Ще більше зросла вона після створення Мольєром двох великих комедій у віршах — «Очманілий» (, 1655 рік) і «Любовна досада» (, 1656), які він написав у манері італійської літературної комедії. На основну фабулу, що була вільним наслідуванням італійських авторів, нашаровуються тут запозичення з різних старих і нових комедій, відповідно до улюбленого принципу Мольєра: «брати своє добро всюди, де знаходиш». Інтерес обох п'єс, відповідно до їхньої розважальної мети, зводиться до розробки комічних положень та інтриги; щодо характерів, то вони розроблені ще вельми поверхнево. Паризький період