Історичний аспект У Стародавньому Римі право вето належало народним трибунам, які могли його застосувати щодо актів римських консулів або Сенату. Також римський магістрат мав право накласти вето на постанови і дії іншого магістрата, наділеного рівною з ним або меншою владою.