Ezio Bernardelli harminc éve az egyetem olasz lektora
Az olasz kultúra szegedi intézménye, zseniális kapcsolattartó, felkészült oktató, remekül focizik és kitûnõ a spagettije – jellemezték kollégái és barátai Ezio Bernardellit, a harminc éve Szegeden élõ olasz lektort.
Irtózatos teherbírás, segítõkészség és humanitás – az elsõ szavak, amik Vígh Évának, az olasz tanszék docensének egykori tanáráról, mostani kollégájáról eszébe jutottak. Ezio Bernardelli, akit mindenki röviden csak a keresztnevén emleget az egyetem berkeiben, most kezdte meg harmincadik tanévét Szegeden. Olyannyira segítõkész, hogy a kimondatlan kívánságokat is kitalálja, és rögtön felajánlja, hogy segít megvalósítani. Magyartudása zavarba ejtõ, rejtvényt fejt magyarul, és szóvicceket használ. A múltkor megkérdezte például: mi az a masamód?
Focibajnok és spagettikirály
– Érthetetlen, hogyan került ide, és fõként miért maradt. Az egyetlen magyarázat: jobban szereti Szegedet vagy a szegedi hölgyeket, mint Olaszország összes szépségét és kulturális kincsét – tûnõdött el Bernáth Árpád, a „tanszékszomszéd". A bölcsészkar német tanszékének vezetõje hozzátette, soha sem adódtak nyelvi problémáik, Ezio gyorsan és kiválóan megtanult magyarul; másik közös „nyelvük" a foci lett. – Az Ady téri sportpályán együtt rúgtuk a bõrt, hol együtt egy csapatban, hol egymás ellen. Sajnos, Ezio „magas termete" ellenére átpártolt a teniszhez. Bájos olaszsággal töri a magyart, és a szegediek készségesen karjukra veszik az ilyen kedves külföldit, mint egy csecsemõt, és pátyolgatják. Ezio így marad örök csecsemõ itt nálunk.
– Ötödéves hallgató koromban, 1975-ben érkezett Szegedre. Garbót hordott, és nagyon meglepett, amikor az egész évfolyamunkat meghívta magához a Herman-kollégiumba párolt borsóvacsorára, hogy megismerkedjünk – emlékezett Pál József, az olasz tanszék vezetõje. Azóta is ápolja ezt a remek hagyományt, minden decemberben megvendégeli az olasz tanárokat; zseniális spagettit fõz. Szemérmesen titkolja kiváló kapcsolattartó képességét, pedig annyi ösztöndíjas hónapot senki nem töltött külföldön, mint az olasz szakosok, akiknek olasz nyelvet és kultúrát, irodalmat, filmet és színháztörténetet tanít. Kisebb megszakítással tizenöt éve vagyok a fõnöke, de még egyetlen rossz szót sem hallottam róla.
Térképzseni és kultúrintézmény
Barátja, Kövér Lajos, a történeti és mediterrán tanulmányok tanszékének docense Ezio Bernardelli félelmetes térképismeretérõl és tájékozódó képességérõl beszélt. Így is ismerkedtek meg: – Magam elõtt látom, ahogy térképét böngészve járja Szegedet. Tehetséges: bármikor bárhol járt, oda visszatalál. Húsz éve, olaszországi utazásom elõtt a segítségét kértem, mire ügyeljek az ottani közlekedésnél. A válasza: arra, hogy nincs KRESZ!
– Eziót kicsi vékony embernek ismertem meg a kezdetek kezdetén. Nagyon hasznos ember; zseniális kapcsolattartó. Az olasz kultúra szegedi intézménye – jellemezte röviden Ilia Mihály irodalomtörténész. Arnaldo Dante Marianacci, a fõvárosi Olasz Kultúrintézet igazgatója csupán két éve ismeri, de az elsõ pillanattól nagyon jó barátság alakult ki közöttük. Alapos kulturális és szakmai felkészültségét emelte ki, és hogy az olasz kormány hivatalos lektoraként, majd egyetemi megbízatásokkal nagy mértékben hozzájárult az olasz–magyar kulturális kapcsolatok elmélyítéséhez.
Fotófüggõ és Szeged-mániás
És valóban. Mindezt Ezio Bernardellitõl nem hallottuk. Találkozásunkra az olasz lektor olasz robogóval érkezett, és elbûvölten, nagy szakértelemmel ecsetelte fotós kollégámnak, hogy harminc fényképezõgépet gyûjtött össze, és most is fáj a foga egy újabb technikai csodára. Képességei tehát nem csak a térképekre összpontosulnak, ért a fotózáshoz, filmezéshez és a színházhoz. Ismerte már az országot, mielõtt jelezte volna szándékát, hogy idejönne dolgozni. A bolognai egyetemen 1972-ben szerzett diplomájához a magyar filmesztétáról, Balázs Béláról írta a szakdolgozatát. Aztán harminc éve itt ragadt Szegeden. Hiába kínáltak neki állást a budapesti olasz kultúrintézetben, a Kanári- és Tasmán-szigeteken. „Róma messzebb van Trieszttõl, mint Budapest" – indokolt mosolyogva. Szegedi a felesége, két lányuk van. Kéthavonta utazik, itthonról haza, Olaszországba.