Praegu käib veel kibe tööeksponaatide kallal kumu, restaureerijate käe all vaadatakse üle Anu Põdraskulptuurid ning Arsi kunstilinnakus viimistlevad oma väljapanekut orhideliirium Kristina Norman ja Pitarasavi räägib biennaali Eesti osa koordineeriv kaasaegse kunsti Eesti keskuse juhataja Maria Arusoo. Meil läheb pooleteist kuu pärast transport, suur rekka läheb siis Veneetsiale teele. Kristina Normani on viimane film monteerimisel, täna on meil tehnilised testid paari installatsiooniga pikad ja tihedad ja intensiivsed tööpäevad. Kumu restauraator Isabel aso Sahradnikova ütles, et biennaali põhiekspositsiooni valitud Anu põdra skulptuuridega tuli vaeva näha, sest kunstimuuseumi kogudesse jõudsid nad väga kehvas seisus. Samas on tegemist unikaalse materjali käsitlusega. See, et ta kasutas nõukogude perioodil plasti, on väga eriline. Neid materjale saada ei olnud, see ei olnud nagu tänapäeval, kus lähed, võtad poest, mida tahad, tol ajal ei olnud poes mingeid plastikmaterjale. Mingi ime läbi oli ta arvatavasti tuttav oma venna arstipraksisega ja seal kasutati siis plast inimkeha fikseerimiseks pärast operatsioone. Ja kuidagi ta need jäägid endale sai siis nendest niimoodi kuummenetlusel ta vormis sellised vormid nagu tal oli vaja ja midagi sarnast Eestis ei ole kohe kindlasti, aga Euroopas sellist midagi sarnast ei ole. Kontekst, kuhu Anu Põdra teosed paigutavad, on Eesti jaoks oluline, sest võimaldab neid võrrelda laiemal taustal. Veelkord Maria Arusoo. Ma arvan, et mis on eesoleva biennaali väga eriline osa just selles kuraatori näituses, et see on väga, väga tugevalt naiskunstnike poole kaldu ja mingid loomepraktikad, mis on kuidagi viimastel aastatel taasavastatud. Kanu Põdari oli ka oma elu ajal väga tuntud ja teada meie kohalikule publikule aga rahvusvahelise välja saanud piisavalt palju tähelepanu, mida ta võiks saada, sest et ta teosed on nii kaasaegsed, nii huvitavad. Nii noh, lahedalt materjalikesksed ja põnevad, just ka kaasaegse kunsti dialoogis. Eesti enda väljapanek, mille koostavad niisiis Kristina Norman ja PitaraSavi paikneb biennaali strateegilises keskmes asuvas Hollandi paviljonis. Pärast Veneetsiat jõuab Normani Rasavi orhideliirium ka Tallinna, kus sellest saab remondist tulnud kunstihoone esimene väljapanek.
Eesti ettevalmistused tänavuseks Veneetsia kunstibiennaaliks on jõudnud lõpusirgele. Kahe kuu pärast peab ekspositsioon olema juba paigas. Biennaali põhiekspositsioonis olev Anu Põdra skulptuuride kogu pidi läbi tegema põhjaliku restaureerimise.
Below is an instruction that describes a task, paired with an input that provides further context. Write a response that appropriately completes the request.

### Instruction:
Tee antud uudisesaate transkriptsioonile sisukokkuvõte.

### Input:
Praegu käib veel kibe tööeksponaatide kallal kumu, restaureerijate käe all vaadatakse üle Anu Põdraskulptuurid ning Arsi kunstilinnakus viimistlevad oma väljapanekut orhideliirium Kristina Norman ja Pitarasavi räägib biennaali Eesti osa koordineeriv kaasaegse kunsti Eesti keskuse juhataja Maria Arusoo. Meil läheb pooleteist kuu pärast transport, suur rekka läheb siis Veneetsiale teele. Kristina Normani on viimane film monteerimisel, täna on meil tehnilised testid paari installatsiooniga pikad ja tihedad ja intensiivsed tööpäevad. Kumu restauraator Isabel aso Sahradnikova ütles, et biennaali põhiekspositsiooni valitud Anu põdra skulptuuridega tuli vaeva näha, sest kunstimuuseumi kogudesse jõudsid nad väga kehvas seisus. Samas on tegemist unikaalse materjali käsitlusega. See, et ta kasutas nõukogude perioodil plasti, on väga eriline. Neid materjale saada ei olnud, see ei olnud nagu tänapäeval, kus lähed, võtad poest, mida tahad, tol ajal ei olnud poes mingeid plastikmaterjale. Mingi ime läbi oli ta arvatavasti tuttav oma venna arstipraksisega ja seal kasutati siis plast inimkeha fikseerimiseks pärast operatsioone. Ja kuidagi ta need jäägid endale sai siis nendest niimoodi kuummenetlusel ta vormis sellised vormid nagu tal oli vaja ja midagi sarnast Eestis ei ole kohe kindlasti, aga Euroopas sellist midagi sarnast ei ole. Kontekst, kuhu Anu Põdra teosed paigutavad, on Eesti jaoks oluline, sest võimaldab neid võrrelda laiemal taustal. Veelkord Maria Arusoo. Ma arvan, et mis on eesoleva biennaali väga eriline osa just selles kuraatori näituses, et see on väga, väga tugevalt naiskunstnike poole kaldu ja mingid loomepraktikad, mis on kuidagi viimastel aastatel taasavastatud. Kanu Põdari oli ka oma elu ajal väga tuntud ja teada meie kohalikule publikule aga rahvusvahelise välja saanud piisavalt palju tähelepanu, mida ta võiks saada, sest et ta teosed on nii kaasaegsed, nii huvitavad. Nii noh, lahedalt materjalikesksed ja põnevad, just ka kaasaegse kunsti dialoogis. Eesti enda väljapanek, mille koostavad niisiis Kristina Norman ja PitaraSavi paikneb biennaali strateegilises keskmes asuvas Hollandi paviljonis. Pärast Veneetsiat jõuab Normani Rasavi orhideliirium ka Tallinna, kus sellest saab remondist tulnud kunstihoone esimene väljapanek.

### Response:
Eesti ettevalmistused tänavuseks Veneetsia kunstibiennaaliks on jõudnud lõpusirgele. Kahe kuu pärast peab ekspositsioon olema juba paigas. Biennaali põhiekspositsioonis olev Anu Põdra skulptuuride kogu pidi läbi tegema põhjaliku restaureerimise.