Надзвичайний трибунал у Стамбулі заочно засудив Енвера до смертної кари, справжнє полювання на ексдиктатора влаштували і вірмени — організатори так званої операції «Немезида». У 1919 р. Енвер зустрівся в Німеччині з представником Комінтерну Карлом Радеком, який запропонував йому співпрацю. На початку 1920 р. Енвер зі спільниками перебрався до Москви, де працював у Товаристві єдності революції з ісламом — своєрідному штабі з організації «східного фронту світової революції».