Від середини XVII ст. впливала на норми літературної мови в Росії; від середини XVIII ст. наблизилася на Лівобережній Україні настільки до російських норм, що могла злитися з російською її формою. Слов'яноруська мова, занесена у 20-х — 30-х роках XVIII ст. вчителями — росіянами й українцями у Срім і Бачку, стала там основою архаїзовано-книжної слов'яносербської мови. У Галичині, на Буковині й Закарпатті слов'яноруська мова перетривала у формі зросійщеного в лексиці язичія до першої половини XX ст.