У той період він розпочав зйомки документального фільму на 16-міліметровій плівці про лікарню для розумово хворих, але стрічку так і не було закінчено, бо яскраве освітлення виводило з рівноваги пацієнтів. Після закінчення 1935 року навчання, працював банківським службовцем, але 1939 року покинув цю роботу і переїхав до Рима. Там розпочав співпрацю з редакцією кіночасопису «Cinema» (на той час офіційного пропагандистського рупора фашистської партії Італії), закінчив тримісячні режисерські курси при Експериментальному центрі кінематографії, після чого спробував свої сили як співсценарист фільмів «Повернення пілота» режисера Роберто Росселліні та «Двоє похмурих» Енріко Фулькіньйоні.