Усе XV століття гегемоном на просторі Атлантики вважалася Португальська корона, лише з розголосом Колумбових мандрів їй рівня стали вже й Іспанські королі. У цих експедиціях, доволі часто, мореплавці до своїх лав наймали різномастих моряків, авантюристів, які наважувалися плисти з ними в невідоме — сподіваючись на славу та майбутні багатства (шляхом грабунку аборигенів). Відтак чимало морського люду (і з інших частин Європи) із прибережних портів спробували себе першовідкривачами, а поготів намагалися уже самотужки організовувати свої мандрівки, заручившись підтримкою місцевих вельмож.