У характеристичних для того часу дискусіях Іван Кулик, відкидаючи реалізм, відстоював «психологічний імпресіонізм», Майк Йогансен вважав головним напрямом переходової доби конструктивізм, а Валер'ян Поліщук — революційний романтизм, який мав поступово перейти в неореалізм революційного змісту. Але вже й тоді почала зароджуватися специфічно радянська літературна термінологія: монументальний, пролетарський тощо реалізм (Михайло Доленґо та ін.).