На його думку, це - “найкращий твір у новітній українській літературі. Письменник скупими словами, яскравими виразами, без жодних рефлексій подає тут образ глибокого занепаду бідної родини” [6, 179]. Рецензент розповідає про початок літературної діяльності Марка Черемшини, характеризуючи його як члена “української модерни”, який пише у реалістичній манері. Під цим терміном, як видно з рецензії, Фр. Штінгль розуміє не занепадницьку течію в українській літературі, а новий, точніше, новітній, вищий етап у її розвитку.