Завдяки підтримці Евальда Амменде та кардинала Інніцера вони були перепубліковані у кількох книжках і брошурах, і стали відомими Лізі Націй. Спомини про роки Голодомору публікувалися під час німецької окупації, серед них було перше докладне статистичне дослідження Степана Соснового про число жертв Голодомору. Ще більше відомостей з'явилося на заході внаслідок того, що велика кількість українських біженців та колишніх «остарбайтерів» опинилася за межами СРСР після 2-ї світової війни, де їм вже не загрожувала цензура.