Остання складність, яка висувається проти картезіанської системи, полягає в тому, що ми не розуміємо, як із істоти, абсолютно досконалої в усіх відношеннях, можуть народитися кінечні, а отже, також частково недосконалі істоти. Основа всього досконала, але в цих речах залишається недосконалість. Для Декарта це заперечення не бере до уваги той факт, що вся скінченність є лише обмеженням, запереченням: небуттям буття. Тут є неявна теодицея: створені речі обов’язково скінченні, і їхня скінченність все ж є джерелом досконалості для світу, якщо ми розглядаємо його вцілому.