Техніко-економічні показники першого варіанту виявилися найнижчими за сприятливішого стану розробок і можливості постачання обладнання. Спільною Постановою Міненерго СРСР і Мінсередмашу СРСР від 19 червня 1969, затвердженим Радою Міністрів СРСР 14 грудня 1970, було визначено застосування в проєкті реактора РБМК-1000 (реактор великої потужності канальний, потужністю 1000 МВт) — канального, гетерогенного, уран-графітового (графіто-водяного по сповільнювачу), киплячого типу, на теплових нейтронах, який використовує як теплоносій киплячу воду в одноконтурній схемі для вироблення насиченої пари тиском 70 кг/см².