Суперечка Вуе і Пуссена була і суперечкою офіціозного бароко, яке уособлювало міць безмежної монархії, і камерного інтелектуального стилю, затребуваного у середовищі «Республіки вчених», чиї неформальні гуртки і культурні зацікавлення тяжіли до доби Відродження. Примітно, що римське середовище, в якому постали і Пуссен, і Вуе, було одне й те ж — коло родини Барберіні; однаковими були і замовники — французька колонія і офіційні особи, як-от посланці. Однак коло спілкування Пуссена було іншим — «езотеричніше» культурне середовище, спадкоємці класичних гуманістів. Порівняно з Вуе, Пуссен, використовуючи відоміші й узвичаєні сюжети, розвивав самобутній концептуальний підхід до живопису.