Смерть показана чимось далеким людині, що і дозволяє коментаторам проводити паралелі з епікуреїзмом, в доктрині якого для людини живої смерті не існує. Образи Пуссена справили величезний вплив на естетику романтизму, захоплення саркофагами в ландшафтному дизайні першої половини XIX століття і поширювали славу виразу «Et in Arcadia ego», якій також сприяли Шіллер і Ґете. Сучасники Пуссена також усвідомлювали, що ця картина була виконана у широко розповсюдженому в XVII столітті жанрі, котрий оспівував тлінність людського життя, проте на відміну від фламандців (Рубенс) та іспанців (Вальдес Леаль) французький майстер намагався уникати прямолінійно-відразливих і зловісних прикмет жанру. Ю. Золотов, підсумовуючи розслід картини, писав: