Він засуджував «марнослів'я» ораторів, які виступали перед народом та не прагнули до істини. Платон вважав, що риторика — це вправність, спритність, які можна в собі розвинути. І від оратора залежить, з якими цілями він використовує набуті навички — добрими чи злими. Багато уваги Платон приділяв саме технічній стороні красномовства, з урахуванням психології слухачів.