Єдиною справжньою підготовкою до Причастя є християнське життя. Якщо воно є, якщо людина прагне до Христа і не живе в смертних гріхах, священик не має ніякого права не допускати її до Причастя. Але оскільки це ніде не прописано і ніяк не визначено, а в будь-якому молитовнику, який видавався з радянських часів, друкуються вказівки пізньої синодальної практики про три дні посту, читанні канонів з акафістом і т. ін., то саме ця остання сприймається як непорушне правило Церкви» — Ігумен Петр (Мещерінов).