Після захисту магістерської дисертації «Етюди про гумус» (Московський сільськогосподарський інститут, 1900) — екстраординарний, згодом — ординарний професор кафедри землеробства Київського політехнічного інституту, де працював до 1915. Одночасно зарахований до штату міністерства фінансів Російської імперії. Обраний членом Всеросійського академічного союзу (1905), позаштатним професором Київських вищих приватних курсів (1906—08).