"Дим" становило господарство великої нерозділеної родини або окремої малої родини, з господарським двором, житловим будинком, господарськими будівлями, орними землями та угіддями. Подимне, або "подимщину" у 14–15 століттях на українських землях у складі Великого князівства Литовського та Королівства Польського великокнязівські та шляхетські селяни сплачували на користь великого князя, короля систематично, інколи не щорічно, а на третій рік. У 1-й третині 16 століття право збору подимщини із приватних підданих великокнязівська та королівська влада передає виключно в руки феодальної знаті. Шляхта Подільської землі отримала відповідний привілей 1507 року, а Київської — 1529.