Eesti Draamateater kutsub matusele. See peaks ju õigupoolest üks kurb sündmus olema. Aga kui Andrus Kivirähk eestlastest loodud müütide kallale asub, pole see sugugi kindel. Pealegi läheb matus sujuvalt üle pulmadeks. Lavastaja Priit Pedajas. Käsitleda peiesid, on mul tegelikult vana mõte, sest peied on ju tegelikult üks samasugune osa meie elust nagu, nagu pulmadki ja ja sageli nad on ilmekamad selles mõttes, et nii palju kui mina olen aru saanud, siis eriti viimasel ajal noh, see ongi üks väheseid kohti, kus suguselts kokku saab, et see on juba iseenesest niisugune alus intrigeerivaks dramaturgiaks. Meil on seekord jah, peied, mis lähevad sujuvalt pulmadeks üle ja no ma tükk aega mõtlesin, kuidas seda žanri nimetada ja küll hilja, aga mõtlesin, et see on üks niisugune suvine tüüd. Mismoodi see eestlane selles tükis paistab? Kivirähk tegeleb müütidega, millega me oleme üles kasvanud ja, ja paneb küsimärke sinna kohta, kus me ammu ei ole küsimuse esitanud. Siin räägitakse eestlaste töökusest ja tohututest kannatuste rajast, mille ette võib ka teatavas mõttes niisuguse noh, natukene kõvera peegli panna ja vaadata, kuidas see paistab. Autor ise on vaadanud pealt, kas laval on see, mida te mõtlesite. Tegelikult ju Draamateater nagu tellis selle tüki, siis ma enam-vähem kujutasin ette ka juba osasid näitlejaid, kes seal mängima hakkavad ja, ja, ja selle põhjal juba lõin seal mingeid kujusid ja ta jah, näeb just nii välja küll nagu ma, nagu ma oletasin. Kui Priit Pedajas ütles, et need on müüdid, mille juures võib ka küsimärke seada. Missuguseid küsimärke te silmas pidasite? Mitte nüüd selles mõttes küsimärke, et, et kas, kas eestlased on palju kannatanud või on, on nad töökad inimesed, aga aga noh, igat asja võib nagu natuke ka teise nurga alt vaadata, et ei pea alati sellele kõigele nii tohutu pühalikkusega lähenema ja noh, kui mind mingist asjast liiga palju räägitakse, siis mingil hetkel te ja muutub tüütuks ja võib-olla teatud põlvkonnal ongi veidi selliseks tüütuks kätte läinud ja, ja eks see noh näide ongi nagu sellest kahe erineva põlvkonna põrkumisest ka mingil määral Kas eestlane suhtub surmtõsiselt oma müütidesse või lubab suu täie naeru ka enda kohta? Seda irooniat ikka tervet irooniat on meil alati olnud ja me ikka mõistame naerda päris päris hästi. Eks vaadakem siis peeglisse, mille seab meie ette Eesti Draamateatri suvelavastus, Eesti matus.
Eesti Draamateatris esietendub "Eesti matus".
Below is an instruction that describes a task, paired with an input that provides further context. Write a response that appropriately completes the request.

### Instruction:
Tee antud uudisesaate transkriptsioonile sisukokkuvõte.

### Input:
Eesti Draamateater kutsub matusele. See peaks ju õigupoolest üks kurb sündmus olema. Aga kui Andrus Kivirähk eestlastest loodud müütide kallale asub, pole see sugugi kindel. Pealegi läheb matus sujuvalt üle pulmadeks. Lavastaja Priit Pedajas. Käsitleda peiesid, on mul tegelikult vana mõte, sest peied on ju tegelikult üks samasugune osa meie elust nagu, nagu pulmadki ja ja sageli nad on ilmekamad selles mõttes, et nii palju kui mina olen aru saanud, siis eriti viimasel ajal noh, see ongi üks väheseid kohti, kus suguselts kokku saab, et see on juba iseenesest niisugune alus intrigeerivaks dramaturgiaks. Meil on seekord jah, peied, mis lähevad sujuvalt pulmadeks üle ja no ma tükk aega mõtlesin, kuidas seda žanri nimetada ja küll hilja, aga mõtlesin, et see on üks niisugune suvine tüüd. Mismoodi see eestlane selles tükis paistab? Kivirähk tegeleb müütidega, millega me oleme üles kasvanud ja, ja paneb küsimärke sinna kohta, kus me ammu ei ole küsimuse esitanud. Siin räägitakse eestlaste töökusest ja tohututest kannatuste rajast, mille ette võib ka teatavas mõttes niisuguse noh, natukene kõvera peegli panna ja vaadata, kuidas see paistab. Autor ise on vaadanud pealt, kas laval on see, mida te mõtlesite. Tegelikult ju Draamateater nagu tellis selle tüki, siis ma enam-vähem kujutasin ette ka juba osasid näitlejaid, kes seal mängima hakkavad ja, ja, ja selle põhjal juba lõin seal mingeid kujusid ja ta jah, näeb just nii välja küll nagu ma, nagu ma oletasin. Kui Priit Pedajas ütles, et need on müüdid, mille juures võib ka küsimärke seada. Missuguseid küsimärke te silmas pidasite? Mitte nüüd selles mõttes küsimärke, et, et kas, kas eestlased on palju kannatanud või on, on nad töökad inimesed, aga aga noh, igat asja võib nagu natuke ka teise nurga alt vaadata, et ei pea alati sellele kõigele nii tohutu pühalikkusega lähenema ja noh, kui mind mingist asjast liiga palju räägitakse, siis mingil hetkel te ja muutub tüütuks ja võib-olla teatud põlvkonnal ongi veidi selliseks tüütuks kätte läinud ja, ja eks see noh näide ongi nagu sellest kahe erineva põlvkonna põrkumisest ka mingil määral Kas eestlane suhtub surmtõsiselt oma müütidesse või lubab suu täie naeru ka enda kohta? Seda irooniat ikka tervet irooniat on meil alati olnud ja me ikka mõistame naerda päris päris hästi. Eks vaadakem siis peeglisse, mille seab meie ette Eesti Draamateatri suvelavastus, Eesti matus.

### Response:
Eesti Draamateatris esietendub "Eesti matus".