Хоча всі вони, без сумніву, були різними частинками, проте можна було помітити деякі закономірності в їх властивостях. Це, вкупі з великою кількістю, призвело до думки про неелементарність адронів. У 1961 році Маррі Гелл-Манн запропонував класифікацію адронів на основі групи симетрій SU(3), а у 1964 він же разом з Джорджем Цвейгом розвинули цю ідею, розробивши кваркову теорію будови адронів. Ця гіпотеза підтвердилася у 1968 році під час стендфордських експериментів з розсіювання.