Необхідно брати до уваги також «автора» тієї чи тієї епічної частини «Іліади», а також «автора» основного малого епічного твору, що склав ядро «Іліади» (наприклад, пісня про Ахіллеса). При цьому питання про геніальність автора має вирішуватися не в індивідуалістичному напрямі, а в колективістичному: художня єдність «Іліади» та «Одіссеї» обумовлена, в першу чергу, не особистим творчим бажанням якого-небудь одного поета, але пояснюється процесом розвитку епічної поезії, що, безсумнівно, залежала від певного укладу суспільства, в якому жили і діяли попередники Гомера. Роль співців рапсодів зводилася, скоріше, до передачі вже готових творів з деякими лише внесеними змінами в процесі їхнього відтворення. Викладене вище Гомерівське питання можна виразити о́бразно порівнянням з коробочками (малі пісні), що лежать у великій коробці (остаточна редакція пісень).