Його реакція на заворушення в долині Ронди та антисоціалістична риторика викликали осуд соціалістів. Вони розглядали його як реакціонера, який представляв імперіалізм, мілітаризм та інтереси вищих класів у класовій війні. Роль у протидії загальному страйку зробила його ворогом багатьох страйкарів та більшості членів лейбористського руху. Парадоксально, але Черчилль підтримував профспілковість, яку розглядав як «антитезу соціалізму».