Принциповість Руху проти розкрадання державної власності комуністичною номенклатурою спричинила антирухівську кампанію, найвідомішим з якої є вислів тодішнього Президента Л. М. Кравчука: «Що таке Рух? Немає Руху!» За широко рекламованим у ЗМІ розколом з Руху вийшла тільки невелика група членів, які заснували окрему організацію під назвою Всенародний Рух України (ВНРУ; голова — Лариса Скорик, в побуті використовувалось інше скорочення — ВсРух). У 1993 році відбулися V Збори Руху під тиском обставин, адже комуністична більшість в виборчому законі передбачила, що у виборах беруть участь лише партії. Збори проголосили Рух партією, проте принципова відмова рухівців від перетворення політичної партії на бізнес-проект виправдала себе на виборах до Верховної Ради України не тільки в 1994 році, коли Рух єдиним з національно-демократичних партій отримав значне представництво і сформував власну фракцію, а й у 1998 році, коли внаслідок голосування за партійними списками Рух підтвердив монополію на правому фланзі та отримав другий результат на виборах (услід за Компартією).