Barnavännen, 1905-05
Illustrerad Veckotidning för de Små
LCSH=Svenska missionsförbundet -- Periodicals LCSH=Children's periodicals, Swedish LCSH=Christian education -- Periodicals LCSH=Bible stories, Swedish -- Periodicals LCSH=Sunday school literature -- Periodicals LCC=BX
﻿The Project Gutenberg eBook of Barnavännen, 1905-05
    
This ebook is for the use of anyone anywhere in the United States and
most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions
whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms
of the Project Gutenberg License included with this ebook or online
at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States,
you will have to check the laws of the country where you are located
before using this eBook.

Title: Barnavännen, 1905-05


Author: Various

Editor: J. B. Gauffin

Release date: December 5, 2008 [eBook #27420]
                Most recently updated: November 29, 2022

Language: Swedish



*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK BARNAVÄNNEN, 1905-05 ***



Produced by Juliet Sutherland, Rnald Lvesque and the
Online Distributed Proofreading Team at http://www.pgdp.net







                            BARNAVNNEN

N:o 18     Illustrerad Veckotidning fr Sndagsskolan och Hemmet.  22 rg.
4 Maj.     Redaktr: J. B. GAUFFIN, Uppsala.                       1905.



                      Jesus vlsignar barnen.

                         Mark. 10: 13-16.
                                                            Med teckning.

Du som r ett barn och har en god moder, du vet, huru innerligt en sdan
moder lskar sitt barn och alltid tnker p dess bsta. Du frstr ocks
ltt, att de, som under frlsarens jordelif buro fram barn till Jesus,
voro just sdana dr goda och lskande mdrar.

Dessa kvinnor hade sett frlsarens stora makt till att frlsa och
hjlpa. De hade sett sjukdomen fly fr hans heliga hnder och dden vika
undan, dr han trdde in. De hade suttit p stenarna vid Genesarets
strand och lyssnat till hans ord, som fdt krlek och fromhet i deras
egna hjrtan. Och de tnkte: "Skulle ej den krleksfulle mstaren frn
Nasaret ocks vilja sknka ngon himmelsk gfva t vra sm barn?" Jo,
det trodde de, och s gingo de i denna tillitsfulla tro till frlsaren
med sina barn och bdo honom taga p dem med sina heliga hnder.

Men till en brjan sg det ut, som om mdrarna och barnen aldrig skulle
f trffa frlsaren, ty lrjungarne npste och visade bort dem. I sitt
ofrstnd trodde lrjungarne, att barnen icke kunde taga emot ngon
verklig andlig gfva af Jesus och att han icke p ett verkligt stt
kunde gifva ngot t sdana sm, som nnu lgo vid moderssktet. Men
frlsaren hrde, huru lrjungarne voro ofrstndiga och huru de talade
hrda och afvisande ord, och d heter det om honom, att han blef
misslynt och sade: "_Lten barnen komma till mig och frmenen dem icke,
ty sdana hrer Guds rike till_".

Frlsaren visste s vl, hvad ett barn behfver fr att vara lyckligt.
Han visste, att dess sjl behfver ren, himmelsk krlek, att det
behfver en lugnare och tryggare hamn i lifvets storm och strid n den
modersfamnen kan sknka. Han visste, att de sm svl som de ldre
behfva en frlsare frn vrldens synd och villa. Allt detta och
ondligt mycket mer kan frlsaren sknka de sm, och drfr bjd han,
hgtidligt och allvarligt: "_Lten barnen komma till mig_".

Men nr Jesus s inbjuder barnen till sig, d har han ocks ngonting
verkligt och ngonting stort att sknka dem. Han vill sknka barnen sitt
himmelska rike. Och barnens himmelrike r i Jesu famn. Drfr tar han
upp de sm i sin famn, lgger sina hnder p dem och vlsignar dem. S
brjar det att blifva en medlem i Guds rike. Vi mste smyga oss in i
Jesu famn och mottaga vlsignelsen och Guds rike ssom barn. D strmmar
dr rttfrdighet, frid och frjd in i vra sjlar. Guds rike har tagit
sin boning hos oss. Vi ro lyckliga och vlsignade mnniskor.

Nu r det ocks en sanning, att Guds rike en gng kommer att framtrda
p jorden ssom ett verkligt rike med Kristus ssom den ende konungen.
Ja, det skall en gng framtrda i ondlig hrlighet, ty vi vnta nya
himlar och en ny jord enligt Guds lfte. D skall Guds rike hafva ntt
sin fullndning och d skola alla, som mottagit detta rike ssom barn,
f g drin och varda konungar i lif och ofrgnglighet.

Har du funnit ditt himmelrike i frlsarens famn? Om du det har, och om
du alltjmt stannar dr, s skall du ocks en gng regera med Kristus
ssom en konung i evighet. S vill Jesus vlsigna barnen.

_J. B. G._



Skande efter den oknde Guden.

Djupt inne i hjrtat af Afrika och lngt ifrn ngon missionsstation
framlefde en stackars svart herdegosse sina dagar. En dag sammantrffade
han med en annan gosse, som under ngon tid hade uppehllit sig vid
missionsskolan i Kuruman, dr han hade lrt sig lsa och hvarifrn han
frde med sig ett nytt testamente.

D nu de bda gossarne sutto hos hvarandra, lt bokens gare "boken
tala", som de svarta bruka sga, det vill sga, han lste fr sin kamrat
den skna berttelsen om Jesusbarnet i Betlehem.

Stor var herdegossens frvning frst fver sjlfva boken--s
mrkvrdigt, att man kunde lta den tala--och drnst fver de underbara
ord och ting, som den hade att bertta. Ngot sdant hade han aldrig
hrt eller kunnat tnka sig. Med den mest spnda uppmrksamhet lyssnade
han till hvarje stafvelse, och d den lille frelsaren slutade, hade
den andres hjrta gripits af en stark lngtan efter att se det
mrkvrdiga barnet i Betlehem, som lindades och lades i en krubba.

"Kan jag f se barnet?" frgade han ifrigt. "Ack, sg mig, hvar det
finns!"

"Det finns i Kuruman", sade den lille frelsaren, mycket tvrsker p
sin sak.

"Har du sett det?" frgade den andre nnu mera ifrig.

"Nej, aldrig, men jag vet, att Jesusbarnet finns dr, ty de sjunga om
honom och tala med honom. Det har jag hrt med mina egna ron."

Den frvnade lille herdegossen kunde ej lngre uthrda med att g och
vakta fren. Tanken p barnet i krubban fyllde dag och natt hans sinne
och lmnade honom ingen ro. Han ville ska upp det, han ville g till
Kuruman fr att med egna gon skda detta under. Det var en mycket lng
vg, det visste han, men intet hinder kunde afskrcka honom; han mste
med egna gon se detta frunderliga barn, hvad det n skulle kosta. Och
s snart som han kunde lmna sin tjnst, begaf han sig p vg.

Han vandrade till fots strsta delen af den lnga vgen och var mycket
glad, nr han ngon gng fick stta sig upp p en oxvagn, som frde
honom fver berg och dalar eller genom tta skogar och fver svllande
fjllbckar. P detta stt ndde han slutligen det omrde, dr de hvita
frmlingarne hade slagit upp sina hyddor i nrheten af negerbyarna.

Sent omsider kom han d en lrdagskvll till Kuruman, det lngtansfullt
vntade mlet fr hans lnga resa. En kristen betsjuankvinna tog vnligt
emot honom, hon lt honom taga del i hennes aftonmltid och sofva om
natten i hennes hydda.

Fljande morgon hrde han missionshusets klocka ringa. Han frstod ej
hvad det var eller hvad det skulle betyda, men han fljde sin goda
vrdinna till missionskapellet. Med stort nje lyssnade han till den
vackra sngen, och hans gon voro oafbrutet och med stort allvar fstade
vid missionren.

Denne ppnade nu bibeln och brjade lsa. Och hvad var det vl han
lste? Jo, det var just Lukas andra kapitel, den underbara berttelsen
om barnet i Betlehem.

Den lille frmlingen sg sig spanande omkring i det glada hopp att han
skulle f se barnet. Och hur han spanade, fll hans blick p ett barn,
som syntes honom s sknt, att han aldrig sett dess like. Barnet hade
ljust, lockigt hr, stora bla gon och en ansiktsfrg, som var
fullkomligt olika de infddas dr i landet.

"Dr r barnet frn Betlehem", tnkte den stackars okunnige gossen, "det
barn, som jag s innerligt lngtat efter att f se. h, s lycklig jag
r, som till slut har funnit det!"

D sammankomsten var slutad, skyndade han sig i fversvallande gldje
att tala om fr sin goda vninna, att han nu hade ftt sin hgsta nskan
uppfylld--han hade sett Jesusbarnet.

Den kristna betsjuankvinnan frstod till en brjan ej hvad han menade,
men smningom brjade hon f en aning om hans misstag och upplyste honom
om att barnet med de ljusa lockarne och bla gonen var missionrens
egen lille son.

Han knde visserligen till en brjan ngon missrkning, men den
enfaldiga, varmhjrtade kristna kvinnan, som sjlf till sitt hjrtas
trst hade lrt knna det barn, han s ifrigt skte, brjade nu bertta
fr honom, hvem Jesusbarnet verkligen r, hvarfr det fddes hr p
jorden, och hvar det nu r att finna. P sitt enkla, hjrtliga vis
berttade hon om vr Herres Jesu fdelse, hans lefnad p jorden, hans
lidande och dd p korset, hans uppstndelse och himmelsfrd, om den
plats han nu har intagit p faderns hgra hand i hrlighetens rike samt
hans innerliga krlek till alla syndare.

Och Herrens Ande ppnade den lille gossens hjrta, s att han trodde
ordet och brjade lska Herren Jesus, fastn han icke kunde f se honom.
Och s bad han om att alltid f stanna vid missionsskolan, hvilket med
gldje beviljades honom. Hr lrde han nu sjlf att lsa och blef icke
blott en sann och uppriktig Jesu lrjunge utan ocks fastn han var ung,
en varm och verksam evangelist bland sina landsmn.

[Illustration: JESUS VLSIGNAR BARNEN.]

[Illustration: HVEM SKALL GE VIKA?]



Hvem skall ge vika?

Med teckning.

En hund och en gs mttes p en spng. Denna var s smal, att de icke
kunde komma frbi hvarann, och ingendera syntes till en brjan vilja
vika tillbaka fr den andre. Endera mste dock vnda, men hvilkendera?
"Den svagaste", tnker ngon. Det r icke s skert. Jag skulle vilja
sga, "den bsta" ger vika.

Fr min del tror jag, att den lilla hunden r den frstndigaste af hela
sllskapet, och drfr drar han sig nog tillbaka. Gsen har nmligen en
hel flock efter sig p stranden.

Man kan se p gsen, att han r mycket envis. Det vore visst en ltt sak
fr hunden att bita hufvudet af hela gsflocken. Men med en vl
upptuktad hunds belefvenhet gr han artigt ur vgen fr det nrgngna
gsherrskapet.

Ej underligt, att hundens klokhet blifvit mycket bermd, medan  andra
sidan gsens envishet och nrgngenhet blifvit till ett ordsprk: "dum
som en gs".

Mnniskobarn plga ocks understundom trta med hvarann och ingen vill
ge vika. Kom d ihg, att den som har strsta frstndet, den bst
uppfostrade, han br gifva efter. Ja, "_den bsta ger vika_".

_J. B. G._



En god rekommendation.

Fr mnga r sedan stod p kajen i en af vra strre sjstder en gosse,
som frgade efter kaptenen p ett af skeppen, som lgo frankrade dr.

"Jo, han kommer dr", sade en sjman, som gick frbi och hrde frgan.
Gossen gick fram till kaptenen och hlsade hfligt.

"N vl, hvad vill du?" sade kaptenen.

"Jo, jag vill g till sjs, kapten."

"Hvarfr vill du g till sjs d?"

"Fr att f skicka min hyra till mor. Hon r nka, och jag vill inte,
att hon skall komma p fattigvrden."

Kaptenen tyckte om den hederlige gossen och det stt, hvarp han talade
om sin mor.

"N, hvar har du dina papper?"

"Papper? Jag har inga papper, kapten."

"Har du inte? ja, d kan jag inte taga dig med."

"hjo, gr det, kapten. Jag skall bli en riktigt snll gosse, om jag fr
flja med."

"Jag kan inte; det r emot vrt reglemente. Vi taga ej emot ngon, utan
att han har tminstone ngon rekommendation. Frsk skaffa dig en
sdan."

Gossen som hade mycket lngt hem och sledes svrt att kunna f ngon
rekommendation, vnde sig med tungt hjrta om fr att g. D fllo
kaptenens blickar p det lilla knytet, som han bar under armen. "Hvad
har du dr, min gosse?" frgade han.

"Mina klder, herr kapten."

"Dina klder--fr jag se! Hvad r d detta?"

"Min bok."

"Hvad fr slags bok?"

"Min bibel."

"Jas.--Vi ha d inte mycket att skaffa med den boken ombord, men lt
mig se p den."

Han tog bibeln och ppnade den. P bokens frsta blad stod gossens namn
tilllika med den upplysningen, att den var en gfva frn sndagsskolan
ssom belning fr flit och godt uppfrande.

"h, min gosse, detta r tillrckligt", sade kaptenen. "Kom du med mig,
s skall du f taga hyra p mitt fartyg."

"_Gudsfruktan r nyttig till allting och har lfte med sig bde fr
detta lifvet och fr det tillkommande._"



Broderskrlek.

Med teckning.

(Forts. fr. freg. n:r).

ndtligen r jakten slut. Man slpar fram hararna och gr sedan med dem
till herrgrden fr att f betaldt. Det hres ett undertryckt knot, d
man mrker, att den rike baronen ej mnar best dem med ngon traktering
hvarken i mat eller dryck. Frits str lutad mot en vgg; han r fr
mycket trtt fr att trnga sig fram, och hans tnder skallra af kld.
Nu kommer turen till honom; men nr inspektoren ser hans blfrusna
ansikte, ropar han medlidsamt: "Kom med mig in i kket, pojke, du
behfver f ngonting att vrma dig med." Och han tar den darrande
gossen med sig och sger till om en kopp varm mjlk t honom. h, hvad
den vrmer! Gldjestrlande tar han emot sin krona och tackar
inspektoren hjrtligt fr frfriskningen. Han r nu ter kry och fljer
den godmodige mannens rd att skynda sig hem.

Men--hvart hafva hans kamrater tagit vgen? Huru han n spanar omkring
sig i skymningen, kan han ingenstdes upptcka dem. "De ha kanske redan
gifvit sig af", tnkte han och blef i frsta gonblicket ganska hpen,
nr han kom ihg den lnga vgen, som han nu mste g utan sllskap. Men
s trstade han sig snart med den tanken, att han kanske nd skulle
hinna upp de andra, om han skyndade sig och drfr begaf han sig med
friskt mod p vg.

Nu gick han frbi herrgrden. Alla fnster voro upplysta, och han sg
gestalter rra sig drinne; baronen och hans gster skulle nu spisa
middag. Nr han tnkte p detta, kom han ihg, huru hungrig han var. Han
hade ju icke tit ngot sedan morgonen, och nu var klockan fem. Han
kastade nnu en lngtansfull blick mot de upplysta fnsterna, innan han
gick vidare.

[Illustration]

"De dr ha det bra de", tnkte han och knde efter i sina fickor, om han
mjligtvis skulle glmt ngon brdsmula kvar, men nej. Hur han n vnde
ut och in p sina fickor, kunde han ej finna en enda liten bit. Och
nordanvinden blste kall, och snn fll allt ttare. Frits slog upp
rockkragen och knppte vl igen rocken, men det hjlpte ej, han darrade
af kld, den stackars gossen. Nu hade han dock hunnit fram till skogen,
och hr var det tminstone mera lugnt, ty de hgstammiga trdens kronor
trotsade vinden. Men det kndes s underligt i den trtte gossens
hufvud; gonlocken blefvo s tunga, och det hvita sntcket inbjd s
lockande till hvila. Frits skte dock fvervinna sin trtthet och
strfvade mdosamt framt liksom i smnen.

Nu kom han till en korsvg. Han visste ej lngre t hvilket hll han
skulle g; han frstod blott, att han mste g oupphrligt fr att ej
sjunka ner i en smn, ur hvilken han aldrig skulle vakna. Och han
gr--den ortta vgen, som i stllet fr att leda till byn, leder allt
djupare in i skogen.

Mrkret hade nu brutit in, och det r endast den hvita snn, som lyser
upp nejden. 
fverallt stirra de hga, dystra furorna emot den
vilsegngne gossen.

"Nu mste jag snart vara framme vid krkningen, och d fr jag se ljusen
i byn." Med denna tanke sker han trsta sig, d ngesten vill gripa
honom. Men intet ljus lyser emot honom; han ser ingenting annat n
trden och snn och en ensam stjrna p himmelen. Han ropar nu med
ngestfull rst efter sina kamrater.

"Karl! Herman!" skallar det hgt genom den mrka skogen; men endast ekot
svarar honom. Nu mrker den stackars gossen, att han gtt vilse och vill
g tillbaka. Men ingen vg synes mer bakom honom--allt r hljdt i sn.
D frlorar han modet. Bittert grtande kastar han sig ner p marken och
ropar frtviflad: "Mor, mor, ack, hjlp mig!"

Men allt r tyst, endast vinden far suckande genom de gamla furorna.

Gng p gng upprepar den vilsegngne gossen sitt rop om hjlp, men
ingen hr honom. D stiger han upp och springer ett stycke till, mssan
ligger kvar under granen, men han ger ej akt drp, alla hans tankar g
ut p huru han skall komma ut ur skogen.

Pltsligt r det som om all trtthet och kld frsvunnit och han blir
gldande het af ngest. Han spanar omkring sig, men han ser intet annat
n sn--ingen vg, bara sn. D faller den stackars gossen p kn i
snn, knpper sina hnder och beder under strmmande trar: "Gode Gud,
du ensam kan hjlpa mig hr i denna stora skog. Hjlp mig ter hem till
mor, som vntar p mig drhemma, och--till Anni, som jag skall lmna min
slant. Gode--Gud--hjlp!"

Rsten blir allt svagare, till dess den frlorar sig i ett otydligt
mummel. Gossen har fallit tillbaka i snn med ryggen mot en trdstam.
Med sina stelfrusna fingrar drager han upp ur fickan slanten och ser p
den med ett lyckligt leende.

Han frnimmer nu mera allting ssom i en drm. Han tror sig vara hemma
hos mor och syster och strcker med vlbehag ut sina trtta lemmar, ty
han knner ej lngre ngon kld. nnu en gng ppnar han smnigt sina
gon. Drmmande blickar han uppt, fast sluta sig hans fingrar omkring
den s dyrt frvrfvade slanten och hans bleka lppar hviska: "Nu kan
Anni f fara!"

Drp sluta sig de mrka gonen, och hufvudet sjunker trtt tillbaka mot
den mjuka snn. Tyst, alldeles tyst blir det rundt omkring honom, endast
de hvita flingorna fortfara att falla och omhlja den bleke slumraren,
och furorna susa sakta sin vaggsng fr honom.

(Forts.)



Prenumerationen fortfar!

_Bibellsning_ eller hvad str det i nsta sndags text?

Veckan 8--14 Maj 1905.

M. 8. Mark. 10: 17--27. _Den rike ynglingen._
T. 9.  v. 17. _Han frgar efter vgen till evigt lif._
O. 10. v. 18--20. _Vgen dit gr genom sjlf knnedom._
T. 11. v. 21. _Evigt lif vinnes endast i Jesu efterfljelse._
F. 12. v. 22. _Han lskar det jordiska mer n evigt lif._
L. 13. v. 23--25. _Rikedomen hindrar mnga att g in i Guds rike._
S. 14. v. 26--27. _Gud ensam kan lsa mnniskan frn rikedomens svek._

_Sndagsskoltext fr den 14 Maj._

Mark. 10: 17-27.

_Minnesvers_: Mark. 10: 24 b. Barn, huru svrt r det icke fr dem, som
frtrsta p godelar, att komma in i Guds rike!

UPPSALA 1905, K. W. APPELBERGS BOKTRYCKERI.




                             BARNAVNNEN

N:o 19   Illustrerad Veckotidning fr Sndagsskolan och Hemmet.  22 rg.
11 Maj.   Redaktr: J. B. GAUFFIN, Uppsala.                      1905.


                        _Den rike ynglingen._

                           Mark. 10: 17-22.

Huru lsklig r ej den unge man, som vr text omtalar! Han var en rik
man, en hgt uppsatt man, och likvl, bjer han kn fr Jesus. Det var
ej en tom hyllning, det var hans hjrtas stundan efter frlsning, som
framkallade detta. Han kom med den frgan p sina lppar: _Gode Mstare,
hvad skall jag gra att jag m rfva evigt lif?_

Ja, den frgan var frbunden med en annan: _Hvad fattas mig nnu?_ Och
likvl hade han s mycket. Han hade jordiska godelar, god hlsa, en hg
samhllsstllning; han hade hvad som var bttre n allt detta: en
lsklig barndom, hvarunder han hedrat sin fader och moder, flytt lgn
och andra grofva synder. Ty med en viss sanning kunde han sga: Allt
detta har jag hllit ifrn min ungdom. Icke blott fr oss synes denne
mannen lsklig, fven Jesus sg p honom, sg hans rliga skande efter
sanning, sg hans yttre flrdfria lif och fattade krlek till honom.
Detta innebar dock icke, att det ej fanns mycket hos denne unge man, som
Herren beklagade. Han sg jmte allt hans skande efter sanningen en
bristande sjlfknnedom. Drfr sger han: Ingen r god utom Gud allena.
Detta var skert ngot, som den unge mannen var i okunnighet om. Han
trodde, att svl han sjlf som mnga andra voro goda mnniskor och
visste ej af sin egen ofrmga att fullborda Guds lag. Herren sg, att
han fattade lagens hllande alltfr ytligt, han rknade icke de onda
tankarne och begrelserna fr synder, och drfr kunde han s djrft
sga: Allt detta har jag hllit ifrn min ungdom.

Det fattades honom slunda mycket, ja, det fattades allt, som behfdes
fr att varda salig. Jesus ville ej lta den unge mannen frblifva i sin
okunnighet, hvarfr han gifver honom ett bud, som skulle uppenbara allt,
som fattades honom: _G bort och slj allt, hvad du har och gif t de
fattiga!_ S hade Jesus aldrig frr sagt till ngon. Icke ens den rike
Sackeus fick en sdan befallning. Men till denne yngling sade Herren
det, emedan han sg, att hans rikedom var det hinder, som afhll honom
frn Guds rike. Kanske sg den unge mannen frst nu, huru liten kraft
han hade att uppfylla ett enda bud. Ja, han sg skert i detta
gonblick, att rikedomens svek hade fngat honom. Han hade icke heller
s mycket allvar med sitt skande efter Guds rike, att han drfr ville
frsaka allt hvad han gde. Herren gaf honom dock ett ljufligt lfte,
som visade en evighetsvinst ssom frukt af denna frsakelse. Han sade:
_Du skall f en skatt i himmelen._ Den skatten i himmelen var mera vrd
n alla jordens rikedomar, den skatten var ofrgnglig, s att ingen
tjuf kunde taga den, ingen dd eller olycka kunde berfva honom den: men
ack, den skatten vrderades ej af den unge mannen, ssom den frtjnade.
S gick han bedrfvad bort, ja, gick bort fr att mhnda aldrig sedan
finna det eviga lif, som han dock innerst nskade finna.

Men vi vilja taga den lrdom, som Herren sjlf gifvit oss af denna
hndelse. "Barn", sger han, "huru svrt r det icke fr dem, som
frtrsta p godelar, att komma in i Guds rike."

_Fr. E._



Gossen, som icke kan.

Jakob heter han, den gossen, som icke kan. Han r icke min vn.

En morgon hrde jag, att hans mor sade: "Jakob, vill du vara snll och
bra in litet ved t mig, innan du gr i skolan?"

"Nej, mor, det kan jag inte, fr d kommer jag fr sent", svarade Jakob.
Men han drjde nd omkring en halftimme, innan han gick.

D Jakob kom i skolan, skulle han bertta om Josef, som sldes af sina
brder. Men han kunde ingenting.

"Hvarfr lr du dig inte dina lxor?" frgade lraren.

"Jag kan inte", svarade Jakob.

P eftermiddagen blste det duktigt. D Jakob tit middag, fick han lof
att g ut med sin drake. Hans lilla syster stod och sg p, medan han
gjorde den i ordning. D den var frdig, ville Jakob g.

"Hvart skall du g, Jakob?" frgade den lilla.

"Jag skall g ut och slppa upp min drake", svarade han.

"Jakob, lillan vill flja med!" Hon hll om hans arm och sg honom s
trohjrtadt in i gonen. Hvem skulle kunna motst en s bedjande
barnablick?

Jo, jag knner en gosse som kunde gra det--den gossen var Jakob. "Nej,
jag kan inte taga dig med", sade han. "Jag kan inte, g du in till
mamma." Och s gick han ensam ut med sin drake.

Och du, min unge vn--_kan_ du frsaka din egen vilja fr att gra andra
ngon gldje?



Vid systers br.

Med teckning.

     _Nyss log hon den lilla, s frisk och glad
     Och sprang dr s lekfull som vinden
     Omkring ibland spirande blommor och blad
     Med skraste rosor p kinden._

     _Nu hvilar hon stilla, en vissnande knopp
     S blek och s kall i sin kista
     Och bror lille srjer som funnes ej hopp,
     Han srjer s hjrtat vill brista._

           _Sm svllande knoppar falla
           S ltt i blommande vr
           Fr vindar, isande kalla
           Fr frost i sprickande snr._

           _I barndomens rosengrdar
           Bland Jesu spda sm lamm,
           Dem krlek och mhet vrdar
           Gr dden hrjande fram._

           _Han bryter ur syskonringen
           Den ros, som doftade bst,
           Han bryter--och sprjer ingen--
           Just den, som du lskade mest._

                                 _----Dock,
     Srj ej du, ty i Guds himmelrike
     Blomma ljufva vrar utan like
     Fr de barn, som uti Herren d.
     Ddlig kropp hr bddas ned i gruset--
     Anden ilar upp till fadershuset,
     Kldd i skrud, mer hvit n vinterns sn._

     _Srj ej du.  Snart i Guds himmel hga
     Skdar du med ljust och klarnadt ga
     Dem, som fre dig i tron gtt hem.
     Snart skall du p gyllne gator vandra
     Brder, systrar terse hvarandra
     Dr, i Herrens stad, Jerusalem._

     _J. B. G._



Sngargossen.

Med teckning.

     _Hur sorgls och hurtig han vandrar omkring
     I vrldsstadens brokiga vimmel
     Och sjunger sin visa och ber om en slant
     Och glds t den soliga himmel.
     Om Bella Italia sjunger han d,
     Dr solen jmt skiner och himlen r bl._

     _Det kommer en jublande klang i hans sng,
     Nr vrsolen lyser i parken,
     Och vrldsstaden fven fr knoppande trd
     Och blommor, som spira ur marken.
     Om Bella Italia sjunger han d,
     Dr solen jmt skiner och himlen r bl._

     _I vintras, d var det s isande kallt,
     Och hvinande, skarp blste vinden.
     Frfrusen och huttrande smg han omkring
     Med trar p bleknade kinden.
     Om Bella Italia sjng han nd,
     Dr solen jmt skiner och himlen r bl._

     _Och Gud, som ju hrer sm sparfvarnas sng,
     P sngaregossen ock tnker.
     Och tren frsvinner frn afmagrad kind,
     Nr vrmande vrsolen blnker.
     Om Bella Italia sjunger han d,
     Dr solen jmt skiner och himlen r bl._

                 _Anna H--m Preinitz._



[Illustration: VID SYSTERS BR.]

[Illustration: SNGARGOSSEN.]



Broderskrlek.

     (Forts. fr. freg. n:r.)

Under tiden hade modern i hemmet varit sysselsatt med frberedelser fr
julen. I dag skulle hon fretaga en grundlig rengring, och d passade
det just bra, att Frits var borta. Hela frmiddagen skurade och fejade
hon det lilla hemmet, s att det riktigt sken af trefnad. fven efter
middagen fortfor hon med sitt arbete, och nr hon ordnat Annas kuddar
och stllt in maten i ugnen t sin gosse, brjade hon skura alla
kkskrlen. Hon var s ifrigt sysselsatt med sitt arbete, att hon ej gaf
akt p huru det smningom brjat sna och att det tycktes arta sig till
att bli yrvder.

Pltsligt hrde hon klockan sl fyra, och d brjade hon bli orolig.
Frits hade ju ej kommit hem, och det var redan ganska mrkt.
Nordanvinden tjt omkring den lilla stugan och dref sin vilda lek med
snflingorna.

Modern gick in i rummet och fann Anna redan vaken. "Tnk, mor", ropade
hon, "jag drmde, att Frits gaf mig s mycket penningar, att jag kunde
f resa till en skicklig lkare, men nr han lmnade mig dem, tyckte
jag, att hans hnder voro kalla ssom is och hans ansikte hvitt som p
en dd."

"h, kra barn, drmmen r ssom strmmen", sade modern och smekte Annas
feberheta kind. "Men hvart kan Frits ha tagit vgen?" fortfor hon
oroligt. "Om jakten varat s lnge, tycker jag han borde gtt hem nd;
han kan frkyla sig, om han str s dr och ser p."

"Jag mste vl d tala om hans hemlighet fr dig, s att du inte m oroa
dig allfr mycket, lilla mor", svarade Anna. "Ser du, han fljde i dag
med de andra gossarne fr att liksom de frtjna en slant genom att
drifva upp harar. Han ville fverraska dig, frstr du, ty han tnkte
att under vintern frtjna s mycket penningar, att jag skulle f komma
till staden och ska lkare fr min sjuka fot. Jag sg, huru lycklig han
var t den tanken, och jag ville icke frstra hans gldje."

"En sdan pojke!" sade modern rrd. "D har vl jakten varat lngre n
han berknat, men strax efter fem r han nog hr", sade hon, betydligt
lttare om hjrtat. Drp skyndade hon att taga fram strumpor och
tofflor och stlla dem vid spiseln, s att hennes gosse skulle f byta
om s fort han komme hem.

S gick nstan nnu en timme, men Frits kom nd icke. Fru Henriksson
beslt sig nu fr att g till fru Toll fr att hra, om hennes gosse
kommit hem, men d hrde hon sorl af rster p landsvgen. Det var den
frsta gruppen af gossar som kom, och Karl Toll var med ibland dem.

Hon ppnade frstugdrren, och p hennes rop kom Karl springande. "Hvar
r Frits?" frgade hon med darrande rst.

"Han kommer nog snart i sllskap med de andra", svarade Karl. "Jag
frgade efter honom, men d fick jag hra, att inspektorn bedt honom
flja med in i kket fr att vrma sig, och eftersom mor bad mig skynda
mig hem, s gick jag, bara jag ftt min betalning."

Fru Henriksson sade ingenting, och med en brdskande hlsning skyndade
gossen bort fr att hinna upp de andra.

Nu blef den stackars modern verkligt ngslig. Hon satte sig vid fnstret
och stirrade ut i skymningen p de grupper af gossar och mn, som gingo
frbi. Men nr den ena kvarten efter den andra frgick utan att Frits
kom hem, kunde hon ej lngre uthrda denna ngest. Hon sprang s ltt
kldd som hon var ut i vinterkylan. Det var nu nstan mrkt, vinden
svepte omkring den lilla stugan, ssom om han ville strta omkull henne,
och snn yrde, s att fru Henriksson knappt kunde finna vgen till
grannens.

Men d hon kommit dit, mste Karl utfrligt bertta, vid hvilken tid
jakten slutat och nr han sist sett Frits. Karl, som nu sjlf var orolig
fr sin vn, erbjd sig att g ut i byn fr att hos de andra kamraterna
ska f underrttelse om Frits.

Fru Henriksson antog med tacksamhet detta anbud, men hon ville sjlf
ocks flja med. Husen i byn lgo ngot spridda, och drfr gick en god
timme, innan fru Henriksson och Karl hunnit frga alla som varit med p
jakten, om de sett Frits. Men allt var frgfves, ingen hade sett honom,
ingen hade mtt honom p vgen.

Slutligen kom hon till skollraren. Denne var sjlf mycket orolig fver
gossen, som i hela byn var s afhllen fr sitt friska, glada vsen.
Emellertid lofvade han den frtviflade modern att genast ska f ngra
karlar med sig ut fr att ska.

De voro snart redo, och skollraren tog fven sin hund med sig. Han gick
nnu en gng fram till fru Henriksson och frskte lugna henne. Han
frstod, att arbete skulle vara det bsta medel att frkorta den lnga
vntanstiden, och drfr gaf han henne det rdet att g hem och koka en
varm soppa samt styra om att hon hade varma filtar i beredskap fr att
vrma upp gossen, om de funno honom.

"Ja, _om_ ni finna honom!" Den stackars modern upprepade dessa ord om
och om igen, liksom om allting d vore godt och vl--_huru_ de skulle
finna honom, drp tnkte hon icke. Och skollraren, som sg moderns
stora ngest, vgade icke heller klda sin fruktan i ord. Han tryckte
hennes hand till afsked och gick i det han med dmpad rst och
hgtidligt allvar sade: "Gud vare med er och styrke er, fru Henriksson".

Snart dog ljudet af deras steg bort, och d frst steg fru Henriksson
upp och gick hem.

Stormen hade nu saktat sig ngot, men det fortfor att sna. Den
ngestfulla modern snde en brinnande bn upp till Gud om sin gosses
lif.

D hon kom hem, mttes hon af Annas ngsliga frga: "Hvar r Frits? Har
ingen sett honom?"

Modern sjnk ner p en stol bredvid sngen och berttade om sitt
fruktlsa skande. Anna slog armarna om moderns hals och frskte trsta
henne, fastn hon sjlf var djupt bedrfvad. "Mor", sade hon slutligen,
d denna icke ville lyssna till hennes trsteord, "skulle du inte vrma
upp hans sng och hlla yllefiltar i beredskap?"

D ndtligen ryckte den stackars modern upp sig ur sin overksamma sorg
och skyndade ut fr att vrma och stlla allt i ordning. Emellant
ppnade hon dock frstugdrren fr att spana och lyssna.

Anna lg med hgrda kinder och vrkande hufvud och gaf ngestfullt akt
p hvarje buller utifrn. Men den ena kvarten gick efter den andra och
ingenting hrdes af.

Pltsligt skllde Karo, och Anna for frskrckt upp, men s blef allting
tyst igen. "Det var vl en krka, som retade honom", tnkte hon och
lyssnade ter.

nnu ngra timmar frgingo. Klockan var nu tio, men ingen hade tnkt p
ngon kvllsmat. Modern hade fr lnge sedan slutat sina frberedelser
och satt bredvid Annas sng med hennes feberheta hand i sin. Hon bad
tyst, p samma gng hon lyssnade efter hvarje ljud.

Pltsligt brjar Karo tjuta, hgljudda och klagande tjut, som smningom
fverg till ett sakta gnllande. Strax drefter hras steg p grden,
men intet ord talas--allt r ddstyst. Stegen nrma sig huset, och
modern, som gripes af en frfrlig aning, springer upp fr att skynda
ut. Men i samma gonblick ppnas drren utifrn, och med ett rop af
frtviflan strtar den stackars modern ned p golfvet.

Fyra mn trda in genom drren. Dessa bra en br af grenar, hvilka
tckas af en kappa. De stta lngsamt ned bren p golfvet och taga af
sig hufvudbonaden, djupt gripna af ddens majestt, som de frt med sig
in i det lilla hemmet.

Modern reser sig lngsamt upp och stirrar under tystnad p de fyra
mnnen. Men s falla hennes blickar ter p bren och med ett frnyadt
rop slr hon kappan t sidan och kastar sig p kn bredvid sin gosses
stelnade kropp.

Dr ligger Frits liksom sofvande med hufvudet hvilande p den grnskande
bdden. Den krampaktigt slutna handen r fast tryckt mot brstet, och i
det ljusa, lockiga hret ligger nnu sn. Men fver det bleka ansiktet
och de halfppna lpparne hvilar ett lyckligt leende. Vid denna anblick
strta ndtligen de frlsande trarna ur moderns gon.

"Frits, min lskade gosse!" snyftar hon och betcker med kyssar och
trar den hvita pannan, p hvilken dden redan tryckt sin stmpel.

Anna hade vid moderns hjrtslitande rop farit upp i sngen. Hon stirrade
med sla blickar p mnnen, som kommo med bren. Drp sjnk hon utan
ett ljud tillbaka mot kudden--en vlgrande vanmakt berfvade henne fr
en stund medvetandet af den sorgliga verkligheten.

(Forts.)



Brefvxling med de sm.

[Illustration]

Lsning af prisuppgifterna i Barnavnnen 1904.

     N:o 1.  _Skalbagge, luften, humlor._
             Uppgiften rtt lst af 217 barn.

     N:o 2.  _Australien, aster, last, list, Erna, aula, Eli, Ural._
             Uppgiften rtt lst af 230 barn.

     N:o 3.

     +---+---+---+---+
     | L | I | M | A |
     +---+---+---+---+
     | I | S | A | R |
     +---+---+---+---+
     | M | A | I | N |
     +---+---+---+---+
     | A | R | N | O |
     +---+---+---+---+

 Uppgiften rtt lst af 239 barn.

N:o 4. Mitt frsta _krus_, mitt andra _br_, mitt hela _krusbr_.
Uppgiften rtt lst af 227 barn.

N:o 5. _Holland._ Uppgiften rtt lst af 230 barn. /*

     N:o 6. Mitt frsta _dagg_, mitt andra _mask_, mitt
     hela _daggmask_.

     Uppgiften rtt lst af 223 barn.

     N:o 7. Mitt frsta _ro_, mitt andra _sen_, mitt tredje
     _doft_, mitt hela _rosendoft_.

     Uppgiften rtt lst af 34 barn.

     N:o 8. Mitt frsta _tro_, mitt andra _fast_, mitt hela
     _trofast_.

     Uppgiften rtt lst af 232 barn.

     N:o 9. _Fyris, Uppsala, Uman, Venern, ml,
     Tidan, 
rebro, 
regrund._

     Uppgiften rtt lst af 120 barn.

     N:o 10. Mitt frsta _en_, mitt andra _vig_, mitt hela
     _envig_.

     Uppgiften rtt lst af 170 barn.

     N:o 11. Mitt frsta _fjll_, mitt andra _sj_, mitt
     hela _fjllsj_.

     Uppgiften rtt lst af 161 barn.

     N:o 12.

                 +---+
                 | P |
             +---+---+---+
             | R | E | N |
         +---+---+---+---+---+
         | N | O | R | G | E |
     +---+---+---+---+---+---+---+
     | P | E | R | S | I | E | N |
     +---+---+---+---+---+---+---+
         | D | V | I | N | A |
         +---+---+---+---+---+
             | L | E | A |
             +---+---+---+
                 | N |
                 +---+


Uppgiften rtt lst af 138 barn.

N:o 13. _Laban_ 1 Mos 31. _Nabal_ 1 Sam. 25.

Uppgiften rtt lst af 192 barn. */

Prenumerationen fortfar!

_Bibellsning_ eller hvad str det i nsta sndags text?

Veckan 15-21 Maj 1905.

M. 15. Rom. 13: 12-14. _Ljusets barn._
T. 16. v. 13 a. _Kristi ankomst r nra._
O. 17. v. 13 b. _Vi skola klda oss att vrdigt mottaga honom._
T. 18. v. 14 a. _Ljusets barn skola klda sig i ljusets drkt._
F. 19. v. 14 b. _sky och undfly synd och last._
L. 20. v. 15. _samt iklda oss Kristus._
S. 21. Upp. 7: 13-14. _Den himmelska drkten._

_Sndagsskoltext fr den 21 Maj._

Rom. 13: 12-14.

_Minnesvers_: Efes. 5: 18. Och dricken eder icke druckna af vin, hvaraf
tygellshet kommer, utan uppfyllens med Anden.

UPPSALA 1905, K. W. APPELBERGS BOKTRYCKERI.




                            BARNAVNNEN

N:o 21  Illustrerad Veckotidning fr Sndagsskolan och Hemmet. 22 rg.
25 Maj. Redaktr: J. B. GAUFFIN, Uppsala.                      1905.


[Illustration]

                         En underbar tro.

Det frefaller oss underbart, att vi ej inom Israels omrde finna en
sdan tro och sdan uthllig bn, som hos den hedniska kvinna, som vr
text omtalar. Hon var en kananeiska, afkomling af den afgudadyrkande
urbefolkningen, som srskildt talrikt frekom i Tyri och Sidons omrden.
Likvl hade fven hit ryktet om Jesu verksamhet trngt, och skert fanns
det fven hr hjrtan, som voro mottagliga fr evangelium.

Srskildt hade den kananeiska kvinnan ftt lida mycket fr sitt barns
skull. Hade det varit sjukt i vanlig mening, vore det redan nd nog, men
fruktansvrdare var, att barnet var besatt af en ond ande. S rkna vi
ju ocks det fr ngot vida vrre, nr ett lskligt barns sjl
frdrfvas genom syndens makt, n om det blott vore frga om lekamlig
sjukdom. M vi blott rtt f gonen upp fr huru den onda andemakten kan
frfra och frdrfva fr tid och evighet en mnniska, som r kpt med
Jesu blod. Huru mngen moder har icke i bitter nd fr denna orsak bedit
om hjlp.

lskade barn, om du har en sdan moder som denna med sin underbara tro
p bnhrelse, d vet jag, att du skall f erfara Jesu hjlp och Jesu
vlsignelse.

Vid detta tillflle hade Jesus dragit sig undan den allmnna
nyfikenheten, s att kananeiskan mste skert ska lnge och vl, innan
hon fann det freml, som hon skte. Likvl mttes hon af en ny
missrkning, d hon fll ned vid hans ftter. Herren Jesus svarar henne
icke ett ord, och d han svarar, tyckes svaret innebra idel nej p
hennes bn. Hr visar sig nu kvinnans stora tro, hon hller ut i alla
dessa prof, hon lter icke frntaga sig hoppet om bnhrelse. Sger
Kristus: Det r icke tillbrligt att taga brdet frn barnen och kasta
det fr hundarne, s finner hon anledning att sga: Ja, Herre, ty
hundarne ta af de smulor, som falla frn deras herrars bord. O, hvilken
dmjukhet! Hon vill grna kallas en hund, allenast hon fr rtt till
smulorna. Men en sdan tro och en sdan dmjukhet fr icke endast
smulorna. Kananeiskan har fr visso barnartt, och hennes stora tro gr
henne strre n mnga af Guds egendomsfolk. S svarar d Kristus: "O
kvinna, din tro r stor, ske dig som du vill!" Hon hade i trosvarm bn
kmpat fr sitt barn och detta barn blir rddadt. Frestllen eder med
hvilken gldje hon sluter sin dotter i sin famn, d den onde anden r
utdrifven. Frestllen er ocks, huru frn den stunden Jesus hade i
detta hus vunnit lskande hjrtan, som framgent ville vara hans
lrjungar. Men om du i denna berttelse knner igen din egen, om fven
du har en bedjande moder, d nskar jag, att fven du en dag mtte
upplefva frlsningens saliga stund. Ty fr dig, fr din sjl bedes nu om
frlsning, och blir du frlst, s blir det frjd fr ett lskande
modershjrta och frjd i Guds himmel.

_Fr. E._



Den bska drycken.

"Jag kan inte taga den, mamma, jag vet, att jag inte kan", ropade Betty.

"Men du har nnu inte frskt det, min flicka", sade modern.

"Hvad skall det tjna till? Jag vet ju nd, att jag inte kan."

Betty var sjuk och hennes mamma hade skickat bud efter doktorn. Denne
freskref en medicin, som den lilla flickan ogrna ville taga in, ty den
var bsk. Men p hennes upprepade vgran hade modern blott ett svar:
"Jag vill, att du skall frska taga den".

"Hvad tjnar det till att frska, nr jag vet, att jag inte kan svlja
den?"

"Drfr att den r hlsosam. Hvem har vunnit ngot, som inte har frskt
ngonting, min flicka?"

"r medicinen god, mamma?"

"Nej, det r den inte. Jag vill inte tala en osanning fr mitt barn."

"Skulle det vara en osanning?" frgade Betty frvnad, ty hon hade
aldrig tnkt sig saken frn den sidan.

"Allt som icke r strng sanning r osanning, och du vet, att lgnen r
vederstygglig fr vr himmelske fader. Lkemedlet r obehagligt, men
doktorn tror, att det skall gra dig godt. Drfr vill jag att du skall
vara modig och taga det genast. Hr r koppen. Nr jag sger tre, skall
du tmma dess innehll. Nu--ett--tv--tre."--Och innan modern sagt det
sista ordet, var koppen tom.

"Den var nd inte s bsk som jag trodde, mamma", sade Betty.

"Jas. Ja, jag r inte frvnad, att du tycker s, ty jag visste, att
det mod, som behfdes fr att taga medicinen, skulle blifva en god
krydda. Betty lilla, vi glmma s ltt, att ingen plikt r s tung, att
icke det allvarliga beslutet att uppfylla den gr den lttare. Du skall
finna mngen svrighet vrre att fvervinna n denna. Men frsk att
alltid vara modig och gif aldrig vika, s lnge du str infr en
ouppfylld plikt. Nu skall jag lsa en berttelse fr dig, som kanske kan
ge dig ngonting att tnka p."

Betty beredde sig p att lyssna till berttelsen, men lngt innan den
var till nde, sof hon godt. Hennes mor lade henne p soffan, fr att
hon skulle f sofva i ro.

Ngra veckor frgingo, och Betty var lika frisk som frr. Hon hade
nstan glmt tilldragelsen med medicinen, d familjen drabbades af en
svr sorg, i det Bettys lilla syster dog.

Till hennes stora frvning var modern lika lugn och stilla som frut.
Hon sktte sitt arbete och talade lugnt och vnligt,--det var som om
familjekretsen aldrig brutits.

"Hvarfr grter du inte mera, mamma? r du glad fr att Signe r dd?"
frgade Betty.

"Ack nej, inte glad, men jag frsker att vara tlig", svarade modern.
Sorgens bgare innehller en bitter dryck fr mig, Betty, men vi mste
dmjukt underkasta oss Guds vilja. Vr lilla Signe r hos Herren, fri
frn all sorg och nd, och vi mste tacka honom fr detta. Han har icke
lofvat oss bara solskensdagar hr i vrlden; mnga skuggor frmrka
lifvet fr oss. Men om vr tros ga r klart, och hjrtat genom bnen
hjer sig fver jordens dimmor, skola vi finna en purpurfrgad guldkant
p hvarje moln,--om det ocks r aldrig s mrkt. Hvilka prfningar Gud
n m lgga p oss,--den kre frlsaren hller oss dock vid handen, och
ur hjrtats djup kunna vi sga: "Herren gaf och Herren tog, lofvadt vare
Herrens namn."



Den lilla flickan med tndstickorna.

Till teckningen.

Det var rysligt kallt. Det brjade ocks bli mrkt sista aftonen p det
gamla ret, det var nyrsafton. I mrker och kld gick en liten flicka
omkring p gatorna i den stora staden. Hon var fattig, den lilla; hon
hade hvarken strumpor eller skor. Ftterna voro rda och bl af klden,
och hon skyndade utefter gatorna fr att slja tndstickor.

P morgonen, nr hon gick hemifrn, hade hon visserligen haft ett par
trskor p ftterna. Men de voro s stora, att hon tappade dem, nr hon
skyndade fver gatan undan ett par vagnar, som krde s rysligt fort.
Dr gick nu den lilla flickan p de nakna sm ftterna och frs s
frfrligt. Ingen hade p hela dagen kpt af henne eller gifvit henne en
slant. Hungrig var hon och sg betryckt ut, den lilla stackarn.
Snflingorna brjade nu ocks falla och lade sig som stjrnor i hennes
lockiga hr, men den stten tnkte hon inte p. Ut genom alla fnstren
lyste ljusen, det sg s varmt ut drinne i de vackra rummen, och s
luktade det s rart af steken nda ut p gatan. Det var ju nyrsafton.
Det tnkte hon p.

Borta i ett hrn mellan tv hus satte hon sig och krp i hop. De sm
benen hade hon dragit upp under sig, men hon frs nu nd mer, och hem
tordes hon icke g, d hon icke slt ngra tndstickor och icke ftt ett
enda re. Hennes far skulle sl henne. Kallt var det ocks dr hemma.
Visst var det tak fver hufvudet, men vinden pep nd in frn alla hll,
fastn det var stoppadt halm och trasor i de strsta springorna.

Den lillas fingrar voro nstan dda af kld. Hur en liten sticka skulle
vrma och gra godt. Hon tog en ur asken, "ritsch!" hvad den sprakade,
hvad den brann! Det var en varm, klar lga, d hon hll handen omkring
den. Det var ett underligt ljus. Flickan tyckte, att hon satt framfr en
stor kakelugn med blanka messingsluckor. Elden brann s hrligt, vrmde
s godt. Nej, hvad var det?

[Illustration: DEN LILLA FLICKAN MED
TNDSTICKORNA.]

Den lilla strckte ut ftterna fr att vrma ocks dem, d slocknade
lgan. Kakelugnen frsvann,--hon satt med en liten stump af den utbrnda
tndstickan i handen.

En ny blef tnd. Den brann, den lyste, och dr skenet fll p vggen,
blef denna som ett flor. Hon sg rakt in i rummet, dr bordet stod
dukadt med en glnsande hvit duk, med fint porslin, och hrligt doftade
den rara steken, garnerad med sviskon och stekta pplen. Och hvad som
var nnu hrligare: steken hoppade ned frn bordet och kom rtt fram
till henne, den fattiga flickan. D slocknade stickan, och blott den
kalla stenvggen syntes.

[Illustration]

Hon tnde en ny. Hon tyckte sig d sitta under den prktigaste julgran.
Den var strre och vackrare, n den hon sett hos grosshandlarns p
julaftonen. Tusen ljus brunno p de grna grenarna, som bjde sig under
tyngden af pplen och den raraste konfekt. Hon strckte bgge hnderna i
vdret,--d slocknade tndstickan. Hon sg de mnga julljusen stiga allt
hgre och hgre, hon sg, att de voro himmelsklara stjrnor, som
gnistrade. En af dem fll och gjorde en lng eldstrimma p himmeln.

"Nu dr ngon", sade den lilla, ty gamla mormor, hvilken var den enda,
som varit god mot henne, men nu var dd, hade sagt: "Nr en stjrna
faller, gr en sjl upp till Gud."

Hon tnde ter en sticka. Den lyste rundt omkring, och i skenet stod den
gamla mormodern s klar, s strlande, s mild och hrlig.

"Mormor!" ropade den lilla, "tag mig med! Jag vet, att du r borta, nr
strykstickan slocknar,--borta liksom den varma kakelugnen, borta ssom
steken och den stora hrliga julgranen." Hon strk hastigt eld p alla
stickorna i asken. Hon ville riktigt hlla mormor kvar. Och stickorna
lyste med sdan glans, att det var som om solen gtt upp. Mormor hade
aldrig frr varit s vacker, s stor. Hon lyfte den lilla fattiga
flickan upp p sin arm, och de flgo i glans och gldje s hgt, s
hgt, att dr var ingen kld, ingen hunger, ingen ngslan,--de voro hos
Gud.

Men i hrnet vid huset satt i den kalla vintermorgonen den lilla flickan
med det lockiga hret. Ett leende lekte p lpparna, hon var dd, men
log nd t de mnniskor, hvilkas mkan och barmhrtighet kom fr sent.
"Hon har velat vrma sig", sade man, ty hon hll nnu de afbrnda
tndstickorna i handen. Men ingen visste, huru mycket vackert hon hade
sett, och i hvilken glans hon fljt gamla mormor in i nyrsgldjen.



Efter C. Andersen.

Fr vra allra minsta.

Med tv teckningar.

Lillan skulle ut och ka, och hennes tv brder voro hstarna, och
"stora" syster var "sllskapsdam".

"Hvar ' tmmarna?" frgade lillan.

"Det behfs inte tm t oss, kan du begripa. Vi springa s snllt utan
tm, mycket bttre n riktiga hstar", svarade Johan.

Och s bar det af rundt omkring byn i full fart. Johan drog, och Petter
skt p, och syster Greta sprang bredvid med ett lngt sp fver axeln.
Det skulle vara piskan.

Men "hstarna" blefvo allt mera morska och ostyriga. De glmde lftet
till lillan, glmde att det kunde g henne illa. De sprungo, s att
Greta inte hann flja med, de sprungo, s att vagnen stjlpte midt fr
den stora bjrken, som stod utanfr trdgrdsplanket.

Hur gick det d med lillan? Det kan du vl frst, att hon blef rysligt
rdd och grt och fllde trar och fick en blodig nstipp, s att till
och med mor fllde trar.

[Illustration]

Men huru gick det med Johan och Petter? Ja, det sger jag inte. Men
nsta gng de voro hstar t lillan, s drogo de henne riktigt snllt.

_J. B. G._



Broderskrlek.

(Forts. fr. freg. n:r.)

Hon hade ldrats mycket under denna enda natt, men det fridfulla
uttrycket i hennes gon visade, att hon till slut villigt lmnat sitt
barn i frlsarens hnder och nu kunde om n med bfvande hjrta och
trfyllda gon saga: "Ske din vilje, min Gud!"

Pltsligt kom hon ihg Anna. Fr sorgen fver det ena barnet hade hon
alldeles glmt det andra. Men nr hon kom fram till sngen, fann hon
Anna i lugn smn. Vanmakten hade vikit fr en vlgrande slummer.

Hela byn visade fru Henriksson ett varmt deltagande i hennes stora sorg.
Men man klandrade baronen, som icke franstaltat om att drifvarne ftt
sig ett ordentligt middagsml efter den anstrngande jakten, innan de
antrdde hemfrden i yrvdret. Det var drfr ej heller underligt,
menade man, att gossen dukat under, isynnerhet som han hade tagit miste
om vgen.

Ngra dagar drefter bddades Frits ner i den mrka grafven. Han fljdes
till sitt sista hvilorum af de flesta af grannarne, och den gamle
gudfruktige pastorn hll ett gripande tal fver orden: "Krleken upphr
aldrig". Han visade, huru krleken kommer frn Gud, som sjlf r
krleken, och huru denna makt kan utveckla sig i ett litet mnniskobarns
hjrta och drifva det nda in i dden.

Drefter pminde han om den ddes sista krleksgrning, och huru han
ville arbeta fr att skaffa sin sjuka syster hlsa och kraft. Om ocks
detta hans frsk varit blott ett barnsligt tilltag och det ville synas
som om han offrat sitt lif frgfves, s finge man ej glmma, att nnu
lefde en Gud i himmelen, som sett hans uppst, och hvilken nnu i dag
kunde gra under.

Med en varm bn om att Herren mtte trsta de srjande, hvilkas ende son
och broder han var, slts den gripande akten. Intet ga frblef torrt
och intet hjrta oberrdt af de enkla, hjrtliga orden. Under tystnad
antrddes hemfrden.

D stannade en vagn utanfr kyrkogrdsporten. En herre steg ur och gick
fram till pastorn, som just stod i begrepp att lmna kyrkogrden.

"Baron!" hviskade folket och betraktade nyfiket honom och den praktfulla
kransen, som han lagt p gossens graf.

"Han vill godtgra, hvad han brutit, genom att sga ngra vackra ord och
sknka en storartad krans", hviskades det bland de nrvarande. "Men
drmed kan han inte tersknka den dde lifvet eller trsta den stackars
modern."

Emellertid troppade folket af och kyrkogrden blef smningom tom. De
bda herrarne, som under djup rrelse stannat vid den ppna grafven,
vnde nu ocks lngsamt tillbaka mot kyrkogrdsporten. Dr tog baronen
med ett kraftigt handslag farvl af pastorn. Sedan yttrade han ett par
ord till kusken, steg drp upp i vagnen och ngra gonblick senare
stannade han vid den gamle doktorns bostad. Baronen gick in, men kom
efter ngra gonblick tillbaka tillsammans med doktor Werner. Bda
herrarne togo plats i vagnen, som nu rullade vidare, lngs den knaggliga
landsvgen, fram till det minsta huset i byn.

                                  * *
                                   *

Dr satt fru Henriksson vid sin dotters sng, frsnkt i djup sorg.
Annas onda hade frvrrats genom sinnesrrelsen, och nu lg hon dr med
feberheta kinder och glnsande gon.

Modern hade i dag stannat hemma hos henne. Hon kunde ej besluta sig fr
att flja med till kyrkogrden fr att se sin lskade gosse, som alltid
var s full af sprittande lif, bddas ner i den mrka grafven. Sedan hon
lagt honom i hans sista hvilobdd, knde hon det, som om han ej lngre
tillhrde henne, och hennes enda trst var det vissa hoppet, att hon en
gng skulle f mta honom och hans frut hemgngne fader i de eviga
boningarna.

Drfr hade hon ocks i dag stannat hemma hos sitt sjuka barn, som nnu
behfde henne, och nu sutto de bda och talade under trar om honom som
de frlorat.

De voro s upptagna af sin sorg, att de icke mrkte, huru en vagn
stannade utanfr deras lilla stuga. Frst nr drren ppnades och
baronens gestalt syntes bakom den gamle doktorn, for fru Henriksson upp.
Hon strckte liksom afvrjande ut hnderna och i hennes hjrta rrde sig
pltsligt en knsla af bitterhet emot den man, hvilkens vrdslshet p
stt och vis varit vllande till hennes gosses dd.

D gick baronen fram till henne och sade under djup rrelse med bedjande
rst: "Fru Henriksson, i dag kan ni icke frlta mig, det inser jag vl,
men en annan gng hoppas jag ni skall gra det. Lt mig nu blott sga
er, att det gr mig outsgligt ondt, att denna olycka skulle intrffa.
Kunde jag gra det skedda ogjordt, skulle jag vilja gifva mycket
drfr."

Trots sin sorg och sin bitterhet kunde icke fru Henriksson undg att
mrka den varma ton af kta deltagande som ljd ur baronens rst. Hon
kunde drfr icke lngre vredgas utan rckte honom handen och sade med
trkvfd rst: "Jag vill grna frlta er, herr baron, men ni vet inte,
huru mycket jag frlorat".

Baronen fattade tacksamt den framstrckta handen. "Tack, fru
Henriksson", sade han. "Nu vill jag blott bedja er om en sak. Pastorn
berttade mig, att er gosse offrade sitt lif fr sin syster. Detta offer
skall icke hafva gifvits frgfves. Lt nu mig hjlpa till att hans
nskan m uppfyllas. Jag vill bekosta er dotters vistelse p sjukhuset i
staden. Herr doktor Werner har sagt, mig, att det ej r omjligt att hon
kan bli terstlld, om hon fr komma under lmplig behandling af en
skicklig lkare. Drfr ber jag er n en gng: lt mig uppfylla er
gosses sista nskan, res ni sjlf med er dotter till hufvudstaden och
stanna hos henne dr, till dess hon blifvit fullt frisk. Det r ju s,
herr doktor", tillade han vnd till denne, "ni tror ju, att hon kan
blifva fullt terstlld?"

"Ja visst, ja visst, herr baron", skyndade den gamle liflige herrn att
frskra. "Om vi bara f Anna under den bermde professor E:s vrd, kan
hon vnta att bli frisk p ngra mnader."

"Det glder mig af hela mitt hjrta", sade baronen vnligt. Utan att
invnta ngot tack skyndade han ut genom drren, och snart hrdes vagnen
rulla drifrn.

Fru Henriksson stod ssom bedfvad kvar hos den gamle doktorn. Kunde det
verkligen vara sant, att hennes lilla Anna skulle bli frisk? Hvilken
trst blefve ej detta i hennes djupa sorg!

Hon frmdde icke yttra ett ord, men trarna runno lngsamt utfr den
bleka kinden. Frst nr hon sg p Anna, som med vidppna gon blickade
omkring sig, utropade hon: "Anni, det var d icke frgfves, att vr
Frits offrade sitt lif!"

Mor och dotter hllo hvarandra lnge hrdt omfamnade, och Anna hviskade:
"Mor, jag kommer ihg min drm--den var alldeles sann".

Doktor Werner, som under rens lopp blifvit familjens trofaste vn,
stannade nnu en stund hos fru Henriksson, sedan sinnesrrelsens vgor
lagt sig och rdgjorde med henne om frberedelserna fr resan. Han
yrkade p, att denna mtte fretagas s fort som mjligt, och fru
Henriksson instmde med tacksamhet. Doktorn lofvade att omsorgsfullt
svepa om Annas fot, s att klden ej skulle kunna skada den, och sedan
tog han ett hjrtligt afsked.

Julen firades detta r tyst och stilla i det lilla huset, intet jubel af
glada rster, ingen sng hrdes drifrn.

     (Forts.)

_Bibellsning_ eller hvad str det i nsta sndags text?

Veckan 29 Maj--4 Juni 1905.

M. 29. Apg. 1: 4-11. Kristi himmelsfrd.
T. 30. v. 4-5. _Fadrens lfte om Anden._
O. 31. v. 6. _Lrjungarnas frga om rikets upprttande._
T. 1.  v. 7-8. _Lrjungarne skola verka fr detta rike genom evangelii
            frkunnelse._
F. 2.  v. 9. _Himmelsfrden._
L. 3.  v. 10. _Sndebud frn den himmelska vrlden;_
S. 4.  v. 11. _de frkunna rikets upprttande, d Jesus kommer igen._

_Sndagsskoltext fr den 4 Juni._

Apg. 1: 4-11.

_Minnesvers:_ Kol. 3: 1. Om I nu hafven uppsttt med Kristus, s sken
det, som r ofvan, dr Kristus r sittande p Guds hgra sida.

UPPSALA 1905, K. W. APPELBERGS BOKTRYCKERI.










        
            *** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK BARNAVÄNNEN, 1905-05 ***
        

    

Updated editions will replace the previous one—the old editions will
be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright
law means that no one owns a United States copyright in these works,
so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United
States without permission and without paying copyright
royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part
of this license, apply to copying and distributing Project
Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™
concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark,
and may not be used if you charge for an eBook, except by following
the terms of the trademark license, including paying royalties for use
of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for
copies of this eBook, complying with the trademark license is very
easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation
of derivative works, reports, performances and research. Project
Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may
do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected
by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark
license, especially commercial redistribution.


START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free
distribution of electronic works, by using or distributing this work
(or any other work associated in any way with the phrase “Project
Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full
Project Gutenberg™ License available with this file or online at
www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg™
electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg™
electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to
and accept all the terms of this license and intellectual property
(trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all
the terms of this agreement, you must cease using and return or
destroy all copies of Project Gutenberg™ electronic works in your
possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a
Project Gutenberg™ electronic work and you do not agree to be bound
by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person
or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be
used on or associated in any way with an electronic work by people who
agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few
things that you can do with most Project Gutenberg™ electronic works
even without complying with the full terms of this agreement. See
paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project
Gutenberg™ electronic works if you follow the terms of this
agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg™
electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the
Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection
of Project Gutenberg™ electronic works. Nearly all the individual
works in the collection are in the public domain in the United
States. If an individual work is unprotected by copyright law in the
United States and you are located in the United States, we do not
claim a right to prevent you from copying, distributing, performing,
displaying or creating derivative works based on the work as long as
all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope
that you will support the Project Gutenberg™ mission of promoting
free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg™
works in compliance with the terms of this agreement for keeping the
Project Gutenberg™ name associated with the work. You can easily
comply with the terms of this agreement by keeping this work in the
same format with its attached full Project Gutenberg™ License when
you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern
what you can do with this work. Copyright laws in most countries are
in a constant state of change. If you are outside the United States,
check the laws of your country in addition to the terms of this
agreement before downloading, copying, displaying, performing,
distributing or creating derivative works based on this work or any
other Project Gutenberg™ work. The Foundation makes no
representations concerning the copyright status of any work in any
country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other
immediate access to, the full Project Gutenberg™ License must appear
prominently whenever any copy of a Project Gutenberg™ work (any work
on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the
phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed,
performed, viewed, copied or distributed:

    This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most
    other parts of the world at no cost and with almost no restrictions
    whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms
    of the Project Gutenberg License included with this eBook or online
    at www.gutenberg.org. If you
    are not located in the United States, you will have to check the laws
    of the country where you are located before using this eBook.
  
1.E.2. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is
derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not
contain a notice indicating that it is posted with permission of the
copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in
the United States without paying any fees or charges. If you are
redistributing or providing access to a work with the phrase “Project
Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply
either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or
obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg™
trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg™ electronic work is posted
with the permission of the copyright holder, your use and distribution
must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any
additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms
will be linked to the Project Gutenberg™ License for all works
posted with the permission of the copyright holder found at the
beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg™
License terms from this work, or any files containing a part of this
work or any other work associated with Project Gutenberg™.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this
electronic work, or any part of this electronic work, without
prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with
active links or immediate access to the full terms of the Project
Gutenberg™ License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary,
compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including
any word processing or hypertext form. However, if you provide access
to or distribute copies of a Project Gutenberg™ work in a format
other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official
version posted on the official Project Gutenberg™ website
(www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense
to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means
of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain
Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the
full Project Gutenberg™ License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying,
performing, copying or distributing any Project Gutenberg™ works
unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing
access to or distributing Project Gutenberg™ electronic works
provided that:

    • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from
        the use of Project Gutenberg™ works calculated using the method
        you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed
        to the owner of the Project Gutenberg™ trademark, but he has
        agreed to donate royalties under this paragraph to the Project
        Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid
        within 60 days following each date on which you prepare (or are
        legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty
        payments should be clearly marked as such and sent to the Project
        Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in
        Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg
        Literary Archive Foundation.”
    
    • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies
        you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he
        does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™
        License. You must require such a user to return or destroy all
        copies of the works possessed in a physical medium and discontinue
        all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™
        works.
    
    • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of
        any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the
        electronic work is discovered and reported to you within 90 days of
        receipt of the work.
    
    • You comply with all other terms of this agreement for free
        distribution of Project Gutenberg™ works.
    

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project
Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than
are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing
from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of
the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set
forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable
effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread
works not protected by U.S. copyright law in creating the Project
Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™
electronic works, and the medium on which they may be stored, may
contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate
or corrupt data, transcription errors, a copyright or other
intellectual property infringement, a defective or damaged disk or
other medium, a computer virus, or computer codes that damage or
cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right
of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project
Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project
Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project
Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all
liability to you for damages, costs and expenses, including legal
fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT
LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE
PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE
TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE
LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR
INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH
DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a
defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can
receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a
written explanation to the person you received the work from. If you
received the work on a physical medium, you must return the medium
with your written explanation. The person or entity that provided you
with the defective work may elect to provide a replacement copy in
lieu of a refund. If you received the work electronically, the person
or entity providing it to you may choose to give you a second
opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If
the second copy is also defective, you may demand a refund in writing
without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth
in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO
OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT
LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied
warranties or the exclusion or limitation of certain types of
damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement
violates the law of the state applicable to this agreement, the
agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or
limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or
unenforceability of any provision of this agreement shall not void the
remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the
trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone
providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in
accordance with this agreement, and any volunteers associated with the
production, promotion and distribution of Project Gutenberg™
electronic works, harmless from all liability, costs and expenses,
including legal fees, that arise directly or indirectly from any of
the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this
or any Project Gutenberg™ work, (b) alteration, modification, or
additions or deletions to any Project Gutenberg™ work, and (c) any
Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg™

Project Gutenberg™ is synonymous with the free distribution of
electronic works in formats readable by the widest variety of
computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It
exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations
from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the
assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg™’s
goals and ensuring that the Project Gutenberg™ collection will
remain freely available for generations to come. In 2001, the Project
Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure
and permanent future for Project Gutenberg™ and future
generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary
Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see
Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit
501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the
state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal
Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification
number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary
Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by
U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 809 North 1500 West,
Salt Lake City, UT 84116, (801) 596-1887. Email contact links and up
to date contact information can be found at the Foundation’s website
and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg
Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread
public support and donations to carry out its mission of
increasing the number of public domain and licensed works that can be
freely distributed in machine-readable form accessible by the widest
array of equipment including outdated equipment. Many small donations
($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt
status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating
charities and charitable donations in all 50 states of the United
States. Compliance requirements are not uniform and it takes a
considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up
with these requirements. We do not solicit donations in locations
where we have not received written confirmation of compliance. To SEND
DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state
visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we
have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition
against accepting unsolicited donations from donors in such states who
approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make
any statements concerning tax treatment of donations received from
outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation
methods and addresses. Donations are accepted in a number of other
ways including checks, online payments and credit card donations. To
donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg™ electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project
Gutenberg™ concept of a library of electronic works that could be
freely shared with anyone. For forty years, he produced and
distributed Project Gutenberg™ eBooks with only a loose network of
volunteer support.

Project Gutenberg™ eBooks are often created from several printed
editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in
the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not
necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper
edition.

Most people start at our website which has the main PG search
facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg™,
including how to make donations to the Project Gutenberg Literary
Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to
subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.


