Теоретичні підстави греко-римської риторики, в їх латинсько-польській бароковій версії, були запроваджені у шкільне навчання братських шкіл. У 17 столітті в Київській Академії виникли компілятивні рукописні підручники латинською мовою (найдавніший 1637; спершу з польськими практичними прикладами). З поетик 18 ст. виділяють: поетика Т. Прокоповича (рукопис лекцій з 1705 — 06 «De arte rhetorica», видана друком 1786); поетика М. Довгалевського (1736 — 37), Г. Сломинського (1744 — 45); поетика Ю. Кониського (1746 — 47).