Це старе наймення трапляється у давньокиївських апракосах і тетрах, зокрема в Крилоському Євангелії та Студійському уставі (у написаннях: ). Цим словом називали коників-цвіркунів, які багато сюрчать у цей час. Назва «червець» (у написаннях: , , , ) згадується в руських стародруках XVI—XVII століть. Існували також інші народні назви місяця: по́лудень, рум'я́нець, різноцві́т, сінокі́сник, світоза́р, сонцекре́с, кре́сень, кре́сник (можливо, через запалювання вогнищ у Купальську ніч), а також: ґе́дзень / ке́дзень, ке́здень, бе́здень / бі́здень (від значної кількості ґедзів), гнилець, гни́лень (пора косовиці і дощів, від яких гнило сіно).