Серед його найбільших успіхів — 2-е місце в Лінаресі (1989, попереду Карпова), 1–2-е у Білі (1989, разом з Полугаєвським), 1–2-е на міжнародному турнірі в Манілі (1990, разом з Гельфандом). Ще одна блискуча перемога в Лінаресі 1991 (попереду Каспарова і Карпова), 1–2-е — в Рейк'явіку на Кубку світу (1991, разом з Карповим). У 1990 році він очолив збірну СРСР на Всесвітній олімпіаді в м. Новий Сад і показав прекрасний результат на 1-й дошці (+5, −1, = 4,70%), ставши вдруге чемпіоном шахових Олімпіад (вперше в 1988 році). 1990–2000