Пізніше дослідник античної філософії Ґреґорі Властос висловив припущення, що ранні сократичні діалоги Платона більш відповідають іншим доводам існування історичного Сократа, ніж його пізні праці, аргумент ґрунтується на протиріччях в еволюції зображення Сократа Платоном. Властос повністю ігнорував розповідь Ксенофонта, крім тих випадків, коли вона узгоджується з розповіддю Платона. Зовсім недавно Чарльз Кан зміцнив скептичну позицію щодо нерозв'язної проблеми Сократа, припустивши, що тільки «Апологія» Платона має якесь історичне значення.