Історичні українські пісні славлять широку натуру козака, який не цурається звичайних людських радощів, але що-хвилини готовий проміняти спокійне життя на поезію битв і небезпек. Узи козацького братерства для нього сильніші за любов до матері, сестри, коханої. З другого боку, в історичних українських піснях поетизуються кращі лицарські риси, що особливо цінувалися в козацькому оточенні, — відданість ідеї, вірність слову, готовність до самопожертви, ніжність почуттів. Захист рідної землі ототожнюється із обороною православної християнської віри, яка в ситуації протистояння католицизму й ісламу набуває сенсу ідеологічного захисного щита.