Баланс переміщень був негативний для українців (також євреїв і німців), натомість — позитивний для росіян і поляків, що і впливало на зменшення відсотка української людності на українських землях. Попри те, завдяки одному з найвищих в Європі природному приростові населення (1913 на Центральних і Східних Землях 18,9 на 1 000 осіб), дійсний приріст населення був високий: з 32,7 млн у 1897 до 46,0 млн у 1914 на українській етнічній території (без мішаних земель).