Місцеву шляхту зрівняно в правах з російським дворянством, а привілеї шляхетські були обмежені розпорядженнями царського уряду. До 1825 польські магнати і шляхта лишалися панівною верствою, яка спромоглася на значні здобутки в культурно-освітній царині (Волинський ліцей тощо).