Згодом утворився новий різновид лірики — анакреотична поезія, де панує життєрадісне, світле світосприйняття, перейняте мотивами земного щастя, гедонізму та кохання. Ось характерний вірш із Анакреонтики (з промовистою назвою «Анакреонт і жінки»), де легко простежується відлуння творчості поета: Жінки мені говорять: «Ти дід,Анакреонте, Лише поглянь у люстро.- Волосся вже немає, Все тім'я в тебе голе».