Корінні народи Тихоокеанського північно-західного узбережжя жили по всьому регіону, досягнувши досить високої щільності населення. У 1770-х роках, в результаті контактів з європейцями аборигени заразилися віспою, від епідемії загинули щонайменше 30 % індіанців тихоокеанського північного заходу. Ця епідемія стала першою і найбільш руйнівною з багатьох, що слідували за нею.