Таким чином, ми можемо стверджувати про діалектичну єдність в процесі історичного архітектурного становлення лінійно-еволюційного зодчества та регіонально-традиційного народного зодчества, яке переважно перебуває поза історичним культурним стилестановчим процесом. В сучасності, як, втім, й історично, проявом останнього є масова прагматично-утилітарна архітектура, а першого – авторська елітарна формалістична».