1933 р. — титуловано каноніком («папським шамбеляном і радником єпископської Консисторії»). 1934—1939 — ректор Ужгородської духовної семінарії. У зв'язку зі зміною влади у 1939 р. знятий з посади, певний час знаходиться під домашнім арештом і наглядом угорської поліції. У 1940-ві викладає моральне та пасторальне богослов'я в Ужгородській духовній семінарії.