Воно носило назву вівтаря Непорочного Зачаття Пресвятої Діви Марії і, крім інших функцій, несло відповідальність за утримання даного вівтаря у належному стані. Сестринське братство у цекрві Св. Трійці опікувалося вівтарем Святої Катерини і почало діяти з 2 грудня 1755 року за часів єпископа Онуфрія Шумлянського. Протягом майже столітнього функціонування (1755—1846 рр.) членами сестринського братства Святої Катерини були лише 28 жінок, серед яких: Розалія Завалкевич, Маріанна Тихонович, Катерина Борецька, Анастасія Тицька, Анастасія Смульська, Маріанна Загайкевич, Євдокія Якусова, Маріанна Кульматицька, Маріанна Цьвок, Катерина Андрієвська, Катерина Куликова, Анастасія Велькович, Февросія Валашкевич, Маріанна Пучава, Анна Копчинська, Катерина Смішко, Февросія Запотоцька, Малгожата Бортятинська, Анастасія Тарасович, Маріанна Пітинська, Катерина Василевич, Анастасія Крук, Маріанна Скатка, Анна Костука, Євдокія Марготова, Анна Тарасович, Маріанна Матковська і Маріанна Клос.