Воно є фонетичним варіантом застарілого прийменника «к». У сполученні з давальним відмінком «к» і «ґ» колись вживалися замість прийменника «до»: «Добре ґ лежачій колоді і огонь класти», «Їден ґ лісу, другий ґ бісу» (із записів Матвія Номиса).