Стейніц, на відміну від більшості сучасників, приділяв підвищену увагу захисту, повільному накопиченню позиційних переваг та маневруванню, він не боявся віддати супротивнику центр та ініціативу, якщо відчував, що його власна позиція не мала слабкостей. Другою провідною фігурою так званої позиційної школи і багато в чому попередником Стейніца вважається Луї Паульсен, після перемог в матчах над Андерсеном в 1870-х – провідний шахіст Німеччини. Також він відомий як теоретик, який особливо багато досліджував напіввідкриті та закриті дебюти і збагатив шахи новими ідеями і цілими системами, як, наприклад, у сицилійському захисті та французькому захисті. Паульсен ввів в ужиток фіанкетування слона, розігруючи за чорних побудови, відомі нині як варіант дракона і староіндійський захист .