Образ Христа, який сучасники вважали ледь не язичницьким, насправді був намаганням вирішити в класичних формах традиційний (візантійський, а не католицький) образ Христа Вседержителя і безпосередньо продовжував концептуальні досліди Пуссена, розпочаті за «Смерті Ґерманіка».