Уздовж межі між двома частинами міста, що налічувала 44,75 км завдовжки, було впроваджено 81 вуличний пропускний пункт і 13 пропускних пунктів у залізничній мережі. Проте існували також сотні нелегальних переходів з однієї частини міста в іншу, якими щодня з різних причин користувалися від 300 до 500 тисяч осіб. Зокрема, східні німці воліли здобувати освіту в НДР, де вона була безплатною, а працювати — у ФРН.