По-третє, аристократичне суспільство, на яке власне й була розрахована «Іліада», вирізнялося своєрідним раціоналізмом: воно зберігало культові обряди, але вже відмовилося від багатьох первісних анімістичних уявлень. Усе наївно-чудове ретельно оминається в поемі. Архаїчна грубість сцен між богами використовується значною мірою як комічний ефект. Ці висновки в поєднанні з мовними критеріями, які свідчать, що епос написаний штучною мовою, у якій змішані прадавні еолійські та пізніші іонійські елементи, дозволяють віднести створення «Іліади» приблизно до 700 до н. е.