Таким чином між 1959 і 1970 роками відсоток російського населення України зріс з 16,9 % до 19,4 %, Білорусі — з 8,2 % до 10,4 %, Молдови — з 10,2 % до 11,6 %, Латвії — з 26,6 % до 29,2 %, Естонії — з 20,1 % до 24,7 %; при цьому росіяни оселялися головним чином у містах неросійських республік. Ступінь урбанізації народів, що мають свої республіки, різний: найвищий — у росіян (68 %), далі — вірмен (64.8 %), естонців (55,1 %), латишів (52,7 %), українців (48,7 %); найнижчий — у середньоазійських народів (15 — 25 %) і молдован (20.4 %). Нерівномірний також рівень урбанізації усього населення республік: за переписом 1970, найвищий він в Естонській (65 %), Російській (62 %), Вірменській (59 %) і Українській (55 %), найнижчий — у Молдовській (32 %).