1795 року у Відні вийшов підручник Йоганна Альґаєра, який майже на п'ятдесят років став головним німецькомовним шаховим керівництвом. Альґаєр однаково поважав Філідора і моденців, відкидаючи при цьому зайвий догматизм, як, наприклад, задекларовану Філідором нелюбов до ходу 2. Кf3, а крім цього розробив одне з популярних продовжень у королівському гамбіті.