Коли Фрідріх II вигнав звідти бенедиктинців, він вступив до Неапольського університету і проти волі батьків — до новоствореного ордену домініканців (1243). Через два роки керівництво ордену послало його до Парижа навчатися в Альберта Великого, за яким він попрямував до Кельна, але в 1252 році Тома повернувся до Парижа і почав викладацьку діяльність, яку пізніше продовжив у Орв'єто, Вітебро та Римі, а потім знову в Парижі. 1272 року Тома переїхав до Неаполя, але невдовзі помер дорогою на Другий Ліонський собор. Головні зусилля його теологічної діяльності були спрямовані на намагання поєднати раціоналізм Арістотеля з християнськими одкровеннями.