1889 року Перша Гаазька конференція розглянула ці пункти, а в 1907 році Друга Гаазька конференція переробила їх. Контрибуція тепер мала наступні обмеження: Якщо загарбник стягував з населення встановлені на користь держави податки, мита тощо, то він був зобов'язаний робити це згідно з чинними правилами оподаткування, Інші грошові стягнення, крім зазначених вище, можна було стягувати лише на потреби армії або управління цим краєм,