У науково-фантастичному оповіданні Бориса Ляпунова «Найближчі до Сонця» (1956) радянські космонавти вперше висаджуються на Меркурій і Венеру для їх вивчення. У фантастичній повісті Сергія Павлова «Корона Сонця» (1967) земляни намагаються розгадати таємницю дивних торів. У науково-фантастичній повісті Дмитра Біленкіна «Десант на Меркурій» (1967) експедиція на цю планету стикається, крім жорстоких температурних і радіаційних умов, з проблемою непридатності людських органів чуття для орієнтації на поверхні планети і «помилкового сприйняття».