Усі втручання в економіку (інтервенціонізм) розглядаються як аномальні та шкідливі. У 1970-х роках економісти Чиказького університету, в тому числі нобелівський лауреат М. Фрідман, сформулювали тезу про те, що вільні ринки — найефективніший механізм розподілу ресурсів і ризиків. Більшість розвинених країн у 1970-1980-х роках лібералізували ринки, що призвело до їх вибухового зростання. Вважалося, що втручання держави в економіку повинне бути мінімальним.