Це яскраво відображено у вірші «Сосна біля південної галереї» Сосна тут є самим поетом, що прагне вищого смислу. Вітер уособлює бентежний і неспокійний всесвіт, у якому живе людина. В образі «надхмарної висі» — прихований сенс усього сущого, природний і моральний закон, якого прагне митець. У творі звучить думка про необхідність духовного вдосконалення людини, про пізнання дао.