Тільки Харісій докоряє собі за свою пихатість, небажання зрозуміти моральну зверхність Памфіли над ним, простити її за вчинок, у якому вона була безневинна. Харісій висуває обвинувачення собі так: Ось він увесь — безгрішний наче слави раб, Умом вирішує, де сутність зла й добра, Незаплямований, живий він ідеал!