Єдиним персонажем у цій категорії, який ілюструється низкою архівів, є Бельшуну, намісник Вавилону для царів Ахеменідів у другій половині V століття до н. е, який був власником сільськогосподарських маєтків, розподілених по всій провінції. Нижчі верстви вавилонського суспільства задокументувані ще гірше. Скоріше за все існували постійні утриманці (наприклад, раби) установ (палаців і храмів), які домінували в економічному житті, а також вільні працівники, що складали доступну робочу силу (своєрідний пролетаріат) для пропонованої тимчасової роботи установ чи заможних сімей, особливо у будівництві, проте можна з упевненістю заявити, що частина жителів міста могла бути зайнята у сільськогосподарській діяльності.