У багатьох його п'єсах знайшли відображення елементи „нової драми“ („Де зерно, там і полова“, „Олеся“, „Замулені джерела“). Найповніше тенденції, характерні для нової європейської естетичної системи, проявилися в п'єсі „Страчена сила“. Є також підстави стверджувати, що драматургії Кропивницького притаманні ознаки неоромантизму („Помирились“, „За сиротою і Бог з калитою, або ж Несподіване сватання“, „Конон Блискавиченко“), символізму („Зерно і полова“), „драми абсурду“ („По ревізії“, „Замулені джерела“, „Нашествіє варварів“, „Мамаша“). Все це свідчення глибокого розуміння письменником тих якісно нових процесів, які розпочалися наприкінці ХІХ ст. в надрах загальноєвропейського театру.