Розробники процесорів надають програмістам набір програмно доступних операцій, кожній з яких відповідає окрема інструкція мови асемблера. З точки зору програміста ці інструкції є атомарними — у програміста відсутні можливості відслідкувати деталі виконання кожної з таких інструкцій. З точки ж зору роботи процесора — у випадку мікропрограмної архітектури — кожна з таких інструкцій виконує декілька більш примітивних операцій — мікрооперацій, — таких як завантаження і обробка команди та операндів, запис результату, встановлення признаку результату (коду завершення) тощо.