У відповідь Мелет повторює звинувачення в тому, що Сократ — атеїст. Сократ зазначає суперечність між атеїзмом та поклонінням хибним богам. Потім він заявляє, що є «божим даром» для афінян, оскільки його діяльність зрештою приносить користь Афінам; тому, засудивши його на смерть, Афіни самі опиняться в найбільшому програші. Після цього він каже, що, хоча жодна людина не може досягти мудрості, прагнення до неї — найкраще, що може зробити людина, натякаючи на те, що гроші та престиж не такі цінні, як заведено вважати.