Звичаєве право переважало у приватно-правових відносинах, таких як відносини власності, спадкування, зобов'язання і шлюбно-сімейних відносинах. Воно регулювало порядок здійснення кровної помсти, проведення деяких процесуальних дій (присяга, ордалії, оцінка показань свідків). Звичаєве право випливало із народного досвіду та усталеності суспільної практики, забезпечувалось державним та суспільним примусом. Неписане звичаєве право знайшло своє місце у перших актах князівського законодавства.