Між тим, у польській мові має лише значення «складення шлюбної присяги» та має спільнокореневе слово zaślubiny «шлюбна церемонія або заручини» (друге частіше в переносному смислі), тоді як в українській «шлюб» — «родинний союз, співжиття чоловіка й жінки за взаємною згодою» і лише потім «клятвена обітниця, присяга». Водночас в українській мові здавна побутує слово «слюб», як і спільнокореневе дієслово «злюбитися». Поширений також вираз «дати слюб» означає «повінчати» (у Грінченка «дати шлюб»), а не «дати обітницю» чи «дати клятву», як мало би бути у випадку, якби «шлюб» означав обітницю.