Дуже потужні шари третинних (переважно еоценових) зелених вулканічних туфів та лав зустрічаються переважно у південно-західній та південно-центральній частині. Крайню північно-західну частину Ельбурсу, що становить Західно-Ельбурський хребет або Талишські гори, в основному складають осадові вулканічні верхньокрейдові відкладення, із прошарком палеозойських порід, тріасових та юрських порід на півдні, північному заході та південному сході. Коли океан Тетіс був закритий, Аравійська плита зіткнулася з , і врешті-решт Іранська плита була затиснута між Євразійською плитою та Аравійською плитою, зіткнення призвело до утворення складок з верхньопалеозойських, мезозойських та палеогенових гірських порід та кайнозойського (головним чином еоценового) вулканізму — були утворені гори Ельбурс, під час міоцену. Альпійський орогенез представлено, еоценовим вулканізмом у південно-західній та південно-центральній частинах Ельбурсу, підняттям та утворенням складок зі старих осадових порід у північно-західній, центральній та східній частині терену, під час міоцену та пліоцену.