Українська мова запозичила такі білоруські слова, як бадьорий, дьоготь, жлукто тощо. У свою чергу, старобілоруська писемність збагачувалася шляхом проникнення до неї деяких специфічних рис української мови. Український вплив на білоруську писемність поступово посилювався в XVII ст. (у «Лексиконі» Памва Беринди 1653 р., виданому Кутейнською друкарнею під Оршею у Білорусі, слова подано згідно з українською вимовою — цікаво те, що в київському виданні 1627 р. ці слова подані за традиційною церковнослов'янською ортографією: досить — досыть, жолтѧныца — жолтяница, цилитель — цѣлитель'' тощо).