У 1847 р. О. Павлович працював вихователем у с. Куримі, бібліотекарем у Пряшеві, потім близько 13 років — священником та педагогом у Біловежі та 37 років у Свиднику. У 1847 р. написав «Стан бідного селянина» — поему глибокого змісту, великої сили та поетичної краси. Свого першого вірша «Гори, гори зелененькі, як вас не видати…» присвятив передчасно померлим батькові і матері.