1915 року в результаті Горлицького прориву Росія відступила, а в травні-червні 1916 року відбувся Брусиловський прорив і нова окупація частини Галичини. У Росії різко зросла частка військового виробництва коштом цивільного, одночасні регулярні страйки робітників поєднувалися із загрозою продовольчої кризи. У лютому 1917 року в Петербурзі після хлібних бунтів сталася Лютнева революція, імператор Микола II зрікся престолу, влада у столиці перейшла до Тимчасового уряду, було проголошено республіку й оголошено про скликання Установчих зборів. На місцях влада зосереджувалась в радах робітників і солдатів, в яких більшовикам вдалося встановити контроль завдяки популістській пропаганді.