Згідно свідчень тодішніх архівів, село називалось саме як Пикуловичі (ориг. Pyekulowycze ). Львівський земський суддя Петро з Бранча та підсудок Іван з Високого свідчать, що італієць Барнаба де Неґроно з Генуї за згодою короля Казимира записав своє село Пикуловичі, Львівського повіту на користь фундованого ним вівтаря у Львівському кафедральному костелі. У податковому реєстрі 1515 року в селі документується піп (отже, уже тоді була церква), шинок і 6 ланів (близько 150 га) оброблюваної землі. У 1654 році, під час реєстрації сіл Львівського староства у 1654 в селі Пикуловичі було 15 кметів, які платили 6 злотих річного.