Він очолив неолютеранську богословську школу "Репристинація", яка виступала за повернення до ортодоксальних богословів XVII століття та проти сучасної бібліїстики. Будучи редактором періодичного видання Evangelische Kirchenzeitung, він перетворив його на головну опору неолютеранського відродження та використав для нападок на всі форми теологічного лібералізму та раціоналізму. Хоча за сорок років свого перебування на чолі відродження він отримав велику кількість наклепів і глузувань, він ніколи не здавав своїх позицій.