1840 року Олександр Васильович одержав місце засідателя в Сосницькому повітовому суді, де прослужив понад десять років. Красномовним свідченням матеріального становища й морального стану цього не зовсім звичайного сімейного союзу є лист Анни до сестри чоловіка Єлизавети Василівни Бакуніної: «Бідність має свої радості, і нам завжди добре, оскільки в нас багато кохання… можливо, за кращих обставин ми були б менш щасливі…».