У символі відкривається сама сутність людської свідомості, але ця сутність ніколи не втрачає зв'язку із первісними експресивними переживаннями. Вони втілюються за допомогою «символічного закарбовування», під яким Е. Кассірер розумів „спосіб, що дозволяє сприйняттю як «чуттєвому» переживанню одночасно містити у собі «смисл», що не проглядає, і безпосереднє конкретне уявлення“ [Кассирер 2002 III: 159]. У найзагальнішому розумінні символом може бути річ, подія, чуттєвий образ, які виражають ідеальний зміст, відмінний від їхнього безпосереднього, чуттєво-тілесного буття.