Все життя ми зберігаємо образ людей такими, якими вони з'явилися перед нами першого дня і усвідомлення старіння їхніх облич під дією часу робить людей непізнаваними до тих пір поки їх впізнавши ми усвідомлюємо власну близьку смерть. Тільки усвідомлення часу, що минув дає єдність нашій розпорошеній повсякденності.