назвав її кінороботи «пустими», а ряд критиків, наприклад, Полін Кейл писали, що вона не вміла грати: «Вона робила те, що інші мали добрий смак не робити». На думку Пітера Бредшоу, Монро була талановитою комедійною акоркою, яка «розуміла, як комедія досягає свого ефекту», а Роджер Еберт писав: «Студії мирилися з нею ще довго після того, як будь-яка інша акторка була б шантажованою, тому що те, що глядачі отримували на екрані від неї, було чарівним». Джонатан Розенбаум заявив, що її гра містить перевернуту сексистську тематику, а труднощі зі сприйняттям інтелекту Монро походять з репресивної епохи, коли вважалося, що жінки не мають бути розумними.