З цим же часом ассиріологи пов'язують і діяльність місцевого жрецтва зі синкретизації міфології і релігії Стародавнього Межиріччя, вибудовування віровчення навколо головного місцевого бога Мардука, який все частіше іменується «Белом» (аккад. «Господь»). Велика кількість храмів, зв'язок з найбільш значущими культами й важливе ідеологічне значення зумовили те, що вже в той час жителі Стародавнього Межиріччя могли сприймати Вавилон як священне місто, престиж якого був дуже високий.