Ченці за підтримки папи Григорія I Великого розійшлися по різних країнах, сприяючи поширенню статуту й ідей св. Бенедикта. Незабаром монастирі виникли в Англії, Франкському королівстві, інших країнах Західної та Центральної Європи, а до XI століття і у Східній Європі. З-поміж великих бенедиктинців цього періоду вирізняються св. Августин Кентерберійський, св. Вілліброрд, св. Адальберт Магдебурзький та інші.