A legtöbbet Vaszytól tanult
A musicalek legjobb hazai specialistájának tartják Makláry Lászlót, az Operettszínház zeneigazgatóját, aki most a Rudolfot vezényli a Dóm téren. A Vaszy-tanítványként Szegedrõl indult jeles karmester tizenöt éves srácként 1965-ben dolgozott elõször a szabadtérin.
– Frank Wildhorn érzelmekre hatni tudó, rendkívül tehetséges, de tökéletesen autodidakta zenész, aki nem ismeri a kottát. Leül a zongora mellé, remekül játszik, és improvizációként rögzít különbözõ dallamokat, dallamfoszlányokat. Ezeket tanult, profi színházi, zenei szakemberek hangszerelik és rakják össze darabbá. Wildhorn ettõl még egy ünnepelt szerzõ Amerikában, volt olyan, hogy egyszerre három darabja futott a Broadwayn – mondja a Rudolf szerzõjérõl a musical karmestere, Makláry László. Az Operettszínház zeneigazgatója szerint ez a mûvelet most nem sikerült tökéletesen, különösen a hangszerelés gyenge, ezért Kerényi Miklós Gáborral lassan próbálnak rajta változtatni. Keveslik a hangszerelésben az ötletet, gyakran minden hangszercsoporton egyszerre szól egy-egy melódia. Akadtak olyan számok, amelyeknek nem volt megfelelõ a felépítése, nem volt zárásuk. A változtatásokat megnehezítette, hogy minden egyes módosításhoz telefonon, faxon engedélyt kellett kérniük. A pesti õsbemutató és a szegedi szabadtéri világpremier így is fontos volt, ezzel készítették elõ azt a 2007-es bécsi bemutatót, amit a musicalt megrendelõ Vereinigte Bühnen tervez.
Makláry László öreg rókának számít a Dóm téren. Nem az életkora, hanem a mögötte lévõ sok-sok tapasztalat miatt. – Amikor végigsétáltam a 75 éves szabadtéri történetét bemutató oszlopsoron, jó érzéssel emlékeztem rá, hogy az 1965-ös Turandot volt az elsõ produkció, amiben részt vettem. Puccini operáját Szinetár Miklós rendezte, Vaszy Viktor vezényelte, aki mellett zenei asszisztensként én is ott lábatlankodtam. Késõbb sokat játszottam a zenekarban is, majd sorra jöttek a musicalprodukciók, a Jézus Krisztus Szupersztártól a Nyomorultakon át a Miss Saigonig és az Elisabethig, amelyeket már én vezényelhettem.
Számomra mindig sokkal többet jelent Szegedre jönni, mint azoknak a pesti kollégáimnak, akiknek ez a város csak egy a sok közül – mondja a tavaly érdemes mûvész címmel is kitüntetett dirigens, aki fiatalon Karajan mesterkurzusára is járt Salzburgba, Österreicher professzor növendéke is volt Bécsben, de úgy érzi, a zenérõl és a színházról a legtöbbet Vaszy Viktortól Szegeden tanult. – Vénülõ fejjel most látom, milyen óriási szerencsém volt, hogy Vaszy maga mellé vett és tanított. Közelébe sem érhet semmilyen karmesterképzõ kurzus annak, amit õ a zenés színházról és a szimfonikus muzsikáról komplexen tudott mondani.
Makláry László konzervatóriumi diákévei nagy részét a Szabadság-úszóházon töltötte, ezért ma is szívesen sétál a Tisza-parton. Elõjönnek a régi emlékei. – Ha most lemegyek az úszóházra, sajnos már alig találkozom ismerõsökkel. Szívesen nosztalgiázom a Partfürdõben és a Tisza-parti halászcsárdákban is. Szeged légkörét, hangulatát is imádom. A túlfeszített, vicsorgó budapesti õrület után jólesik egyszerûen csak ücsörögni egy kicsit a Virág cukrászda teraszán.