Після деякого відлруження у цьому курсі в 1939 — 41 та у 1955 — 67 адміністративні намагання до насильного наближення норм укр. літ. мови до рос. відновилися наприкінці 1960-х pp. (у зв'язку з просовуваними від ком. партії теоріями про творення спільної «ареальної надмови» та головно про російську мову як «другу рідну» для всіх народів СРСР). Цього разу наступ проведено й на мову красного письменства: черпати з говірок слід лиш вирази односхідні з російсько-мовними; слова, відмінні від російських, відкидаються як небажані («нежиттєздатні») «вузькі діалектизми» чи «архаїзми»; новотвори допускаються лише як кальки з російської (вертоліт — гелікоптер, супутник — космолітна ракета). Цій мовонормативній політиці служать відповідні російсько-українські словники термінологічні, заг. й тлумачний («Словник української мови». 1-4, а-м, 1970 — 73).