Через кілька днів після від'їзду Керн поет пише Анні Вульф, із котрою Керн виїхала до Риги, — не без упевненості, що ці рядки буде показано її кузині: «Щоночі гуляю я садом і повторюю собі: вона була тут — камінь, об який вона перечепилася, лежить у мене на столі, поруч гілки зів'ялого геліотропа я пишу багато віршів — усе це, коли хочете, дуже схоже на кохання…»