Найбільша солоність на поверхні спостерігається в протоці Грейт-Ченнел (33,5 ‰); в товщі води — на горизонті 1500 м над абісальною улоговиною (35 ‰). У зимовий час вологість повітря низька, море отримує мало атмосферних опадів, річковий стік знижується, а поверхнева солоність підвищується. Влітку під час мусону величезні обсяги прісних вод поверхневого стоку з М'янми впадають до моря, утворюючи складний турбулентний візерунок поверхневих вод з низькою солоністю в північній третині акваторії моря.