Бо ми не задовільняємось тими словами, про які згадували Апостол чи Євангеліє, але й раніше і після них промовляємо інші, як такі, що мають велику силу для звершення Таїнства, прийнявши їх від невикладеного в Писанні вчення» [3, c. 233]. Подібно ж навчає і св. Іоан Золотоустий: «Священик не вогонь зводить, а Святого Духа, промовляє продовжене моління не про те, щоб вогонь зійшов з неба і спалив приготовлене, але щоб благодать, зійщовши на жертву, запалила через неї душі всіх і зробила їх світлішими від очищеного вогнем срібла».