В Італії до початку XVI століття по висохлій «чистій фресці» практикувалася прописка деталей темперою. Техніка «чистої фрески» вимагає особливої ​​майстерності від художника, тому застосовувалися й інші технології, наприклад, не таке стійке малярство по сухій штукатурці — секко, пізніше розписи виконувалися олійними фарбами, що мало подходять для монументального малярства.