Спершу реформи Йосифа II обмежували права польської шляхти, але після його смерті (1790 рік) вона опанувала адміністративний апарат, маючи вплив на австрійських вищих урядовців. Вплив польської шляхти ще більше зріс за намісника Галичини графа Аґенора Ромуальда Ґолуховського (1849—1875, з перервами), коли, крім панування в адміністрації й освіті, шляхта і маґнати мали перевагу у земельній власності, посідаючи великі латифундії. У відновленій після 1918 року Польщі і на окупованих нею українських землях щойно конституція 1921 року знесла шляхетський стан, однак і між обома світовими війнами «земянство» шляхетського походження мало ще свої впливи у політичному і господарському житті.