Цей спосіб, характерний для графіки тих років, обмежуючи художника в кольорі, вимагав майстерного володіння формою та тонкого відчуття простору й світла. До багатокольорового пейзажу Шевченко перейшов лише у 1846 році — «Костьол у Києві» та чотири малюнки Почаївської лаври. Однак методика, розпочата в цих багатобарвних акварельних пейзажах, знайшла у Шевченка свій дальший розвиток і майстерне завершення вже в роки заслання.