Поет прагне вирватись на волю з того пекла, «де б не пив кров робітничу кат-тиран». У другому вірші змальовано жертву панського ладу, що «мов висохлий кістяк», а «хліба й кусника не має». Якщо в першому вірші автор лише мріє вирватись на волю з фабрики-тюрми, то в другому він висловлює тверду віру в прийдешній час, коли виснажені раби зруйнують царство тиранів і збудують край правди. У третій поезії автор запевняє робітника: І щастя і доля твоя лиш в тобі, А їх ти здобути лиш можеш в борбі.