У 1935 р. було прийнято статут з трудових відносин (закон Вагнера), створено Національне управління з трудових відносин. Попри складність та суперечливість економічних наслідків «Нового курсу», він на практиці переконливо довів життєву необхідність та дієвість державного регулювання ринкової економіки XX ст.