Зображуючи «лики», «образи» або «ікони» будівель і міст, Ю. Химич користувався символічними узагальненнями, яким його навчили не європейські художники, а фрески і мозаїки Софії Київської та храмові розписи дерев'яної церкви Святого Духа у Потеличі (1502). Звідси ж — з народної ікони, яка обводила чорною лінією контури облич і фігур — виник і дивовижний світ Ю. Химича, де будівлі, предмети і люди окреслені за допомогою символічних чорних контурів.