Навесні він почав малювати одну з найвиразніших картин «блактиного» періоду — «Життя» (La vida / La vie), яка ніби резюмує цей період у житті та творчості митця, відображаючи його атмосферу: песимізм і нігілізм на тлі тягощів життя і матеріальних нестач. Відчуття Пікассо цього часу його друг Жайме Сабартес описав як «[Пікассо] вірив, що мистецтво — це дитя журби і болю» (). Дитяча самотність, жебрацтво й бідність прохачів, каліцтво і вбогість знайшли відбиття в картинах цього часу: «Дві сестри» (, 1902), «Жебраки на березі моря» (, 1903), «Старий сліпий гітарист» (, 1903), «Аскет» (, 1903) та інших.