Черчилль вважав, що розширений статус самоврядування тільки сприятиме закликам до повної незалежності. Особливо запекло він виступав проти Магатми Ґанді, називаючи того «напівоголеним правником-бунтарем з „“, який тепер позиціюється як факір». Такі погляди викликали гнів лейбористів та лібералів, натомість їх переважно поділяли консерватори-«задньолавники».