Тодішній магістр Ордену Тімоті Редкліфф коротко виклав її зміст у листі від 15 серпня 1992 року до Пітера Телбота Вілкокса, тодішнього президента Британського Екгартового товариства: «Ми намагалися зняти цензуру, яка тяжіла над Екгартом», — пише Редкліфф. «Нам сказали, що насправді це не потрібно, бо ніколи не засуджували персонально його, – лише деякі його тези; тому ми цілком вільно можемо сказати, що він – добрий ортодоксальний теолог». Впливи попередників У працях Екгарта відчутний вплив Плотіна, Псевдо-Діонісія Ареопагіта та інших.