До другої групи, що пропагують ідеї соціальної наступності, Уебстер відніс теоретиків неомарксизму (Герберт Міллер), регуляційної теорії (Мішель Альєтта, Ален Ліпиць), гнучкої акумуляції (Девід Харві), рефлексивної модернізації (Ентоні Гідденс), публічної сфери (Юрген Хабермас, Ніколас Гарнем).