. A kormányok a rendszerváltás óta számos felzárkóztatási, integrációs programot, középtávú stratégiát, irányelvet, keretegyezményt alkottak - jelenleg éppen a Roma Integráció Évtizede tart. A romák fordulhatnak esélyegyenlõségért felelõs hatósághoz, kisebbségi ombudsmanhoz, van kisebbségi törvény és mûködik a cigány önkormányzatok hálózata is - a velük szembeni diszkrimináció azonban valóság maradt.

Az Állami Számvevõszék szerint a rendszerváltás óra összesen 14 milliárd forintott fordítottak a kormányok célzottan roma programokra, és 106 milliárdot közvetett támogatásokra, a cigány lakosság helyzete azonban - egyes részeredmények ellenére - összességében romlott.

Az Egyenlõ Bánásmód Hatóság számos ügye mutatja, hogy a magyarok - ellentétben az indiaiakkal - nem vállalják nyíltan, hogy szívesen távol tartják a cigányokat, inkább finomabb megoldásokat keresnek: valamilyen ürüggyel elutasítják a munkára jelentkezõ romákat, törzskártyát állítanak ki a nem cigány vendégeknek, a kidobók nem engedik be õket egyes szórakozóhelyekre. Az iskolai szegregáció visszaszorítására, a romatelepek felszámolására tett erõfeszítések nem jártak számottevõ eredménnyel.
Európa India kirekesztés példa magyar delegáció