Вони звернулися за допомогою до Папи Римського. Папа направив послання королю, і король під сильним тиском папи 17 жовтня 1711 видав свою грамоту, якою вимагав від усього русинського духівництва і шляхетства Луцької єпархії, щоб Кирила Шумлянського ніхто не визнавав за єпископа і не надавав йому ніякого послуху і поваги. За Кирила взявся клопотати сам Петро I, відправивши польському королю грамоту, але «по тій грамоті не тільки ніякого задоволення не показано, але і відповіді на ону не вчинили».