Після 1860 р., вона була далі скерована на Надволжя і на Урал, але в останній чверті 19 ст., коли вільної для поселення землі в європейської Росії вже не було, скерувалася за Урал, спершу на Західному Сибіру і сусідню частину Туркестану, згодом і на Далекий Схід, на так званий Зелений Клин. За переписом населення 1897 в Російській Імперії жило в діаспорі 1 560 000 українців, поділено так: В європейській частині 1 232 000 українців: на Надволжі і сусідньому Уралі: 392 000 українців; на неукраїнській частині Курщини і Вороніжчини: 232 000 українців; понад 150 000 українців у розпорошенні в Бессарабії, головно в північній частині;