Згодом потрапив до окупованого гітлерівцями Києва, влаштувався на роботу на залізниці, де організував драматичний гурток. 1946 року був скерований до Луцька — у Волинський український музично-драматичний театр імені Тараса Шевченка, де працював до 1959-го. У Луцьку одружився із секретаркою театру Галиною, де народився його син Богдан. 1959—1982 — на Київській кіностудії художніх фільмів імені Олександра Довженка.