Джонсон отримав призначення у впливові комітети Конгресу і став активним поборником Нового курсу. У 1941 році він почав свою першу кампанію по виборах в Сенат. Не зважаючи на підтримку Рузвельта, в ході попередніх виборів Джонсон зайняв друге місце серед 29 претендентів.