Літописний панегірик Ростиславу, створений Никоном, ніяк не підходить до образу князя-ізгоя, який тільки тим і прославився на Русі, що втік з невідомих причин з-під руки Ізяслава в далеке південне місто, вигнавши звідти сина чернігівського князя; простого душею, надто довірливого політика, що не розпізнав хитрощів візантійського дипломата, за що і поплатився власним життям. Образ Ростислава в літописі як би протиставляється Святославу Ігоровичу та Ользі, які вдало боролися з хитрощами «греків».