Вона повторює всі його рухи, він на неї може покластись, вона не залишить його. В останніх рядках вірша Лі Бо виголошує, що Місяць і тінь будуть його друзями до смерті, і навіть після смерті, коли він «піде на небо Чумацьким Шляхом», то навіть там їх зустріне. Враховуючи, що Місяць, який в даному епізоді є також втіленням архетипу тіні, є символом темної сторони існування, то можна зробити висновок про сакральні та міфологічні витоки поезії Лі Бо.