Був членом товариства «Українська Рада», УНДП. У 1907 р. обраний заступником посла Райхсрату Евгена Левицького у виборчому окрузі № 59. Як заступник парламентського посла 6 лютого 1908 р. разом з лікарем доктором Бобеком, за інформацією коропецьких міщан, прибув на місце, де був убитий Марко Каганець, подав інформацію про трагедію телеграмами голові українського парламентарного клубу у Відні, редакції газети «Діло». З листопада 1918 р. після утворення ЗУНР став суддею.