На самому початку XII століття руський письменник, сучасник Володимира Мономаха (можливо, паломник ігумен Данило?) дав цікавий розподіл у часі слов'янського язичництва, розділивши його на чотири ступені: Культ «упирів (вампірів) і берегинь» — дуалістичний анімізм первісних мисливців кам'яної доби, одухотворяв всю природу і ділив духів на ворожих та доброзичливих.