У цьому контексті було зачитано листа Пуссена про «модуси», хоча сам митець не намагався пристосувати вчення музичних ладів для ієрархії творів образотворчого мистецтва. Проте, лебренівське трактування лишилося на століття і було використане ще 1914 року в монографії В. Фрідлендера, в якій окремий розділ було присвячено «модусам» Пуссена. Ще в 1903-1904 роках П. Дежарден у критичному життєпису Пуссена і дослідженні його творчості в контексті духовного життя доби й способу Корнеля і Паскаля відзначав деяку невідповідність тлумачення ладів.