Сама Анна Петрівна не брала участі в цій скорботній церемонії, оскільки була вагітна донькою Ольгою, яка, на лихо, також помре дитиною восьми років, 1834-го. У перші роки після розлучення Анна Керн знайшла співчуття й певну підтримку серед оточення Пушкіна. У ті роки вона зблизилася з сім'ями його друзів — поетів А. Дельвіга, С. Соболевського, Д. Веневітінова, А. Іллічевського, літератора й цензора О. Нікітенка й із М. Глинкою. Відомо, що 1827 р. під час перебування в Тригорському вона бувала в товаристві батьків і брата Пушкіна й навіть встигла (на думку А. Дельвіга) «цілком закрутити голову Льву Сергійовичу (брату О. Пушкіна)».