Nem statisztákkal dolgoznak a Balázs-show-ban
Az ember magyarázatot vár a megmagyarázhatatlannak tûnõ dolgokra, talán ezért oly közkedveltek a televízióban a beszélgetõs mûsorok. A szereplõk vallják, a média és az ország nyilvánossága megoldhatja a problémájukat – mondja Sebestyén Balázs, a Balázs-show mûsorvezetõje.
– Milyen új mûsort vezetnél szívesen?
– Rövid távon marad a Balázs-show. Ha lesz új mûsorom, akkor az más jellegû lesz, mint a mostani. Az Egyesült Államokban és Nyugat-Európában láthatók olyan valóságshow-k, amelyekhez hasonlót Magyarországon még nem mutattak be. Csak példaként: öt család egy csecsemõért versenyez, vagy öt külföldi a zöldkártya, azaz a vízum megszerzésért verseng.
– Hangvételében, képekben keményebbé válnak a mûsorok. Várható, hogy a Balázs-show is ilyen irányba mozdul?
– Az Országos Rádió és Televíziós Testület állandóan figyel bennünket. Büszkeséggel tölt el, ha mondjuk a mûsorom miatt sötétedik el a képernyõ. Persze ügyelünk arra, sértõ megjegyzések, mondatok ne maradjanak bent az adásban.
– Milyen szempontok alapján kerül egy téma terítékre?
– Vannak slágertémák. Érzelem, szerelem, szakítás, házasság, féltékenység, hûség, becsapás. Csupa olyan, ami velünk is megtörténik a hétköznapi életben.
– Pletyka, hogy statiszták, fizetett emberek ülnek be a mûsorodba?
– Az emberek magyarázatot keresnek arra, hogy miért hallanak ennyi furcsa dolgot. Szinte minden hasonló mûsort megvádolnak ezzel. Ez a mûfaj egyébként nem mûködne statisztákkal. Ha mondjuk valaki nem sír, csak eljátssza, nem nevet, csak úgy tesz mintha, akkor azt a nézõ egybõl megérzi, hogy hamis, innentõl kezdve pedig hitelét vesztette a mûsor. Egyébként, amint ez bekövetkezik, senki sem nézne bennünket. Már csak ezért sem éri meg kockáztatni. Az persze megtörtént, hogy utazási hozzájárulást fizettünk, hiszen mindenki pénzbõl él.
– Felvétel elõtt a szereplõk mint mondanak, miért vállalják, hogy a gondjukat legalábbis 800-900 ezer ember lássa, hallja?
– Hisznek abban, megoldódik a problémájuk, és ebben segíthet a mûsor. A nem mondhatom el senkinek, elmondom hát mindenkinek effektus. És ez tényleg így van. Talán azt gondolják, ha a televízió nyilvánossága elõtt beszélnek a gondjaikról, akkor megszûnnek azok. Továbbá bíznak a média erejében, azaz majd ott és akkor a stúdióban és késõbb az adásban megoldást találnak. Nem biztos, hogy mindig így van, de ha sikerül valamit elindítani, az már nagy elõrelépés.
– Konkrétan?
– Két barátot sikerült kibékíteni, akik évek óta nem beszéltek egymással. Vagy egy drogos párt a mûsor hatására ment el rehabilitációra. Persze nem is az a fõ célom, hogy mindent megoldjunk, sokkal inkább valamerre elmozdítani az embereket, hogy beszéljenek egymással. Vagy legalábbis próbálják meg. Igaz, nem minden kapcsolatot lehet megmenteni, ugyanakkor le kell zárni azt.
P. H. L.