Збереглася колишня система куренів (всі 38 були під старими іменами), вже не було військових старшин, і лише неодружених козаків брали на службу. Не було більше кавалерії чи флоту, лише човнова піхота. Козаки зобов'язані були нести прикордонну службу, брати участь у каральних походах османських військ проти болгар, сербів (1815—1816), греків (1821), румунів (1821—1822), які боролися за свою незалежність. Не бажаючи миритися з цим, частина козаків переселялась на Кубань, влившись до складу Чорноморського козацького війська.