Луллій стверджував, що можливо зробити повне злиття філософії з теологією. Виходячи з цього положення, він полемізував не тільки з аверроїстами і їхньою теорією двоїстої істини, але і з тими релігійними філософами, котрі стверджували, що істини віри недоступні для розуму і не повинні бути предметом філософських доказів або пояснення. Як логік Луллій фактично поклав початок трактатам на тему «de consequentiis» (про проходження), що містить зачатки теорії формальної і матеріальної імплікації.