Такий підхід до освіти був вороже зустрінутий поміщиками округи і власниця села силою закрила школу. Проте пастир продовжував збирати допитливих односельчан у себе на квартирі і задовольняв їх освітні й духовні запити. Згодом як уже член правління Волинської духовної семінарії, член окружної училищної ради Сендульський таки спромігся офіційно відкрити в своєму селі школу, де він втілював свої педагогічні принципи.