Подружжя померлого, їхні діти голять голову та вдягають білий одяг — це є свідченням трауру. Похоронна процесія, що складається з ачара, поважних жителів села, буддійських ченців, членів родини та інших людей, що відчувають скорботу, супроводжує труну до місця спалення. Кістки та попіл, що залишилися після кремації, кладуть в урну, яка зберігається вдома або ставиться в спеціальній споруді в буддійському храмі. Зуби або шматочки кісток померлого вважаються реліквіями, їх часто носять на золотих ланцюжках як амулети.