Цей процес був у 1930-х pp. насильно спинений адміністративним втручанням; йому на зміну прийшла така ж насильна русифікація норм української літературної мови в усіх ділянках від правопису чужих слів та прізвищ (проект, діалект, Гегель), що викликало з часом і таку ж протиприродну «шкільну» вимову. В орфоепії й флексії підтримано збіжні з російською мовою українську діалектну вимову й флексійні морфеми (сполуку лише пом'якшених фонем з і: н'іс — носа, л'із' — лоза; батьку — батькові, в лісу — в лісі).