Завдяки цьому з'явилася можливість, змінюючи тиск губ на тростину, впливати на якість одержуваного звуку, стежити за інтонацією. Атака звуку стала більш чіткою й визначеною, оскільки вимова виконавця безпосередньо стала визначатися силою натиску на тростину. На кларнеті Деннера права рука виконавця перебувала на верхньому коліні, а ліва на нижньому, тобто в абсолютно протилежному положенні в порівнянні з сучасною постановкою. Відмовившись від камери, в якій знаходилася тростина, і вирішивши питання про звуковидобування, Деннер повинен був вирішити друге завдання, пов'язане з розширенням діапазону