Як і «Десятий рядок», «Травам не можна помирати» значною мірою базується на проблемі радянського тоталітаризму. Зокрема, у романі значну роль грає опис методів діяльності каральних органів — «кагебістських провокацій і каральної психіатрії», як зазначено в анотації роману. Серед тем, які аналізує «Травам не можна помирати», — вплив тоталітаризму на свідомість людини, заплутана любовна історія зради, а також роль митця в тоталітарній системі (її висвітлено на прикладі образів Крилатого і Крислатого).