Викладав в одній з київських гімназій, з 1917 — у новоствореній 2-й українській гімназії навчав німецької мови; тут разом з ним від вересня 1917 викладав латину Микола Зеров. Паралельно упродовж 1917—1918 викладав в Українському народному університеті, який функціонував у приміщеннях Імператорського університету Святого Володимира, на посаді доцента кафедри філософії. Завдяки знайомству з Миколою Зеровим зійшовся з колом київських поетів, що в майбутньому належали до гурту неокласиків. У 1918 уклав збірку «Кілька віршів», яку так і не видав, у передмові назвав Зерова своїм учителем.