(«Сестра і брат») Слова брата є поетичною алегорією, що виражає неможливість зарадити біді і провіщає, що вони ніколи не зустрінуться знову: Не виглядай мене, сестро, ні з чистого поля, Ні з буйної войни, Ні з славного люду Запорожжа, А возьми ти жовтого піску в жменю, Посій його на білому камені; Як буде жовтий пісок на білому камені сходити, Хрещатим барвінком у три ряди встилати, Хрещатий барвінок голубим цвітом процвітати; Будуть, сестро, о Петрі бистрі ріки замерзати, А об Різдві калина в лугах білим цвітом процвітати,