Слово апокриф () вперше було застосовано до творів, які трималися в таємниці, оскільки вони були носіями езотеричних знань, які вважалися надто глибокими або занадто святими, щоб їх можна було розкрити комусь, крім посвячених. Назва апокриф застосовувалась до творів, які були приховані не через їхню божественність, а через сумнівну цінність для церкви. У загальному вжитку слово апокриф стало означати «помилковий, поганий або єретичний».