Найважливішими публікаціями Фішера були його засаднича праця 1918 року «» (яка була першою, де було застосовано статистичний термін «дисперсія», ), його класична праця 1925 року «», та його «» 1935 року, де він розробив строгі моделі планування експериментів. Він започаткував поняття достатності, , лінійного розрізнювача Фішера та інформації за Фішером. У своїй книзі 1930 року «» він застосував статистику до різних біологічних понять, таких як принцип Фішера (що його назвав «імовірно найвизначнішим аргументом в еволюційній біології») та фішерова неконтрольованість, поняття в статевім доборі про афект неконтрольованого зворотного зв'язку, що виникає в еволюції.