Історія починається, коли Сократ зустрічається з Евтифром, людиною, яка звинуватила власного батька у вбивстві. Коли Сократ уперше чує подробиці цієї історії, він коментує: «Я думаю, що не будь-яка випадкова людина могла б правильно [звинуватити свого батька], але, безсумнівно, той, хто вже далеко просунувся в мудрості''». Коли Евтифр хвалиться своїм розумінням божественності, Сократ відповідає, що для нього «найважливіше, щоб я став твоїм учнем». Зазвичай Сократа вважають іронічним, коли він використовує похвалу, щоби підлеститися або коли звертається до своїх співрозмовників.