Функціоналізм в архітектурі частково діє як поняття модерну у протиставленні до традиційної архітектури. Функціоналістська традиція сягає естетичних поглядів теоретиків XIX ст. (Семпер, Лотцер, Грено). Засновником сучасного функціоналізму вважають американського архітектора Люїса Саллівана (), який у 1896 році у своєму творі «The Tall Office Building Artistically Considered» твердив: «форма слідує за функцією» (). Пізніше поняття функціоналізму, частково редуковане, слугувало гаслом для різноманітних напрямків авангардної архітектури I половини XX ст.: романтичної органічної архітектури Френка Ллойда Райта (), класичного раціоналізму Людвіга Міс ван дер Рое (), життєлюбного експресіонізму Еріха Мендельсона (), непоступливого монументалізму Джузеппе Террані (), довільних ігор з формою Гюго Герінга (), суворих геометричних форм Ле Корбюзьє ().