За час існування С. ц. внутрішня ціна за пуд цукру-піску коливалася між 4,18 і 4,50 карбованцями (акциз зріс з 85 копійок до 1,75 карбованця), за кордоном — 2,50 — 3 карбованці. Оскільки що члени С. ц. перестали дотримуватися дисципліни цін, російський уряд вдався у 1895 році до законодавчого обмеження виробництва цукру та встановлював обсяг продажу цукру для кожної цукроварні зокрема; виробництво цукру понад норму оподатковувалося у штрафному порядку.