Авторитетами для теологів і проповідників залишаються написані Кальвіном «Настанови в християнській вірі» (1536–59), в яких систематизуються ідеї Мартіна Лютера та ін. реформаторів, «Церковні установлення» (1541), «Женевський катехизис» (1545), а також «Шотландське віросповідання» (1560) і «Вестмінстерське сповідання віри» (1547) та ін.