Друге покоління очолював його син, чоловік на ім'я Набу-ахне-іддін, який отримав добру освіту й зміг стати суддею. З цього моменту сім'я добре інтегрувалася в економіку міста і стала «вавилонськими Медічі». З архіву сім'ї (близько 1700 глиняних табличок) можна зрозуміти як функціювала місцева економіка.