Кілька його поетичних добірок побачили світ на шпальтах «Літературної України» та «Молодої України» ще у 1970-х роках. Та лише у 1988 році, до свого сорокаріччя видав у «Молодій Україні» єдину "дорослу" збірку віршів «Визначеність», котра однозначно засвідчує неймовірну чистоту й силу ліричного обдарування поета. У збірці поет відверто говорить із найріднішими — учителем ("Сад учителя"), друзями («Визначеність»), втраченими й віднайденими коханими («Солодкі імена жіночі...», «Наталя...», «Така наївна і така тендітна...», «Моя пізня любове, любове остання!..» та ін.), але найбільше — з Творцем у його опредмеченій "органній" формі живого Божого світу довкола нас.