Протягом наступних років Равель давав концерти як піаніст і диригент, виконував переважно свої твори (у 1920-х рр. здійснив концертне турне країнами Європи й Північної Америки), виступав із музично-критичними статтями. Під час Першої світової війни 1914—1918 пішов добровольцем в армію. Війна спричинила глибинно драматичні твори Равеля, у тому числі фортепіанний концерт для лівиці, написаний на прохання австрійського піаніста П. Вітгенштейна, що втратив на фронті правицю; загиблим друзям він присвятив фортепіанну сюїту «Гробниця Куперена» (1917).